google/wiki40b huggingface dataset:
וילהלם קמפף

חייו

קמפף נולד בייטרבוג, ברנדנבורג בגרמניה, במשפחה של מוזיקאים לותרנים. אביו, שנקרא גם כן וילהלם קמפף, היה מלחין ונגן עוגב שהתמנה למנהל המוזיקה המלכותית בכנסיית ניקולאוס הקדוש בפוטסדם. הוא היה מורו הראשון של בנו בנגינת פסנתר וכינור. הסב מצד האב היה גם כן נגן עוגב ואחיו גאורג נהיה לימים מנהל אחראי על המוזיקה כנסייתית באוניברסיטת ארלנגן.
בהמשך קמפף למד אצל אידה שמידט-שלזיקה. בגיל 9 בתיווכו של גאורג שומאן זכה מידי יוזף יואכים לשתי מלגות - לפסנתר ולהלחנה - כדי ללמוד בבית הספר המלכותי הגבוה למוזיקה בברלין. שם למד אצל קארל היינריך בארט (פסנתר) ואצל רוברט קאהן (הלחנה).
בשנת 1916 זכה בפרסים על שם פליקס מנדלסון לפסנתר ולהלחנה שציינו את פריצת הקריירה שלו כמוזיקאי מצטיין.
אחרי השירות הצבאי בימי מלחמת העולם הראשונה ארתור ניקיש ביקש ממנו לנגן כסולן בקוצ'רטו לפסנתר בסול מז'ור מאת בטהובן עם הפילהרמונית של ברלין. קמפף המשיך לנגן עם התזמורת הזאת עד שנת 1979.
אחרי המלחמה קמפף למד גם פילוסופיה והיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת ברלין.
הוא הרבה לסייר באירופה ובחלק גדול משאר העולם. בין 1936 ל-1979 הופיע עשר פעמים ביפן ואי יפני קטן נקרא קמפו-סאן על שמו. בלונדון הופיע לראשונה ב-1951 ובניו יורק ב-1964. הופעתו הפומבית האחרונה הייתה בפריז ב-1981 והוא מת בפוזיטאנו, בקמפניה איטליה, בגיל 95.
כיום זכור קמפף לטוב הודות להקלטות שומאן, ברהמס, שוברט, מוצרט, באך, ליסט, שופן ובייחוד בטהובן. הקלטותיו מתפרשות על תקופה של כשישים שנה. קמפף היה בין הראשונים להקליט את מכלול הסונאטות של שוברט, הרבה לפני שהיצירות האלה נעשו פופולריות. הוא הקליט גם שני סטים נודעים לתהילה של כל הסונאטות של בטהובן, האחד מונו (1951–1956) והשני בסטריאו מוקדם (1964–1965). בין השנים 1926–1945 היה עוד סט מוקדם, כמעט מלא, על לוחות לכה דקים (שלאק).
קמפף ניגן מוזיקה קאמרית עם יהודי מנוחין ופייר פורניה, בין השאר. בייחוד התפרסמו הקלטותיו לכל הסונאטות לכינור ופסנתר של בטהובן עם מנוחין.
בשנת 1957 פתח קמפף קורס שנתי לפרשנות בטהובן בווילה שלו בפוזיטאנו. שש שנים לאחר מותו לקח עליו ידידו ותלמידו לשעבר ג'ון או'קונור את ניהול הקורס.
קמפף עסק גם בהלחנה, פן מוכר פחות של פעילותו המוזיקלית. הוא הלחין כמעט בכל סוגה וחיבר לעצמו את הקדנצות לקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן, ממס' 1 עד 4. הסימפוניה השנייה שלו הושמעה בביצוע בכורה בשנת 1929 על ידי תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, בניצוח וילהלם פורטוונגלר. כמו כן עיבד מספר יצירות של באך, ביניהן הסיציליאנה מתוך הסונאטה לחליל במי מז'ור.
יש הקלטות של עיבוד זה, בנגינתו ובנגינת אחרים.
ג'ף אמנט

שנותיו הראשונות

אמנט גדל בעיר ביג סאנדי, במונטנה. כשהיה נער, החל לנגן בגיטרת בס, תוך האזנה לתקליטים של הפוליס והקלאש. לאחר שפרש מלימודיו באוניברסיטת מונטנה, עבר אמנט בתחילת שנות ה-80 לסיאטל עם להקתו " Deranged Diction". ב-1984, בסיאטל, הכיר אמנט את המוזיקאים מארק ארם, סטון גוסארד וסטיב טורנר שהציעו לו להצטרף ללהקה חדשה בשם גרין ריבר, אמנט הסכים ונשאר בלהקה עד להתפרקותה ב-1987.
באותה שנה, אמנט וגוסארד גייסו את אנדרו ווד והקימו את מאת'ר לאב בון.
הלהקה חתמה בלייבל ראשי, והקליטה את אלבום הבכורה שלה "Apple". ב-1990 זמן קצר לפני יציאת האלבום, נפטר ווד ממנת יתר של הרואין. לפני שאמנט וגוסארד פירקו את הלהקה, עסקו השניים בפרויקט טמפל אוף דה דוג, שהוא מחרוזת שירים לאנדרו ווד, לפי רעיון של כריס קורנל. לאחר סיום הפרויקט, ב-1990, הוקמה פרל ג'אם.

