google/wiki40b huggingface dataset:
נען, הצייר עם מודל

"נען, הצייר עם מודל" הוא שמה של סדרת ציורים, המתוארכים לשנת 1952, מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. הציורים מציגים ייצוג מופשט למחצה של דמות צייר ומודל, ומהווים פיתוח של מוטיבים ארס פואטיים ביצירתו של זריצקי בשנות החמישים של המאה ה-20. שני ציורים, בעלי קומפוזיציה ופורמט זהים, נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב ובאוסף מוזיאון ישראל ואילו שני ציורים, בעלי פורמט אופקי, נמצאים באוסף פרטי ובאוסף מוזיאון חיפה לאמנות.
עבודות אלו שייכות לסדרה גדולה יותר, אותה יצר זריצקי בתקופות בהן לימד בסמינר לאמנות בקיבוץ נען, בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20. העבודות מציגות הפשטה של דמות צייר אל מול מודל. הציור שבמוזיאון ישראל דומה בקומפוזיציה שלו לזה שבמוזיאון תל אביב לאמנות. הדמויות ניצבות בחלל ומהוות ציר אנכי בקומפוזיציה. הצייר מיוצג על ידי מעין צורה מאורכת שבראשה עיגול. צורה זו מהווה רמז לגוף האמן ולכובע הקש העגול שנהג לחבוש.
המודל מייוצגת על ידי צורות מעוגלות, המשרטטות מעין קו מתאר של גוף, משמאל ל"צייר". משטח הציור מחולק לצורות גאומטריות בגוון ירוק, כחול וחום. בהשוואה בין הגרסה של מוזיאון תל אביב לאמנות בולטת בזו שבמוזיאון ישראל התוספת של משטחי הצבע הלבן, המעניקים לציור אווירה אקספרסיבית יותר.
נושא הסדרה - הצייר היוצר את ציורו - הופיע כבר בעבודות קודמות של זריצקי. כאן, טוען מרדכי עומר, תהליך היצירה מהווה סמל להתבוננות עצמית כעין "עין המתבוננת בעצמה". בעבודות האופקיות, השונות במבנה הקומפוזיציה שלהן, מאבחן עומר אף מוטיבים של הכפלה של דמות האמן המדגישה את היות הציור סימולטניות של זמן. העבודות "מגלמות [...] את מכלול זמן תהליך היצירה, וכמו כן משמרת זיכרון מתמיד של הנצחי החמקמק, שאותו שב האמן ומבקש ללכוד". סימולטניות זו, מהווה לדעתו, ביטוי לחלוקה דיאלקטית בין שאיפה לרוחניות "על-חומרית" לבין קונקרטיות המעוגנת במציאות ומתבטאת בקומפוזיציה.
ז'ואן רמון

קריירה

רמון, ששיחק כחלוץ, הצטרף לברצלונה ב-1926, והוא שיחק שם במשך 10 שנים, עד 1935. במהלך תקופה זו שותף ב-209 משחקים, בהם כבש 148 שערים. שיתוף הפעולה שלו עם ז'וזפ סמיטייר, ממובילי הקבוצה באותה עת, היה פורה.
בתחילת דרכו מיעט רמון לשחק והוא לקח חלק במשחקי ידידות בלבד. ברצלונה זכתה בגביע הספרדי לאחר הצטרפותו, מבלי שישתתף באף שלב בטורניר. ב-1927 החל לשחק בתדירות גבוהה יותר. הוא כבש 14 שערים, יותר מכל שחקן אחר בקבוצתו, במהלך זכיית קבוצתו באליפות קלטוניה לעונת 1927/1928. ברצלונה זכתה פעם נוספת בגביע הספרדי, ורמון כבש שער אחד ב-5 משחקים בדרך לגמר, בו לא שותף. ב-1929 נערכה המהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות הראשונה של ספרד, ורמון פתח ב-5 משחקים במהלך העונה, מבלי להבקיע שער. בעונה הבאה דעך מעמדו והוא השתתף במספר בודד של משחקים, הן בליגה הספרדית והן באליפות קטלוניה.
מ-1930 חזר לקחת חלק פעיל יותר במשחקיה של ברצלונה. ב-5 באפריל 1931, בקלאסיקו נגד ריאל מדריד שנערך במחזור האחרון של הליגה, הבקיע רמון שלושער. ברצלונה ניצחה 3-1 וסיימה את העונה במקום ה-4. היו אלו שעריו הראשונים בליגה הספרדית. בעונה הבאה הוסיף להבקיע שערים בליגה הספרדית, עם שלושער בניצחון על דפורטיבו אלאבס וצמד בניצחון על ריאל סוסיאדד, וברצלונה הגיעה למקום השלישי. עונת 1932/1933 הייתה הפורייה ביותר בקריירה של רמון. הוא הוביל את מבקיעי הקבוצה בליגה עם 12 שערים שכבש, שכללו צמדים במשחקים מול ארנס גצ'ו, אתלטיק בילבאו וראסינג סנטנדר. ברצלונה סיימה את העונה במקום הרביעי פעם נוספת. לאחר צירופו של אלחנדרו מוררה סוטו הקוסטה ריקני, ובהמשך של ז'וזפ אסקולה, נדחק רמון החוצה מההרכב. למרות זאת, המשיך להבקיע שערים בהזדמנויות שקיבל: בעונת 1933/1934 כבש 4 שערים ב-5 הופעות ובעונה שלאחר מכן 5 שערים ב-8 הופעות. למרות חוסר הצלחתה בליגה, זכתה ברצלונה באליפות קטלוניה מספר פעמים נוספות. ב-1935 עזב את ברצלונה.
בין 1931 ל-1936 השתתף במשחקיה של נבחרת קטלוניה, אם כי בשל תיעוד לקוי בתקופה זו, לא ברורה כמות המשחקים המדויקת בהם שיחק.
יצרכן

