google/wiki40b huggingface dataset:
שרה פולסון

ביוגרפיה

פולסון נולדה בעיר טמפה שבפלורידה, ארצות הברית למשפחה נוצרית. היא גדלה לצד אמה קת'רין ברובע קווינס, בפארק גראמרסי ובברוקלין שבניו יורק.

קריירת משחק

פולסון החלה את הקריירה שלה כשחקנית באמצע ובסוף שנות ה-90 בסדרות "ג'ק וג'יל", "American Gothic" בהפקת סם ריימי ובסרטים של "האחות האחרת" ו"מה נשים רוצות". פולסון פרצה לראשונה בתפקיד קולנועי גדול בשנת 2003 בקומדיה "לגמור עם אהבה", ב-2005 השתתפה פולסון בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "דדווד" בתפקיד מיס אייסרינגהאסן וכמו כן גם במערבון החלל המוערך "סרניטי" בתפקיד ד"ר קארון.
בשנת 2006 זכתה פולסון לביקורות אוהדות ולראשונה גם להערכה מקצועית כאשר הועמדה לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור כוכבת תוכנית המערכונים הרייט הייס בסדרה הדרמה הקומית של אהרון סורקין "סטודיו 60". ב-2008 שיחקה בסרט גיבורי העל של פרנק מילר "הרוח" בתור המנתחת אלן דולן המסייעת לגיבור העל דני קולט "הרוח" (גבריאל מצ'ט).
בשנת 2011 שיחקה פולסון בסרטים "מרתה מרסי מיי מרלין" בתפקיד לוסי אחותה של מרתה (אליזבת אולסן), "סילבסטר בניו יורק" בתפקיד גרייס שוואב וכשחקנית אורחת בסדרת האימה "אימה אמריקאית". פולסון הופיעה בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור" בתפקיד העיתונאית הלסבית לנה וינטרס, תפקיד עליו הועמדה לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר.
ב-2012 הועמדה פולסון לפרס אמי ולפרס גלובוס זהב על הופעתה בתפקיד הפרשנית הפוליטית ניקול וואלאס בדרמה הפוליטית בהפקתו של טום הנקס "חוקי המשחק". בנוסף השתתפה בתפקיד משנה גם בדרמה העצמאית "הסיפור של מאד".
ב-2013 שיחקה פולסון בדרמה ההיסטורית ביוגרפית האלימה "12 שנים של עבדות" בתפקיד מארי אשתו של בעל מטע הכותנה האכזרי אדווין אפס (מייקל פסבנדר). ב-2016 זכתה בפרס אמי ובפרס גילדת שחקני המסך על תפקידה בסדרה "סיפור פשע אמריקאי". בשנת 2017 דורגה על ידי הטיים מגזין כאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
בשנת 2017 משתתפת בסדרת האתנולוגיה "אויבות", שנוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידן של ג'סיקה לאנג וסוזן סרנדון, כבת דמותה של השחקנית ג'רלדין פייג'.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "קופסת הציפורים" כדמות משנית.

חיים אישיים

ניהלה בעבר מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית שרי ג'ונס. בראיון בשנת 2013 סיפרה כי יצאה עם גברים לפני הקשר עם שרי וכי היא פתוחה למערכות יחסים עם שני המגדרים. בדצמבר 2015 השחקנית האמריקאית בת ה-72 הולנד טיילור, ששיחקה את אמו של צ'ארלי שין בסדרת שני גברים וחצי יצאה מהארון ונמסר כי היא יוצאת זה זמן עם פולסון.
מפות (יישום)

רקע האפליקציה

היישום היה זמין במערכת ההפעלה של האייפון מאז שחרורו של ה-iPhone מהדור הראשון, ב-29 ביוני 2007. היישום היה מופעל על ידי Google Maps. גרסה חדשה למערכת ההפעלה הוכרזה על ידי סקוט פורסטל בכנס המפתחים העולמי של אפל (WWDC) ב-11 ביוני 2012. בגרסה זו יישום המפות אינו Google Maps בשונה משאר הגרסאות הקודמות, אלא מפות מבית אפל עם נתונים שסופקו על ידי TomTom, יצרנית הולנדית של מערכות ניווט, ו-AutoNavi, חברת מיפוי סינית, למפות של סין. מהלך זה הראה את המאמץ של אפל להתחרות עם מערכת ההפעלה של אנדרואיד בכלל ועם Google Maps בפרט.

