google/wiki40b huggingface dataset:
צלבון

היסטוריה

השימוש הראשון בסמל זה היה בספרות התפילה של הכנסייה הקתולית מראשית ימי הביניים. הסמל שימש עבור הכומר על מנת לסמן לו מקומות בתפילה בהם היה עליו להצטלב.

הסימן בספרות

גיבורי סיפורי הקומיקס אסטריקס ואובליקס נקראים על שם השמות הצרפתיים של הסימנים כוכבית (בצרפתית: "asterisk") וסימן הסכין (אובליסק).
Battlefield: Bad Company 2

משחקיות

Battlefield: Bad Company 2 הוא משחק יריות מגוף ראשון. האפשרות המיוחדת במשחק זה היא שלשחקן יש אפשרות לשלוט בכלי רכב מסוימים כולל טרקטורונים, נגמ"שים, טנקים, מסוקים ועוד. כשהולכים ברגל ללא שום כלי רכב, השחקן מקבל גישה לרובי סער, תת-מקלעים, מכונות ירייה, אקדחים ועוד. לשחקנים גם יש אפשרות להתכופף, לקפוץ וריצת ספרינט. השחקן יכול לשאת נשק עיקרי ונשק משני שזה בדרך כלל האקדח, כמו כן השחקן סוחב גם רימונים וציוד נוסף. השחקנים יכולים לירות בנשק ללא כוונת, עם כוונת הברזל (תלוי בנשק) או עם הכוונת הטלסקופית (תלוי בנשק), אך הכוונת תספר דיוק יותר טוב בזמן הירי. 
המשחק Battlefield: Bad Company 2 מראה הריסה כבדה, לדוגמה: חלקים גדולים של רוב הבניינים יכולים להיהרס על ידי חומרי נפץ, גדרות יכולות להישבר בעקבות הכדורים שעוברים דרכם, עם המנוע הפיזיקלי של המשחק, המשחק מדמה את המציאות ברמה גבוהה.
במשחק הזה, הפעם יש דמות חדשה שאיתה השחקן יכול לנצל את המצב הבריאותי שלו ולהעלות אותו, מה שלא היה במשחקים הקודמים. הדמות הזאת היא החובש (Medic), עכשיו השחקנים יוכלו לקבל בריאות במהירות במקום לחזור למצב הרגיל במשחקים הקודמים. במשחקים הקודמים אם שחקן היה נמצא הוא היה חייב לקחת מחסה מאחורי מקום כלשהו ולחכות שהחיים שלו יעלו חזרה.

פיתוח

המשחק הוכרז לראשונה בפברואר 2009. גרסת בטא של PS3 החלה ב-19 בנובמבר ואילו גרסת הבטא ל-PC נדחתה עד פברואר 2010 בגלל הקושי בסוגי ה-PC (מערכות ההפעלה). 
הבטא של הPS3 השתתפה במפה "Arica Harbor", בעוד שהבטא של ה-PC, הדמו של ה-Xbox 360 והדמו של ה-PS3 השתתפו במפה "Port Valdez". ב-19 באוקטובר 2009, מפתחי המשחק EA Digital Illusions CE פרסמו הודעה בטוויטר שקובעת שהמשחק יקדיש תמיכה בכל שרת שקיים. זה היה בתגובה להודעתה של Infinity Ward ב-17 באוקטובר ש-Call of Duty: Modern Warfare 2 לא יתמוך בכל שרת ייעודי לשחקנים.
תלמי פילדלפוס (בנה של קלאופטרה)

תלמי פילדלפוס (ביוונית: Πτολεμαῖος ὁ Φιλάδελφος, שמשמעותו היא "תלמי אוהב האחים"; נולד בסוף בשנת 36 לפנה"ס, מת כנראה בין השנים 26-29 לפנה"ס) היה נסיך מבית תלמי ובנם הצעיר של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים והמצביא הרומי מרקוס אנטוניוס. מוצאו היה הלניסטי וגם רומי. הוא נולד באלכסנדריה וחי שם עד לכיבושה של אלכסנדריה בשנת 30 לפנה"ס.