"יצרכן" (הלחם בסיסים של המילים יצרן וצרכן, בעקבות האנגלית: Prosumer), הוא מונח שנוצר על מנת לתאר גורם כלכלי חדש, של צרכן שגם מייצר את השירות או המוצר שהוא צורך. מונח זה קיבל תאוצה ניכרת בשל מהפכת וב 2.0, שהפכה את סוגיית העלאת התכנים לאינטרנט והפצתם בקרב אחרים לקלה ונגישה מאי פעם. כיום הצרכנים מהווים שוק כלכלי שלא ניתן להתעלם ממנו, וכן גורם עולה בחשיבותו בכלכלה האינטרנטית.

מקור המילה

חוקרי התקשורת מרשל מקלוהן וברינגטון נביט, הציעו בספרם מ-1972 "Take Today", כי בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית, הצרכן יהפוך ליצרן. בספרו מ-1980 "הגל השלישי", העתידן אלווין טופלר טבע את המושג prosumer, כאשר חזה כי תפקידיהם של היצרנים והצרכנים יטשטשו ויתאחדו. בתרגום לעברית של הספר, בידי עמי שמיר, תורגם prosumer ל"יצרכן". טופלר טען שעל מנת להמשיך להגדיל את הרווח, על יצרנים יהיה לייצר מוצרים אשר עוברים התאמה אישית באופן המוני. אולם על מנת להשיג רמה גבוהה של התאמה אישית, הצרכנים יצטרכו לקחת חלק בתהליך היצור, כאשר הדגש הוא בציון דרישות העיצוב. ניתן לטעון שמדובר במידת מה בתיאור יחסים אשר קיימים בין צרכנים ליצרנים מסוימים במשך תקופה ארוכה; ארכיטקטים מהווים דוגמה טובה, מאחר שהם מייצרים את המבנה מתוך מקצוענותם תוך כדי התייחסות לדרישות הצרכן.

היצרכן בעידן האינטרנט

ישנם ביטויים רבים ליצרכנות באינטרנט, שכאמור הואצה מאוד בעקבות מהפכת וב 2.0.
יצרכנות מתבטאת בבלוגוספירה; כותבים רבים מעלים תוכן, ותוך כדי צורכים תוכן כתוב של בלוגרים אחרים, ומגיבים אליו. נוצר כמעין משוב קבוע בין יוצרי וצרכני התוכן בבלוגוספירה שמגלם היטב את היצרכן. 
דוגמה נוספת התאפשרה בזכות אתרי הסטרימינג השונים ויוטיוב בראשם. יוטיוב ברובו מורכב מתוכן שמעלים גולשים; חלק מהתוכן הוא חומר קיים אשר לא נמצא באינטרנט (למשל, קליפים של אמנים), קליפים מקוריים שמעריצים מפיקים לאומנים החביבים שלהם, תוכן מקורי לחלוטין ועוד. 
כמו כן, תוכנות הקוד הפתוח השונות מהוות ביטוי ליצרכנות; קהילות המפתחים באינטרנט משחררות מוצר אשר ניתן לבצע בו שינוי בהתאם לצורכי המשתמש. תוכנת לינוקס למשל היא דוגמה לתוכנת קוד פתוח, שלה גרסאות רבות שנוצרו על ידי משתמשים שונים.
ביטוי נוסף ליצרכנות נמצא בעולם משחקי המחשב; יצרניות המשחקים משחררות ותומכות ב"מודינג", ייצור מחדש של שלבים או מודים שונים למשחק, על מנת להאריך את חייו וכן נותנים מקום לביטוי רצונם של צרכני המשחק. דוגמה לכך היא המשחק "קאונטר סטרייק", אשר לקח את המנוע של משחק הפעולה "האף לייף" והפך אותו לאחד ממשחקי הרשת הפופולריים ביותר. כמו כן חברת בליזארד, בגרעין המעריצים האדוק שלה, אותו היא משתפת בפיתוח המוצר (אם כי בשלב הפיתוח לא בצורה אקטיבית), ולאחר שיחרור המשחק נותנת להם כלים רבים לפיתוח גרסאות שונות של המשחק בעצמם.
יחסי איסלנד–לטביה

היסטוריה

ב-9 באוקטובר 2000 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בין שתי הממשלות בתחום התיירות. שר החוץ של לטביה ציין כי "זהו סימן חדש לשיתוף הפעולה בין לטביה לאיסלנד" והביע את תמיכתו בהשתתפות לטביה בנאט"ו ובשילובה באיחוד האירופי. הוא גם העריך באופן חיובי את שיתוף הפעולה בין איסלנד ללטביה במסגרת האו"ם.
בשנת 2006 רכשה אייסלנדאייר את סמארטלינקס איירליינס.