ביקורות

עם שחרור הגרסה החדשה ב-19 בספטמבר 2012, נשמעו כלפי היישום ביקורות חריפות של משתמשים ופרשנים רבים. צויינו סיבות רבות ומגוונות.
היישום ספג ביקורת שלילית בשל היעדר תכונות חשובות שהיו כלולות ב-Google Maps, כולל תצוגת-רחוב ומסלול תחבורה ציבורית. משתמשים התלוננו על השגיאות ביישום. דווחו מקרים כמו ציון מיקום לא נכון של חנות אפל בסידני, אוסטרליה; ציון עיר שלמה כבית חולים; ציון משתלה כשדה תעופה; ומציאת מיקום של תחנת דלק קרובה למשתמש שהיה במרחק של 76 קילומטרים לכיוון ההפוך. תצוגות תלת-מימד שמופיעות במפות היו מעוותות לחלוטין במקרים מסוימים, כולל מבנים מעוותים כמו גשר ברוקלין או מגדל אייפל. בחלקים מסוימים של העולם, תצוגת הלוויין הייתה מכוסה לחלוטין בעננים. בתגובה לביקורות הקשות, אפל פרסמה הצהרה, ובה הבטחה לפעול לשיפור היישום ותודה על המשוב מהלקוחות. ב-28 בספטמבר 2012, פרסם מנכ"ל החברה טים קוק התנצלות על התקלות ביישום באתר החברה והציע כי משתמשי iOS 6 ישתמשו בשירותי מפות חלופיים או באתרי אינטרנט, תוך כדי שאפל עובדת על תיקון התקלות . בחודש אוקטובר 2012, סקוט פורסטל, המנהל האחראי על תוכנת המפות באפל, פוטר מתפקידו. פורסטל דיווח כי סירב לחתום על מכתב ההתנצלות שפורסם באתר החברה ושהיו לו עימותים עם מנהלים אחרים.

סוגי תצוגת המפות

ביישומי המפות, כמו בזו של Google, ישנם 3 סוגים של תצוגת מפות: תמונה ימנית: לווין. תמונה אמצעית: משולב- גם לווין וגם רגיל. תמונה שמאלית: רגיל.
משה גרינברג

תולדות חיים

גרינברג נולד בפילדלפיה וגדל במשפחה ציונית, אשר בהיעדר בית ספר יהודי קונסרבטיבי שכרה את שמואל-לייב בלנק כמורה פרטי, כדי שילמדו עברית, מקרא וספרות עברית מנעוריו.
בבגרותו החל גרינברג ללמוד מקרא וחקר תרבות אשור בהדרכת אפרים שפייזר באוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1954. בו בזמן למד לימודי יהדות במוסד הקונסרבטיבי בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS). גרינברג הושפע רבות מגישותיהם של שפייזר ושל יחזקאל קויפמן, המדגישות את שילוב חקר תרבות אשור בחקר המקרא.
גרינברג לימד מקרא ולימודי היהדות באוניברסיטת פנסילבניה בשנים 1970-1964. בסיום תקופה זו הצטרף לאוניברסיטה העברית, שם לימד מקרא עד שנת 1996. מאז 1970 התגורר גרינברג בירושלים.
במשך הקריירה האקדמית שלו שימש גרינברג בתפקידים במוסדות הבאים: קולג' סוורת'מור, ה-JTS ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בנוסף לפרס ישראל, זכה גרינברג בעמיתות גוגנהיים בשנת 1961, בפרס הריסון למצוינות בלימוד ובמחקר מאת מוסד דנפורת' ובפרס למחקרים טקסטואליים מאת המוסד הלאומי לתרבות יהודית באמריקה בשנת 2000, נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1987.
משה גרינברג נפטר ב-15 במאי 2010 בביתו בירושלים, והותיר אחריו אישה, אוולין, ושלושה בנים. בנו רפי הוא ארכאולוג באוניברסיטת תל אביב, ובנו יואל עובד כעיתונאי ומפרסם מפרי עטו גם בעיתונות האמריקאית.
חנקה

בכימיה אי-אורגנית חַנְקָה (אנגלית: Nitrate) היא המלח של חומצה חנקתית עם יון המורכב מאטום חנקן אחד ושלושה אטומי חמצן (NO₃⁻‎). בכימיה אורגנית האסטרים של חומצה חנקתית וכוהלים שונים נקראים חנקות (nitrates). לחנקות יש חשיבות בתהליכים ביוכימיים שונים המתרחשים בגוף, אך במקרים מסוימים הם עשויים להגיב וליצור חומרים קרצינוגניים.
אחד השימושים של חנקה הוא בתור חומר חיטוי בשירותים כימיים.
החנקה היא אחת משבעת היונים המיוחדים. (השאר הם אמון, פחמת, סולפט, הידרוקסיד, זרחת וכלורט)]
נייטרינו טאואוני

נייטרינו טאואוני (Tau neutrino, סימול: ντ) הוא חלקיק יסודי, חלק מאבני הבסיס המרכיבים את החומר. הוא חלק מהדור השלישי במודל הסטנדרטי (מודל המתאר מהם אבני הבניין הקטנים ביותר לחומר הידועים לנו היום). הנייטרינו הטאואוני הוא פרמיון ממשפחת הלפטונים (leptons). כמו לשאר חלקיקי הניטרינו גם לנייטרינו הטאואוני אין מטען חשמלי, אין מטען צבע, בעל ספין ½ ובעל מסה קטנה מאוד. כמו כן הוא אינו מגיב עם הכוח האלקטרו-מגנטי וגם לא עם הכוח החזק אך כן מושפע מן הכוח החלש באינטראקציה חלשה מאוד. בדומה לכלל הניטרינו, הסיכוי שהוא יבצע אינטראקציה עם גוף כלשהו נמוך מאוד.
נייטרינו טאואוני נוצר כאשר טאו (חלקיק יסוד נוסף, גם ממשפחת הלפטונים, בדור השלישי עם הנייטרינו הטאואוני) מתפרק ללפטון קל יותר (מיואון או אלקטרון, שני חלקיקים נוספים ממשפחת הלפטונים).