פרל ג'אם

הרבה משירי הלהקה כתב ג'ף. הוא כתב את הלהיטים: "Jeremy" ו-"Nothingman".
בנוסף הוא כתב והלחין את השירים: "Pilate",‏ "Low Light",‏ "Gods' Dice" ,‏ "Help Help",‏ "Nothing As It Seems",‏ "Other Side" ו-"Sweet Lew".

עבודות נוספות

ב-1992 הופיע אמנט בסרט "Singles". לאמנט יש פרויקט-צד בשם ת'רי פיש וחברת עיצוב גרפי עם אחיו.

חייו האישיים

בנוסף למוזיקה, ג'ף עוסק בעיצוב גרפי, סקייטבורדינג, משחק כדורסל. באוניברסיטת מונטנה הוא למד אומנות ושיחק כדורסל.
תיאטרון קליפה

תיאטרון קליפה הוא תיאטרון תנועה חזותי שהוקם בשנת 1995 על ידי השחקן והמוזיקאי דמיטרי טולפנוב (יליד סנט פטרבורג, רוסיה, 1966-הודו 2015) והכוריאוגרפית, הבמאית והמנהלת האמנותית של התיאטרון עידית הרמן‬. משכנו ברחוב הרכבת 38 בתל אביב. התיאטרון מציג הפקות מקור של חברי הקבוצה ומארח מופעים מישראל ומחוצה לה.

היסטוריה

המפגש בין בני הזוג הוביל לשפת אמנות המשלבת בין אמנויות רב תחומיות כדוגמת התיאטרון, המחול, המשחק, המיצג והמוזיקה והתיאטרון הוא משכנם של קבוצת "קליפה", שיוסדה על ידי הזוג. הצגות התיאטרון מניחות במרכז את התנועה והחזות, תוך הבעת סמלים שונים במאפיינים ויזואליים, ומדירות, לעיתים לגמרי, את המלל.
המבנה העכשווי של התיאטרון נחנך בשנת 2005, המבנה בן שלוש קומות ובו חלל הופעות מרכזי ואינטימי, ושני אולמות סטודיו לחזרות ומופעים מיוחדים.
שם התיאטרון מתייחס למצע הרעיוני של הקבוצה, ובו השאיפה להתחדשות ולקילוף התפיסות האמנותיות. כך לפי עקרון זה במשך כל עונה מועלים 4-2 מופעים חדשים, בנוסף לרפרטואר הקיים. התיאטרון יצר שיתופי פעולה מיוחדים, בהם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עבור המופע "פולחן האביב" והיה האירוע הפותח בפסטיבל ישראל בשנים 2001 ("דאוס אקס מכינה") ו-2005 ("משחק מרכבה").
בשנת 2001 זכה התיאטרון בפרס המבקרים של ידיעות אחרונות עבור "דאוס אקס מכינה" כמופע התיאטרלי הטוב של השנה.
אחת לשנה, החל משנת 2007, התיאטרון מעלה את פסטיבל קליפה אדומה, פסטיבל בינלאומי לאמנות המופע ולתיאטרון חזותי המציג מגוון מופעים מהארץ ומחו"ל.
בפברואר 2015 נפטר טולפנוב מהתקף לב במהלך סיבוב הופעות של התיאטרון בהודו, לבקשתו נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
אסתר גרזון-קיוי

אסתר אדית גֶרזוֹן-קִיוִי (Edith (Esther) Gerson-Kiwi;‏ 13 במאי 1908, ברלין – 15 ביולי 1992, ירושלים) הייתה מוזיקולוגית ישראלית, פרופסור באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב, חלוצת המחקר על המוזיקה של עדות ישראל.

ביוגרפיה

אדית קיוי נולדה בברלין בירת גרמניה בשנת 1908, בתו של הרופא ד"ר רודולף קיוי. למדה באוניברסיטאות פרייבורג והיידלברג בגרמניה ואוניברסיטת בולוניה באיטליה. בשנת 1935 עלתה לארץ ישראל, וכאן התמנתה כפרופסור למוזיקולוגיה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, משרה בה כיהנה עד פרישתה לגמלאות בשנת 1976. בשנת 1963 הקימה באקדמיה את המוזיאון לכלי נגינה.
בשנת 1965 ייסד פרופ' אלכסנדר רינגר את המחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, וגרזון-קיוי כיהנה בה כפרופסור מן המניין. גם באוניברסיטת תל אביב שימשה כמרצה בכירה מאז 1960 וכפרופסור מן המניין מ-1969.
גרזון-קיוי ניהלה את ארכיון הפונוגראמות למוזיקה יהודית, שפרנק פלג ייסד בשנת 1950. הארכיון הוקם בתקופת העלייה הגדולה, שהביאה לארץ מיד לאחר קום המדינה המוני עולים מעדות שונות. אוצר הנעימות, השירים והטקסים של עולים אלה והמנהגים הייחודיים לכל עדה ועדה, שעד אז השתמרו רק בעל-פה, הונצחו בהקלטות, בצילומים וסרטים וניצלו מהזנחה ושיכחה. על עבודתה זו בחקר פולקלור העדות בישראל ושימורו זכתה פרופ' גרזון-קיוי בפרס אנגל בשנת 1970.
גרזון-קיוי הלכה לעולמה בשנת 1992, בת 84 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
ארכיונה, הכולל מסמכים אישיים, כתבים מוזיקולוגיים, התכתבויות, דוחות, חומרים מכנסים ופרסומים, שמור בספרייה הלאומית.
מאלב, נתיבי אוויר הונגריים