ביקורים רשמיים

ב-8 בספטמבר 2008 שר החוץ של איסלנד ביקר בלטביה. הוא נפגש עם כמה ראשי חברות בריגה ועם שר החוץ של לטביה מאריס רייקסטינס.
ב-11-13 באוגוסט 2002 ביקרה באיסלנד נשיאת לטביה ואירה ויקה-פרייברגה.
ב-24 באוקטובר 2005 ביקר באיסלנד ראש ממשלת לטביה איגרס קלביטיס. כראש ממשלה הוא ביקר באיסלנד פעם נוספת ב-7-8 ביוני 2006.
שעוות אוזניים

היווצרות השעווה

האוזן החיצונית כוללת את האפרכסת, תעלת השמע החיצונית ועור התוף. לתעלת השמע החיצונית צורה דמוית שעון חול, כך שהיא צרה יותר באמצעה. העור בחלק החיצוני של התעלה מכיל בלוטות שמפרישות שעווה. בלוטות אלו הן למעשה בלוטות זיעה הנקראות אפוקריניות. בלוטות אלו נמצאות באזורי בית השחי, האוזניים, הפטמות, הטבור ואזור איבר המין. בשונה מהבלוטות האקריניות, אין תפקידן לווסת את חום הגוף, אלא מפרישות נוזל דביק, עשיר במרכיבים אורגניים ושונה בהרכבו מהזיעה המופרשת בבלוטות הזעה האקריניות.

סוגי השעווה

השעווה נחלקת לשני סוגים, שעווה לחה ושעווה יבשה.
שעווה לחה – שעווה זו נפוצה יותר בקרב לבנים ואפריקאים. שעווה זו בעלת צבע חום בהיר-כהה, והיא דביקה.
לשעווה הלחה יש שתי וריאציות: שעווה קשה וסמיכה, הנפוצה אצל מבוגרים ונוטה להידחס ולהיכלא בתעלת האוזן, ושעווה רטובה שהיא רכה, לחה ודביקה, והיא נפוצה יותר אצל ילדים.
שעווה יבשה - שעווה זו נפוצה יותר אצל אסיאתים וילידים אמריקאים. שעווה זו היא אפורה או כהה, ומתפוררת.
סוג השעווה נקבע גנטית. תכונה זו נקבעת על ידי גן יחיד. האלל לשעווה יבשה רציסיבי, ונבדל מהאלל לשעווה לחה בחומצת גרעין אחת. מחקרים מלמדים כי שעווה יבשה קשורה בבלוטות אפוקריניות פחות מפותחות.

תפקיד השעווה

תפקיד השעווה הוא הגנת האוזן. השעווה נוצרת בשליש הדרך של תעלת האוזן, ותפקידה לנוע מנקודת היצירה לעבר האפרכסת החיצונית ותוך כדי כך לאסוף לכלוך, אבק, חיידקים ומזיקים אחרים. זאת, על מנת להרחיק את כל אלה מהאוזן התיכונה והפנימית, המהוות חלק פנימי של הגוף ולפיכך רגישות הרבה יותר לזיהומים. זו הסיבה מדוע השעווה כה דביקה וצמיגה.

הצטברות שעווה

הצטברות שעווה היא למעשה תופעה בה שעוות האוזן נכלאת בתעלת האוזן, וגורמת לחסימה חלקית או מלאה שלה. הסיבות המובילות לתופעה זו הן יצור מוגבר של שעווה – דבר הנובע מנטייה מולדת של כל אדם, ניקוי אוזניים לא נכון ושימוש במכשירי שמיעה הגורמים לדחיפת השעווה לכיוון התעלה.
תופעה זו עלולה לגרום לירידה חלקית בשמיעה, כאב, הרגשת אטימות וכבדות באוזן ואף שמיעת רעשים לא רצונית.
הטיפול בהצטברות שעווה באוזן הוא על ידי הזרמת מים בלחץ גבוה לשם שחרור השעווה שהצטברה. טיפול זה נעשה על ידי רופא אף אוזן גרון, או במרפאת אחיות.
ניתן לטפל בצורה עצמאית בדרכים כמו טפטוף טיפות שמן זית ועוד.
ככלל, על מנת למנוע תופעה זו יש להיזהר מהכנסת מנקי אוזניים וכדומה לאוזן. ניקוי האוזן נעשה בצורת ניקוי חיצוני עם בד לח – מגבת, וכדומה.
רובע פטרוגרד (סנקט פטרבורג)

תרבות וספורט

בתחומי הרובע ישנם 401 אולמי ספורט, אצטדיון פטרובסקי המשמש את קבוצות הכדורגל זניט ודינמו, היכל הספורט יובילייני ששימש בעבר את קבוצת הכדורסל ספרטק, היכל הקרח ואולם הבית של קבוצת ההוקי קרח סק"א פטרבורג.
בנוסף ברובע ישנם 8 בריכות שחייה, 14 אולמות טניס, 2 מועדוני יאכטה ואולמי ספורט רבים נוספים.
מרי סלסט

מרי סלסט (באנגלית: Mary Celeste) הייתה ספינת סוחר אמריקאית שנמצאה ב-4 בדצמבר 1872 באוקיינוס האטלנטי, סמוך לאיים האזוריים, ללא צוותה. לא ידוע איך הגיעה הספינה לשם, מדוע ולאן נעלם צוותה.