תגלית

הניחו את קיומו של הנייטרינו הטאואוני לראשונה בשנת 1978 עם גילוי החלקיק טאו ב SLAC, מרכז המאיץ הקווי בסטנפורד(the Stanford Linear Accelerator Center). הם הבינו כי חלקיק טאו היה רק ​​גרסה כבדה יותר של האלקטרון והמיואון ולכן כמו שלאלקטרון יש אלקטרון-ניוטרינו ולמיואון יש מיואון-ניוטרינו מצופה שלטאו יהיה נייטרינו טאואוני גם כן, להשלמת המודל הסטנדרטי. הנייטרינו הטאואוני לא היה ניתן לזיהוי במשך שנים רבות מכיוון שחלקיק הטאו נשאר רק במשך כ -300 FS, ולכן קשה לעקוב אחריו ולעקוב אחרי הניטרינו המקביל שלו. נייטרינו-טאו הם נדירים מאוד.

DONUT

בשנת 2000 - פיזיקאים במעבדת המאיץ הלאומי פרמילאב (Fermi National Accelerator Laboratory)  דיווחו על הממצאים הראשוניים לקיומו של נייטרינו טאואוני.
דונאט (DONUT -Direct observation of the nu tau) היה ניסוי במעבדות פרמי אשר הוקדש לחיפוש אחר אינטראקציות הנייטרינים טאו הגלאי פעל במהלך כמה חודשים בקיץ 1997, ובהצלחה זוהה נייטרינו טאואוני. דבר המאשר את קיומו של הלפטון האחרון של המודל הסטנדרטי. הנתונים מהניסוי שימשו למדידת חתך הפעולה (הסיכוי שהוא יבצע אינטראקציה עם חלקיק כלשהו) של הנייטרינו הטאואוני.

ניסוי OPERA

גילוי מדעי היסטורי של ניסוי "אופרה", הממוקם במעבדה תת-קרקעית מתחת להר "גרן ססו" (Gran Sasso) באיטליה: 170 חוקרים מ-33 מוסדות ב-12 מדינות, גילו לאחר שבע שנים של ניסוי כי אחד מתוך המיליארדים הרבים של מיואון-נויטרינו שנוצרו באלומת CERN Neutrinos to Gran Sasso) CNGS) שבקומפלקס מאיצי CERN הפך לכאורה את עורו לנייטרינו טאואוני והוא נצפה באמצעות מתקן הניסוי אופרה.
ניטרינו מופיעים בטבע במספר סוגים ונראה שאלקטרון-ניטרינו ומיואון-ניטרינו יכולים להפוך באופן ספונטני מצורה אחת לצורה אחרת של ניטרינו. הצוות שיגר במאיץ קרניים המכילות סוג אחד בלבד של נייטרינו – נייטרינו של מיואונים ושולח אותם מCERN למעבדה בגרן ססו באיטליה כדי לראות כמה מהם מגיעים כסוג שונה – נייטרינו מסוג טאו. במהלך הניסוי הבחינו החוקרים כי החלקיקים הופיעו כמה מיליארדיות שנייה מוקדם לאותו המרחק בהשוואה למהירות האור.
מיואון-ניטרינו עבר "תנודה" במהלך מסע של 730 ק"מ מCERN למכון הלאומי האיטלקי לפיזיקה גרעינית והגיע כנייטרינו טאואוני .
עכשיו זה טוב (סרט)

העלילה

טסה, נערה החולה בלוקמיה לימפובלסטית חריפה, מנסה להשלים רשימה של דברים שהיא מעוניינת לעשות לפני מותה. רשימה זו כוללת עישון סמים, נהיגה במכונית, השתתפות במסיבה, צפייה בזריחה ועוד. חברתה זואי עוזרת לה להשלים את הרשימה. הוריה של טסה גרושים, אמה לא נוכחת מספיק בחייה ואביה מגן עליה בהגנת יתר עד שגורם לה להרגשת חנק. במהלך הסרט טסה מתאהבת בשכנה אדם, המטפל באימו שמנסה להתאושש ממות בעלה.

