מרג'אן סטראפי

לפני המהפכה האסלאמית באיראן

מרג'אן סטראפי נולדה בשנת 1969 בראשת, בירת מחוז גילאן שבצפון-מערב איראן, למשפחה מוסלמית שיעית חילונית. אמה היא נינתו של נאסראדין שאה קאג'אר, השאה ששלט באיראן מ-17 בספטמבר 1848 ועד מותו ב-1 במאי 1896.
סטראפי גדלה בטהראן, בירת איראן. משפחתה התגוררה בשדרות נילו שבטהראן, ובילדותה היו לסטראפי חברים יהודים וארמנים. לפני המהפכה למדה בבית ספר דו-לשוני צרפתי-חילוני בטהראן ובני המשפחה הבורגנית הרבו לטייל בעולם, ובאירופה בפרט. על-אף שגדלה במשפחה חילונית, סטראפי האמינה מאוד באלוהים וחלמה להיות נביאה כשתגדל. לאחר המהפכה, היא מספרת, אמונה זו דעכה.
להוריה הייתה אידאולוגיה פוליטית מובהקת. אביה המהנדס ואמה היו סוציאליסטים ופמיניסטים. הם סברו כי משטרו הברוטלי של השאה מוחמד רזה פהלווי, שבמסגרתו נחקקו חוקי צנזורה נוקשים ופעילים פוליטיים ממתנגדיו נאסרו או נרצחו הוא משטר דיקטטורי. יחד עם רבים מחבריהם האינטלקטואלים תמכו במהפכה שתהפוך את איראן למדינה דמוקרטית עם ערכים סוציאליסטיים ותקדם שוויון מגדרי במדינה. אמה אף יצאה להפגין עם מחנה השמאל כנגד המשך שלטונו של השאה.
יחד עם זאת, המשפחה התנגדה לחלקה השני של המהפכה האיראנית אשר כונה "המהפכה האסלאמית" ובו עלה לשלטון האייתולה רוחאללה ח'ומייני, שלב במהפכה שהפך את איראן לתיאוקרטיה אסלאמית פונדמנטליסטית.

השינויים בחוקה האיראנית לאחר המהפכה

לאחר המהפכה ועלייתו לשלטון של ח'ומייני, השתנתה באופן קיצוני הגדרתה של איראן כמדינה. ממדינה אוטוקרטית, פרו-מערבית ומונארכית תחת שלטונו של השאה, לרפובליקה אסלאמית-תיאוקרטית בהנהגתו של האייתולה ח'ומייני. עקב כך, השתנתה גם החוקה באיראן וחוקי השריעה הפכו לדין העליון במדינה.
בעקבות השינויים במדינה, השתנו גם חייה של המשפחה. בתחילה, דודה של סטראפי שהיה קומוניסט, הוצא להורג וכונה על ידי השלטונות "מרגל רוסי". סטראפי שהייתה קשורה רבות לדוד חשה כעס רב כלפי השלטון והחלה לגבש עמדה תקיפה נגד הממשל החדש. גם מספר מחברי המשפחה, תומכי מחנה השמאל שהשתתפו במהפכה, נכלאו באשמת "בגידה".