ביוגרפיה

אלכסנדר נולד מרומן האהבים של הוריו באנטיוכיה שבסוריה. לאחר מספר שנים בהם הוריו לא היו בקשר, הם חזרו ונפגשו בשנת 37 לפנה"ס באנטיוכיה לאחר שאנטוניוס הזמין אותה לשם כדי לקבל ממנה סיוע למלחמתו בפרתים. בעקבות המפגש הם חידשו את הקשר ביניהם ובעקבות כך העביר אנטוניוס לקלאופטרה השביעית נחלות שונות. לקראת סוף החורף הייתה קלאופטרה בהריון עם תלמי פילדלפוס. אנטוניוס יצא לקרב באימפריה הפרתית ובמסעו השני נגדם הצליח לכבוש את ארמניה. את מצעד הניצחון קיים בשנת 34 לפנה"ס באלכסנדריה, במסגרתו, בהיותו בן שנתיים, הוכתר תלמי פילדלפוס לשליט פניקיה, סוריה עד נהר הפרת וקיליקיה. 
בשנת 31 לפנה"ס נוצחו אנטוניוס וקלאופטרה בקרב אקטיום, הפסד שהיה תחילת הסוף. בסופו של דבר, בשנת 30 לפנה"ס, כבש אוקטביאנוס את אלכסנדריה ובאוגוסט של שנת 30 לפנה"ס התאבדו הוריו של תלמי. אחיו קיסריון נרצח על ידי אוקטביאנוס ותלמי, אחיו ואחותו נלקחו לרומא, שם השתתפו במצעד הניצחון שהתקיים בשנת 29 לפנה"ס. הם צעדו אזוקים בשרשראות הזהב שהקשו עליהם את ההליכה. אוקטביאנוס נתן את שלושת האחים לאוקטביה, אשתו לשעבר של אביהם, והם גדלו במשק ביתה.  ייתכן גם שבעת המצעד כבר לא היה בין החיים.
לא ידוע מה עלה בגורלו של תלמי לאחר מכן. המקור היחיד הנוסף המזכיר אותו הוא דיו קסיוס, המציין אותו ואת אחיו אלכסנדר הליוס כשהוא מספר על נישואיה של קלאופטרה סלנה, ובאותה עת הם היו כבר בין המתים. ייתכן וחלה ומת, ייתכן גם שאוקטביאנוס, שחס על חייו בעת הכיבוש של אלכסנדריה, דאג להורגו מאוחר יותר כדי שלא יהווה איום בעת התבגרותו.
הוא ידע שהוא צודק (מיני-סדרה)

תקציר עלילה

הסדרה מתארת את כישלון הנישואים הנגרם מקנאה מוגזמת של הבעל, שמחמירה בשל עקשנותה של האישה.
Cube Entertainment

היסטוריה

Cube Entertainment נוסדה ב-29 באוגוסט 2006 על ידי Hong Seung-sung (ידוע בשמו Simon Hong), הנשיא לשעבר של חברת התקליטים JYP Entertainment, וShin Jung -hwa (ידועה בשם Monica Shin) תחת השם Playcube Inc. בשל קשרי העבר של המייסד, החברה לעיתים נחשבת בטעות לחברת בת של החברה JYP, אך לא כך הדבר. החברה היא חברה עצמאית ואין לה חברת אם. ב-2011 נוסדה חברת הבת הראשונה של החברה תחת השם A-Cube Entertainment.
האמנים החתומים בחברה כוללים את להקת הבנות 4Minute, להקות הבנים Beast וBtoB. זמרת הסולו G.NA, זמרי הסולו Roh Ji Hoon, Shin Ji Hoon ולהקת הבנות החדשה שלהם CLC. האמנים החתומים תחת A-Cube הם זמר הסולו Huh Gak ולהקת הבנות A Pink. בנוסף להם חתום גם הקומיקאי קים קירי, אשר חתם חוזה ב-2012, והוא הקומיקאי הראשון שהחברה מנהלת.
ב-2013, נודע כי הזמר Rain חתם חוזה עם החברה. הוא הצטרף באופן רשמי לאחר סיום שירות החובה הצבאי שלו ב-10 ביולי 2013. ב-15 באוקטובר, החברה הוציאה לאור סינגל דיגיטלי חדש של זמרת הסולו החדשה שלהם, Shin Ji-hoon אשר הייתה בין ששת המתמודדים הטובים ביותר בתוכנית המוזיקה K-pop Star 2. בנוסף להיותה זמרת היא גם מחליקה על הקרח בצורה אומנותית והיא מתכננת לשלב שתי קריירות גם בהחלקה על הקרח וגם בשירה. זמרת סולו חדשה נוספת בחברה היא Oh Ye-ri, אשר חתמה חוזה עם החברה. היא הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה בשם "Because of You" ב-6 בנובמבר 2013. היא הייתה הזוכה של "פסטיבל השיר של MBC" ב-2009.
מלון רוסיה (מוסקבה)