תולדות החברה

מספר חברות תעופה פעלו בהונגריה לפני מלחמת העולם השנייה, אך המלחמה סתמה את הגולל על התעופה האזרחית במדינה. מאלב נוסדה זמן קצר לאחר המלחמה, ב-29 במרץ 1946, בשם "חברת תעופה אזרחית הונגרית - סובייטית" (הונגרית Magyar-Szovjet Légiforgalmi Rt, ובקיצור מאסובלט Maszovlet). החברה הפעילה שירותי נוסעים והטסת דואר, ומרכז פעילותה היה בשדה התעופה בפרוור בודארש (Budaörs) מערבית לבודפשט. ב-1950 נבנה בפריהג' (Ferihegy) נמל תעופה חדש עבור החברה ומרכז פעילותה הועבר אליו.
ב-26 בנובמבר 1956 רכשה ממשלת הונגריה את כל מניות החברה, ושמה שונה לזה הנוכחי. החברה החלה להרחיב את שירותיה ליעדים בינלאומיים קרובים, אך רק בשנת 1968, עם רכישת מטוסי הסילון הראשונים מדגם טופולב TU-134, החלה בטיסות לכל חלקי אירופה ולמזרח התיכון. כבר ב-1988, לפני התמוטטות ברית המועצות והפיכתה של הונגריה לדמוקרטיה, רכשה החברה את מטוס הנוסעים המערבי הראשון שלה מדגם בואינג 737-200. תהליך החלפת המטוסים הואץ, ושלוש שנים לאחר מכן, ב-2001, נפרדה החברה ממטוסיה הסובייטיים האחרונים.
לאורך השנים שיתפה מאלב פעולה עם מספר חברות תעופה החברות בברית חברות התעופה סקייטים, ובמיוחד עם צ'ק איירליינס. סקייטים הזמינה את מאלב להצטרף לשורותיה, אך החברה בחרה להיענות להזמנתה של ברית Oneworld מנובמבר 2005, צעד שהושלם ב-1 באפריל 2007.
 קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 

החברה הפעילה טיסות סדירות ל-50 יעדים. רוב יעדיה של החברה נמצאים באירופה ובמזרח התיכון, אך היא מפעילה טיסות למספר יעדים באמריקה (ניו יורק וטורונטו) ובמזרח הרחוק (בייג'ינג ובנגקוק). החברה מפעילה קו טיסה סדיר בין תל אביב לבודפשט (בין 8 ל-16 טיסות בשבוע בהתאם לעונה). למעט מספר קווי תעופה עונתיים משדה התעופה הבינלאומי שארמלק (Sármellék) שליד אגם בלטון, כמעט כל טיסותיה של החברה הן משדה התעופה פריהג' ואליו. בשנת 2006 עשתה החברה ניסיון ראשון להפעיל טיסות בין יעדים בינלאומיים מחוץ להונגריה. צעד זה כלל הפעלת טיסות סדירות בין אתונה להלסינקי ולדבלין. בנוסף לכך הפעילה החברה במהלך שנת 2006 קו תעופה בין בודפשט ודברצן. בנוסף לטיסות נוסעים סדירות מפעילה החברה גם טיסות שכר.
בשנת 2003 הטיסה החברה 2,275,000 נוסעים והעסיקה 2,830 עובדים. ברשותה של מאלב חברה בת לנסיעות (מאלב אייר טורס) ואגף המטפל בהטסת מטען.

תאונות ואירועים


ב-30 בספטמבר 1975 התרסק מטוס החברה מדגם טופולב Tu-154 בעת טיסה MA240 משדה התעופה הבינלאומי בודפשט-פריהג' לשדה התעופה הבינלאומי בביירות. על סיפון המטוס שתפוסת מושביו הייתה קטנה ממחצית היו עשרה אנשי צוות הונגריים וחמישים נוסעים. איש מהנוסעים ואנשי הצוות לא שרד את ההתרסקות שאירעה מעל הים הפתוח, סמוך לקו החוף הלבנוני. הסיבות לאירוע לא נחקרו מעולם.
שובל (קיבוץ)

מקור השם

חברי הקיבוץ רצו לקרוא לקיבוץ בשם "אילת" משום שרצו להתיישב ליד הים באזור אילת אולם ועדת השמות בחרה בשם שובל.

