מילאן גאליץ'

קריירת משחק

גאליץ' החל את דרכו בקבוצת הנוער של פרולטר זרניאנין. הוא עבר לפרטיזן בלגרד לקראת עונת 1958/1959, וכבר באותה עונה כבש שבעה שערי ליגה בעשרה משחקים, בדרך למקום השני בליגת העל היוגוסלבית. גאליץ' שיחק במדי הקבוצה במשך שמונה עונות, וזכה עימה בארבע אליפויות יוגוסלביה, מתוכן שלוש ברציפות. באירופה רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה בכל הזמנים בעונת 1965/1966, כשהעפילה לגמר גביע אירופה לאלופות. גאליץ' פתח בהרכב קבוצתו למשחק הגמר, בו נוצחה פרטיזן 2-1 על ידי ריאל מדריד.
בתום אותה עונה, ולקראת עונת 1966/1967, עבר גאליץ' לקבוצת סטנדרד ליאז' הבלגית. את הקבוצה אימן אז בן ארצו, מילוראד פאביץ'. בעונת הבכורה שלו בקבוצה זכה גאליץ' עם קבוצתו בגביע הבלגי, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול מכלן, 3-1 בהארכה. גאליץ' פתח בהרכב למשחק הגמר אך הוחלף במהלך המחצית השנייה. גאליץ' שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, כשבשתיים האחרונות הוא זכה עימה באליפות בלגיה. עונת השיא האישית שלו בקבוצה הייתה עונתו האחרונה במדיה, בה כבש 17 שערי ליגה וסייע לקבוצתו לזכות באליפות השנייה ברצף.
לקראת עונת 1970/1971 עבר גאליץ' לסטאד ריימס הצרפתית. בעונת הבכורה שלו השתלב גאליץ' היטב בקבוצה, וכבש 14 שערי ליגה ב-36 הופעות. עונה אחר כך הסתבכה הקבוצה במאבקי התחתית, ועל אף שהצליחה לשרוד בליגה הבכירה, גאליץ' החל לאבד את מקומו בהרכב, ורשם 16 הופעות ליגה בלבד. בסיום עונת 1972/1973, בה רשם הופעות בודדות במדי הקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר עם קבוצת המילואים, פרש גאליץ' ממשחק פעיל בגיל 35.

נבחרת יוגוסלביה

גאליץ' רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת יוגוסלביה ב-31 במאי 1959, בניצחון הנבחרת 2-0 על בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 1960. גאליץ' כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת כבר בדקה הראשונה למשחק, שנערך באצטדיון פרטיזן, אצטדיון הבית של קבוצתו פרטיזן בלגרד.
יוגוסלביה הייתה אחת מארבע הנבחרות שהצליחו להעפיל לטורניר יורו 1960 בצרפת, וגאליץ' זומן לסגל נבחרתו לטורניר. בשלב חצי הגמר פתח גאליץ' את מסכת ההבקעות במשחק מול צרפת כשהעלה את נבחרתו ליתרון 1-0 בדקה ה-11, בדרך לניצחון 5-4 בסיום. במשחק הגמר מול ברית המועצות כבש גאליץ' את השער הראשון במשחק בדקה ה-43, אך ברית המועצות חזרה לניצחון 2-1 בהארכה, ויוגוסלביה סיימה את אליפות אירופה הראשונה בהיסטוריה במקום השני. גאליץ' זכה (במשותף עם ארבעה שחקנים נוספים) בתואר מלך שערי הטורניר בזכות צמד שעריו, ואף זכה למקום בנבחרת הטורניר לצד שלושה משחקני נבחרתו.
בהמשך אותו הקיץ ייצג גאליץ' את נבחרתו באולימפיאדת רומא, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב. גאליץ' כבש בכל חמשת משחקיה של יוגוסלביה בטורניר, כולל שלושער במשחק שלב הבתים מול בולגריה שהסתיים בשוויון 3-3, והשער הפותח כבר בדקה הראשונה בניצחון יוגוסלביה 3-1 על דנמרק בגמר. עם שבעה שערים בחמישה משחקים, זכה גאליץ' בתואר מלך השערים של הטורניר.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962, כבש גאליץ' ארבעה שערים בארבעת משחקיה של יוגוסלביה וסייע לה להעפיל למונדיאל 1962 בצ'ילה. גאליץ' הוביל את סגל יוגוסלביה כקפטן הנבחרת בטורניר הגמר, בו הוגרלה יוגוסלביה לבית א', לצדן של אלופת אירופה ברית המועצות, אורוגוואי וקולומביה. בשלב הבתים כבש גאליץ' שלוש פעמים, שער אחד בניצחון 3-1 על אורוגוואי וצמד שערים בניצחון 5-0 על קולומביה. הוא הוסיף לפתוח בהרכב בכל משחקיה של נבחרתו בטורניר, בו סיימה הנבחרת רביעית לאחר הפסד 1-0 לצ'ילה המארחת במשחק על המקום השלישי. בסך הכול רשם גאליץ' שש הופעות ושלושה שערים בטורניר.
גאליץ' הוסיף לשחק בנבחרת עד לשנת 1965. בקריירה הבינלאומית שלו רשם גאליץ' 51 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 37 שערים. הוא ממוקם שני בטבלת מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים, עם שער אחד פחות מהמקום הראשון, סטפאן בובק.