ביקורות

"עכשיו זה טוב" זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים כאשר הוא שוחרר בספטמבר 2012. הגארדיאן העניק לו שניים מתוך חמישה כוכבים ואמר כי "הסרט לא ממש מצליח לעלות מעל אוסף של קלישאות, למרות כמה הופעות די מוצלחות של השחקנים". האמפייר (מגזין) העניק לסרט שלושה מתוך חמישה כוכבים, בעודו מציין שהסרט "לא אחיד אבל בסופו של דבר מצליח לרגש עם הופעות מפתיעות של קונסידיין וויליאמס, המצליחים לזהור מעל לצוות השחקנים הצעיר. העיתון Birmingham Mail ציין ש"אם אתה אוהד של סרטיו של ניקולס ספארקס – או מחפש סרט מפואר וטוב שבו תוכל לבכות כהוגן – אז צפייה בסרט זה לא יהיה ההחלטה הכי גרועה שתוכל לבחור. העיתון היומי, הNorwich Evening News, ציין "שהסרט מוותר על כל הרגשנות ומביא לקהל רגעים שאומנם לא מרגישים ריאליסטים אבל אי אפשר להתעלם מהעובדה שבתוך כל העצב שלהם, הם מהנים נורא."
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 58%, המבוסס על ביקורותיהם של 26 מבקרים.
כף רגל

מבנה

בבני אדם, עצמות כף הרגל כוללות את עצם הערקום ועצם העקב (כף רגל אחורית, באנגלית: hindfoot), שאר עצמות שורש הרגל - עצם הסירה, עצם הקוביה ושלוש עצמות הטריז המופרקות עם עצמות המסרק (כף רגל אמצעית, midfoot) ומהגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל (כף רגל קדמית, forefoot).
בכף הרגל מספר מפרקים שהעיקריים שבהם הם: הקרסול הכולל את המפרק שבין השוק לעצם הערקום שבכף הרגל, מפרק הערקום והעקב, מפרקים בין עצמות הערקום והעקב לבין עצם הסירה ועצם הקוביה, מפרקים בין עצמות הטריז שבעצמות שורש הרגל לבין עצמות המסרק, מפרקים בין עצמות המסרק לגלילים, ומפרקים בין הגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל.
מספרם הרב של המפרקים ואופן פעולתם מאפשרים את התאמת חלקה התחתון של כף הרגל למשטחים שונים, בין אם הם מישוריים וחלקים ובין אם הם משופעים וטרשיים. כף הרגל מתאימה את עצמה כך שהן העמידה והן התנועה יתאפשרו על פני משטחים מגוונים. חלק גדול מתנועות מפרקי כף הרגל אינו בא לידי ביטוי בחיים המודרניים הכוללים שימוש בנעליים בעלי סוליות נוקשות והליכה על משטחים סלולים ומרוצפים.
מנח עצמות כף הרגל מתווה מספר קשתות: קשת אורכית שהעדרה מכונה "פלטפוס" ("פלט" - ישר, "פוס" - כף רגל) ושתי קשתות רוחביות, אחת בקו בסיסי עצמות המסרק והשנייה בקו ראשי עצמות המסרק. לפי חלוקה אחרת, בכף הרגל שתי קשתות אורכיות: אחת צידית והשנייה תיכונה וקשת רוחבית אחת בקו בסיסי עצמות המסרק. הקשתות פועלות כבולמי זעזועים בכל פגיעה של כף הרגל ומשקל הגוף כולו בקרקע (תנע הגוף), ומחלקות את המאמצים הפיזיקליים בין עצמות כף הרגל.
חשבון להורים

רקע לכתיבת הספר

הספר הוא פרי התנסות של אהרוני, פרופסור למתמטיקה בטכניון, בהוראת חשבון בבתי ספר יסודיים במעלות-תרשיחא ובמקומות אחרים. הספר נכתב על רקע המאבק בגישה התבניתית ששלטה עד אותה תקופה בהוראת החשבון, וכן על רקע המאבק בגישת החקר שתוכנית לימודים הבנויה על פיה כמעט נכנסה לתוקף ב-2002, ושכתוצאה מן המאבק הוחלפה לבסוף ב-2006 בתוכנית קונסרבטיבית. הספר היה חלק משני המאבקים.
פחון

פחון הוא מבנה פשוט העשוי מלוחות פח או פח גלי אשר בנייתו היא פשוטה מאוד וזולה עד כדי כך שחומרי בנייתו עשויים להיות שאריות של תוצרי בנייה אחרים. במקומות רבים בעולם בנויים פחונים כמגורים לשכבות סוציו-אקונומיות נמוכות מאוד, דוגמת הפאבלות הברזילאיות או ה-Townships בדרום אפריקה.

בישראל

פחונים היו גם מקום מגורים לעולים חדשים בימים הראשונים לקיום מדינת ישראל. המבנה בא למלא את מקומו של האוהל שנטה ליפול ברוח ולהירטב בגשם והיה חשוף לשינויי האקלים בקיץ ובחורף. הוקמו גם בדונים שהיו עמידים מעט יותר לרוח מאשר האוהל. הפחונים היו פשוטים לבנייה וקלים לניוד ממקום למקום. 
בדרך כלל הוקמו שכונות הפחונים בקרבה למקומות שבהם עמדו להקים את מבני הקבע. כך העולים שגרו בפחונים יכלו לעקוב אחרי הבנייה של בתיהם, כאשר ברוב המקרים היו שותפים לבנייה בתור פועלי בנין.
פורטוגזית יהודית