היסטוריה

הספינה הושקה ב-1861 תחת השם אמזון. כבר בראשית דרכה סבלה הספינה מתאונות מוזרות. יומיים אחרי השקתה מת קפטן הספינה על הסיפון באופן מסתורי. בהפלגתה הראשונה נתקלה הספינה ברשת דייגים באוקיינוס האטלנטי וחור גדול נפער בגופה. הספינה לא טבעה והגיעה לבסוף לחוף מבטחים. בעת תיקונה פרצה אש בתוך תאי הספינה. 
לאחר מכן המשיכה הספינה להפליג לצרכים שונים. באחת ההפלגות נטרפה סמוך לחופי קנדה ושם ננטשה. בשנת 1865 נרכשה הספינה על ידי חברת ספנות אמריקאית, ששיפצה אותה ושינתה את שמה למרי סלסט (ב-1869). 
ב-7 בנובמבר 1872 הפליגה הספינה המשופצת תחת פיקודו של בנג'מין בריגז, מניו יורק בדרכה לאירופה כשעליה מטען של יינות, אלכוהול וכותנה. על הספינה היו משפחתו של הקפטן, אשתו ובתו סופי מתילדה וכן שבעה אנשי צוות נוספים. קפטן בריגז היה אדם מכובד אשר השיט ספינות רבות בעבר וצבר ניסיון רב. הספינה הייתה בדרכה לאיטליה, אך לא הגיעה ליעדה. 
ב-4 בדצמבר נמצאה הספינה על ידי הספינה האיטלקית 'דה גרטיה', כ-600 מייל מחופי גיברלטר. קפטן "דה גרטיה" סיפר שבמרחק של כ-400 מיילים מזרחית לאיים האזורים הבחין צוותו בספינה ששטה מוזר, כאילו אין איש נוהג בה. דרך המשקפת הוא ראה שזו המרי סלסט, אבל לא ראה על סיפונה שום פעילות. ניסיונות ליצור איתה קשר ולאותת לה לא נענו.
המשנה לקפטן אוליבר דבו מונה לעמוד בראש צוות שיעלה על סיפונה. להפתעתם התגלה כי הספינה נטושה, על אף שהכילה אספקת מזון גדולה ומטען מסודר. נראה היה שצוות הספינה עזב בחיפזון, שכן האוכל היה מוגש על השולחן בחדר האוכל הראשי, אך לא נגעו בו. הספינה הייתה במצב מצוין כשנמצאה. כל המטען היה במקום, חוץ מניירת הספינה, הכרונומטר והסקסטנט של הקפטן ואחת מסירות ההצלה.
צוות ה"דה גרטיה" הופתע לגלות שהרישום האחרון ביומן הקפטן נעשה ב-24 בנובמבר. ביומן לא נמצא מידע שיסביר מה קרה לצוות הספינה. הכול בו היה שיגרתי עד שפסקו הרשימות. הספינה נמצאה 10 ימים לאחר תאריך זה, ומכאן שהספינה שטה מ-24 בנובמבר עד 4 בדצמבר כ-400 קילומטרים ללא הכוונה, אבל למרות זאת נשארה במסלול המקורי שלה ולא סטתה ממנו כלל.
סירת ההצלה או אנשי הצוות של הספינה לא נמצאו מעולם.
הספינה עצמה הובאה לנמל גנואה באיטליה, שם נפרק מטענה, והמשיכה להפליג עד שהתנפצה על חופי האיטי ב-1885.
דיווחים לא מבוססים מספרים על מציאת כלי נשק מגואלים בדם על הספינה, ומפרשים מוכתמים בדם. ההשערה שצוות הספינה נרצחו על ידי שודדי ים סותרת את העובדה שהציוד היקר שהיה על הסיפון לא נלקח, כולל חפצי ערך אישיים של הנוסעים. תאוריית קשר תולה את ההיעלמות המסתורית של הצוות, בכך שהספינה עברה דרך אזור המכונה משולש ברמודה, אשר בו נעלמו ספינות ומטוסים רבים באופן מסתורי. 
תעלומת המרי סלסט ריתקה רבים, וזכתה לגרסאות ספרותיות. ב-1884 פרסם ארתור קונאן דויל סיפור פופולרי על אודות קורותיה. ב-1935 כיכב בלה לוגוסי בסרט קולנוע בריטי על פי סיפורו של קונן-דויל. הנושא זכה אף לטיפולם של סופרי מדע בדיוני, שהידועים בהם הם רוג'ר זילאזני ופיליפ חוזה פארמר. 
המרי סלסט מוזכרת גם בסרט ספינת רפאים בבימויו של סטיב בק משנת 2002. הסרט מספר על שישה אנשי יחידת חילוץ ימי המבקשים לחלץ ספינת פאר מסתורית בשם 'אנטוניה גראזה' הנטושה מעל המים מזה ארבעים שנה, ובתוכה הם נתקלים בתופעות מצמררות שלא ניתן להעלות על הדעת.
רולאנדו