מקורו של השם הוא מהתנ"ך:
וּבְנֵי שֵעִיר לוֹטָן וְשׁוֹבָל וְצִבְעוֹן וַעֲנָה וְדִישׁן וְאֵצֶר, וְדִישָן
— ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ח
וכן:
בְּנֵי יְהוּדָה: פֶּרֶץ חֶצְרוֹן וְכַרְמִי וְחוּר וְשׁוֹבָל.
— ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק א'.

חינוך

בתחום הקיבוץ הוקם בית הספר התיכון מבואות הנגב בשנת 1963 ובו לומדים בני הקיבוץ בכיתות ז' עד י"ב.
מערכת החינוך בקיבוץ כוללת גם גנים לגיל הרך ותלמידי היסודי לומדים בקיבוץ בית קמה בניצני הנגב.
בשובל פועל גם אולפן ללימוד עברית אשר תלמידיו מתגוררים ועובדים בקיבוץ.
בשנת 2007, מכינת נחשון פתחה קבוצה נוספת בקיבוץ שובל. המכינה נמצאת בתוך הקהילה החינוכית מבואות הנגב. ילדי הקיבוץ בכיתות ד'-י"ב פעילים בקן המקומי של תנועת השומר הצעיר, בו כ-100 חניכים ומדריכים.

התפתחות הקיבוץ

הקיבוץ הוקם על ידי גרעין של השומר הצעיר אשר הוקם באזור נתניה ב-1944.
הקיבוץ עלה לקרקע באדמות קרן קיימת לישראל בביר זבאלה במוצאי יום כיפור, 6 באוקטובר 1946, במסגרת מבצע 11 הנקודות.
לאחר מלחמת העצמאות המשיך הקיבוץ לקלוט חברים וגדל למשק חקלאי מהגדולים באזור, על ידי השתלטות על אדמות השבט הבדואי אבו אל-קיעאן.
בשנים הראשונות הופעלה בקיבוץ קומונה א' אשר ביטאה את מידת השיתוף הגדולה של החברים בכך שלמעשה לא היה רכוש פרטי כלל.
אולם בשנות החמישים בוטלה שיטה זאת ובהדרגה לאורך השנים הופחתה רמת השותפות והעזרה הדדית.
עד לסוף שנת 1990 (עד פרוץ מלחמת המפרץ) הייתה בשובל לינה משותפת, אולם לאור דרישות החברים היא הופסקה למעט פנימיה בה יכלו התלמידים בתיכון להיות במסגרת המוסד החינוכי מבואות הנגב.
בשנים האחרונות עובר הקיבוץ תהליכי שינוי רבים, מהפרטת המזון אשר בעבר היה מחולק על פי הצורך, דרך תשלום אישי על חשמל ועד לשינוי הגדול שהתרחש ביוני 2008 בו התקבלה החלטה לשינוי המודל השיתופי למודל דיפרנציאלי עם רשת ביטחון לאחר שנת הרצה בה קיבלו החברים משכורות דיפרנציאליות. משמעותו של שינוי זה בשובל הוא מתן תמריץ לחברים להשתכר יותר תוך כדי שמירה על הערבות ההדדית באמצעות רשת הביטחון אשר עשויה לתמוך במי שיזדקק לסיוע מהקהילה הקיבוצית. בשנת 2010 החלה תוכנית לבניית שכונה חדשה בקיבוץ אשר תאכלס משפחות של חברים אשר רובם יהוו תוספת חדשה לקיבוץ על מנת להגדיל את האוכלוסייה במקום ולתמוך בקהילה הקיימת. בניגוד לשכונות קהילתיות ביישובים רבים אחרים, התנאי לקליטה לשכונה החדשה הוא חברות בקיבוץ.

אנרגיה סולארית

בשטח קיבוץ שובל עתיד לפעול שדה סולארי בינוני של ערבה פאוור קומפני בשם שובל סאן. השדה ייצר 6.4 מגוואט חשמל ירוק, ישתרע על שטח של 96 דונם ויורכב מ-22,100 פאנלים פוטו-וולטאים של חברת JA Solar. עלות הפרויקט: 88.9 מיליון ש"ח, כולל השקעה של 17.8 מיליון ש"ח הון עצמי על ידי ערבה פאוור, קרן נוי וקק"ל.
במהלך עשרים שנות הפעילות של השדה הוא צפוי לחסוך הפקה של כ-162,000 טון מטרי של דו-תחמוצת הפחמן.
המדבר הצבוע

המדבר הצבוע (באנגלית: Painted Desert) הוא אזור מדברי בעל נוף בתרונות, המתפרס על שטח של 380 קילומטרים רבועים בצפון אריזונה שבארצות הברית. מדבר אריזונה משתרע מהפארק הלאומי גרנד קניון לכיוון דרום-מזרח ואל עבר הפארק הלאומי פטריפייד פורסט. המדבר הצבוע ממוקם בחלקו הדרומי, צפונית למפגש נהרות פוארקו והקולורדו הקטן. רובו של השטח מוגן ומוגדר כאזור טבע בראשיתי השייך לפארק הלאומי פטריפייד פורסט. שטח מוגן נוסף הוא המדבר הצבוע הקטן שנמצא צפונית לוינסלו. שטח נרחב מהמדבר הצבוע ממוקם בתוך שמורת הנאוואחו. הנאוואחו והעם ההופי חיו באזור לפחות 500 שנים ו-1,000 שנים, בהתאמה.
מקור שמו של המדבר ככל הנראה במתיישבים הספרדיים שנהגו לכנותו El Desierto Pintado ("המדבר הצבוע") בשל נופיו הצבעוניים.