פורטוגזית יהודית היא שפה רומאנית-יהודית שהייתה מדוברת על ידי יהודי פורטוגל. היא נקראת גם לוסיטאנית, ונכתבה באותיות עבריות או לטיניות. השימוש בה התמעט עם גירוש יהודי פורטוגל, אך השתמר במידה מסוימת בקהילות שמצאו מקלט באמסטרדם שבהולנד וליוורנו שבאיטליה. השפה השפיעה רבות גם על הלאדינו וגם על השפות הקריאוליות פפיאמנטו וסרמקנית.
בשפה ישנם אלמנטים של פורטוגזית ארכאית שלא קיימים בפורטוגזית המדוברת כיום, בדומה ללאדינו ולספרדית. שרידים של שפה זו השתמרו בניבי הדיבור של מספר קהילות של צאצאי האנוסים, המתגוררים באזורים כפריים בפורטוגל, אך השפה עצמה אינה בשימוש מאז המאה התשע עשרה.
Grateful (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דיאן וורן, שנודעה ככותבת השירים "Un-Break My Heart", "I Turn to You" ו-"Could I Have This Kiss Forever". כמו כן, זכה השיר למועמדות בטקס פרסי אוסקר ה-87, בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר".
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
בירלי לאגרן

חייו

לאגרן נולד בעיר Soufflenheim במחוז בא-רן בחבל אלזס בצרפת למשפחה מסורתית בקהילת צוענים והחל לנגן בגיטרה בגיל ארבע. אביו ואחיו של לגרן, היו אף הם גיטריסטים ולגרן סיפר כי הם השפיעו רבות על נגינתו. בגיל שמונה ניגן את קטעיו של ג'אנגו ריינהארדט ונחשב לילד פלא. בגיל 12 זכה בתחרות נגינה והחל במסע הופעות בגרמניה אשר בעקבותיו הקליט את אלבומו הראשון: Routes to Django: Live.
בהמשך נסע לארצות הברית שם פגש בנגני ג'אז מובילים ובהם סטפן גרפלי, בני גודמן ובני קרטר. בהמשך ניגן עם ג'אקו פסטוריוס ואל די מיולה.
בשנת 2002 חזר לאגרן למקורותיו והקליט שני אלבומי ג'אז צועני.
לאגרן ניגן בהרכבים רבים והקליט יחד עם מייק סטרן, רישאר גליאנו, סילואן לוק ועם ה-WDR Big Band מקלן.
סונאטה דה קאמרה

סונאטה דה קאמרה (באיטלקית: Sonata da camera) משמעה באופן מילולי "סונאטה קאמרית" והיא מתארת קבוצה של קטעים אינסטרומנטאליים, המקובצים יחדיו לשלושה או ארבעה פרקים שונים, המתחילים בפרלוד, או סונאטה קטנה, מעין פתיחה לפרקים הבאים.
מקור המונח סונאטה דה קאמרה" ברומא בשלהי המאה ה-17, כאשר ארכאנג'לו קורלי כתב שתי וריאציות שונות של סונאטה. אלה נודעו בשמות "סונאטה דה קאמרה" וסונאטה דה קייסה בהתאמה. בספרו "אוקספורד, תולדות המוזיקה המערבית" מתאר ריצ'רד טארוסקין את הסונאטה דה קאמרה כ... סוויטת מחולות במהותה, שקורלי התאים למתכונת המקובלת אז של ארבעה פרקים ("פרלוד" ושלושה מחולות או פרקי קישור)." פרקי המחול הבאים קיבלו על פי רוב שמות שנגעו לסגנון, כגון פרטיטה, סוויטה, אוברטורה ואייר (כמו בהוצאות מחודשות של הסונאטות הקאמריות של קורלי).לדברי ברוסארד (מילון למוזיקה, 1703), "מדובר למעשה בסוויטות של כמה קטעים קטנים, מתאימים לריקוד, כולם באותו מודוס או סולם הסונאטות של קורלי נחשבו לדוגמה מובהקת למתכונת זו, אבל בתקופה שבין 1650 ל-1700 יצרו מלחינים גרמנים יותר סונאטות כאלה מן האיטלקים. וסנאטה דה קאמרה של יוהאן רוזנמילר (ונציה, 1667) משקפת מסורת גרמנית זו, שלא נמצאו לה מחקים ישירים באיטליה. למעשה, רק לאחר הופעת אופוס 2 של קורלי בשנת 1685 החלו האיטלקים לבכר את המונח "סונאטה דה קאמרה" לתיאור קבצים ספציפיים של פרקי מחולות.
האינסטרומנטאציה השכיחה ביותר בסונאטה דה קאמרה הייתה שני כינורות ובסו קונטינואו. רוב ההרמוניות הושלמו בתפקיד הבס ושני כלי הסופרן ניגנו מעליו. מבנה זה הוכר גם כטריו סונאטה, הואיל והיה מורכב משלושה תפקידים זהים בחשיבותם. אבל לפעמים נדרש נגן רביעי (על פי רוב צ'לן) להכפיל את קו הבסו קונטינואו. עם זאת, מחקר עדכני מגלה את מגוון הכלים שבהם נהגו בני תקופתחו של קורלי להשתמש לתפקיד הבס, בהם תאורבו, גיטרה ועוגב. ניסוח דו-משמעי על דף השער של קובץ הסונאטות של קורלי הביא רבים למסקנה, שהקונטינואו היה או צ'מבלו או צ'לו, ולא שניהם יחדיו כפי שהניחו קודם לכן.
אחרי 1700, נעלמה כל אבחנה בין הסונאטה דה קייסה לסונאטה דה קאמרה, כאשר פרקים בינאריים תפסו את מקום הפוגות בסונאטות כנסייתיות, ופרקים איטיים וחדורי רגש עמוק הופיעו בסונאטות קאמריות.
קרחון נימיץ