השריפה בפברואר 1977

בליל ה-25 בפברואר 1977 במלון "רוסיה" פרצה אש חזקה. האש פרצה בעת ובעונה אחת בקומות 5, ה-11 וה-12 באגף הצפוני של הבניין. אנשים ששהו בקומה 12 ומעלה, כולל מבקרים במסעדות בקומות 17 ו-22 היו לכודים. האש התפשטה במהירות גבוהה בשל השטיחים והטפטים הסינתטיים. במקום האש, הכבאים הגיעו עם כוח רב ממוסקבה עצמה וכבאים ממחוז מוסקבה. כתוצאה מהשריפה נהרגו 42 בני אדם, בהם חמישה עובדי המלון. פציעות בדרגות שונות של חומרה נגרמו ל-52 בני אדם, בהם 13 כבאים. פונו למעלה מ-1,000 אנשים לבתי החולים ונשרפו יותר מ-100 חדרים, במיוחד במחלקה, שבה השתכנו זרים.
על פי הגרסה הרשמית, גורם האש היה קצר חשמלי בחדר השידור המרכזי בקומה החמישית. המהנדס הבכיר של המרכז נעצר מיד ונשפט ב-5 במאי 1978 (הוא נידון לחמש עשרה שנות מאסר), סגנו שהיה אמור להישפט אף הוא התאבד לפני שנפתח הדיון בעניינו.
לאחר מכן, בכל המלונות ברוסיה החלו לחפש דוודים של לוחות חשמל. למרות המסקנה של ועדת מומחים, כי הגורם האמיתי של מקור האש נותר לא ברור, היו כמה גרסאות, אחת מהן טענה כי זו הייתה הצתה מכוונת.
השריפה בשנת 1977 נרשמה בהיסטוריה כאחת השריפות הגדולות של המאה העשרים, לא רק ברוסיה אלא גם בעולם. התקרית אף אוזכרה ברומן של ולדימיר סאנין "השריפה הגדולה", ונעשה תחקיר תיעודי בשם האש במלון "רוסיה" ובשנת 2016 שודרה בערוץ הראשון הרוסי סדרת הטלוויזיה "מלון רוסיה" המגוללת את עבודתם של עובדי המלון ובין השאר גם את התרחשויות השריפה.

הריסה ופירוק

בשנת 2004, הרשויות במוסקבה החליטו להרוס את המלון. במקום מלון "רוסיה" מתוכנן להיבנות קומפלקס בניינים שיכלול מלון ובניין משרדים בשטח כולל של 410,000 מ"ר עם חניון תת-קרקעי עבור 2,500 מכוניות. הפרויקט החדש עתיד לכלול, בשלב ראשון, בניין מלון בן 6 קומות ובשלב שני, התאמת המבנה לעיצוב ההיסטורי של הרובע.
בנובמבר 2004, הוצא מכרז לבניית המלון. חברת "Monab" (חברת בת של בנק "Mosnarbank Evrofinance") בבעלות איש עסקים שלווא צ'יגירינסקי ניצחה במכרז. בשנת 2007 בית משפט ביטל את המכרז.

הקמת פארק זאריאדיה

אחרי שנים של תהליך משפטי החליט נשיא רוסיה ולדימיר פוטין להפוך את השטח שבו עמד בית המלון לפארק עירוני בשם: "פארק זאריאדיה" שבו מוצגת כל הצמחייה של רוסיה עם אמפיתיאטרון ועם ביתן מידע המספר אודות ההיסטוריה של הכיכר האדומה הנמצאת בצמוד. בניית הפארק החלה באפריל 2015 והפארק נפתח לציבור בספטמבר 2017, במלאת 870 שנה לעיר מוסקבה, במעמד פוטין וראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין.
קוויקן לואנס ארנה

היסטוריה ואירועים מרכזיים

האולם הוקם בשנת 1994, ונקרא בתחילה גאנד ארנה (Gund Arena) על שמו של גורדון גאנד שהיה בעליה של קליבלנד קאבלירס. 
לאורך השנים התקיימו באולם אירועי ספורט מרכזיים בהם משחק האולסטאר של ה-NBA ‏(1997), אליפות ארצות הברית בהחלקה אמנותית (2000 ו-2009) ומשחק הגמר לנשים של טורניר אליפות המכללות בכדורסל (2007)
ביולי 2016 נערכה בארנה ועידת המפלגה הרפובליקנית שבה נבחר מועמד המפלגה דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו בנובמבר 2016.
לפיתים