קריירה

לאחר שבתחילת הקריירה שלו בנוער שיחק בשורות המועדון הקטן קמפומרינסס, עבר לקבוצה מליסבון בלננסש אליה הצטרף בגיל 18. ב-28 באוגוסט 2004 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בה כבש את שערו הראשון בניצחון 3-0 נגד מאריטימו. רולאנדו המשיך בכל משך השנים להיות דמות הגנתית חיונית ויעילה עד עונתו האחרונה בעונת 2007/2008, בה סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה. 
ב-15 באפריל 2008 אושר כי רולאנדו חתם בפורטו חוזה לארבע שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שלושה שערים ב-28 הופעות ועמה זכה בדאבל, באליפות פורטוגל והגביע הפורטוגזי. בעונת 2010/2011 ישב יותר על הספסל אך זכה בעוד אליפות פורטוגל שנייה ברציפות. ב-17 בפברואר 2011 הבקיע שער נגד סביליה בניצחון 2-1 במסגרת שמינית גמר הליגה האירופאית, בסוף העונה זכה עם הקבוצה בטורניר בניצחון במשחק הגמר 1-0 על ספורטינג בראגה.
רולאנדו החל את עונת 2011/2012 מעולה בכך שהבקיע צמד שערים נגד ויטוריה בסופר קאפ הפורטוגזי שהובילו לניצחון 2-1 וזכייה. 
ב-30 בינואר 2013 הושאל עד סוף העונה לנאפולי האיטלקית מהסרייה א'. 
ב-10 באוגוסט 2013 הושאל שוב והפעם לאינטר מילאנו מאותה הליגה עד סוף העונה. הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-27 באוקטובר נגד הלאס ורונה בניצחון 4-2. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לאנדרלכט הבלגית עד סוף העונה. 
בקיץ 2015 חתם במרסיי הצרפתית.

נבחרת פורטוגל

למרות שרולאנדו נולד בכף ורדה, הוא עבר לפורטוגל בגיל 14 והתאזרח ב-2006. משם החל לשחק בנבחרת הצעירה של פורטוגל, יחד איתה השתתף באליפות אירופה עד גיל 21. 
רולאנדו זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת במרץ 2009 במשחק ידידות נגד פינלנד אך לא לקח חלק במשחק. נכלל בסגל מונדיאל 2010.
בית וגן

תולדות שכונת בית וגן

אגודת "בית וגן" להקמת שכונה בעלת צביון דתי-לאומי במערב ירושלים נוסדה ב-1920 ועל ראשיה נמנו הרב יוסף מרדכי הלוי, הרב אברהם-חיים שאג, ירחמיאל אמדורסקי, עו"ד אהרון מני (ממשפחת מני) ובנימין קוקיה. השכונה תוכננה להיות בת 70 בתים פרטיים, עם גן נוי פרטי לכל אחד כדוגמת שכונת הגנים בית הכרם. לאגודה נרשמו לבסוף 250 חברים ורכישת האדמות מכפרי הסביבה עין כרם ואל-מאלחה החלה ב-1921. הבנייה החלה ב-1926 ונבנו בה 25 בתים ברחוב "הרב קוק" (כיום רחוב בית וָגן) ובהם "בית הכנסת הספרדי הגדול". ב-1929 הוקמה שכונת "בני ברית" על ידי חברי בני ברית בנקודה הגבוהה ביותר בשכונה באותה עת (רחוב בית וָגן 36 - 56), ובה הוקם גם מגדל מים בסיוע בני ברית. ממייסדי השכונה ורבה הראשון היה הרב שמואל אליעזרי, שמונה לרב השכונה ב-1930. במהלך מאורעות תרפ"ט תקפו ערבים את השכונה, תושביה פונו והשכונה נבזזה.
בעת הקמתה הייתה בית וָגן מבודדת משאר שכונות העיר והיוותה את גבולה המערבי של ירושלים. רכישת השטחים לבניית השכונה הסתיימה בשנת 1932, כאשר יהודה שטיינברג רכש קרקע מחמולת עיישה מעין כרם, במקום שהיה מיועד לבניית מנזר.
במלחמת העצמאות ערכה שיירת הל"ה את ניסיונה הראשון להגיע לגוש עציון דרך השכונה דרומה, אך בשל קשיים שבה על עקבותיה. בפעם הבאה יצאה השיירה לגוש עציון דרך הר-טוב.
לאחר מלחמת העצמאות החלה בשכונה תנופת בנייה על ידי חברי תנועת פאג"י בראשות הרב מרדכי ברויאר. בקצה הדרומי של השכונה הייתה מחצבה, בה הוקם מאגר מים מרכזי לכל מערב ירושלים.