גאוגרפיה

גובהו של הקרחון 1,013 מטרים מעל פני הים. אורכו של הקרחון 74 קילומטרים, ורוחבו 9.3 קילומטרים. 
הקרחון ממוקם 19 קילומטרים מהר וינסון.

גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בטיסת צילום שנערכה בין ה-14 בדצמבר וה-15 בדצמבר 1959, ומופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 
הקרחון נקרא על שם אדמירל הצי צ'סטר נימיץ, שהיה מפקד מחלקת המבצעים של צי ארצות הברית בתקופת  מבצע קפיצה לגובה אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1947-1948. המבצע אפשר את חקר אנטארקטיקה בהיקף שלא נעשה קודם לכן.

לקריאה נוספת

• Charles Swithinbank, Antarctica, Issue 1386, Part 2, P B122 - B123
סקס והעיר הגדולה (סרט)

תקציר העלילה

קרי מגלה בתחילת הסרט מה התרחש בחיי הבנות מאז סיום הסדרה. שרלוט והארי נשואים ולאחר בעיות פוריות החליטו לאמץ ילדה בשם לילי. מירנדה עברה לגור עם סטיב בברוקלין ושם הם מגדלים את בריידי יחד. סמנתה עברה ללוס אנג'לס שם היא מתמקדת בניהול הקריירה המצליחה של סמית'. קרי וביג עברו לגור יחד וכרגע נמצאים בחיפוש אחר דירה חדשה. ביג קונה דירת פנטהאוס וקרי מתקשה למכור את הדירה הישנה שלה. הבנות מגיעות לעזור לה לארוז ושרלוט מפגישה בין קרי לאנתוני, חבר טוב של שרלוט, שיעזור בארגון החתונה של קרי וג'ון.
מירנדה מגלה לבנות שהיא וסטיב חווים קשיים ושהוא מספר לה שהוא בגד בה השניים נפרדים. ביום החתונה ביג חווה "רגליים קרות" ולא מגיע לטקס אך שהוא מתחרט זה כבר מאוחר מדי וקרי עוזבת את הטקס מושפלת. לאחר שמתגלה שאת חבילת ירח הדבש לא ניתן לבטל כל הבנות מחליטות לנסוע למקסיקו ולנצל את החופשה. בסוף החופשה קרי חוזרת לדירתה הישנה ושוכרת עוזרת בשם לאיז שתארגן חזרה את דבריה. סמנתה נדלקת על השכן שלה ובגלל שסמית' כל הזמן בנסיעות היא מפחדת לבגוד ולכן פונה לאוכל ומעלה במשקל. שרלוט נכנסת להריון ולואיז, העוזרת האישית של קרי מוצאת אהבה וחוזרת לעיר הולדתה כדי להתחתן. שרלוט פוגשת בביג וצועקת עליו על כך שפגע בחברתה הטובה אך נתקפת צירים והוא מוביל אותה לבית החולים, אך הוא עוזב לפני הגעתה של קרי. דירת הפנטהאוס של קרי וביג עומדת להמכר וקרי רצה לאסוף משם זוג נעלי עקב של מנולו בלאניק שהשאירה שם והיא נתקלת בביג שמתנצל ומציע לה נישואין שוב, הפעם עם נעל העקב המשובצת יהלומים במקום טבעת והיא מסכימה.

סרטי המשך

סקס והעיר הגדולה 2 יצא ב-27 במאי 2010 בארצות הברית וב-28 במאי בממלכה המאוחדת וזכה להכנסות של 294 מיליון דולר. למרות הכנסותיו הגבוהות של הסרט הוא קיבל ביקורות שליליות והיה מועמד לפרס פטל הזהב בשבע קטגוריות.
בדצמבר 2016 הוכרז כי אושר התסריט עבור הסרט השלישי בסדרה. צוות השחקניות הראשי אישר את השתתפותן בסרט אך נכון להיום לא החלו בהפקת הסרט עדיין.
מאיר שור

מאיר שור (בגרמנית: Mayer Schorr,‏ 11 באוקטובר 1856 פלטיצ'ן, מולדובה - 24 בדצמבר 1913 וינה) היה חזן יהודי אוסטרי יליד חבל מולדובה, בעל קול בריטון, נודע גם כמלחין מוזיקת חזנות אשכנזית.