הלַפּיתים (ביוונית: όι Λαπίθες, בלטינית: Lapithes) היו על פי המיתולוגיה היוונית בני עם אגדי שישב בתסאליה, בעמק הנהר פֵּנֵיוֹס ובמורדות ההר פֵּלִיוֹן. הלפיתים, כמו המירמידונים ושבטים תסאליים אחרים, קדמו לבואם של ההלנים לארץ יוון. הקדמונים סברו כי הם שארי-בשר לקֶנְטָאוּרִים: על פי אחת הגרסאות היו לַפּיתֵס וקֶנְטָאוּרוֹס בניהם התאומים של אפולון והנימפה סְטִילְבֵּה, בת אל הנהר פֵּנֵיוֹס. לפיתס היה לוחם עז-נפש ואילו קנטאורוס בעל-מום שנזדווג לימים עם סוסה; מבטנה יצאו הקנטאורים, אותם יצורי כלאיים שחציים אדם חציים סוס. לפיתס היה האב הקדמון של הלפיתים ומי שהעניק להם את שמו, ועם צאצאיו נמנו לוחמים ומלכים כמו אִיקְסִיוֹן, פֶּרִיתוֹאוֹס, קַיינֶאוּס וקוֹרוֹנוּס וחוזי העתידות אִידְמוֹן ומוֹפְּסוֹס.
באיליאדה מסופר כי הלפיתים שלחו ארבעים אוניות ולוחמים בפיקוד פּוֹלִיפּוֹאֶטֵס (בן פריתואוס) ולאונטאוס (בן קורונוס, בן קיינאוס). אמו של פריתואוס, מלכם של הלפיתים בדור שקדם למלחמת טרויה, הייתה דִיָה, בת איונאוס או דֵיוֹנֵאוֹס; כמו גיבורים רבים אחרים היו לפריתואוס שני אבות, האחד בן-תמותה והשני בן-אלמוות, הלא הם איקסיון והאל זאוס. כדי לארוב לדיה, עטה זאוס צורת סוס רביעה, משום שכמו בני דודיהם שמחצית גופם כשל סוס, היו הלפיתים פרשים בשדות המרעה של תסאליה הנודעת בסוסיה. ללפיתים אף מיוחסת המצאת הרסן.

קרב הקנטאורים

הסיפור הידוע ביותר הקשור בלפיתים הוא הקרב שניהלו עם הקנטאורים בחתונת פריתואוס עם הִיפּוֹדַמֵיָה, ה"קנטאורומכיה". הקנטאורים הוזמנו למשתה הכלולות, אך מאחר שלא היו מורגלים בשתיית יין, השתכרו ועד מהרה נחשף אופיים הפראי לעין כל. כשהוצגה הכלה בפני האורחים ועמדה לברכם, זינק הקנטאור אֶוּרִיטִיוֹן וניסה לאונסה. מיד קמו שאר הקנטאורים על רגליהם ונטפלו לנשים ולנערים. בקרב שנתלקח נחלץ תסאוס לעזרת הלפיתים. הם קצצו את אוזני אוריטיון ואפו והשליכוהו החוצה. הלפית קיינאוס נהרג בקרב, והקנטאורים המוכים גורשו מתסאליה אל צפון מערב.
קיינאוס היה לפנים נערה בשם קייניס שפוסיידון חשק בה, אך לבקשתה הפכה לגבר ועשאה לוחם חסין מפגיעת כלי נשק. נשים לוחמות כמותה, שלא נבדלו מגברים, היו ידועות גם בין הפרשים הסקיתים. לשווא ניסו הקנטאורים להורגו בקרב. הם הצליחו לגבור עליו רק לאחר שהשליכו עליו סלעים וגזעי עצים והוא נקבר תחת משאם. קיינאוס נעלם אל מעמקי האדמה ללא כל פגע.
יחסי אוקראינה–אסטוניה

היסטוריה

שתי המדינות היו תחת שלטונה של האימפריה הרוסית עד לשנת 1918, ולאחר מכן שיתפו פעולה נגד רוסיה הסובייטית. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות. בשנת 1991 בעקבות אירועי סתיו העמים הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, ובשנת 1992 שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם.
היחסים בין אוקראינה לבין אסטוניה כוללים מגוון רחב של שיתוף פעולה דו-צדדיים במגוון תחומים, כולל פוליטיים, מסחריים וכלכליים, מדעיים וטכניים, הומניטריים, אכיפת חוק ועוד. מסד נתונים זה מסועף ויעיל מספיק וכולל 53 מסמכים דו-צדדיים, כולל 3 הסכמים בין-ממשלתיים, 15 ארגונים בין-ממשלתיים ו-35 ארגונים בין-לאומיים. המסמכים העיקריים הם: הסכם בין אוקראינה לבין הרפובליקה של אסטוניה על ידידות ושיתוף פעולה (26 במאי 1992) והסכם בין ממשלת אוקראינה לבין ממשלת הרפובליקה של אסטוניה על שיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי ומדעי טכני (15 בינואר 2007).