דמוגרפיה

מבחינה דמוגרפית נחשבת בית וגן כיום לשכונה דתית. רוב תושביה חרדים, ובתחומיה מצוי ריכוז גדול של מוסדות חינוך דתיים ובתי כנסת. בין הישיבות המרכזיות בשכונה ניתן לציין את ישיבת קול תורה, ישיבת עטרת ישראל, ישיבת אור ברוך, ישיבת קול יעקב, ישיבת נתיב מאיר, ישיבת נתיבות חכמה (וולפסון), ישיבת חכמת שלמה, כולל "תפארת שרגא" וכן בית מדרש גבוה לדיינות מכון אריאל. במשך השנים ראו אדמו"רים רבים את שכונת בית וגן לטובה, ובחרו לקבוע בה את משכנם. עם אדמו"רים אלו נמנו האדמו"רים מאמשינוב, ומסוכטשוב, האדמו"ר יוחנן טברסקי מטולנא, והאדמו"ר מראדזין. כיום ישנם שני מרכזי חסידות בולטים בשכונה, והם חסידויות אמשינוב וסוכטשוב. מוסדות מרכזיים אחרים הם קריית נוער, תיכון הימלפרב, ותיכון בויאר. בשיפולי השכונה, בקרבת גבעת מרדכי, נמצאים אולפנת חורב, מכללה ירושלים ומכון לב.
בשנים האחרונות קבוצות גדולות של עולים חדשים מצרפת ודרום אמריקה מתיישבים בשכונה במרוכז.
הרחוב הארוך ביותר בשכונה עוזיאל הוא רחוב מעורב המאכלס חרדים, רבים מהם עולים מצרפת, דתי לאומי וחילונים.
הרחובות שחראי, חקלאי, חכמי והרחובות הסובבים הם רחובות המאופיינים באוכלוסייה חילונית/דתית לאומית אמידה יחסית ומאוגדים תחת השם "מורדות בית וגן".
בואינג 314

פיתוח

פיתוח המטוס החל לאחר שחברת התעופה פאן אמריקן הזמינה מבואינג מטוס ימי שיחליף את מטוסי המרטין M-130 שהיו ברשותה. הדגם שהציעה בואינג כלל שני מצופים שהוסיפו ליציבות המטוס בעת שצף על המים. כדי לטוס ליעדים ארוכים הייתה למטוס קיבולת דלק של 16070 ליטר בנזין.
טיסת הבכורה של הדגם החדש הייתה ב-28 ביוני 1939. בואינג ייצרה 12 מטוסים מדגם זה  בין 1938 ל-1941.
פאן אמריקן השתמשה במטוס לטיסות יוקרה, ובטיסות הלילה שלה הומרו המושבים למיטות. במטוס היו גם חדר אוכל ושפים ברמת ארבעה כוכבים, טיסה מסן פרנסיסקו להונג קונג עלתה 760 דולר. 
את המטוסים הטיסו הצוותים המנוסים ביותר שהיו לפאן אמריקן. בשנת 1946 יצאו המטוסים משירות.

אירועים מפורסמים

בשנת 1941, בפרוץ "המתקפה על פרל הארבור" כאשר אחד מהמטוסים של חברת פאן אמריקן תוכנן להמריא לסן פרנסיסקו ועל מנת להימנע מהלחימה בדרך העוברת באוקיינוס השקט, נאלצו צוות המטוס ונוסעים להקיף את כדור הארץ מצידו המערבי דרך יבשות אסיה ואפריקה. טיסה זו הוכרזה כטיסה המסחרית הראשונה שהקיפה את כדור הארץ.

גרסאות

בואינג 314, הגרסה הראשונה למטוס, צויד במנועים בעלי 1,500 כ"ס, נבנו שישה מטוסים מדגם זה.
בואינג 314A, שיפור של הגרסה הראשונה, צויד במנועים חזקים יותר (1,600 כ"ס), וקיבולת הדלק הוגדלה ב-4,500 ליטרים.
בואינג 314B ו-C-98 דגמים מיוחדים עבור חיל האוויר האמריקאי.
מודל 306 לא נבנה, תוכנן להיות בעל כנף דלתא.
איל ווילן

פוליטיקה

עיר הבירה רן ופרבריה היו בסיס תמיכה הולך וגדל בסוציאליזם החל משנות ה-70 של המאה ה-20. מועצת המחוז מורכבת מ-53 נציגים. המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאליסטית, עם כ-21 נציגים. מבין המפלגות בנוספות, ניתן למנות את הרפובליקנים (6 נציגים).
שבח פרידלר

שבח פרידלר הוא פרופסור מן המניין בחוג למיילדות ולגינקולוגיה בפקולטה למקצועות הבריאות ולרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. פרידלר משמש כמנהל  היחידה לפוריות והפריה חוץ גופית במרכז רפואי ברזילי, ורופא בכיר ביחידה להפריה חוץ גופית בבי"ח אסותא תל אביב ובהרצליה מדיקל סנטר.

