google/wiki40b huggingface dataset:
סארי (קולומביה הבריטית)

היסטוריה

סארי הוכרזה כרשות מקומית בשנת 1879 אך הוכרזה כעיר רק בשנת 1993. 
המתיישבים הראשונים בסארי התעסקו בעיקר בגידול בקר וצאן, דיג, חקלאות ומסחר זעיר.
בשנת 1937 נבנה גשר מעל נהר פריישר שחיבר את ונקובר וסארי ועם ארצות הברית. הדבר תרם מאוד לכלכלתה של העיר, וכתוצאה מכך החלה אוכלוסיית העיר לגדול.

דמוגרפיה

במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 הוכפלה אוכלוסיית סארי. מהגרים רבים מכל רחבי העולם השתכנו בעיר אך האוכלוסייה הבולטת ביותר היא מהגרים אסיאתים. 27.5% מתושבי העיר הם הודים, 5.1% סינים, 2% קוריאנים, 0.5% יפנים, 1.3% אפריקאים, 4.2% פיליפינים, 1% לטינים, 0.5% ערבים, 1.5% יהודים.

חינוך

ישנם שני מוסדות חינוכים גבוהים בעיר: קמפוס של אוניברסיטת סימון פרייסר אשר נפתח בשנת 2002 ופוליטכניון קוואנטן שקיים משנת 1981.
קורטני הודג'ס

ראשית חייו

הוא התקבל לאקדמיית וסט פוינט אבל נשר כעבור שנה בגלל ציון נמוך במתמטיקה. 
ב-1906 התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי ועבר את מסלול הקידום עד שסיים קורס קצינים ב-1909. לאחר מכן שירת עם ג'ורג' מרשל בפיליפינים ועם ג'ורג' פטון במקסיקו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריה

במלחמת העולם הראשונה שירת הודג'ס בחיל המשלוח האמריקאי בצרפת ונטל חלק בקרבות בחזית נהר המארן. על הצטיינותו הוענק לו צלב השירות המצוין.
בשנים 1920‏-1924 היה מדריך בווסט פוינט למרות שלא היה בוגר המוסד. בשנים 1925‏-1926 היה מדריך בבית הספר לחיל רגלים בפורט בנינג בג'ורג'יה. ב-1934 סיים את לימודיו במכללה ללוחמה של הצבא בוושינגטון וב-1938 מונה לסגן מפקד בית הספר לחיל רגלים.

מלחמת העולם השנייה

במאי 1941 מונה למפקד בית הספר לחיל רגלים ובאותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור ג'נרל. בשנת 1942 מונה הודג'ס למפקד הקורפוס ה-10, ובשנת 1943 מונה למפקד הארמייה השלישית. בעת הפלישה לנורמנדיה כיהן כסגנו של גנרל עומר ברדלי, מפקד הארמייה הראשונה. 
ב-1 באוגוסט 1944 מונה הודג'ס למפקד הארמייה הראשונה וברדלי מונה למפקד קבוצת הארמיות ה-12 שכללה את הארמייה הראשונה ואת הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון. כוחותיו של הודג'ס השתתפו בקרב כיס פאלז, היו הכוחות האמריקנים הראשונים שנכנסו לפריס ומשם המשיכו ללוקסמבורג ובלגיה.
הארמייה של הודג'ס השתתפה בקרב יער הורטגן. ביקורת נמתחה על הודג'ס בגלל האבידות הכבדות שספגה, הגם שבסוף הקרב נסוגו הגרמנים ונכבשה העיר אאכן, שהייתה העיר הגרמנית הראשונה שנפלה בידי בעלות הברית.
בדצמבר 1944 עמדה הארמייה של הודג'ס מול ההתקפה הגרמנית בקרב על הבליטה עד שהגרמנים נסוגו, בין היתר בזכות התקפת נגד של הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון, שהגיעה מהדרום.
ב-7 במרץ 1945 הצליחו כוחותיו של הודג'ס לכבוש את גשר לודנדורף ליד רמאגן ולהעביר לראשונה כוחות לצד המזרחי של הריין. זה היה בעיקר הישג מוראלי, מאחר שהגשר קרס לאחר מספר ימים ואיבד את חשיבותו האסטרטגית.
ב-15 באפריל 1945 הוענקה להודג'ס דרגת  גנרל ארבעה כוכבים.
ב-25 באפריל 1945 נפגשו כוחותיו של הודג'ס עם כוחות של הצבא האדום ליד העיירה טורגאו על נהר האלבה ובכך נחצתה גרמניה. הודג'ס נכח בטקס כניעת גרמניה הנאצית בריימס ב-7 במאי 1945. 
לאחר כניעת גרמניה החל להכין את כוחותיו לפלישה ליפן (מבצע קריסה) שלא יצא לפועל בגלל כניעת יפן לאחר הטלת שתי פצצות האטום עליה. הודג'ס נכח גם בטקס כניעת יפן ב-2 בספטמבר 1945.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיך לפקד על הארמייה הראשונה עד לפרישתו לגמלאות ב-1949. הוא היה צנוע ולא אהב להתבלט, ולפיכך היה מפורסם פחות מעמיתיו. 
נפטר בשנת 1966 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ממורי בנדה

