google/wiki40b huggingface dataset:
תחנת הרכבת ירושלים מרכז

תכנון

הקמת התחנה הוצעה כחלק מתוכנית להארכת תוואי קו הרכבת המהיר לירושלים עד לכותל, בתוואי שיעבור כולו מתחת לאדמה. תוואי המסילה שאושר] עובר מתחת לרחוב יפו, בעומק של בין 80 מטר בתחנת בנייני האומה, ועד לעומק של 50 מטר לתחנת ירושלים מרכז. ב-2017 הגיע משרד התחבורה לסיכום עם החשב הכללי במשרד האוצר על קידום מהיר של המיזם.
על פי הצעה ראשונית תוכנן להקים תחנה תת-קרקעית בקרבת צומת האיקסים, בהצטלבות הרחובות יפו-שטראוס-קינג ג'ורג' תחת "בניין העמודים" ומגרש החניה שלו, שבין 1932 ושלהי שנות ה-60 שימשו כתחנת האוטובוסים המרכזית של ירושלים, עד שהועברה משם למיקומה הנוכחי. תחנה בצומת האיקסים נועדה להפגיש את הרכבת עם מסלול הקו האדום הקיים והקו הכחול המתוכנן של הרכבת הקלה.
ביולי 2018 פורסם כי לתחנת מרכז ירושלים הוצע מיקום אחר במעלה רחוב יפו, ב"מתחם בנין" הסמוך לכיכר הדוידקה, מגרש משולש בין רחובות יפו והנביאים וסמוך בין היתר לשוק מחנה יהודה. המתחם מיועד לפיתוח נרחב ומיקום תחנת רכבת תת-קרקעית בליבו מאפשר לפתוח מספר דרכי גישה לתחנה מרחובות יפו והנביאים ולנצל את היצע החנייה והמרחב הציבורי המתוכנים. רכבת ישראל הגישה התנגדות בוועדה המחוזית לתכנון ובניה, על מנת לשנות את התכנון במתחם כך שיתחשב באפשרות להוספת תחנת רכבת תת-קרקעית במקום. מכיוון ששטח זה גבוה יותר מצומת האיקסים, עומקה של התחנה צפוי להיות כ-75 מטרים תחת לקרקע.]
על פי התכנון נבחן אף שינוי נוסף לתוואי התת-קרקעי של המסילות ולפיו מלבד חלופות המסילות התת-קרקעיות שנועדו לחלוף לצד מתחמים כמו ממילא ושער האשפות הסמוך לכותל, על פי המתווה מדובר כעת על סלילת המשך המנהרות מתחנת ירושלים מרכז אל תחנה תת-קרקעית חדשה לצד מתחם תחנת החאן ההיסטורית, שם כבר תחובר לשער האשפות באמצעות פרויקט הרכבל לכותל, ולחלקים אחרים בעיר באמצעות קו הרכבת הקלה הכחול וכן יורחב מתחם החניון הסמוך לה לצד גן הפעמון.
צ'יזקייק פקטורי

צ'יזקייק פקטורי (באנגלית: The Cheesecake Factory) היא רשת מסעדות אמריקאית. 
הרשת מפעילה כ-194 מסעדות בארצות הברית ועוד 14 מסעדות תחת השם "Grand Lux Cafe" ו-2 מסעדות תחת השם "RockSugar Pan Asian Kitchen" נכון ל-2018. כמו כן מפעילה הרשת מסעדה אחת בשם "RockSugar Pan Asian Kitchen". הרשת נסחרת בבורסת הנאסד"ק.
הרשת הוקמה בשנת 1978 על ידי דייוויד אוברטון בבוורלי הילס שבקליפורניה.
צ'יזקייק פקטורי מגישה אוכל מגוון כמו בשרים, דגים, פסטות, כריכים, פיצות, המבורגרים, והיא ידועה בזכות עוגות הגבינה שלה. 
בסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול" אחת מהדמויות הראשיות, פני, עובדת בתור מלצרית בצ'יזקייק פקטורי.
בתחילת חודש דצמבר 2017, נפתח סניף ראשון בישראל, בהוד השרון. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בדיזנגוף סנטר, שרונה מרקט תל אביב, קניון עזריאלי בתל אביב, קניון שרונים בהוד השרון, ובסינמה סיטי בראשון לציון.
הדחליל (קומיקס)