ביוגרפיה

פרידלר למד בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התמחה ברפואת נשים במחלקת הנשים והיולדות בבית החולים ביקור חולים. הוא השתלם במשך שנתיים באנדוקרינולוגיה של הפוריות והפריה חוץ גופית, במרכז הרפואי של אוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. בנוסף, פרידלר השתלם בפוריות הגבר ביחידה לחקר הפוריות, בית החולים הקריה תל אביב, בלפרוסקופיה והחזרת עוברים לחצוצרות, באוניברסיטה החופשית, בריסל ובהבשלת ביציות באוניברסיטת גוטבורג, בשוודיה.
פרידלר מכהן כמנהל במרכז רפואי ברזילי באשקלון ומנהל את מרפאת הפוריות של האישה והגבר בקופ"ח מאוחדת, סניף שפרינצק, תל אביב.
בעבר היה רופא בכיר ביחידה להפריה חוץ גופית בבית החולים הדסה עין כרם ובבית חולים אסף הרופא.
ניסיונו הקליני משתרע לאורך כ-25 שנה של טיפולי הפוריות והפריה חוץ-גופית והוא נחשב לאחד הראשונים בביצוע ניתוחי שאיבת זרע. כמו כן, הוא מומחה באנדוסקופיה גינקולוגית, בפרט ובהיסטרוסקופיות ולפרוסקופיות הקשורות לטיפולי פוריות.
פרידלר פועל גם בתחום המחקר הקליני ופרסם מעל 100 מאמרים מדעיים שהתפרסמו בכתבי עת אקדמיים ברחבי העולם וכן בספרים מקצועיים. כמו כן, הוא מלמד סטודנטים ומנחה מתמחים ומרצה בפני כינוסים מדעיים בארץ ובעולם.
פרידלר הוא חבר באגודה הישראלית לחקר הפוריות, באגודה האמריקאית לרפואת הרבייה ובאגודה האירופאית לפוריות ואמבריולוגיה.
יחסי הודו–סנט וינסנט והגרנדינים

סיוע כלכלי

בתחילת שנת 2006 העניקה הודו לסנט וינסנט והגרנדינים סיוע בשווי 50,000 דולר שכלל בעיקר תרופות. לאחר ההוריקן תומאס שאירע בדצמבר 2010, העניקה הודו למדינה סיוע בשווי 500,000 דולר. כמו כן, בעקבות השיטפונות בסנט וינסנט והגרנדינים בדצמבר 2013, העניקה הודו סיוע בשווי 500,000 דולר. אזרחי סנט וינסנט והגרנדינים זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי.
קרל צייס ינה

היסטוריה

מועדון הכדורגל קרל צייס ינה נוסד בשנת 1903 על ידי עובדי מפעל חברת האופטיקה קרל צייס, הממוקם בעיר ינה, והשתתף בטורנירים של מדינת תורינגיה. בשנת 1933 הצטרף המועדון לגאוליגה מיטה, אחת מ-16 ליגות אזוריות עליונות של גרמניה בתקופת הרייך השלישי. המועדון זכה בארבע אליפויות של ליגה זו, אך לא הצליח כלל במפגשים על התארים הלאומיים מול קבוצות מהליגות האזוריות האחרות. 
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, כל התאגדות, לרבות קבוצת כדורגל, נאסרה בשטחים שנכבשו על ידי בעלות הברית, וביוני 1946 המועדון הוקם מחדש, תחת השם ארנסט אבה ינה, על שמו של ארנסט אבה, דוקטור לפיזיקה ופעיל סוציאליסטי, ממייסדי חברת קרל צייס, שהנהיג תנאים סוציאליים נרחבים במפעל כגון יום עבודה בן 8 שעות. המועדון שינה את שמו לאחר מכן עוד מספר פעמים עד לשנת 1966. 
בשנת 1950, לאחר הקמת גרמניה המזרחית, המועדון היה מהמייסדים של הליגות בגרמניה המזרחית, והתמקם בליגת המשנה המזרח גרמנית. כעבור שתי עונות, המועדון זכה באליפות ליגת המשנה, והעפיל לליגת העל המזרח גרמנית, אך נשר בחזרה לליגת המשנה כעבור עונה אחת. בשנת 1957 המועדון העפיל שוב לליגת העל המזרח גרמנית. בשנת 1960 זכה המועדון בפעם הראשונה בגביע המזרח גרמני תחת השם מוטור ינה, לאחר ניצחון 3-2 על אמפור רוסטוק. 
בשנת 1963 זכה המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו. בשנת 1966 המועדון חזר לשמו המקורי קרל צייס ינה, והתקבע עליו. באותה תקופה המועדון הפך לאחד הבכירים בגרמניה המזרחית, ושחקנים רבים מתוכו הגיעו לסגל נבחרת גרמניה המזרחית, כמו לותר קורביווייט, האנס-אולריך גרפנטין, קונראד וייזה, רולאנד דוקה ואחיו פיטר דוקה, והשתתפו בטורנירים בינלאומיים. בשנות ה-70 המועדון התחלק בתארים המקומיים בגרמניה המזרחית בעיקר עם פ.צ. מגדבורג ודינמו דרזדן, וזכה באליפויות נוספות בשנים 1968 ו-1970, ובגביעים בשנים 1972, 1974 ו-1980. בגין הזכייה באחרון, השתתף המועדון בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1981, שם נעצר רק בגמר לאחר הפסד 2-1 לדינמו טביליסי, מה שהיה להישג הגדול ביותר של המועדון עד היום.
בשנות ה-80 מועדון קרל צייס ינה המשיך לשחק בליגת העל המזרח גרמנית, שנשלטה באותה תקופה בבלעדיות מוחלטת על ידי חביבת המשטר, דינמו ברלין. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, עבר המועדון לשחק בליגת הבונדסליגה השנייה. בשנת 1992 סיים המועדון במקום השני, שלא הספיק לעלייה לליגת הבונדסליגה, אך כעבור שנתיים סיים במקום ה-17, ונשר לליגה השלישית. כעבור עונה אחת חזר המועדון לבונדסליגה השנייה. החל משנת 1999 המועדון התנדנד בין הליגה השלישית לרביעית, ובעונת 2006/07 העפיל לבונדסליגה השנייה. 
בעונת 2007/08 סיים המועדון במקום האחרון, אך ניצל מירידה עקב הקמת הליגה השלישית. בשנת 2009 היה המועדון מעורב בשערוריית הימורים כלל אירופית, ונחשד בהטיית משחק. כעבור זמן קצר, המועדון הודיע על חובות של מעל לכמיליון אירו, ושחקניו הסכימו לקצץ בשכרם. בשנת 2012 נשר המועדון מהליגה השלישית לליגה הרביעית. במאי 2017 עלה המועדון בחזרה לליגה הגרמנית השלישית, לאחר ניצחון בפלייאוף על ויקטוריה קלן.
לזר הסרבי