רקע

ממורי בנדה התחילה את דרכה בפעילות להגנת ילדות אחרי שאחותה הקטנה מרסי נשלחה ל"מחנה חניכה" לנישואים - מרכז שבו ילדות עוברות אונס על ידי גברים מבוגרים, לכאורה להכנתן לנישואים. היא חזרה משם בהריון, ונאלצה להינשא לגבר ממנו הרתה. היא פרשה אז מלימודיה. נישואים אלו לא ארכו, ומרסי עברה את החוויה הזו פעמיים נוספות, כך שכבר הייתה אם לשלושה עד גיל 16, ונטולת תקווה לחזור ללימודים ולהגשים חלומה להיות מורה. בתקופה זו, שכיחות נישואים ילדות בכפייה במלאווי הייתה הגבוהה בעולם.
בנדה הייתה אמורה גם ללכת בדרך זו, אך היא מרדה. היא האמינה שזו זכות בסיסית של נערות להחליט מתי ועם מי להתחתן, וגם שחובה לאפשר לנערות לסיים את לימודיהן. בעודנה נערה צעירה בעצמה, בנדה שמעה על סדנאות כתיבה של GENET, ושכנעה עוד נערות להשתתף, וביחד הן הפיקו סדרת חיבורים שפורסמו בצורת ספר בשנת 2010 בכותרת "אני אנשא כאני אחליט!" בנדה ניצלה את התנופה הזו כדי להוביל תנועה עממית בנושא בכל רחבי מלאווי. הפרספקטיבה החדשה הזו - של הנערות עצמן - הכה הדים גם בקרב הפוליטיקאים, והאיצה את התהליך של אימוץ חוק המגן על נערות מנישואים כפויים, אשר עבר ב-2015. על פי בנדה, מדובר בצעד חשוב, אך שהבעיה נטועה בכך שאין אכיפה, ושגם נישואיה של אחותה הקטנה היו בלתי חוקיים.
ב-2014, הוזמנה בנדה לנאום בפני עצרת האו"ם על מצב ילדות ונערות בארצה. ב-2017, היא השתתפה בפורום החירות אוסלו (OFF) כדוברת מרכזית. היא מונתה כ"מנהיגת בנות" על ידי Rise Up והיא חברה בוועד המייעץ של הארגון, שמטרתו העצמת נשים וילדות דרך עבודה קהילתית.
נכון ל-2018, בנדה סטודנטית לתואר ראשון באוניברסיטה במלאווי.
אקינטור

אקינטור (Akinator) הוא גרסת אינטרנט, אנדרואיד ואייפון של המשחק עשרים מי יודע. השחקן בוחר דמות, ידועה או אלמונית, אמיתית או בדיונית (שמקורה בסרט, סדרת טלוויזיה, ספר, משחק וידאו וכדומה), והמשחק מנסה "לנחש" את הדמות עליה חשב השחקן באמצעות שאלות ("מהו גיל דמותך?", "באיזה צבע שיערה?", וכדומה).

משחקיות

בתחילת המשחק, יש לחשוב על דמות כלשהי. לאחר מכן מנסה אקינטור (דמות הג'יני המופיעה במשחק) לנחש את הדמות שעליה חושב השחקן באמצעות שאלות. ניתן לענות "כן", "לא", "אני לא יודע", "כנראה", או "לא ממש". לאחר כעשרים שאלות (לעיתים פחות ולעיתים יותר) מנחש אקינטור את הדמות, ושואל האם ניחש נכון. במידה שאקינטור טעה מוצגת לשחקן אפשרות להמשיך במשחק (כלומר, לאפשר לאקינטור לשאול עוד שאלות). במידה שהשחקן בוחר שלא להמשיך, או אם אקינטור "נכנע", ניתנת לשחקן האפשרות להזין את הדמות אותה בחר. אחר כך מופיעה רשימת בחירות. במקרה שהדמות מופיעה מספר פעמים, ניתן לסמן את כל המקרים של אותה הדמות. אם הדמות אינה מופיעה ברשימה, ניתן להכניס את שמה עם תיאור קצר (בדרך כלל מקור הדמות, סוגה או מקצועה).
בתחילת המשחק על השחקן לציין את גילו, לצורך מניעת הופעתה של דמות שאינה ראוייה לשחקנים צעירים יותר.