היסטוריה פרסומית

בהופעתו הראשונה, בחוברת World's Finest Comics #3, הדחליל הוא דוקטור ג'ונתן קריין, פרופסור לפסיכולוגיה ומומחה בפסיכולוגיה של הפחד, שפנה לפשע לאחר שפוטר בגלל מראהו והתנהגותו המוזרה. המודוס אופרנדי שלו הוא אימוץ אישיותו של הדחליל, בו השתמש כדי לאיים על קורבנותיו שיעשו את רצונו. בסופו של דבר הוא מנוצח על ידי באטמן ועוזרו רובין ונשלח לכלא של גות'אם סיטי בחוברת Detective Comics #73. הדחליל נמלט מהכלא, אך שב להופיע בקומיקס רק בשנת 1967, בחוברת Batman #189.
מגיליון 189 ואילך, דמותו של הדחליל הפכה לקבועה בסיפורי באטמן והצטרפה לשורותיה של ליגת אי-צדק. בעקבות אירועי המשבר בעולמות האינסופיים משנת 1986, מקורה של הדמות נחקר בהרחבה בגיליון השנתי Batman Annual #19 ובמיני סדרה "באטמן/דחליל: שנה ראשונה". לפי סיפור המקור, לקריין יש פחד מעטלפים והוא אובססיבי כלפי פחד ונקמה לאחר שסבל מבריונות בתקופת ילדותו וגיל ההתבגרות עקב מראהו הגבוה, הרזה והרפוי והתנהגותו החנונית (במיוחד הדמיון הרב לאיכבוד קריין מתוך ספרו של וושינגטון אירווינג, "האגדה על סליפי הולו"). האובססיה של קריין כלפי פחד גורמת לו להפוך לפסיכיאטר, ולפנות לחיי פשע כאשר הוא לוקח משרה בבית חולים לחולי נפש ארקהם אסיילום ומבצע ניסויים של יצירת פחד על מטופליו. 
הדחליל מופיע במיני סדרות כדוגמת "באטמן: נפילתו של אביר" וסדרת כותרי Shadow of the Bat ("צילו של העטלף"). הדחליל מופיע לצידם של נבלים נוספים של באטמן בכותרי Gotham Underground ("העולם התחתון של גות'אם") שבסופו הדחליל מוכה ונקשר על ידי טוביאס ווייל כסימן לכל הנבלים באשר הם, שהם אינם מוזמנים לגות'אם סיטי החדשה, לפי חזונו החדש של ווייל. במיני סדרה Battle for the Cowl ("באטמן: הקרב על הגלימה"), הדחליל מגויס על ידי המסיכה השחורה החדש כחלק מקבוצה של נבלים שמתכננים להשתלט על גות'אם סיטי. מחוץ לסיפורי באטמן וההמשכיות, הדחליל גם הופיע בתפקיד אורח בקומיקס סאנדמן והופיע גם בשלושה קרוסאוברים: "המשפט על גות'אם סיטי", "באטמן/דרדוויל: המלך של ניו יורק" ו"מארוול נגד די.סי". גרסה אחרת של הדמות הופיעה בחברת הצדק של אמריקה בסיפור The Liberty Files.

כוחות ויכולות

הדחליל משתמש במגוון רחב של רעלנים וסמים שגורמים לקורבנותיו להזות את הפוביות הנוראיות ביותר שלהם. הוא לובש את מסכת הדחליל בשביל להגביר את אפקט הפחד של ההלוצינוגנים וגם בשביל להימנע מהרעלה עצמית. על אף שמראהו הפיזי אינו מאיים, הדחליל יודע להלחם היטב על ידי טכניקה שנקראת "ריקוד אלים" שמבוסס על שיטת העגור של הקונג פו וכן את שיטת אגרוף שיכור.
מכונת צילום

מכונת צילום היא מכונה שמטרתה לשכפל תוכן דף או תמונה על נייר, בעותק יחיד או במספר רב של עותקים, בצורה יעילה וזולה.

המצאת התהליך

מכונת הצילום הומצאה על ידי עורך הדין צ'סטר פ. קרלסון, רשם פטנטים בניו יורק וממציא חובב, שעבודתו אילצה אותו להעתיק מסמכים ותרשימים בצורה קפדנית ומדוקדקת מספר רב של פעמים. לא רק זה, אלא שקרלסון גם סבל מדלקת מפרקים, שהקשתה עליו עבודה זו אפילו יותר. קרלסון, שהיה בעל השכלה טכנית, החליט למצוא דרך להקל עליו את העבודה. בתחילה חשב קרלסון שהפתרון מצוי בטכנולוגייה הדומה לפיתוח תמונות, אך הבין שמשם לא תצמח הישועה מכיוון שמדובר בתהליך יקר, מסורבל ואיטי. קרלסון החליט לפנות לשיטה המבוססת על פוטו-מוליכות, כלומר - שינוי התכונות החשמליות של חומרים מסוימים על ידי חשיפה לאור. בשנת 1937 רשם קרלסון פטנט ראשון על תהליך הצילום החשמלי. בשנת 1938 הוא ביצע את הצילום המוצלח הראשון בעזרת לוחית אבץ מצופה גפרית, אותה טען בחשמל סטטי. הוא כתב Astoria 10-22-38 על לוחית מיקרוסקופ עשויה זכוכית, אליה הצמיד את לוחית האבץ. הוא חשף את שתי הלוחיות לאור חזק במשך מספר דקות, ואז הרים את לוחית הזכוכית ופיזר אבקה על לוחית האבץ. קרלסון הצמיד נייר שעווה ללוחית האבץ המצופה באבקה, וחימם אותו. כשהרים אותו ופיזר את האבקה נותרה כתובת הפוכה זהה לזו שהייתה כתובה על לוחית הזכוכית.
קרלסון ניסה לעניין חברות מסחריות בהמצאתו, אך היא לא הייתה מפותחת דייה, והחברות אליהן פנה, ביניהן ג'נרל אלקטריק ו-IBM, לא הסכימו להשקיע במוצר ובפיתוחו. בין השנים 1939 עד 1944 עבר קרלסון כ-20 חברות שאף אחת מהן לא התעניינה בהמצאתו. 
בשנת 1944 מצא קרלסון לבסוף גוף שהתעניין בהמצאתו - מכון "בטל ממוריאל" (Battelle Memorial Institute) שבאוהיו הסכים להשקיע בפיתוח ההמצאה 3,000 דולר תמורת 40% מהרווחים העתידיים, עסקה שמאוחר יותר הניבה למכון רווחים של מאות מיליוני דולרים. בשנת 1947 משכה ההמצאה, שכבר הספיקה להשתכלל, את עינו של ג'ון דסאור (John Dessauer), מנהל המחקר של חברת "הלואיד" (חברה קטנה שעסקה בציוד צילום). חברת הלואיד החליטה לקחת את הסיכון, והמשיכה בפיתוח המוצר. שם התהליך שונה מ"צילום חשמלי" לזירוגרפיה (אנגלית - Xerography), מילה ביוונית שפירושה "כתיבה יבשה". חברת הלואיד קראה למכונות הצילום החדשות "זירוקס" (Xerox).