יחסים דיפלומטיים

אוקראינה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין וקונסולי כללית בפרנו, ואילו, אסטוניה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב וקונסוליה כללית בסימפרופול.
עמק המומינים בנובמבר

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת לקראת סוף הסתיו. מר המיולין, סנופקין וגברת פיליונק ושני חברים נוספים של משפחת מומין הולכים לבית המומינים לבקר את משפחת מומין. אף על פי כן הם מגלים כי המומינים נעלמו מבלי להשאיר עקבות (הסיפור מתרחש מבחינה כרונולוגית באותה העת בה מתרחשת עלילת הספר "מומינאבא והים"). הם מחליטים לחכות למשפחת המומינים בביתם.
הדבר המשותף לחמש הדמויות המרכזיות בסיפור הוא שהם איבדו דבר מה - את עתידם, את זהותם, את החופש שלהם או את השקפת עולמם. משום שמשפחת מומין לא נוכחת ואיננה מסייעת להם, הם נאלצים להתמודד עם הבעיות שלהם כקבוצה וכיחידים.

אודות הספר

הספר אפל ומלנכולי בהרבה משאר ספרי המומינים ומתמקד בתהליכים הפסיכולוגיים המתרחשים בעולמם של חמש הדמויות המרכזיות בסיפור.
מות אמה של ינסון, סיגנה האמארסטן-ינסון, במהלך השנה בה הספר נכתב (1970), היה בעל השפעה רבה על סגנון כתיבתה של ינסון, ומבקרי ספרות שונים ציינו לאורך השנים כי הסגנון האפל והמלנכולי של הספר נוצר בהשפעת מותה של אמה.
לאחר השקת הספר ינסון ציינה כי איננה מסוגלת יותר לחזור לעמק המומינים השליו והשמח ולכן החליטה להפסיק לכתוב את ספרי המומינים. אף על פי כן ינסון המשיכה לאורך השנים לכתוב סיפורים ורומנים קצרים למבוגרים.
דפוס אפיפיות

דפוס אפיפיות הוא מכשיר להכנת אפיפיות וגופרות. 
על פי רוב, דפוס אפיפיות יהיה מורכב משני לוחות שטוחים בעלי דוגמה כלשהי, המורכבים על ציר, כך שניתן לסגור אותם זה על גבי זה בלחץ ולפתוח אותם לחלופין באמצעות ידית.

אופן הכנה

אופן הכנת האפיפית בדפוס כולל יציקה של בלילה על הלוח התחתון וסגירה של הלוח העליון עליו, כך שהבלילה תתפשט בתווך הצר בין שני הלוחות ותתבשל בחימום לצורת הדוגמה המוטבעת.

סוגים שונים

בעבר היו דפוסי אפיפיות עשויים לוחות ברזל גדולים, ומתקן הלחץ היה כולל ידית ארוכה וגלגלי שיניים. כיום רובם עשויים סגסוגת אלומיניום בציפוי טפלון, וגודלם קטן מספיק על מנת להסתפק בידית מכנית פשוטה. 
קיימים דפוסי אפיפיות בעלי חימום עצמאי (בחיבור לחשמל, למשל) וכאלו המיועדים לחימום מעל אש.

היסטוריה

דפוסי האפיפיות הראשונים שנראו בדומה לצורתם היום נוצרו באזור הולנד וגרמניה במאה ה-12. הדפוסים הללו היו גדולים, בגודל של שולחן ביתי, והיו מטביעים דוגמאות מפורטות מאוד על האפיפית, כגון נופים, שלט אצולה ואיקונות דתיות. דפוסי האפיפיות הגדולים הונחו על אש גלויה (לעיתים באח ביתית) על מנת לחממם.
ב-1869 נרשם הפטנט הראשון לדפוס אפיפיות בארצות הברית, על ידי קורנליוס סווארת'ות. הדפוס שרשם היה ממוקם מעל כיריים מופעלות בגז או פחמי עץ, והציר היה מוגן בשרוול ברזל יצוק.
ב-1911 הוציאה ג'נרל אלקטריק לשוק את דפוס האפיפיות החשמלי הראשון, שכלל גוף חימום. למתקן היה תרמוסטט פנימי שמנע חימום יתר - בעיה בדגמים הראשונים שפותחו. אף על פי שדוגמאות הדפוסים התפתחו במרוצת השנים, קונספט דפוס האפיפיות החשמלי לא השתנה כלל.
ב-1971 נרשם שימוש לא קונוונציונלי בדפוס אפיפיות, כשאחד ממייסדי נייקי, ביל באורמן, השתמש בדפוס הביתי על מנת לייצר סוליה נוחה וקלה מגומי. הסוליה הנסיונית היוותה דוגמת בסיס לסוליות "נעל הירח" (Moon Shoe) של נייקי שיצאו שנה מאוחר יותר.