אופן הפעולה

בסיס הנתונים בו משתמש אקינטור כדי לנחש את בחירת השחקן נבנה על ידי השחקנים עצמם: כאשר אקינטור לא מצליח לזהות את הדמות עליה חושב השחקן, ניתנת לשחקן האפשרות "לגלות" לאקינטור על מי חשב, וכך נוספות לאקינטור דמויות חדשות, וכן ידע נוסף על דמויות שכבר קיימות בבסיס הנתונים. השחקנים מוסיפים כ-2000 דמויות חדשות מדי יום, כאשר הדמויות שאינן משמשות דיין נמחקות. בשנת 2006 הכיל בסיס הנתונים כמאה דמויות, וכיום קיימות בו למעלה מ-35,000. כ-190,000 אלף משחקים נערכים בממוצע מדי יום. בצורה אופיינית, שחקנים מתחילים מדמויות "קלות" ועוברים לדמויות "קשות" (כלומר, פחות מוכרות) יותר ויותר. בממוצע, שחקן משחק שישה משחקים.
ארנו מסביר: "לשאול, למשל, 'האם הדמות שיחקה בריאל מדריד ב־2007?' תהיה טעות, משום שתשובה שלילית לא פוסלת מספיק דמויות. דוגמה לשאלה טובה באופן מפתיע היא: 'האם הדמות שלך הצביעה עבור ניקולא סרקוזי?' זו שאלה מעניינת, משום שאם הדמות אינה צרפתית, דמיונית או שכבר מתה התשובה תהיה שלילית, כמו גם עבור אנשים שידוע שהם בצד השמאלי של המפה. עבור צרפתים שחיים היום אך דעותיהם הפוליטיות אינן נחלת הכלל התשובה תהיה 'איני יודע'. באופן כזה ניתן להפיק משאלה אחת יותר מידע מאשר לו התשובות היו בפשטות רק 'כן' או 'לא'".
במקרה שהדמות אינה מתאימה לגיל שהזין השחקן יאמר אקינטור "ניחשתי אבל אני חושב שהדמות לא מתאימה לגילך" ובכך מתחמק מהרבה מקרים בהם הוא לא יודע מי הדמות.
את המשחק ניתן לשחק בשפות רבות, לרבות בצרפתית, אנגלית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, רוסית, עברית, יפנית, ערבית, ועוד.

החברה

המשחק מופעל על ידי חברת "אלוקנס" שנוסדה על ידי המהנדס ארנו מגרה (צרפתית: Ernaud Megret), ופועל החל משנת 2006.
ארנו התפטר ממשרתו כמפתח תכנה כדי להקים את אלוקנס. הכנסות החברה כיום הן בעיקר מיישום אייפון של אקינטור, וכמו כן מפרסומות באתר. בנוסף, החברה משווקת את הטכנולוגיה שאקינטור מבוסס עליה.
הבלטה

הבלטה (Priming) היא תאוריה מחקרית במדעי המדינה ותקשורת, שלפיה גופי תקשורת מבליטים סוגי ידיעות או נתונים שונים על פני סוגי ידיעות או נתונים אחרים, ועל ידי כך מקבעים תפיסות עולם בדבר החשיבות שבכל נושא סיקור. כאשר אמצעי התקשורת מבליטים אירוע או אישיות פוליטית בסדר היום הם מסבים את תשומת לב הציבור לסוגיות מסוימות ועל כן הם משנים את הסטנדרטים המקוריים לפיהם בני האדם נוטים להעריך אירועים או אישים.

ראשיתו של המחקר

המחקר ביחס שבין אמצעי התקשורת ואופן הסיקור וההבלטה שלהם החל להתפתח באמצע שנות השמונים. בתקופה זו החלו לזהות את חשיבותה של התקשורת ככלי המשמש סוכן המעביר את תוכן האירועים, וכן מפרש את חשיבותם והשפעותיהם. תשתיתו של מחקר ההבלטה מצוי כבר בשנות השבעים, בתאוריות פסיכולוגיות וקוגניטיביות על התכנים שבני האדם צורכים. מחקרים אלו הראו כי האדם המקבל את הידיעות מהתקשורת, מבין באופן לא מודע את חשיבות הדברים על פי הסדר בהם האירועים מופיעים. המשך המחקר היה לנסות ולהגדיר את השפעותיו הרבות של המסגור. מחקרים חלוציים בתחום זיהו כי מרבית ההפנמה שנוצרה אצל הצופה בידיעה חדשותית, איננה נוצרה מתוכן הידיעה, כי אם ממיקומה, גודלה, והחשיבות שהוקרנה ממנה. מחקרים אחרים מצאו כי ההשפעות הגדולות שנמצאות בתחום ההבלטה, מקורם ברצון האנושי לפרשנות ולתרגום התכנים, כך שאמצעי התקשורת משמש עבור הצופה כסוכן חברות. 
כיום המחקר מסווג בין כמה קטגוריות שונות, אשר כולם נכללות תחת השפעה ההבלטה:

הבלטה מעמדית

בעולם התקשורת המודרני חדשות מיוצרות בכמויות עצומות. לעורך החדשות, אשר מחליט היכן תמוקם כל חדשה, השפעה חשובה על הפיכת חדשה זו לחשובה ומשמעותית. במחקר שנעשה בין מדינות קוראות בשפה האנגלית, אשר נקראת בשמאל לימין, ובין מדינות הקוראות בשפה העברית, אשר נקראת בימין לשמאל, הראו כי החדשות אשר הודפסו בצד הבולט של העיתון נתפסו כחדשות החשובות יותר. בשפה העברית, הצד השמאלי, אשר דרך הדפדוף בעמודי העיתון נפגשת עם הקורא לפני העמוד הימני, ועל כן החדשות אשר הודפסו שם נתפסו כחשובות ומעניינות יותר מאשר החדשות בעמוד הימני. נכון הדבר גם בעיתונים בשפה האנגלית, אשר הדפדוף בה הוא כך שהעמוד הימני הוא הנצפה ראשון, הראו תוצאות זהות, כך שהעמוד השמאלי נתפס כחשוב יותר אצל ציבור הקוראים.
מחקר נוסף, שנערך על מדיה שונה - הטלוויזיה, מצא כי הדיווחים שנתנו בתחילת מהדורות החדשות נתפסו על ידי 92% מהציבור כחשובים יותר מאשר הדיווחים שבאו לאחריהם. מחקר זה מצא כי במדינות בהם מרבית הדיווחים הראשוניים היו בנושא מסוים, דוגמת טרור, חינוך, או כלכלה, נושאים אלו היו הגורמים המכריעים במערכי הבחירות של המתמודדים למשרה ציבורית. 
בדומה לכך מחקר נוסף אודות ההבלטה בטלוויזיה מצא כי הצמדת אירועים שונים גורמת ל-78% מהציבור לחוש כי יש בין אירועים אלו זיקה וקשר. הצמדתן של תאונות דרכים לפיגועי טרור הביאה לתחושה כי עבור שניהם אין פתרון קסם, הנותן מענה אמיתי לבעיה. הצמדת מפלגות סוציאל-דמוקרטיות לסיקור בנושאי חינוך הביאה לתחושה כי מפלגה זו תתמודד בצורה הטובה ביותר אל מול אתגרי החינוך וההוראה.

הבלטה תוכנית

מחקרים עכשווים מוצאים כי תחום ההבלטה ממשיך ומשפיע גם ביציקת תכנים למקרים עתידיים. כאשר ראש ממשלה נשאל בסיקור החדשותי שאלות בנושאים מסוימים, שאלות אלו מתקבעות כחשובות ביותר, ועל כן הם ישאלו גם בראיונות הבאים. כאשר נשיא ארצות הברית נשאל בראיונות אודות חוק בריאות חינם לפני שנשאל בנושאי ביטחון, שאלות אלו נשאלו גם בראיונות הבאים בסדר דומה. מחקר המשך מצא כי אף ההבלטה כה משפיעה, עד כי גם יריביו של הנשיא החלו להישאל על נושאים אלו, ובכך נתפסו נושאים אלו כמהותיים ביותר הניצבים לפתחו של המועמד הבא לנשיאות.
דייב סקוט

דייב סקוט (באנגלית: Dave Scott; נולד ב-4 בינואר 1954) הוא טריאתלט אמריקאי.

ביוגרפיה

דייב סקוט גדל בדייוויס, קליפורניה, שם הוא היה שחקן כדור מים בבית הספר התיכון דייוויס, ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
דייב סקוט זכה שש פעמים באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 1980, 1982, 1983, 1984, 1986 ו-1987. רק יריבו, מרק אלן, הצליח להשוות את שיאו ולזכות שש פעמים בתואר, שמונה שנים מאוחר יותר. סקוט ידוע בכינוי "האיש" (The Man).
דייב סקוט שב מ'פרישה' ב-1994, בהיותו בן 40 והגיע למקום השני באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בהוואי. ב-1996, בגיל 42, הוא חזר לתחרות והגיע למקום החמישי. הוא רץ את מקטע המרתון ב-2.45 שעות.
סקוט החל ברצף הניצחונות שלו רק שנתיים אחרי תחרות איש הברזל הראשונה שלו. במהלך התקופה בה היה אלוף העולם באיש הברזל הוא שמר על תזונה טבעונית קפדנית. אולם, מאז 1992, הוא איננו עוד טבעוני. 
סקוט עובד כמאמן טריאתלון, יועץ כושר, נואם מוטיבציה, פרשן ויועץ לתאגידים.
סקוט נשוי בשנית ולו שלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בבולדר, קולורדו.
ונוס בפרווה

תקציר העלילה

סיפור המסגרת עוסק באדם שחולם לשוחח עם ונוס על אהבה, בעודה לובשת פרווה. מספר הסיפור, ששמו אינו מוזכר, מספר על חלומותיו לחברו, סוורין, שמגלה לו כיצד יוכל להשתחרר ממשיכתו לנשים אכזריות: באמצעות קריאת יצירה ספרותית בשם "זכרונותיו של אדם סופר-חושני". יצירה ספרותית זו מספרת את סיפורו של סוורין פון קוסיימסקי, אשר אהבתו העזה לאישה, ונדה פון דונאייב, גורמת לו לבקש ממנה להתייחס אליו כאל עבד שלה, ולעודד אותה להשפיל אותו יותר ויותר. סוורין מתאר את תחושותיו באותן סיטואציות כחזקות וכחושניות ביותר. סוורין וונדה נוסעים לפירנצה שבאיטליה. בדרכם לשם מאמץ סוורין את השם "גרגור", שם גנרי רוסי למשרת, ונוטל על עצמו את תפקיד משרתה של ונדה. בפירנצה, מתייחסת אליו ונדה באכזריות הולכת וגוברת, ואף מגייסת לעזרתה שלוש נשים אפריקאיות, שמשפילות ומכות אותו.
הקשר בין ונדה לסוורין מגיע לנקודת משבר, כאשר ונדה עצמה פוגשת את גבר חלומותיה, אלקסיס פפדופוליס, ומבקשת להתמסר לו ולקבל את מרותו. בסוף הסיפור, סוורין, מושפל על ידי מאהבה החדש של ונדה, מאבד את רצונו להישלט, ומצהיר שגברים צריכים לשלוט בנשים, עד שיגיע היום שבו הנשים ישתוו לגברים בחינוך ובזכויות.
מיקל האנסן