זירוגרפיה

זירוגרפיה (צילום חשמלי) הוא כינוי לטכנולוגיה המאפשרת העתקה של תוכן מסמכים ותמונות. (הערה: המושג העברי היה אמור להיות "קסירוגרפיה", על פי כללי התעתיק מיוונית, אבל השתרש הכתיב "זירו-" על פי השם המסחרי "זירוקס").

הכניסה לשוק והפריצה המסחרית

מכונות הצילום המסחריות הראשונות יצאו לשוק בשנת 1949. בתחילה היו המכירות גרועות, בגלל סרבול ויוקר המכונות, אך המכונות הלכו והשתכללו עד שבשנת 1960, עם יציאת דגם חדש (דגם 914) שהיה נוח ומהיר יותר מקודמיו עלו המכירות במהירות עצומה. בשנת 1961, כתוצאה של ההצלחה המסחררת, חברת הלואיד שינתה את שמה ל"זירוקס", מילה שאף הפכה בחלק מהשפות לשם גנרי לצילום מסמכים. עם השנים המשיכו מכונות הצילום להשתכלל ולהפוך נוחות יותר ויעילות יותר. פיתוח ראוי לציון הוא הטונר - אבקה המשמשת כ"דיו" של מכונת הצילום.

הצילום בימינו

כיום, עם התפתחות הגישה של "משרד ללא נייר", יורדת קרנן של מכונות הצילום, אך הן עדיין נמצאות בשימוש נרחב ביותר בתחומים רבים, בעיקר במשרדים ובתחום החינוך. מכונת צילום מודרנית מסוגלת לצלם באופן מהיר וזול, וכמו כן מאפשרת שליטה בגודל ובבהירות התמונה המתקבלת.
בנוסף, הטכנולוגיה הוותיקה של צילום חשמלי הולכת ומוחלפת היום בצילום דיגיטלי - מכונות המשלבות סורק ומדפסת.
אסף ארליך

ביוגרפיה

כאשר עבר ארליך מנהריה לתל אביב החל לכתוב ולהלחין בעצמו. בסוף שנות ה-90 הוא נפגש עם חמי רודנר, אשר צירפו לסבב ההופעות של אלבומו "גאולה". באותו הזמן החלו השניים לעבוד על שיריו של ארליך, כאשר רודנר משמש כמפיק המוזיקלי. אלבומו "טוקשואו" הלך ונבנה, ובמהלך 2001 יצא הסינגל הראשון מתוכו "אני הולכת". לאחר מכן יצאו "עד הסוף" ו-"כמה מדרגות". בפברואר 2002 יצא האלבום המלא אשר זכה להערכת המבקרים, אולם, לא משך קהל להופעות. לאחר מספר הופעות מצומצם חדל ארליך להופיע עד לתחילת 2004, אז החל להופיע שוב עם חומר חדש וגם ישן. 
ב-9 במרץ 2007 יצא "חדשות מהמגירה", אלבומו השני של ארליך, אשר הקלטתו הסתיימה באוגוסט 2006. ב-15 באוקטובר 2006 יצא לתחנות הרדיו הסינגל הראשון מתוכו, "חדשות מהמגירה", ולאחריו יצאו "עשרה ימים", "נשבר", "אמצע החיים" ו-"לילות בלי חג". באופן דומה לאלבום הקודם, "חדשות מהמגירה" זכה לביקורות חיוביות ביותר אך לנוכחות דלילה יחסית בהופעותיו. בתקופה זו זכה לכינוי "הזמר הטוב ביותר שאתם לא מכירים"
לאחר הפוגה בת כשנה, חזר ארליך להופיע במהלך 2009 עם שירים משני אלבומיו הראשונים לצד חומר חדש שהציג לראשונה. זאת תוך הכרזה על הקלטת שירים לקראת אלבום שלישי. באוקטובר 2011 הוציא את האלבום תחת השם "שקט עכשיו".
בשנת 2014 החל ארליך לעבוד על פרויקט שירים באנגלית, ממנו הושק הסינגל "Too slow" ואחריו הסינגל "Sunny Day". למרות הפרסומים האלבום לא יצא בסופו של דבר. 
בשנת 2015, יצא הסינגל "תיכון עמל", שבו כתב ארליך הן את המילים והן את הלחן והסינגל "יעל" אותו הלחין ואת המילים כתב אודי שרבני. בשנת 2018 יצא הסינגל "בין הזיכרון לזיקוקים" שאותו הלחין ואת המילים כתב אודי שרבני.
תלמוד ישראלי