קורות חיים

מאיר שור התחנך אצל אביו, החזן אברהם שור. בשנת 1877 התמנה כחזן בצאנז בגליציה, ובו בזמן השתלם שם בלימודי גמרא. בשנת 1881 התיישב בממלכת הונגריה, ולמשך עשור חי ופעל כחזן בקהילה האורתודוקסית בעיר נאג'וואראד, (ברומנית:אוראדיה) שבמערב טרנסילבניה, אז בחבל פרטיום. שם נולד בנו, זמר האופרה האוסטרי והאמריקאי פרידריך שור (1953-1889)
בשנת 1893 נבחר כחזן ראשי של בית הכנסת הפולני "בית ישראל" ("די פולנישע שול") שזה עתה קם בלאופולדגאסה בווינה ברובע II של העיר. בשנת 1897 משרתו הפכה לקבועה והוא שימש בתפקיד זה עד מותו בשנת 1913.
בגלל איכות קול הבריטון שלו (ייתכן כי עשה שיעורי פיתוח קול אצל יוזף גנזבאכר) קיבל הצעה לזמרה בימתית חילונית אך דחה אותה.
מאיר שור שימש כסגן יושב ראש איגוד החזנים של אוסטרו-הונגריה ותרם רבות לתחיית החזנות ה"מזרח-אירופית" בווינה.
מפרץ אלסקה

מפרץ אלסקה (באנגלית: Gulf of Alaska) הוא זרוע של האוקיינוס השקט המוגדר על ידי עיקול החוף הדרומי של אלסקה, ומשתרע מחצי האי אלסקה והאי קודיאק במערב, ועד ארכיפלג אלכסנדר במזרח.
המפרץ מורכב ממפרצים קטנים רבים, בעיקר בגבולו המזרחי. באחד מהם, מפרץ ליטויה, התפרץ בשנת 1958 הצונמי המתועד הגדול ביותר אי פעם. כל קו החוף של המפרץ משופע ביערות, הרים וקרחונים.

אקולוגיה

על פי נתוני החיישן "SeaWiFS", נחשבת המערכת האקולוגית במפרץ אלסקה ליצרנית במיוחד - היא מייצרת ממוצע שנתי של למעלה מ-300 גרם פחמן למ"ר. ברחבי מפרץ אלסקה קיימים אלמוגים רבים, ואחד הנדירים שבהם, פרימנואה פסיפיקה, תרם לתיוגו של האזור כ"בית גידול בהשגחה מיוחדת".

מטאורולוגיה

במפרץ אלסקה מתחוללות סערות רבות, בהן יורדות כמויות גבוהות של שלג וקרח בדרום אלסקה, וכתוצאה מכך מצטברים ריכוזים גדולים של משקעים גם דרומית לחוג הארקטי. סערות רבות המתחוללות באזור זה נעות דרומה לעבר קולומביה הבריטית, מדינת וושינגטון ואורגון, ולעיתים מגיעות עד דרום קליפורניה, בעיקר בתקופת אל ניניו. חלק ניכר מהגשמים והשלגים העונתיים באזור הפסיפיק נורת' ווסט ובדרום-מערב ארצות הברית מגיעים ממפרץ אלסקה.

גבולות

על פי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, הגבול הצפוני של מפרץ אלסקה הוא חופה הדרומי של אלסקה, והגבול הדרומי הוא קו משורטט מקייפ ספנסר (שבפארק הלאומי גליישר ביי) במזרח, דרך המים טריטוריאליים הצפוניים של דרום אלסקה וקולומביה הבריטית, ועד הנקודה הדרומית ביותר בים ברינג, כך שכל האיים הסמוכים כלולים במפרץ אלסקה.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מגדיר את גבולו הדרומי של המפרץ כקו העובר מדרום האי קודאק במערב עד מעבר דיקסון במזרח.
אשליית פונזו

אשליית פונזו היא אשליה אופטית שהודגמה לראשונה על ידי הפסיכולוג האיטלקי מריו פונזו (1882–1960) בשנת 1911, כדי להמחיש את השפעתם של רמזי מרחק על תפיסת העומק. 
פונזו טען שהמוח האנושי מעריך את גודלם של אובייקטים על סמך הרקע שלהם. הוא המחיש את התופעה על ידי ציור שני קווים זהים באורכם על פני זוג קווים מתכנסים, בדומה למסילות הרכבת. באשליה זו, הקו האופקי העליון נראה ארוך יותר בהשוואה לקו האופקי התחתון. זאת משום שאנו מפרשים את הקווים המתלכדים על פי הפרספקטיבה הליניארית, כקווים מקבילים שהולכים ומתרחקים במרחב. בעקבות זאת, אנו מפרשים את הקו העליון כאילו היה רחוק יותר ולכן הוא נתפס במוחנו כארוך יותר בהשוואה לתחתון. זאת משום שאובייקט שנמצא במרחק גדול יותר מהצופה, צריך להיות ארוך יותר מאובייקט קרוב, כדי ששניהם יצרו את אותה הדמות על הרשתית.
שוק לדנהול