קריירה

האנסן החל את הקריירה שלו בגיל 10 בקבוצת עירו, IF הלסינגור. בקבוצה זו, שיחק במשך 3 שנים. ובסיומם, עבר לשחק במועדון וירגום סומפרי, שם אביו, פלמינג האנסן, שיחק לפני שעברו לעיר הלסינגור, ובשנת 2003, עבר לשחק באלופת דנמרק באותה השנה, GOG סבנדבורג. לאחר 5 שנים במועדון, עבר האנסן בן ה-21 למועדון הפאר הספרדי, ברצלונה, עימה זכה בשני תוארי גביע ספרדי. לאחר שנתיים במועדון, עבר האנסן למועדון א.ג. קופנהגן, אשר חזר למולדתו, דנמרק. אחרי שנתיים בהן האנסן שיחק בשביל א.ג. קופנהגן עבר ל- פאריס סן ז'רמיין.
רובוטיקה אבולוציונית

רובוטיקה אבולוציונית היא תחום ברובוטיקה העוסק בתכנון של רובוטים בהשראת האבולוציה הביולוגית או תוך יישום של כלים מתמטיים מתחום החישוביות האבולוציונית.
רובוטיקה אבולוציונית היא תחום צעיר ברובוטיקה. העוסקים בתחום זה נמנים עם פי רוב על מוסדות מחקר אקדמיים (חייב אישור) (נכון לינואר 2014).
תחום המקורב מאוד לרובוטיקה אבולוציונית ולעיתים קרובות משפיע עליה הוא A-LIFE - חקר המערכות המלאכותיות המדמות תהליכי חיים.
תחום הרובוטיקה האבולוציונית נחקר לרוב במסגרות מדעיות רחבות ממנו כגון: מדעי המחשב, הנדסה מכנית, הנדסת מערכות, ביולוגיה חישובית.
בקרב מוסדות המחקר הישראליים העוסקים בתחום זה ניתן למנות את אוניברסיטת ת"א ואת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ספרות וחשיפה מדעית

לתחום הרובוטיקה האבולוציונית מוקדשים לעיתים תכופות (והולכות) מאמרים, גליונות כתבי עת מדעיים וסדנאות מקצועיות בכנסים מדעיים חשובים. יחד עם זאת, אין בנמצא עדיין כתב עת בינלאומי המוקדש כולו או ברובו לתחום.
נזר

נזר הוא כתר שמשובצים בו יהלומים ואבני חן, הנלבש בדרך כלל על ידי נשים.
בנות משפחות המלוכה באירופה ומשפחות עשירות בארצות הברית היו נוהגות ללבוש נזר באירועים ותחילתו במאה ה-18. למשפחת המלוכה השוודית ישנו אוסף תכשיטים גדול המורכב מהרבה נזרים. זוכות בתחרויות יופי ומלכות נשף סיום בית ספר עונדות על ראשן נזר.
אפטרמת' אנטרטיינמנט