גאולוגיה

המדבר מורכב משכבות מרובדות של טין, אבן בוץ ופצלים מהטריאס. שכבות סלע אלה מכילות שפע תרכובות ברזל ומגנזיום אשר מספקות את הפיגמנטים של הצבעים השונים באזור. גיר אגמי דק ועמיד ושכבות של זרמי לבה מחפים את הבסיס. שכבות רבות של אפר געשי מספקות את הסיליקה לעצים המאובנים באזור. סחיפת שכבות אלה הביאה להיווצרות הטופוגרפית של הבתרונות.
בחלקים הדרומיים של המדבר ישנם שרידי יער מחטני מתקופת הטריאס - מאובנים בני מיליוני שנים. רוח, מים וסחיפה ממשיכים לשנות את פני הנוף על ידי העברת המשקע וחשיפת שכבות עתיקות. ישנם מאובנים של צמחים ובעלי חיים פרהיסטוריים שנמצאו באזור, וזאת בנוסף לעקבות של דינוזאורים ועדות להתיישבות מוקדמת של האדם.

נגישות

מרבית האזור נגיש רק באופן רגלי או בדרכים לא סלולות. הערים קמרון וטובה סיטי, שנמצאות בתוך שמורת הנוואחו הן שני היישובים הגדולים באזור.
איליין פיינסטיין

קורות חיים

פיינסטיין נולדה בליברפול וגדלה בלסטר, ואביה ניהל מפעל קטן לרהיטי עץ. והיא למדה והתחנכה באוניברסיטת קיימברידג' ולאחר מכן עבדה כמרצה באוניברסיטת אסקס  בין השנים 1967–1970. פיינסטיין כתבה כ-14 רומנים כ-30 ספרים שונים ומחזות רבים.
פיינסטיין נפטרה ב-23 בספטמבר 2019. הותירה אחריה שלושה ילדים.
הלחמה

הלחמה (אינוך) היא שיטה לחבר בין שתי מתכות  בעזרת מתכת נוספת אל-ברזלית, הנקראת  לַחַם, שהיא בעלת נקודת התכה נמוכה מזו של המתכות המתחברות ובעלת הרכב כימי שונה.  
מפרידים בין הלחמה רכה (Soldering) שבה משתמשים בלחם שנקודת ההתכה שלו נמוכה מ-450 צלזיוס, והלחמה קשה  (Brazing) שבה נקודת ההתכה של הלחם מעל נקודה זאת.   
משתמשים בהלחמה רכה כדי לחבר בין רכיבים אלקטרוניים ומעגל מודפס, ובהלחמה קשה בחיבורי צנרת במערכות קירור, מיזוג אוויר ושרברבות.
הלחמה שונה מריתוך שבו המתכות מחוברות ישירות, ללא חומר מתווך. נקודת ההתכה הנמוכה של הלחם משאירה את המתכות המחוברות שלמות כאשר הלחם מותך.
הלחמה מבוססת על התכת חומר בחום, אשר נוזל בין חלקי המתכת המוצמדים ובהתקררותו מאחה אותם.
החומר המשמש להלחמה הוא בדרך כלל מתכת רכה וניתכת בקלות כבדיל או נחושת, ומשתמשים במלחם חשמלי או במלחם  בעל להבת גז להתכתה.

תופעות לוואי

תהליך ההלחמה גורם לחימום החומר שמבקשים להלחימו, בנוסף ללחם. חימום אותו חומר עלול לשנות את הרכבו הכימי, ובכך ליצור אזור מושפע מחום.
קומדיה אלוהית