לזר הסרבי (בסרבית: Лазар; ברוסית:  Лазарь Серб), הידוע גם בשם לזר מכילנדריו (Hilandarian), היה נזיר אורתודוקסי סרבי שהמציא ובנה בקרמלין במוסקבה את השעון המכני הציבורי הראשון הידוע ברוסיה בשנת 1404. 
לזר נולד בפריזרן שבאימפריה הסרבית, ויש להניח שעזב את סרביה לאחר קרב קוסובו בשנת 1389. הוא הגיע לרוסיה ממנזר כילנדריו שבהר אתוס שאותו הוא עזב עקב הכיבושים העות'מאניים בבלקן. על פי ספרים רוסים ישנים כשהגיע לזר לרוסיה, הוא המציא ובנה שעון על מגדל קתדרלת הבשורה לבקשתו וסילי הראשון, נסיך מוסקבה (1425-1389).
זה היה השעון הראשון אי פעם עם מנוע קפיץ (מכני), ושעון מקיש (striking clock) ברוסיה, וגם השעון הציבורי הראשון של המדינה. מספרי השעון נכתבו בשפת כנסיות סלאביות. השעון היה בין העשרה השעונים המתקדמים הראשונים באירופה, ונחשב נס טכני בזמנו. שעונים במגדלים עירוניים, או אותות שעה עירוניים, היו קיימים קודם לכן באיטליה, למרות שלא ידוע איך הם הצביעו על השעות. על פי ספרים שנים, בשנת 1344 היה שימוש בטכנולוגיה חדשה לגמרי - שעון במגדל בארמון פדואה שבאיטליה שצלצל באופן אוטומטי כל שעה (24 שעות).
השעון היה במשך זמן רב היחיד במוסקבה וברוסיה, ועבד במשך 217 שנים ללא כשל. אבל מגדל השעון לא שרד. כרוניקה של המאה ה -16, אומרת כי ללזר שולם 150 רובל לעבודתו.
קלואה (חברה)

היסטוריה

גבי אגיון נולדה במצרים בשנת 1921 ועברה לצרפת ב-1945. בשנת 1952 הקימה את קלואה, והמשיכה לנהל את החברה עד שנת 1985, שבה נרכשה על ידי יצרן הטבק אלפרד דנהיל, וכיום החברה מהווה חלק מקבוצת ריצ'מונט.
ייחודה של אגיון היה בכך שייצרה בגדים המוכנים ללבישה , בניגוד לבגדים שהיו זקוקים למדידות והזמנה אישית, ונרכשו בעיקר על ידי המעמד הגבוה. בזמן שבו אופנת הוט קוטור הייתה בשיאה עם חברות כמו דיור ושאנל, אגיון שברה את המוסכמות בייצור סגנון שונה של בגדים ופנתה לאוכלוסייה רחבה יותר. הראשון שחיקה את הסגנון של אגיון היה אובר דה ז'יבנשי שהוציא קולקציה מוכנה ללבישה בשנת 1956, ארבע שנים לאחר פתיחת החנות הראשונה של אגיון.
ב-1966 התמנה קרל לגרפלד למעצב הראשי של החברה, ומשך אליה לקוחות כמו ג'קלין קנדי-אונאסיס, בריז'יט בארדו, מריה קאלאס וגרייס קלי.  
ב-1975 נכנסה החברה לתחום הבישום עם יצירת הניחוח Chloe, ומאז הוציאה החברה מעל ל-30 בשמים שונים. 
ב-1997 מונתה המעצבת סטלה מקרטני למעצבת הראשית של החברה למורת רוחו של לגרפלד. ב-2001 מונתה למעצבת הראשית פיבי פילו, אשר משכה לחברה מפורסמות כמו קירסטן דנסט ונטלי פורטמן. שנה לאחר מכן החברה השיקה קולקציה של נעליים ותיקי עור לראשונה. 
המשרדים הראשיים של קלואה נמצאים ברובע השמיני של פריז, ולקלואה יש כיום מעל 140 חנויות ברחבי העולם.