היסטוריה

לאחר העזיבה מדת' רואו רקורדס ביוני 1996, ד"ר דרה הקים את אפטרמת' אנטרטיינמנט דרך אינטרסקופ רקורדס. אפטרמת' הוקמה כ"חברת בוטיק", שמתמקדת באיכות האלבומים מאשר בכמותם.
בסוף 1996, ד"ר דרה הוציא את אלבום הקומפילציה "Dr. Dre Presents the Aftermath" (האלבום הראשון שיצא לאור על ידי אפטרמת'). האלבום כלל אמנים חדשים שחתמו בחברה (רוב האמנים שהתארחו באלבום עזבו את החברה מאוחר יותר). ב-1997 עזבה הזמרת דון רובינסון את להקת הרית'ם אנד בלוז "En Vogue" וחתמה באפטרמת', אך לקראת סוף 1997 היא עזבה את החברה בטענה שד"ר דרה לא מיהר לקדם את הפרויקטים שלה בחברה.
בסתיו 1997, אפטרמת' הוציאה לאור את האלבום "The Album" של הסופרגרופ "The Firm" (שכולל את האמנים: נאס, פוקסי בראון, AZ ו-Nature). האלבום הופק בעיקר על ידי ד"ר דרה והגיע לראש מצעד בילבורד 200. ב-1998 הלהקה התפרקה. האלבום הבא של החברה היה אמור להיות עם הראפר King Tee, אך האלבום שלו נגנז ו-King Tee שוחרר מההתחייבות שלו לחברה ב-2001. הראפר Last Emperor חתם ב-1997 בחברה, אך בשל מחלוקות מקצועיות הוא עזב את החברה.
ב-1998 אפטרמת' החתימה את אמינם, לאחר המלצה מהמנכ"ל והמייסד של אינטרסקופ רקורדס, ג'ימי איובין. שנה לאחר ההחתמה, אמינם הוציא לאור את האלבום הראשון שלו בלייבל, "The Slim Shady LP". האלבום הגיע לראש מצעד בילבורד 200 והוכתר ארבע פעמים כאלבום פלטינה. ב-1999 ד"ר דרה הוציא את האלבום השני שלו, "2001", שהוכתר כאלבום פלטינה שש פעמים.
מספר אומנים חתמו בחברה, אך עזבו אותה בעקבות מחלוקות מקצועיות. בעיות משפטיות כנגד זמרת הרית'ם אנד בלוז "Truth Hurts" הובילו לפרישתה מהחברה לאחר שהאלבום שלה שוחרר בלייבל. ב-2003 אפטרמת' הוציאה לאור בשיתוף פעולה עם שיידי רקורדס את האלבום הראשון של 50 סנט, "Get Rich or Die Tryin'". ב-2003 הראפר דה גיים חתם בחברה והוציא את אלבומו הראשון, "The Documentary", בשיתוף פעולה עם ג'י-יוניט רקורדס. אך לאחר שנוצרו מתחים בינו לבין 50 סנט הוא עזב את אפטרמת' באמצע 2006.
ב-2004 הראפר באסטה ריימס חתם בלייבל וב-2006 הוא הוציא לאור את האלבום "The Big Bang", אך לאחר הוצאת האלבום הוא עזב את החברה בעקבות סכסוך עם מנכ"ל אינטרסקופ, ג'ימי איובין. ב-2008 הראפר Stat Quo שוחרר מהלייבל. בתחילת 2009, הראפר Slim the Mobster חתם באפטרמת', בשיידי רקורדס ובג'י-יוניט רקורדס; לאחר מכן הוא נשאר רק באפטרמת'. בסוף 2009 הראפר Hayes חתם באפטרמת' בשיתוף פעולה עם הלייבל של טימבלנד Mosley Music Group, אך לאחר מכן שוחרר מהחוזה שלו בחברה.
בינואר 2010, הראפר בישופ לאמונט עזב את הלייבל, בעקבות דחיית שחרור האלבום שלו. באותה השנה, גם זמרת האר אן בי מרשה אמברוזיוס עזבה את החברה. במרץ 2012, הראפר קנדריק לאמאר חתם בלייבל. ב-15 באוקטובר 2013, הראפר ג'ון קונור הכריז במהלך טקס פרסי BET שהוא חתם בחברה.
ב-30 בינואר 2016, הודיע המוזיקאי אנדרסון פאאק כי חתם בלייבל, לאחר שזה התארח ב"Compton", אלבום הסולו השלישי של ד"ר דרה.
ולדימיר מדם

קורות חיים

מדם נולד בשנת 1879 בלִיֶפאיה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (לטביה). הוריו היהודים המירו דתם לנצרות לותרנית ואחר כך עברו לכנסייה הפרבוסלבית הממלכתית (כשחזר להזדהות כיהודי בתור אדם מבוגר, לא חש כל צורך בהליך דתי או בהפגנת זיקה דתית כלשהי). אביו, דויד מדם (1836–1893) היה רופא צבאי. מדם גדל במינסק, למד בה בגימנסיה ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת קייב, שם גם נחשף לאידאולוגיה סוציאליסטית. במקביל, התעוררה בו גם התעניינות והזדהות עם מורשתו היהודית.
ב-1900 החל להיות פעיל של תנועת "הבונד" הסוציאליסטית-אוטונומיסטית, שדגלה (בניגוד לציונות ולטריטוריאליזם) בפתרון בעיית היהודים בארצות מושבם. בגלל פעילותו הפוליטית, נידון ב-1901 על ידי השלטונות הצאריים לחמש שנות מאסר עם עבודת פרך בסיביר, ונמלט לשווייץ. בבזל ובז'נבה העמיק את מעורבותו בתנועה הפוליטית, והפך למנהיג מרכזי בארגון הגולה של הבונד. ב-1905 שב לרוסיה. בעיר וילנה (ליטא) ערך מדם את "נאשה סלובו" (Наше слово), ביטאון הבונד בשפה הרוסית, והתפרסם כנואם. מדם הצטרף למנהיגות הבונד בפולין, וב-1913 נידון שוב למאסר, הפעם בפולין, בשל פעילותו הפוליטית. בעת הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם הראשונה, היה מנהיג הבונד בפולין. בשנת 1921 היגר לארצות הברית. שם פרסם מאמרים בעתון היידי "פֿאָרווערטס" והמשיך לפעול בשם הבונד עד מותו מהתקף לב.
מדם נפטר ב-1923 בניו יורק, בגיל 44. הותיר אישה, גינה.
בשנת 1929 הוקמה ספריית מדם בפריז. הספרייה קיימת עד היום, והיא הספרייה הגדולה באירופה לספרות יידיש.