תקציר העלילה

אלוהים (בנואה פולוורדה) גר בדירה בבריסל, שאותו הוא חולק עם אשתו העֲנָוָה (יולנד מורו) ובתו בת העשר איאה (פילי גרואין), בהן הוא מתעלל הן רגשית והן פיזית. אלוהים הוא סדיסט ממורמר, שיצר את המין האנושי במיוחד כדי שתהיה לו מה לענות. הוא מתפעל את המציאות באמצעות מחשב אישי הנמצא במשרד סודי, ואוסר בקפדנות על משפחתו להיכנס לשם. יום אחד, איאה מתגנבת אל המשרד, ומגלה איך הוא מתעלל בבני אדם. הדבר מרגיז את אלוהים, שמצליף בה עם החגורה שלו. איאה מחליטה למרוד באביה; היא גונבת ממנו את המפתח למשרדו, פורצת אל מאגר נתונים בו רשומים כל תאריכי הפטירה העתידיים של כל בני-האדם, ומדליפה אותו לעולם. כל בני-האדם מקבלים הודעת טקסט למכשיר הפלאפון שלהם, המודיעה להם כמה זמן בדיוק נותר להם לחיות. איאה נועלת את המחשב של אלוהים ונמלטת מהדירה דרך מגלשה שבמכונת כביסה. איאה מחליטה ללכת בעקבותיו של אחיה ישו - היא משוטטת ברחובות בריסל, תוך שהיא כותבת את "הברית החדשה הדנדשה" ("The Brand New Testament"), על מנת לרומם רוחנית את המין האנושי, ומגייסת לעזרתה שישה שליחים.
אלוהים יוצא למרדף אחרי איאה, אך נעצר על ידי השלטונות, נחשב למהגר בלתי-חוקי ומגורש אל אוזבקיסטן. איאה ושליחיה מגיעים אל חוף הים, שם מאות אנשים התאספו כדי לבלות את השעות האחרונות של חייהם. המטוס עליו נמצא אלוהים נופל מן השמים, ומאיים על חייהם של כל מי שעל החוף. עם זאת, באותו רגע ממש אשתו של אלוהים מאתחלת את המחשב שלו, ובכך דוחה את מועדי המוות שנגזרו על כולם על ידי אלוהים. המטוס חוזר לגובה תקין ולכולם יש חיים חדשים. ספר "הברית החדשה הדנדשה" יוצא לאור והופך לרב מכר. אלוהים, אשר גורש לאוזבקיסטן, עובד במפעל לייצור מכונות כביסה, ומחפש לשווא את דרכו בחזרה אל דירתו.

תגובות

הסרט זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע; אתר האינטרנט Metacritic העניק לסרט ציון ממוצע של 80, מבוסס על 5 ביקורות.
יעקב שבתאי (קצין משטרה)

ביוגרפיה

שבתאי נולד וגדל באשקלון, בן לאב שעלה מעיראק. כנער היה פעיל במשמר האזרחי. ב-1982 התגייס לצה"ל, עבר טירונות והחל ללמוד טכנאות מכונות במסגרת העתודה טכנולוגית. הוא בחר לעזוב את המסלול הטכני ולעבור לשירות קרבי. במאי 1983 התגייס לגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, בהמשך שירותו פיקד על מחלקה ופלוגה בצנחנים. לאחר שחרורו התגייס במאי 1991 לימ"מ, הוא היה ממקימי יחידת המסתערבים ברצועת עזה ושימש מפקדה. הוא פיקד על כוח היחידה במהלך התפרעויות באזור מחסום ארז ביולי 1994, במהלך האירועים נפצע מירי בעת שניסה לחלץ אזרח שנקלע לאזור. לאחר טיפול רפואי שב לזירת ההתרחשויות. על פועלו עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל. ב-2001 נפצע פעם נוספת במהלך התקלות עם מחבלים בבית לחם שם כיהן כמפקד מג"ב בית לחם.
שירת כקצין אג"ם של מג"ב צפון. ב-12 בינואר 2003 ניהל מרדף אחר חוליית מחבלים שחדרה ליישוב גדיש ורצחה את סייר הביטחון של מועצה אזורית גלבוע. במהלך הלחימה נפצע מירי. על פועלו עוטר יחד עם עמוס יעקב, מאיר אליהו ואופיר סולימאן בעיטור האומץ. בהמשך שירותו פיקד על תחנת עירון עמקים ושימש קצין תיאום ומבצעים במנהלת תאום פעולות האכיפה.
ב-2010 מונה למפקד מרחב שומרון במחוז ש"י ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2013. לאחר מכן קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז. בפברואר 2016 מונה למפקד משמר הגבול.
שבתאי בוגר תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בחינוך. הוא נשוי, אב לשלוש בנות ומתגורר בכרכור.
קרן רש"י

קרן רש"י היא קרן פילנתרופית הנמנית עם הקרנות הפרטיות המרכזיות בישראל. פעילותה מתמקדת בפיתוח מענים בתחומי החינוך והרווחה לילדים, בני נוער וצעירים במטרה ליצור תנאים המאפשרים שוויון הזדמנויות ומוביליות חברתית כבסיס לחוסן חברתי ולאומי.

היסטוריה

קרן רש"י הוקמה ב-1984 על ידי גוסטב לוון (2008-1914), איש עסקים יהודי צרפתי ממשפחה בעלת מסורת ארוכה של מעורבות חברתית, שסבו נרסיס לוון לקח חלק פעיל בייסוד הארגון כל ישראל חברים (כי"ח-אליאנס) ועמד בראשו שנים רבות. לאחר שתרם מאז קום המדינה לפרויקטים שונים בישראל באופן פרטי, לרוב בעילום שם, הקים לוואן את קרן רש"י למימוש מטרותיו הפילנתרופיות לצד קרן נוספת – קרן סאקט"א. שתי הקרנות פעלו במקביל עד לאיחודן בשנת 1999 לקרן סאקט"א-רש"י, ששמה שונה מאוחר יותר לקרן רש"י. 
משנת 1990 פועלת הקרן כעמותה רשומה, אליה קשורות שמונה עמותות בת המתמחות בתחומים שונים. נשיא הקרן מראשיתה הוא הוברט לוואן, אחיינו של גוסטב לוון.
יו"ר הוועד המנהל מפברואר 2012 הוא הרמטכ"ל לשעבר רא"ל (מיל.) גבי אשכנזי ומנכ"לית הקרן מספטמבר 2017 היא מיכל כהן. קדמו לה בתפקיד גבי ברבש ואלי אלאלוף.
בנובמבר 2014 הצטרפו דניאל ודניאלה שטיינמץ לקרן כשותפים מלאים לצד משפחת המייסדים.