תלמוד ישראלי, הדף היומי לילדים, הוא ארגון חינוכי שהוקם על ידי מאיר וצילית יעקבסון, במטרה לעודד את לימוד התלמוד לילדים בבתי הספר, במוקדים קהילתיים, ובבית. 
בשנת 2012 התמנה הסופר ואיש החינוך אבי רט לעורך הראשי של המיזם. בשנת 2014 מונה כיו"ר חבר הנאמנים, מנכ"ל בנק איגוד לשעבר, רו"ח חיים פרייליכמן.
במרכז פעילות הארגון נמצאת מהדורה של התלמוד הבבלי לילדים, בעריכת מאיר יעקבסון ואבי רט, בשבעה כרכים המקיפים את כל התלמוד, על פי סדר הדף היומי. המהדורה כוללת קטעים נבחרים מתורגמים מארמית לעברית, מנוקדים, מפוסקים ומחולקים לפסקאות, לצד ביוגרפיות קצרות של חכמי התלמוד, סיפורי התלמוד, תמונות, סרגל היסטורי ועוד.
התלמוד הישראלי שואף להנגיש את התלמוד לעולמם של הילדים, לחבב עליהם את דף הגמרא, ולהרגילם ללימוד מסודר ושיטתי של הדף היומי. הארגון מעודד הקמת מוקדי לימוד משותף להורים וילדים והוא רואה בלימוד המשותף במסגרת המשפחתית והקהילתית כלי לחיזוק התא המשפחתי והקהילה והעצמת הקשר לתרבות ולמורשת ישראל.
בנוסף לתלמוד מפיץ הארגון ערכת העשרה שבועית ללימוד, והיא ניתנת להורדה בדף הפייסבוק שלו. הערכה כוללת מושגים וערכים יהודיים, ישראליים וציוניים, המשלימים את הלמידה בתלמוד הישראלי.
בחג השבועות התשע"ד (2014), נערך מבצע לימוד ארצי של התלמוד הישראלי ובמסגרת תיקון ליל שבועות למדו הורים וילדים בכל רחבי הארץ, מתוך ערכת לימוד מיוחדת שהוכנה לחג.
משנת 2015 שותף המינהל לחינוך דתי במשרד החינוך למפעל והוא פועל ב-200 בתי ספר ברחבי הארץ].
בעקבות רצח שלושת הנערים, בשנת 2015 ערך תלמוד ישראלי מבצע לימוד משותף של הורים וילדים לזכרם. למבצע היו שותפים שלוש משפחות הנרצחים, המינהל לחינוך דתי במשרד החינוך, ובני עקיבא.
מייקל קוק

קורות חיים

אביו של מייקל קוק היה פרופסור לארכאולוגיה של התקופה הקלאסית וכילד נסע איתו לחפירות בטורקיה. עד גיל שש חי קוק באדינבורו, את חמש השנים הבאות בילה באתונה, שנתיים נוספות באדינבורו, ובהמשך שהה בבריסטול, שם למד בתיכון בקולג' קליפטון. הוא למד היסטוריה ולימודי המזרח לתואר ראשון בקינגס קולג' בקיימברידג' בשנים 1963-1959 ולמד לימודים מתקדמים בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון בשנים 1966-1963 בהדרכתו של פרופסור ברנרד לואיס. היה מרצה לכלכלה היסטורית ובייחוד זו של המזרח התיכון בשנים 1984-1966 בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה בשנים 1986-1984 היה רידר (זהו שם דרגה באקדמיה הבריטית, המקבילה לפרופסור חבר באקדמיה הישראלית) בהיסטוריה של המזרח הקרוב והתיכון בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה. בשנים 2007-1987 כיהן כפרופסור המופקד על הקתדרה על שם קליבלנד דודג' ללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת פרינסטון, החל משנת 2007 הוא מופקד הקתדרה של Class of 1943 באוניברסיטת פרינסטון. קוק היה עמית גוגנהיים באביב 1990.
קודמן

בכימיה, קוֹדְמָן (precursor) הוא תרכובת המשתתפת בתגובה כימית ליצירת תרכובת אחרת. בפרט, בביוכימיה המושג "קודמן" משמש בדרך כלל לתרכובת כימית המקדימה אחרת במסלול מטבולי.
במסגרת המלחמה בסמים וחומרי נפץ - מתבצע פיקוח גם על קודמנים של תרכובות מסוכנות.
שירים (הורטיוס)

השירים (בלטינית: Carmina) או האוֹדות (Odae, מיוונית: ὠδή = 'שיר') הם ארבעה ספרים של שירים ליריים שחיבר המשורר הרומאי הורטיוס. שלושת הספרים הראשונים פורסמו בשנת 23 לפנה"ס, והרביעי פורסם עשר שנים מאוחר יותר.
ספרי השירים נשכחו כמעט לחלוטין עד שלהי ימי הביניים, והורטיוס נודע אז בעיקר בשל מימרותיו ופתגמיו הידועים, שצוטטו מתוך הסאטירות והאיגרות שכתב. פטרארקה בן המאה ה-14 היה הראשון שציטט בהרחבה משיריו של הורטיוס, ובעקבותיו זכו השירים לאינספור הוצאות לאור ותרגומים שונים ברחבי אירופה, עד ימינו אנו.