שם בעברית

על פי פרסום האקדמיה ללשון העברית בנושא "כלכלת בית: אפייה" משנת 1957, המכשיר Waffle Iron יקרא דְּפוּס אֲפִיפִיּוֹת. שם זה לא נקלט ומנגד לא נפסל בציבור הרחב, היות שהכנת אפיפיות אינה מעיקרי המטבח הישראלי. לרוב ייקרא המכשיר בפרסומים לציבור הרחב בשם "מכשיר להכנת וופל בלגי", או כל שם תיאורי דומה.
קרלו ברגונצי

ביוגרפיה

קרלו ברגונצי נולד בווידאלנצו הסמוכה לפארמה. הוא החל בלימודי השירה לאחר בחינה שעבר בגיל 14, אז, עוד כזמר בריטון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלא ברגונצי במחנה גרמני לשבויי מלחמה עקב פעילות אנטי־נאצית. בתום המלחמה שוחרר, שב לאיטליה, והחל בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון על שם אריגו בויטו בפארמה. את הופעת הבכורה שלו עשה ברגונצי בתפקיד שונאר (בריטון) באופרה לה בוהם מאת פוצ'יני בעיר קטניה שבסיציליה, ב־7 באוגוסט 1947, כשהיה בן 23. בהמשך הופיע בתפקידי בריטון אחרים בכמעט 20 אופרות שונות.
לאחר אימונים מחודשים של קולו, עשה ברגונצי את הופעת הבכורה שלו כטנור בשנת 1951 בתפקיד הראשי באופרה אנדראה שנייה מאת אומברטו ג'ורדאנו. באותה השנה, ערכה רשת הרדיו הארצית של איטליה "RAI" בשיתוף עם ברגונצי סדרת הפקות של אופרות פחות מוכרות של ורדי, לציון חמישים שנה למות המלחין.
בשנת 1953 הופיע ברגונצי לראשונה בבית האופרה "לה סקאלה" במילאנו בהופעת הבכורה של האופרה "מאזאניילו" מאת יאקופו נאפולי בתפקיד הראשי. באותה שנה הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד אלווארו באופרה "כוחו של גורל" מאת ורדי. בשנת 1955 הופיע לראשונה באמריקה ב־"Lyric Opera of Chicago" ובשנה שלאחר מכן הופיע ב"מטרופוליטן אופרה". ב־1962 הופיע לראשונה ב"קובנט גארדן" שוב בתפקיד אלווארו. ב־1966 הופיע בתפקיד קאניו באופרה "ליצנים" מאת רוג'רו ליאונקוואלו תחת שרביטו של הרברט פון קאראיאן. בניצוחו של קאראיאן אף הוקלטה האופרה. הקלטה זו נחשבת עד היום להקלטת מופת היסטורית. 
ברגונצי המשיך לשיר בשנות השבעים בבתי האופרה החשובים בעולם ובשנות השמונים התמקד יותר ברסיטלים. 
בשנת 1996 השתתף ברגונצי בערב גאלה שנערך לציון 25 שנים של ג'יימס לוין כמנצח במטרופוליטן. את הופעת הפרידה הרשמית שלו נתן ברגונצי ב־17 באפריל באותה שנה ב"קרנגי הול". עם זאת, משכה עניין רב הודעה כי ברגונצי עתיד לשיר ־ב-3 במאי 2000 את התפקיד הראשי באופרה "אותלו" מאת ורדי בביצוע קונצרטי (כלומר, ללא בימוי), במיוחד בהתחשב בעובדה שלא ביצע תפקיד זה על הבמה מעולם. ברגונצי לא הצליח לסיים את ההופעה וזמר מחליף הוזמן להמשיכה. הקלטות פיראטיות של החזרה הגנרלית מראות כי קולו של ברגונצי נותר "רענן" יחסית לגילו אז, 75.
לאחר פרישתו היה ברגונצי רוב זמנו במלון "I due Foscari" בבּוּסֶטוֹ, שבו נמצאת אף ה"אקדמיה וֶרדיאנה". ברגונצי אף עסק בהדרכת זמרים רבים, המפורסם שבהם הוא סלווטורה ליצ'יטרה.
יורם קירש