שינוי יחס השלטון כלפי המערב

לאחר המהפכה, השתנה יחס השלטון האיראני כלפי המערב. באיראן שרר כעס רב על מדינות המערב בכלל, ועל ארצות הברית בפרט. ארצות הברית, שהמשיכה לתמוך בשאה לאחר המהפכה ואיפשרה לו להיכנס לתחומה לצורך טיפולים רפואיים במחלת הסרטן, הואשמה בפעילות אנטי מהפכנית.
בשנת 1980, שנה לאחר המהפכה האסלאמית, הוקצנו החוקים עוד יותר והמשטר החליט לאסור בחוק כל אזכור למערב. כל בתי הספר דו-הלשוניים באיראן נסגרו, היות שהממשל ראה בהם סמל לקפיטליזם העולמי ול"מערב המעוות". כמו כן, נאסר על לימודים מעורבים ובתי הספר קיבלו הוראה לבצע הפרדה מגדרית בכל הכיתות. סטראפי, שעד כה למדה בבית ספר דו-לשוני מעורב, נאלצה לעבור לבית-ספר חדש לבנות בו הלימודים בשפה הפרסית בלבד. סטראפי התקשתה להשתלב בבית הספר החדש, היא הכתה את מנהלת בית הספר והעליבה את המורה לדת.
בנוסף לכך, נאסר על מכירה והפצה של סרטים ומוזיקה מערביים. בתי עסק אשר המשיכו במכירה נסגרו ובעליהם נאסרו, אם כי רבים החליטו לרדת למחתרת ולהמשיך במכירה בחשאי. בסרט "פרספוליס" הדמות אכן קונה קלטת של איירון מיידן, בידיעה שהיא, כביכול, עוברת על החוק.
בנוסף לכך, הוקצנו חוקי הלבוש עוד יותר. על הנשים חל איסור ללבוש בגדים מערביים, והאיסור להיראות ברבים ללא רעלה, אשר הוחל רק על עובדות המגזר הציבורי, הוחל עתה על כל נשות איראן. כמו כן, נאסר על תלמידות בתי הספר להופיע ללימודים בשיער גלוי. נשים שלא עטו רעלה או את הצ'אדור המסורתי (בגד דמוי עבאיה הנפוץ באיראן) נאסרו על ידי המשטרה החשאית שהייתה אחראית לפיקוח על הצניעות ושמירה על חוקי השריעה. גם סטראפי, אז בת עשר בלבד, נצטוותה לעטות רעלה. בספרה "פרספוליס" מותחת סטראפי ביקורת קשה על החוקים החדשים וקוראת להם בלעג "מהפכת תרבות".

גלות

סטראפי התקשתה להסתגל לחיים שאחרי המהפכה האסלאמית. בעקבות המצב הקשה במדינה לאחר המהפכה במהלך מלחמת איראן-עיראק, החליטו הוריה ב-1983 להוציא את סטראפי בת ה-14 מאיראן, על-מנת שתשיג חיים טובים יותר במדינה דמוקרטית. היות שאז ניתן היה להשיג אישור יציאה מאיראן לאוסטריה נשלחה סטראפי על ידי הוריה לווינה, בעוד הם עצמם נשארים באיראן.
סטראפי, שלא ידעה עד אז גרמנית ואנגלית, החלה ללמוד את שתי השפות בבית ספר תיכון בווינה, וכיום היא דוברת את שתיהן, בנוסף לצרפתית ופרסית. לאחר שסיימה את לימודיה בבית-הספר התיכון בווינה, שבה סטראפי לאיראן, בשנת 1989, בהיותה בת עשרים, ללימודי תואר ראשון. היא בחרה ללמוד תקשורת באוניברסיטת טהראן. בעת לימודיה, הכירה גבר מקומי שלמד באותו המוסד אמנות, הם נישאו אך התגרשו זמן מה לאחר מכן.
בשנת 1994 עברה סטראפי להתגורר בשטרסבורג שבצרפת. סטראפי למדה עיצוב גרפי ב"The École supérieure des Arts décoratifs" אשר נחשב לאחד מבית-הספר לאומנויות הטובים ביותר באירופה ונישאה בשנית, לגבר שוודי.
בראיון מספרת סטראפי כי החלה לצייר עוד בילדותה, אך את דרכה המקצועית החלה בצרפת, בתום לימודיה בבית-הספר לאומנויות בשטרסבורג, לאחר פגישתה עם הקומיקסאי הצרפתי דוד בושאר הידוע בקרב חובבי הקומיקס כ-David B. בתחילת דרכה אימצה סטראפי סגנון איור דומה לשלו, וסגנון זה ניכר בעיקר בספריה הראשונים.
נכון לשנת 2008 מתגוררת סטראפי בפריז עם בעלה ועוסקת בכתיבה ובאיור ספרי ילדים.
ב-2014 ביימה את סרט הקומדיה השחורה "The Voices", בכיכובו של ראיין ריינולדס.