סגנון ותוכן

בשיריו שילב הורטיוס סגנונות-שירה רבים ושונים אותם שאל מהמשוררים והכותבים שקדמו לו, והוא מזכיר בהערצה כמה מהם, ביניהם סאפפו, אלקאיוס ופינדארוס. בין סגנונות אלו ניתן למצוא משקלים שיריים ואמצעים רטוריים קלאסיים, שהורטיוס שילב בצורה אמנותית יוצאת דופן.
מבחינה תוכנית, השירים משקפים קשת רחבה מאוד של נושאים ומציגים גישות שונות ואף מנוגדות לנושאים אלו. כך, ניתן למצוא בשירים רשמים מניסיונו האישי העשיר, 'המלצות' לחיים ראויים ברוח הפילוסופיה הסטואית, ביקורת על דמויות ומוסדות בני זמנו, תיאורים גאוגרפיים שונים, שירי אהבה ועוד, והכל תוך שימוש באמצעים רטוריים מגוונים ושיבוץ מאות הֶרְמֵזים ליצירות קלאסיות שקדמו לו.
יכולתו יוצאת הדופן לשלב תוכן מגוון באינספור אמצעי ביטוי הובילה את פרידריך ניטשה לכתוב כי:
עד עצם היום הזה לא הפקתי הנאה אמנותית משום משורר, כפי שהפקתי למן הרגע הראשון מאוֹדה של הוראטיוס. בשפות אחרות אין אף להעלות על הדעת הישגים כאלה. פסיפס המילים, כשכל מילה בצלילה, במיקומה ובמשמעותה חודרת ומשפיעה לימינה ולשמאלה ולכל כיוון, המזער בהיקף ובמספר הסמלים, המירב המושג בעוצמתם של סמלים אלה — כל זה הינו רומאי, ובעל מצוינות שאין דוגמתה
גם המשורר והסופר האנגלי אלפרד טניסון מציין - מבלי לנקוב בשמו של הורטיוס - כי למד בשיעורים הקלאסיים את אותן "...quoted odes, and jewels five-words-long, That on the stretched forefinger of all Time, Sparkle for ever" ("אוֹדות מצוטטות, ויהלומים בני חמש מילים, שעל אצבעו המושטת של הזמן כולו, יזהרו לנצח").

השפעות תרבותיות

החל מהמאות ה-15-14 החלו לצאת לאור מהדורות רבות של השירים, הן במקור הלטיני והן בתרגומים שונים, ואלו נפוצו ברחבי אירופה והפכו עד מהרה למושא להערצה ולחיקוי. לפי הערכות החוקרים, הורטיוס הוא המשורר המתורגם ביותר מאז ומעולם.
השירים כוללים כמה ממכתמיו הידועים ביותר של הורטיוס, ביניהם carpe diem ('קטפי את היום' - ספר 1, 11, שורה 8), auream... mediocritatem ('שביל הזהב' - ספר 2, 10, שורה 5), Dulce et decorum est pro patria mori ('טוב ויפה הוא למות למען המולדת' - ספר 3, 2, שורה 13) ועוד. הפתגם האחרון שימש כותרת לשיר האנטי-מלחמתי של וילפרד אוון, בו הוא מכנה אותו "The old Lie" (השקר הנושן), ומנגד היווה ככל הנראה את הבסיס לסיסמה "טוב למות בעד ארצנו" שצוטטה בשם יוסף טרומפלדור לפני מותו.
אגרול

אגרול (מאנגלית: גלילי ביצים, בהתבסס על המקור הסיני: 蛋卷 - "דאן ג'ואן" שמשמעו "מגילות ביצים") הוא מתאבן שמקורו במזרח אסיה, העשוי מבצק ממולא בירקות או בבשר, טבול בביצה ומטוגן בשמן עמוק. המאכל מוגש לצד רוטב חמוץ מתוק.
מקורו של המאכל אינו ידוע, והוא נפוץ בכל רחבי מזרח אסיה. החל מהמאה ה-19 הפך לנפוץ גם בעולם המערבי עם ההגירה אליו מסין והתפשטות המטבח הסיני. רבים מתבלבלים בין מאכל זה לבין מאכל ה"גלילי ביצים" הדומה לו, וככל הנראה קדם לו.
ככל הנראה מקורו של מאכל זה במטבח הקנטונזי מדרומה של סין.
האגרול ממולא לרוב בירקות כגון כרוב, גזר ובצל, ולעיתים גם באטריות ובבשר. האגרול גדול במידותיו מהספרינג רול, ומעטפתו עבה יותר.
האגרול מקובל בכל העולם כמנה ראשונה במסעדות המתמחות במאכלי המזרח הרחוק, ובמיוחד במאכלים סיניים.
ג'ונתן אסוס