ביוגרפיה

קירש נולד בתל אביב ולמד בבית-הספר ביל"ו ובתיכון צייטלין. שירת בגולני ובחיל המודיעין. לאחר שחרור מהצבא למד פיזיקה ומתמטיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, שאותו סיים בשנת 1968. אחר כך סיים לימודי תואר שני באוניברסיטת תל אביב בשנת 1971 ודוקטורט ב-1978, בהנחייתו של נורברט נחום קריסטיאנפולר. נושא עבודת הדוקטור שלו היה "אפקטים של קרינה אולטרה סגולה על תכונות אופטיות וחשמליות של פלואורידים אלקאליים עפרוריים" ( "Effects of UV radiation on optical and electrical properties of alkaline earth fluorides"). במקביל ללימודי הפיזיקה סיים קירש תואר שני במדעי הניהול בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב בהנחיית צבי ליבר.
בשנת 1971 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1976 הצטרף קירש לסגל האוניברסיטה הפתוחה שנוסדה באותה עת. בשנת 1987 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1991 לפרופסור מן המניין. בנוסף הוא שימש חוקר אורח ופרופסור אורח באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית ובאוניברסיטאות אוקספורד וססקס בבריטניה. בשנת 1997 השלים תואר B.A במדעי החברה באוניברסיטה הפתוחה.
קירש פיתח באוניברסיטה הפתוחה קורסים בפיזיקה, בהם הקורס "יסודות הפיזיקה" והקורס "תורת היחסות".
בשנת 2002 יצא ספרו "מהפכות בהלכה" העוסק בהתפתחות ההלכה האורתודוקסית, ובו הוא הציג פתרונות לבעיות הלכתיות כמו בעיית העגונות ומסורבות הגט.
בשנת 2006 ראה אור ספרו "היקום על פי הפיסיקה המודרנית", ספר מדע פופולרי העוסק ברעיונות העיקריים של הפיזיקה המודרנית.
בשנת 2011 ראה אור ספרו "מסע אל האושר", העוסק במחקרים ובתאוריות העוסקות ביחס אל האושר ובדרך להשגתו. 
קירש הוא חבר בתנועה הדתית-ליברלית נאמני תורה ועבודה. כמו כן הוא כותב מאמרי ביקורת על ספרי מדע בעיתון הארץ.

משפחתו

קירש נישא בשנת 1966 למלכה לבית אלקלעי, והוא אב לארבעה ילדים. בתו, ד"ר נורית קירש, היא מרצה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.
דויטשה גרמופון

היסטוריה

בדצמבר 1898 ייסד אמיל ברלינר, ממציא הגרמופון, יהודי יליד גרמניה אזרח ארצות הברית יחד עם אחיו יוסף ברלינר, את "דויטשה גרמופון גזלשאפט" (Deutsche Grammophon Gesellschaft) בעיר הולדתם הנובר, כענף הגרמני של חברת גרמופון האמריקאית שאמיל הקים. זאת לאחר שבשנת 1897 ייסד אמיל ברלינר את הענף הבריטי, חברת גרמופון הבריטית, בלונדון. בית החרושת של דויטשה גרמופון בהנובר היה המפעל הראשון בעולם שהוקם במיוחד לייצור תקליטים ותוך עשור ייצר מספר מיליוני תקליטים בשנה.
עם תחילת המאה ה-20 הוקלטו בחברה אמנים בינלאומיים כמו זמר הטנור אנריקו קארוזו, זמר הבס פיודור שאליאפין (Feodor Chaliapin) וזמרת הסופרן האוסטרלית נלי מלבה (Dame Nellie Melba).
 
ב-1941 רכשה חברת Siemens & Halske את המותג, ובשנת 1945, במסגרת תנאי הכניעה של גרמניה וסיום מלחמת העולם השנייה, נלקחו מדויטשה גרמופון הזכויות על "His Master's Voice" והועברו ל-EMI הבריטית, כולל הסמל המסחרי של הכלב והגרמופון, עקב כך הוחלף הסמל של דויטשה גרמופון לציור של "כתר צבעונים".
בשנת 1962 יצרה החברה, בשיתוף עם פיליפס ההולנדית, את קבוצת DGG/PPI. בשנת 1987 מכרה סימנס את חלקה בבעלות המותג וכך הפכה פיליפס לבעלת הנכסים העיקרית. ב-1998 רכשה החברה הקנדית Seagram Company Ltd את המותג הגרמני, ומאז החברה היא חלק מקבוצת Universal Music Group.
במהלך השנים סיפק המותג הקלטות השואפות לייצוג נאמן של המקור, ככל שאפשרה התקופה. בין המוזיקאים שהקליטו תחת המותג היו מנצחי תזמורות כגון קלאודיו אבאדו, ליאונרד ברנשטיין, פייר בולז, הרברט פון קאראיין, קרלוס קלייבר; עם תזמורות כגון הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של ניו יורק, הפילהרמונית של וינה, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של שיקגו; פסנתרנים כגון מאוריציו פוליני, ולדימיר הורוביץ, איוו פוגורליץ', כריסטיאן צימרמן, מרתה ארחריץ', יונדי לי, לאנג לאנג, יבגני קיסין; כנרים כגון אייזק שטרן, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, דוד אויסטרך, גיל שחם, הילרי האן, זמרים כגון דיטריך פישר דיסקאו ואמנים רבים נוספים.