נייטרליזם

מדם פיתח את גישת הנייטרליזם לשאלה הלאומית היהודית. על פי גישה זו על הבונד לנקוט עמדה נייטרלית ביחס לעתיד הלאומיות - אל לו לפעול לשם שימורה אך גם לא לנסות ולקדם את העלמותה. תפיסתו זו של מדם צמחה כתגובה לעמדותיה של קבוצת "איסקרה" במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית שלנין עמד בראשה. קבוצה זו ראתה בלאומיות בכלל ובזו היהודית בפרט אידאולוגיה בורגנית שיש להיפטר ממנה. קבוצת איסקרה ביקשה לאחד את כל פועלי האימפריה הרוסית על העמים הרבים שבה בתנועה אחת כלל-רוסית חזקה. מדם, כמו פעילי בונד אחרים, סבר כי התבוללות כפויה של עם קטן בתוך עם גדול יותר היא סוג של דיכוי שיש להילחם נגדו. אדם הגדל עם שפת אם ותרבות כלשהי ונאלץ להסתגל לשפה חדשה ולתרבות אחרת מופלה לרעה. מנגד, כסוציאליסט לא ראה מדם את הלאומיות כאידיאל בפני עצמו שיש להילחם למענו. התרבות היא חלק מההוויה האנושית, אולם דרכן של תרבויות לפרוח ולשקוע. הסוציאליסט צריך להגן על זכויותיו של כל אדם לחיות באופן חופשי בתרבותו - להשתמש בשפת האם שלו, לרכוש בה השכלה וליצור בה תרבות, אולם אל לו לראות בה אידיאל בפני עצמה, מפני שאז היא הופכת לכלי פוליטי מדכא בפני עצמו.
מדם היה האיש שטבע את הביטוי "הדם היהודי שנשפך בפוגרומים כמוהו כשמן על גלגלי המהפכה".
הונר

המאה ה-19 - הקמת החברה והתבססותה

מייסד החברה, שעל-שמו גם נקראה, מתיאס הונר, נולד בשנת 1833 בטרוסינגן, אשר בקצה היער השחור שבגרמניה. הונר, שהיה בעל הכשרה של שען, התעניין בכלי נגינה, שנקרא אז בשם "אורגן פה", שפותח בגרמניה בתחילת שנות העשרים של אותה מאה, והחל ליצור גרסאות ניסיוניות משלו לכלי. אותו אורגן פה, שכמובן התפתח עם השנים, מוכר כיום כמפוחית פה.
לאחר חודשים של ניסיונות, הונר החל ב-1857 לייצר מפוחיות למכירה. בעזרתו של עובד אחד, הוא הצליח לבנות 650 מפוחיות באותה השנה. שיווק המוצר התבצע בצורה טובה, ובמהרה הביקוש עלה על ההיצע, מה שהוביל להעסקת עובדים נוספים. ב-1862 החברה, שצמחה באופן מהיר ביותר, החלה לייצא לארצות הברית, שהיא אחת מרשימה הולכת וגדלה של מדינות בהן ניתן היה להשיג את כלי הנגינה של החברה.
ניתן לזקוף רבות מהצלחתו של הונר למאפייניו של כלי הנגינה. המפוחית הציעה צליל מיוחד, הייתה ניידת וזולה מאוד, מה שהפך אותה למאוד אטרקטיבית. כמו כן, חנויות מוזיקה היו יכולות להציב את המפוחיות לתצוגה בדלפק הקדמי, כך שהיו תופסות את העין, תוך שהן לוקחות מקום מועט על המדף. כלי הנגינה של הונר עוטרו בסמל חרוט בולט שהבדיל אותן מיד מהמתחרים. הונר הבין שהלקוחות דורשים גיוון, והמפוחיות נבנו במגוון של סגנונות וסולמות מוזיקליים. איכות מוצרי החברה החלה לצבור מוניטין, וב-1873, בתערוכה העולמית בווינה המפוחיות של החברה צויינו לטובה בפעם הראשונה מני רבות.
ב-1877 היו במפעל הונר בטרוסיגן היו 86 עובדים שייצרו מעל 85,000 כלים בשנה, כולם בעבודת יד. ב-1880 מכונות ראשונות נרכשו כדי להפוך שלבים מסוימים בייצור לאוטומטיים, מה שהוביל לעלייה משמעותית בתוצרת. החברה המשיכה לצמוח, בחלקו בזכות הגירה של גרמנים לארצות הברית, שלקחו איתם גם את המפוחית. ב-1887 הקימה הונר מספר מפעלים נוספים בכפרים שבסביבת טרוסיגן כדי להיענות לביקוש העולה.
ב-1896 יצר הונר את מפוחית המרין בנד הדיאטונית הראשונה. דגם שעתיד היה להפוך לקלאסיקה.
דמעות

פיזיולוגיה

בלוטות דמעות (lacrimal gland) ממוקמת בפינה העליונה הצדדית של ארובת העין, מאחורי העפעפיים, בשקע מיוחד בגולגולת (lacrimal fossa). בכל פעם שאדם ממצמץ מופרשת כמות קטנה של נוזל דמעתי מהבלוטות. סערת רגשות יכולה לגרום לבלוטות הדמעות לייצר ולהפריש דמעות בצורה מוגברת, דבר הידוע בתור בכי. נוזל הדמעות מתנקז אל תעלת הדמעות הממוקמת בפינה הפנימית של כל עין, ומשם הן יכולות גם להתנקז לתוך האף ולגרום לאף דולף.