קריירה

אסוס החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה השנייה בצרפת במדי נאנסי. לאחר שמיעט לשחק בקבוצתו, עבר אסוס לליגה המחוזית בצרפת כאשר חתם בנים. אסוס הרשים במשחקיו בליגה הנמוכה, דבר שהקנה לו חוזה בליגה אחת בכירה יותר, במדי אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה. במהלך תקופתו באנג'ה אסוס תפס כותרות  רבות בעיתונים בגין משחקו הנוקשה והרחקותיו מן המגרש לעיתים לא רחוקות.
לאחר מכן שיחק תקופות קצרות בקאן ובקרטיי. אסוס נבחן בניס ואפילו הרשים שם את המאמן דאז, פרדריק אנטונטי, אך עקב בעיות בחוזה עם קרטיי נמנע ממנו המעבר לליגה הראשונה. במקום זאת, אסוס הצטרף לסטאד ריימס בה הצליח לקנות את מקומו בהרכב הראשון, ושובח בעיתונות על התבגרותו המנטלית.
אחרי התאקלמותו המוצלחת של הקשר הצרפתי רודי חדד בישראל, מכבי תל אביב החליטה לחפש עוד שחקנים יהודים ברחבי העולם שלא ייחשבו כזרים. הקבוצה פנתה לאסוס שהצטיין בעונתו האחרונה בצרפת, והחתימה אותו בקבוצה בינואר 2008.
מיד אחרי שחתם, הגיע אסוס למשרדי הסוכנות היהודית בפריז למלא את כל התנאים הנצרכים על מנת להשיג אזרחות ישראלית במסגרת חוק השבות, ובסוף עונת 2007/2008 קיבל תעודת זהות ישראלית. אסוס זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו של 2008/2009, אך עבר מספר בעיות משמעת והושעה מהקבוצה.
בעונת 2009/2010 חתם אחרי עשרה מחזורים בהפועל פתח תקווה. בינואר 2011 עזב אסוס את הפועל פתח תקווה וחתם עד לסיום העונה בהפועל רמת גן, אשר ירדה לליגה הלאומית בתום העונה.
בעונת 2011/2012 חזר אסוס להפועל פתח תקווה, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. אסוס המשיך עם הקבוצה בליגה הלאומית, ובפברואר 2013 חתם בהפועל אשקלון באותה הליגה.
לקראת עונת 2013/2014 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אך בדצמבר 2013 שוחרר מהמועדון.
בקיץ 2016 לקח חלק בפתיחת קבוצת הכדורגל מועדון ספורטינג תל אביב, שכוללת שחקנים צרפתים יהודים. המועדון משחק בליגה ג', ואסוס מונה לקפטן הקבוצה. בקבוצה שיחק במשך שנתיים.
אמוקסיצילין וחומצה קלוולנית

הוראות שימוש

השילוב של חומצה אמוקסיצילין וחומצה קלוולנית מגיע כטבליית לעיסה, והשעיה (נוזלית).
המנה הרגילה של אמוקסיליצילין וחומצה קלוונית הוא 625 מיליגרם 2 או 3 פעמים ביום, בהתאם לסוג של זיהום וחומרתו.
תרופה זו נלקחת רק לאחר המלצת רופא (בדרך כלל 5 עד 10 ימים).
את הטבליה צריך לקחת עם או אחרי האוכל. דבר זה עוזר במניעת קיבה מוטרדת.
הוראות לאחסון התרופה וסילוקה: יש לשמור את התרופה במיכל שהגיע, סגור היטב, הרחק מהישג ידם של ילדים.
בנוסף יש לאחסן את הטבליות בטמפרטורת החדר והרחק מעודף לחות (לא בחדר האמבטיה). כל תרופה מיושנת או שלא בשימוש יש להחזירה למיכל מיוחד בבית המרקחת. כמו כן יש לשמור על תרופה נוזלית במקרר, סגורה היטב.
האנטיביוטיקה עובדת בצורה הטובה ביותר כאשר כמות התרופה בגוף נשמרת ברמה קבועה. לכן יש  לקחת את התרופה במרווחים שווים. יש לקחת את התרופה פעמים בכל יום.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי הנפוצות של אמוקסיצילין בשילוב חומצה קלוולנית עלולות לכלול: חום, צמרמורות חריפות, כאב גרון, כיבים בפה, כאבי פרקים, דימומים או חבלות יותר מהרגיל, פריחה, גרד, קשיי עיכול, כאב ראש, שלשול, בחילה, הקאות, כאב בטן, פטרייה של אברי המין, תפרחת חיתולים, פטרייה בפה, שינויים בצבע הלשון והשיניים (יש לצחצח את השיניים ביסודיות). אם תופעות אלו נמשכות או מטרידות יש לפנות לרופא.

שימושים רפואיים

השילוב של חומצות אמוקסיצילין וחומצה קלוולנית משמש לטיפול בזיהומים מסוימים הנגרמים על ידי חיידקים, כולל זיהומים באוזניים, בריאות, בסינוסים, בעור ובדרכי השתן.
התרופה משמשת לטיפול במספר מקרים, כולל דלקות בדרכי שתן, זיהומים בדרכי נשימה, דלקות בסינוסים, שריטות חתול, זיהומים הנגרמים על ידי פלורת החיידקים של הפה כגון: זיהומי שיניים, נשיכות של בעלי חיים נגועים, עקיצות, מחלות מין (STD).