הפקות ארכיב

לדויטשה גרמופון גם קו הקלטות מוזיקה עתיקה בשם ארכיב פרודוקציון, שהתפרסם, בין השאר, בהקלטותיהם של קרל ריכטר וג'ון אליוט גרדינר.
דויטשה גרמופון הייתה הראשונה ששיווקה תקליטורים של מוזיקה קלאסית לציבור הרחב בשנת 1983.
משחקי הרצון הטוב

משחקי הרצון הטוב (באנגלית: The Goodwill Games) היו מפעל הספורט שנוצר על ידי טד טרנר כתגובה לחרם על אולימפיאדת מוסקבה; בשנת 1979 פלשה ברית המועצות לאפגניסטן, למרות דרישתה של ארצות הברית, ברית המועצות לא יצאה מאפגניסטן, בתגובה לכך ארצות הברית ועוד מספר מדינות החרימו את אולימפיאדת מוסקבה (1980). ובתגובה לכך, ברית המועצות ועוד מספר מדינות מהגוש המזרחי החרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
בדומה למשחקים האולימפיים, גם משחקי הרצון הטוב נערכו פעם בארבע שנים (עם יוצא דופן אחד, המשחקים האחרונים שנערכו) והיו מחולקים לעונות משחקי קיץ ומשחקי חורף. משחקי הקיץ של הרצון הטוב נערכו חמש פעמים, בין השנים 1986–2001. משחקי החורף נערכו רק פעם אחת, בשנת 2000. המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך, על ידי טיים וורנר, שקנתה את המשחקים בשנת 1996.

רקע

המשחקים הראשונים נערכו בשנת 1986 במוסקבה. 3,000 אתלטים ב-79 מדינות שונות השתתפו במשחקים. מספר שיאי עולם נקבעו באותם משחקים, על ידי סרגיי בובקה (קפיצה במוט), ג'קי ג'וינר קרסי (קרב שבע), מיכאל היבנר ואריקה סלומה (אופניים).

גם בגרסה השנייה של המשחקים שנערכה בסיאטל נשברו שיאי עולם, על ידי מייק בארומן (שחייה), ונדייז'דה ריאשקינה (הליכה תחרותית).
המשחקים שנערכו ב-1994 בסנקט פטרבורג היו המשחקים הראשונים מאז התפרקות ברית המועצות. רוסיה השיגה חמישה שיאי עולם בהרמת משקלות במשחקים האלו. משחקים אלו היו גם אירוע הספורט הגדול הראשון עם תחרות רשמית של כדורעף חופים (כדורעף החופים נכנס לאולימפיאדה באטלנטה 1996).
בשנת 1996 נקנו המשחקים על ידי טיים וורנר מטד טרנר כאשר נרכשה חברתו של טרנר, Turner Broadcasting System.
בשנת 1999, זכו משחקי הרצון הטוב בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר בגין טקס הפתיחה של האירוע .
בשנת 2001 נערכה באוסטרליה הגרסה האחרונה של המשחקים. לאחר מכן המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך.
טוני גרדנר

ביוגרפיה

גרדנר נולד באשטון-אנדר-ליין שבלנקשייר. ב-1987 הוא התמחה ברפואה בבית החולים Guy's Hospital, וב-1993 הוסמך כרופא כללי. בשנות התשעים של המאה העשרים שילב עיסוק ברפואה ובקומדיה, והופיע כחבר בצמד הקומי Struck Off and Die יחד עם פיל המונד.
בסופו של דבר עזב גרדנר את מקצוע הרפואה כדי להיות שחקן, וכיכב בכמה פרסומות טלוויזיה בהן עבור המכונית רנו מגאן. הוא זכה להכרה כשיחק בתפקיד בריאן ג'ונסון בסדרה "ההורים שלי חייזרים" של ערוץ CITV בפרקים שהוא גם כתב. גרדנר הופיע בתפקיד מייקל בעל בית הקפה בסיטקום של ג'ק די "Lead Balloon". בשנים 2009 כיכב בשלושה מחזות בבימויו של סר פיטר הול. ב-2011 שיחק בתפקיד פרופ' טוני שאלס בסדרה "Fresh Meat".
בין 2012 ל-2016 גילם גרדנר את דמותו של טוני בארבע העונות של הסדרה עטורת השבחים "הטנגו האחרון בהליפקס". לסדרה של ערוץ BBC One היה רייטינג גבוה, ובעונה השלישית צפו בה בממוצע 7.8 מיליון צופים.
בשנים 2013 עד 2015 הופיע גרדנר בתפקיד לוטננט קולונל פיליפ סמית' בשלוש עונות של סדרת המלחמה "Bluestone 42", על מבצע הריק (Operation Herrick) באפגניסטן. גרדנר שיחק בתפקיד חבר הפרלמנט דן מילר בקומדיה הפוליטית "The Thick of It" של ה-BBC. הוא הופיע בווידאו קליפ של השיר "Giant peach" של להקת וולף אליס. ב-2016 החל להופיע במגוון תפקידים בתוכנית "המופע של טרייסי אולמן".