הבטים חברתיים

רוב היונקים מייצרים דמעות כתגובה לכאב חזק ולגירויים אחרים, אבל בכי כתגובה רגשית נחשב בעיני רבים לתכונה אנושית ייחודית, שכנראה נובעת מהמודעות העצמית הגבוהה של בני האדם. יש מחקרים שלפיהם פילים וגורילות יכולים לבכות גם כן.
הגירויים הרגשיים המובילים לבכי הם לרוב כעס או אבל, אך בכי יכול לבוא כתוצאה מעצבות, שמחה, פחד וכדומה.
בתרבויות רבות בכי מתואר כהתנהגות היאה לתינוקות ולילדים. תרבויות מסוימות מחשיבות בכי כמעשה לא מכובד וילדותי, בפרט בכי בפומבי. ברוב התרבויות המערביות מקובל יותר בכי בקרב הנשים מאשר בקרב הגברים. בתרבויות אחרות, למשל בתרבות היפנית, ההפך הוא הנכון.
הצגה כלפי חוץ של צער לא-כן וחרטה לא אמיתית מכונה "דמעות תנין".
מועדון 33

מועדון 33 (באנגלית: Club 33) הוא מועדון חברים אקסקלוסיבי הממוקם בכיכר ניו אורלינס בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה. המועדון הוא מתקן "סודי" של הפארק, ואינו מופיע במפות הפארק ובתאוריו הרשמיים. הכניסה למעדון נמצאת ליד מסעדת הלאגונה הכחולה ב"רחוב רויאל 33". על הכניסה כתוב המספר "33" אולם לא מצוין מה יש בתוכו. המועדון מציע לחבריו מסעדה יוקרתית המציעה בירה ומשקאות אלכוהוליים. זה המקום היחיד בפארק השעשועים המוכר משקאות אלכוהוליים.
חברי המועדון יכולים להיכנס לפארק 365 ימים בשנה - היינו גם בימים שהפארק סגור לצורך אירועים מיוחדים.
עלות החברות במועדון היא בין $2,000 ל-$10,000 לשנה (לא כולל את מחיר הארוחה), כתלות ברמת החברות.

תיאור המבנה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: לא ברור.
המועדון כולל לובי מפואר, ממנו ניתן לעלות למסעדה במעלית זכוכית עתיקה. באולם האוכל נמצא אוסף הרהיטים העתיקים של ליליאן דיסני, וכן רהיטים שונים שנעשה בהם שימוש בסרטי דיסני ובהם - תא הטלפון שנעשה בו שימוש בסרט "המיליונר השמח ביותר", וכן שולחן עץ אגוז מצופה שנעשה בו שימוש בסרט "מרי פופינס".
וולט דיסני תכנן שהמועדון יופעל על ידי אודיו אנימטרוניקס שישמעו את מה שהמבקרים במקום אומרים להם באמצעות רמקולים המותקנים במנורות ואז מפעילים שישמעו את השיחות יפעילו את הרובוטים בהתאם - המערכת לא הותקנה במלואה, אף שב"חדר הגביעים" (Trophy Room) ישנו קונדור שהיו רובוט אודיו אנימטרוניקס.
בדיסנילנד שבטוקיו ממוקם המועדון במרכז הרחוב המרכזי החוצה את הרחוב הראשי של ארצות הברית.
אדמונטון

היסטוריה

ההיסטוריה של אדמונטון כיישוב החלה בשנת 1795, כשחברת מפרץ הדסון הקימה שם נקודת משמר. ב-1892 הוכרה כעיר, ובשנת 1905 הוכרזה כבירתה של אלברטה.

אקלים


האקלים באדמונטון הוא קר וגשום. החורף קר מאוד ומושלג, (-30 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בערך) והקיץ קריר ואף לעיתים גשום (19 מעלות צלזיוס בערך).

קהילה יהודית

באדמונטון חיים כ-5,000 יהודים. בעיר מספר בתי כנסת: "בית ישראל" ובית חב"ד האורתודוקסיים, "בית שלום" הקונסרבטיבי ו"בית אורה" הרפורמי. בנוסף, יש בעיר כולל, סמוך לבית הספר האורתודוקסי "מנורה". בית הספר הקהילתי "תלמוד תורה" פועל בשיתוף פעולה של הקהילה היהודית ובתי הספר הציבוריים של אדמונטון.