אותות הוקרה

מאז הקמתה זכו הקרן ונציגיה זכו באותות הוקרה רבים, ביניהם פרס ישראל שניתן למנכ"ל הקרן אלי אלאלוף בשנת תשע"א, עיטור הנשיא שניתן לקרן בשנת 2012, אות יקיר השלטון המקומי 2012 ועיטור טדי קולק של הקרן לירושלים 2010.

עמותות בת

בשנת 2004 החלה קרן רש"י במהלך של הקמת עמותות בת כחלק מהתפתחותה לקרן הפועלת בגישת הפילנתרופיה היזמית. העמותות מתמחות בתחומים שונים ועוסקות בהפעלת תוכניות בהן הקרן מעורבת בייזום ומימון התחלתי, וכאלה שעברו לאחריות המדינה ופועלות מכוח מכרז ממשלתי.
קבוצת העמותות הקשורות לקרן רש"י כוללת את:
העמותה לתפנית בחינוך מתמקדת בהתערבויות בבתי ספר וגני ילדים, ובפרט בתוכניות כלל-ארציות במסגרת מערכת החינוך הפורמלית.
עמותת יכולות מפעילה תוכניות להעלאת שיעורי הזכאות לבגרות ולמניעת נשירה מבית הספר בשיתוף עם משרד החינוך.
עמותת דרכא פועלת לקידום מנהיגות חינוכית ולשיפור ההישגים בפריפריה באמצעות רשת של בתי"ס תיכוניים שהוקמה בשיתוף עם כי"ח, אליה הצטרפה בשנת 2014 קרן YRF האמריקאית.
בית יציב הוא קמפוס בבעלות משותפת של קרן רש"י ועיריית באר שבע המשמש כמרכז שירותים חינוכיים לתושבי העיר וסביבתה ומפעיל תוכניות לטיפוח מצוינות במדעים, טכנולוגיה ואנגלית לילדים ובני נוער במחוז הדרום.
עמותת יחדיו עוסקת בפיתוח והפעלה של שירותים חברתיים ורווחתיים באזור הדרום, ביניהם מסגרות לילדים ונוער בסיכון ולאנשים בעלי צרכים מיוחדים, טיפול בנפגעי התמכרות ואלימות במשפחה, ועוד.
עמותת יעדים לצפון פועלת לקדם ולשפר את השירותים החברתיים לתושבי אזור הצפון, בדגש על אוכלוסיות חלשות ועל ילדים ובני נוער בסיכון.
מרכז מעשה מתמקד בקידום ההתנדבות בקרב צעירים בפריפריה ככלי למוביליות חברתית ולבניית חברה אזרחית.
עמותת גבהים מפעילה תוכניות המסייעות לעולים בעלי השכלה גבוהה להשתלב בתעסוקה ובחברה בישראל.
הגבלת תדירות

בפרסום מקוון, הגבלת תדירות (frequency capping) היא הגבלה של מספר הפעמים שבהן מוצגת למשתמש פרסומת מסוימת במהלך פרק זמן מוגדר. כאשר מקור הפרסומת הוא ברשת פרסום, ההגבלה יכולה לחול על כל האתרים שבהם מוצגות פרסומות מאותה הרשת.
הגבלת תדירות נועדה למנוע ירידה של באפקטיביות של הפרסומת כאשר המשתמש מתרגל לראותה פרסומת מסוימת ובעקבות כך מתעלם ממנה יותר מאשר מפרסומת בלתי מוכרת. תופעה זו יכולה להתרחש במיוחד כשמדובר בבאנרים המשדלים את המשתמש ללחוץ עליהם. אך הגבלת תדירות עשויה שלא להתאים לקמפיינים שמטרתם אינה לשדל את המשתמש ללחוץ על פרסומת אלא להעלות את המודעות למותג על ידי חשיפה חוזרת ונשנית למסרי הקמפיין.
הצורך בהגבלת תדירות תלוי בהקשר הפרסום. לדוגמה, ידוע שפרסומות וידאו הנלוות לסרטונים ביוטיוב יכולות לגרום למשתמשים להשאיר תגובות שליליות אשר פוגעות במותג במקום לשרת אותו.
McCartney II

רקע

לאחר שנים של סירוב ויזה שלו בשל מעצרים בעבר שלו בגלל החזקת מריחואנה, יפן סוף סוף הרשתה למקרטני ויזה, וכך Wings הופיעו שם. זה היה המקרה הראשון שמקרטני יופיע שם מאז 1966 עם הביטלס, והציפייה הייתה גבוהה וכל הכרטיסים נמכרו. עם זאת, עם הגעתו לטוקיו ב-16 בינואר 1980, בחיפוש במזוודות של מקרטני נחשפה שקית המכילה 219 גרם של מריחואנה, מה שגרם למעצרו המיידי ולבסוף לביטול סיבוב ההופעות. לאחר תשעה ימי מאסר, שוחרר מקרטני וחזר הביתה לחווה שלו בסקוטלנד. הוא החליט להפסיק קצת עם Wings בעוד הוא שוקל את עתידו, והחליט להוציא את הקלטות הסולו שלו מהקיץ הקודם.