שימוש וטרינרי

בתרופה זו ניתן להשתמש גם בטיפול וטרינרי.
על כלבים ניתן להשתמש במקרה של בעיות חניכיים או של שעלת. על חתולים נהוג להשתמש בתרופה כאשר מופיעים זיהומים בדרכי השתן, וזיהומים בעור או ברקמות רכות.
לעגלים נהוג לתת את התרופה כאשר יש להם בעיות מעיים. לבקר בכללי משמשת התרופה כנגד זיהומים בדרכי הנשימה, זיהומים ברקמות הרכות, דלקות בשד, או דלקות של קיר הרחם.
חזירים-זיהומים בדרכי הנשימה, דלקת של קיר הרחם.
הורסט רוזנטל

ביוגרפיה

לא ידוע דבר על חייו הפרטיים של הורסט רוזנטל קודם המלחמה, או על מצבו המשפחתי. במהלך מלחמת העולם השנייה, ככל הנראה בשנת 1942, הוא נאסר במחנה גירס בצרפת. משערים שזאת מכיוון שבזמן הכיבוש שהה בצרפת. לא ידוע עוד על קורותיו בזמן המלחמה, מלבד זאת שב-15 בספטמבר 1942 גורש לאושוויץ ונרצח שם.

יצירתו

בזמן שהותו במחנה הריכוז הצרפתי גירס, יצר רוזנטל שלושה ספרוני קומיקס המתארים באופן הומוריסטי את קורותיו ואת שראו עיניו במחנה זה. ביצירות מועברת ביקורת סמויה (אך גלויה למדי לעיני הקורא) על אופן התנהלותו של המחנה וכן על ממשלת צרפת. 
היצירה המוכרת ביותר היא "מיקי (מאוס) במחנה גירס". בספרון זה, שרוזנטל מציין במפורש על כריכתו ש"יצא לאור ללא אישורו של וולט דיסני", מתוארים קורותיו של מיקי מאוס במחנה הריכוז: הפתעתו למראה ההתנהלות הלא-הגיונית שבמחנה, תגובתו כאשר מבקשים ממנו "ניירות" ("אני בינלאומי!" ותגובת הפקיד: "אם כן, הרי אתה קומוניסט!"), ניסיונו לאתר את הלחם שחולק לו במחנה באמצעות זכוכית מגדלת, ועוד.
בסיומו של הקומיקס מיקי מאוס מחליט שתנאי המחנה כבר אינם מוצאים חן בעיניו, ומכיוון שאיננו אלא דמות אנימציונית הוא מחליט למחוק את עצמו מן הציור ובכך להימלט מגורלו. בסיום זה טמונה משאלת לב של היוצר להימלטות מגורלו, ואולי אף למוות הגואל מן הייסורים.
יוהאן יואכים בכר

חוקר נודד

ב-1660 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת מיינץ. ב-1666 מונה לפרופסור לרפואה באוניברסיטת מיינץ ורופא לארכיבישוף-נסיך בוחר. באותה שנה התמנה גם לתפקיד חבר-מועצה למסחר בווינה, שם קיבל את התמיכה החשובה של הרוזן זינצנדורף, ראש ממשלה וחצרן לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בכר נשלח למשימה מטעם הקיסר להולנד, שם כתב בעשרה ימים את Methodus Didactica, ולאחר מכן את Regeln der Christlichen Bundesgenossenschaft ו-Politischer Discurs von den eigentlichen Ursachen des Auf- und Abnehmens der Städte, Länder und Republiken. ב-1669 פרסם את ספרו Physica subterranea, ובאותה שנה עסק עם הרוזן של הנאו (Hanau) בתוכנית ליישוב חלקת אדמה גדולה בין נהרות האורינוקו והאמזונאס.
באותה עת התמנה גם לרופא של הנסיך הבוחר של בוואריה; אך ב-1670 היה שוב בווינה, שם ייעץ להקמת מפעל משי והציג תוכניות להקמת חברה גדולה לסחר עם ארצות השפלה, ולכריית תעלה לחבר בין הריין והדנובה. בשנת 1678 נסע לאנגליה, ובחן מכרות בסקוטלנד וקורנוול. הוא נפטר באנגליה, באוקטובר 1682.
סאלח אל-עארורי