היסטוריה

השוק ממוקם במקום בו היה, בתקופת לונדון הרומית הפורום של העיר. השוק החל להתפתח באמצע המאה ה-14, כשוק מזון של הסיטי של לונדון, ונקרא על שם בית אחוזה בעל גג עופרת (lead) שעמד בקרבת מקום.
מבנה השוק הנוכחי תוכנן בשנת 1881 על ידי האדריכל סר הוראס ג'ונס (אשר תכנן גם את שוק בילינגסגייט ואת שוק סמית'פילד). מבנה יפהפה זה הוא גורם עיקרי בהיות השוק אתר תיירות. בין השנים 1990–1991 שופץ מבנה השוק.
במבנה השוק צולמו מספר סצנות בסדרת סרטי הארי פוטר, על פיהם ממוקם השוק בסמוך לסמטת דיאגון. כמו כן צולמו במבנה סצנות מהסרטים "Tinker Tailor Soldier Spy" (המבוסס על הספר החפרפרת מאת ג'ון לה קארה), "Love Aaj Kal" ו-"The Imaginarium of Doctor Parnassus", וכן כרקע לוידאו קליפ של להקת אירייז'ר "Love to Hate You".
סירשה רונן

ביוגרפיה

רונן נולדה בניו יורק לזוג הורים איריים מהעיר דבלין. אמה היא מוניקה (לבית ברנאן) ואביה הוא פול רונן, ושניהם עסקו במשחק, כמוה. כשהייתה בת שלוש, עברו עמה בחזרה לאירלנד. שמה הראשון של רונן באירית, "סירשה", פירושו "חירות". בראיונות ציינה סירשה כי אנשים רבים מתקשים להגות את שמה בשל האיות האירי שלו, אך ההגייה הנכונה היא סר-שה.
תפקידה הגדול והמשמעותי הראשון של רונן על מסך הקולנוע היה בשנת 2007 בדרמת המלחמה הרומנטית "כפרה". בסרט גילמה רונן את אחותה הצעירה של גיבורת הסרט ססיליה טאליס. על תפקידה הייתה סירשה, בגיל 13, מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "לעולם לא אוכל להיות שלך".
ב-2009 זכתה רונן בפרס סאטורן והייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על הופעתה בדרמה של פיטר ג'קסון "מבט מגן עדן" בתפקיד הנערה סוזי סלמון. היא שיחקה גם בסרט "האנה" (2011), וגילמה בו את האנה הלר, מתנקשת בת 16.
על תפקידה בסרט "ברוקלין", אשר יצר לאקרנים בשנת 2015, ועל תפקידה בסרט "ליידי בירד", שיצא לאקרנים בשנת 2017, הייתה מועמדת לפרסי אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. קודם לכן, הייתה מועמדת גם לפרס גלובוס הזהב.
ב-2017 כיכבה סירשה בקליפ לשיר "Galway Girl" של אד שירן. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "ליידי בירד", ועל תפקידה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף שיחקה באותה שנה בסרט "לאהוב את וינסנט" על חייו של וינסנט ואן גוך.
סרוגים (אתר אינטרנט)

היסטוריה

האתר הוקם על ידי איש התקשורת מרדכי לביא בשנת 2010, כחלק מקבוצת אתרי "כיכר השבת". בעוד "כיכר השבת" מיועד לגולשים החרדים, "סרוגים" מיועד לגולשים מהזרם הציוני דתי כשלשתי הקבוצות מערכת תוכן נפרדת אך הנהלה משותפת. בשנת 2016 התפצלה הקבוצה, וסרוגים הפך לחברה עצמאית בע"מ, עם מערכת ניהול עצמאית. החל משנת 2016 מנהלים את האתר איתמר חאיק ועזריאל דותן.
בחודשים הראשונים שימש העיתונאי ישי פרידמן כעורך ראשי, ולאחר עזיבתו למקור ראשון החליף אותו בעריכה אריה יואלי. החל משנת 2013 מונה גיא עזרא לעורך משנה. בשנת 2018 מונה אור יזרעאלי לעורך הראשי כשהוא מיועד גם לשדר את מהדורת החדשות מתוך אולפן הטלוויזיה שנבנה באתר.
בשנת 2016 מונתה לינוי משעלי לעורכת מדור התרבות, הנשים והלייף סטייל של האתר. בשנת 2017 מונתה עטרה גרמן לכתבת כנסת באתר, וכן אוריאל בארי מונה ככתב חדשות החוץ. בשנת 2019 מונה יהודה לוינגר ככתב המשפט והפלילים של האתר.

תוכן האתר

בצד חדשות על מפלגת הבית היהודי, ישיבות ההסדר ודיונים פנים מגזריים, ניתן למצוא גם חדשות מהארץ ומהעולם.
בנוסף מכיל האתר תכנים העוסקים בזוגיות, נשים, פסקי הלכה, שו"ת עם רבנים, מתכונים ותרבות.