מוזיקה ומילים

McCartney II נקרא כהמשך לאלבום הבכורה שלו McCartney משנת 1970, מפני שמקרטני מנגן את כל הכלים בשני האלבומים; הוא גם ציין כי הוא שכר במיוחד מכשיר עם 16 רצועות וזוג מיקרופונים כדי להקליט את האלבום הזה, והוסיף כי הוא ניגן התופים ששימשו להקלטות מספר פעמים במטבח או בחדר האמבטיה כדי להשיג הד שהוא חיפש בשירים מסוימים.
קליניקה משפטית

קליניקה משפטית היא יחידה בתוך פקולטה למשפטים שמטרתה הוראה מעשית של לימודי המשפטים. 
הסטודנטים המשתתפים בקליניקה נוטלים חלק בעשייה משפטית מפוקחת, בסביבה המעודדת חתירה למצוינות מקצועית לצד התבוננות ביקורתית בטבע העיסוק המשפטי. דגש מושם על הפער בין המשפט שבספר (law in the books) לבין המשפט שבמציאות החיים (law in action). הסטודנט לומד על יחסי-הגומלין שבין הדוקטרינה המשפטית, הכללים וההליך המשפטי, התאוריה המשפטית, התכנון והיישום של ייצוג הלקוח, שיקולים אתיים, וההשלכות החברתיות, הכלכליות והפוליטיות של הייצוג המשפטי.

מטרות החינוך המשפטי הקליני

חינוך משפטי קליני מבוסס על התפיסה לפיה על משפטנים כפרטים, וכקולקטיב מקצועי, מוטלת אחריות להשתמש בידע, במעמד ובמשאבים שמעניק המקצוע לעשות למען שינוי חברתי אמיתי, בין היתר באמצעות השבה לקהילה שבקרבה הם חיים ועובדים. שוויון בכלל - ושוויון בנגישות למשפט בפרט -- הם עניינם של משפטנים, שכן מיצוי זכויות אינו יכול להשאר נחלתם הבלעדית של מי שבידם היכולת לרכוש שירותים משפטיים ולממנם. כמוסד לחינוך משפטי שבין תפקידיו הכשרת עורכי-דין לעתיד, לפקולטה למשפטים יש אחריות לקידום ערכים אלה. בין כותלי הפקולטה למשפטים רוכשים סטודנטים את החינוך המשפטי שבסופו "נולד" התוצר הסופי של תהליך זה, עורך הדין. מתן הזדמנות לסטודנטים במהלך לימודיהם לרתום הלכה למעשה את המשפט לסיוע לאוכלוסיות חלשות - אנשים עניים, מיעוטים, אנשים עם מוגבלות, נאשמים בהליך הפלילי - תורם לפיתוח ולשימור רגישות לאי-צדק חברתי בהמשך דרכם המקצועית. זאת, לצד רכישת מיומנויות מקצועיות מעשיות אשר מסייעות לסטודנטים בהמשך דרכם המקצועית.
UPN

אופי הערוץ

הרשת כיוונה לקהל הדמוגרפי הצעיר, נוער ומבוגרים-צעירים, והתחרתה עם הרשת הקטנה הנוספת, The WB, אך נחשבה לרשת הקטנה יותר מבין השתיים וגם לא זכתה לרייטינג כמו The WB. כ-80% מתכניה כוונו לקהל האפרו-אמריקני, ביניהן הסדרות כולם שונאים את כריס, מלקולם ואדי, אזור הדמדומים הגרסה המחודשת הונחה על ידי שחור, מואישה, כולנו, חברות והטופ מודל הבאה, בהנחייתה של דוגמנית-העל השחורה טיירה בנקס. היו שאמרו כי זו הייתה אחת מבעיותיה, והיו שאמרו כי זה היה דווקא יתרונה.] 
הסדרות היחידות שזכו לקהל רחב היו סדרת המדע הבדיוני מסע בין כוכבים: וויאג'ר, קומדיית המצבים חברות, דרמת הנעורים ורוניקה מארס ותוכנית הריאליטי הטופ מודל הבאה.

מיזוג עם WB

ב-14 בינואר 2006 חברת CBS (בעלת UPN) וחברת האחים וורנר הודיעו על הקמת ערוץ חדש בסתיו 2006
, תחת השם The CW. ערוץ זה יציג תוכניות וסדרות מהערוצים  The WB ו-UPN. הערוץ יהווה מיזוג של שני הערוצים הללו.
הרשת הפסיקה את שידוריה ב-15 בספטמבר 2006, לקראת פתיחת רשת The CW. חלק מהתחנות המקומיות ששידרו את הערוץ עברו לשדר את הרשת החדשה MyNetworkTV.