סאלח מוחמד סולימאן אל-עארורי (בערבית: صالح محمد سليمان العاروري, בתעתיק מדויק: צאלח מחמד סלימאן אלעארורי; מכונה בקיצור סאלח אל-עארורי או סאלח עארורי; נולד ב-19 באוגוסט 1966) הוא בכיר בארגון חמאס, הממונה על פעילות הזרוע הצבאית של חמאס ביהודה ושומרון וסגן ראש הלשכה המדינית של חמאס.
ב-1985 נרשם עארורי ללימודי שריעה באוניברסיטת חברון. בתחילת שנות ה-90 הוא גויס לחמאס. הוא היה ממייסדי גדודי עז א-דין אל-קסאם ועמד בראש מפעל הקמת תאי טרור בתשלום. בעקבות פעילותו בארגון נעצר על ידי כוחות הביטחון הישראליים בנובמבר 1990 למשך שישה חודשים. זמן קצר לאחר ששוחרר הוא נעצר שוב. בסך הכל נכלא כ-15 שנים עד ששוחרר בשנת 2007. בהמשך נעצר שוב בחשד לפעילות טרור נוספת אך שוחרר בתנאי שיעזוב את האזור. עארורי, שנישא במהלך מעצרו, ביקש לעבור עם אשתו לירדן, אך הירדניים סירבו לקבלו. בעקבות זאת ברח לסוריה ושהה בה עד פרוץ מלחמת האזרחים. לאחר מכן ברח לטורקיה ועמד בראש מפקדת חמאס במדינה, אשר זכתה לתמיכת ארדואן. עארורי היה אחראי על תיאום פעולות טרור ביהודה ושומרון. הוא הודה בפומבי באחריות חמאס על רצח שלושת הנערים ושיבח את חטיפתם.
באוקטובר 2017 מונה לסגנו של ראש הלשכה המדינית של חמאס, אסמאעיל הנייה. ב-2 באוגוסט 2018 הגיע לביקור ברצועת עזה, בהסכמת ממשלת ישראל, בראש משלחת הפיוס פנים-פלסטיני ובהסדרה ארוכה מול ישראל.
בנובמבר 2018 הכריזה ארצות הברית על ראשו של עארורי.
זלמן סוזאיב

ביוגרפיה

זלמן סוזיאב (Сузаев) נולד בשנת 1911 בריגה שבליבוניה, רוסיה (לאחר המלחמה בלטביה). בשנים 1926-1929 שיחק כדורגל בקבוצת "הכח ריגה". למד באוניברסיטת ריגה, והיה מראשי ארגון הסטודנטים "ברית חשמונאים". 
עלה לארץ ישראל בשנת 1935. בארץ עסק ביבוא ובמסחר סיטונאי, בנייר וקרטון. בשנת 1941 נבחר לחבר הנהלה של "אוצר עממי". היה חבר פעיל בהתאחדות בעלי התעשייה ובין השנים 1949-1950 כיהן כנשיא התאחדות היבואנים והסיטונאים בישראל, ולאחר מכן כנשיא לשכת המסחר תל אביב-יפו, עד שנת 1952. 
כפוליטיקאי היה חבר סוזאיב בהנהלת מפלגת הציונים הכלליים, מטעמה נבחר לראשונה לכנסת השנייה ב-1951. באפריל 1953 החל לכהן כסגן שר התעשייה והמסחר, פרץ ברנשטיין בממשלת ישראל הרביעית, תפקיד בו הוא המשיך בתקופת כהונתה של ממשלת ישראל החמישית, גם כן בכנסת השנייה. סוזאיב גם נבחר לכנסת השלישית, בה היה חבר בוועדת הכספים. ביוני 1954 עמד בראש ועדה לבחינת רפורמה במס הכנסה. באמצע שנות ה-60, כשכבר לא היה חבר הכנסת, היה חבר בוועדת חיים צדוק לבחינת מס הכנסה. כן עמד בראש ועדה להכנת חוק נגד הגבלים עסקיים, שהגישה 2 דו"חות נפרדים של המלצות בתחילת 1955, אך אלו לא יושמו. בשנת 1958 הוגש חוק נגד הגבלים עסקיים על ידי הממשלה, לה התנגד סוזאיב בגלל שהותיר תחומים רבים, בהם המשק ההסתדרותי, מחוץ לחוק. בשנת 1965 התמנה סוזאיב לחבר בוועדה של זאב צלטנר לבחינת החוק ויישומו.
בשנת 1959 בחר שלא להתמודד שוב על מקום בכנסת הרביעית ושב לעסקים.
סוזאיב היה מהדוחפים לריצה משותפת של הציונים הכלליים, ולאחר מכן המפלגה הליברלית, עם חרות. עם זאת, סוזאיב בחר שלא לרוץ שוב לכנסת.  
בשנת 1963 נבחר לנשיאות התאחדות בעלי התעשייה, אולם התפטר לאחר מספר חודשים עקב חילוקי דעות. כיהן כנשיא התאחדות בעלי תעשייה בין השנים 1965–1969. בשנת 1972 כיהן סוזאיב כיו"ר ועדת העבודה של ההתאחדות.
סוזאיב כיהן בוועדה העליונה של מלווה הביטחון ובאמצע 1969, בעקבות התפטרות חיים לסקוב, התמנה ליו"ר המועצה הציבורית למלווה ביטחון. בשנת 1980 כיהן בוועד הציבורי של לב"י. 
בשנים 1975-1977 כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של רסקו.
סוזאיב נפטר ב-25 בפברואר 1981. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר אישה, רוּליָה לבית פלדהוּן (1915–2002),, וכן שתי בנות ובן (גור).
בתו הייתה נשואה לעיתונאי דן מרגלית. נכדתו היא שירה מרגלית, משנה למנכ"ל בערוץ "רשת".