כוכב השחר (יישוב)

הקמת היישוב

ב-25 במרץ 1975, י"ג בניסן ה'תשל"ה הוקמה היאחזות הנח"ל. בינואר 1979 סוכם עם תנועת חצ"ב שהיא תגבש שני גרעינים שיאזרחו את רימונים וכוכב השחר, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
ב-24 באוגוסט 1980, י"ב אלול ה'תש"ם אוזרח הבסיס על ידי גרעין של כעשרה זוגות צעירים של גוש אמונים. התושבים התגוררו באשקוביות. לקראת סוף 1981 החל להגיע למקום אוטובוס קו 949 מירושלים לבית שאן. לאחר כשמונה שנים הסתיימה בניית מבני הקבע הראשונים. היישוב נקרא על שם ההר הסמוך לו, "קובת א-נג'מה", שממנו ניתן לראות את בקעת הירדן וים המלח.
היישוב שוכן ליד שמורת הטבע "קובת א-נג'מה", בה תצפית על ירושלים, ים המלח ובקעת הירדן. המסלול לנחל עוג'ה מתחיל למרגלות כוכב השחר ומטיילים רבים משאירים את רכבם בכוכב השחר ויורדים לטייל בנחל. היישוב ממוקם בגבול ספר המדבר בארץ ישראל.

אוכלוסייה

היישוב מורכב ממשפחות ותיקות, משפחות צעירות וזוגות הגרים בבתי קבע, באשקוביות ובקרוואנים. בשנת 2013 התגוררו ביישוב כשלוש מאות וחמישים משפחות, ובהן כ-1,500 תושבים. היישוב ידוע באחוזי ילודה מהגבוהים בישראל. רוב התושבים עובדים מחוץ ליישוב, בעיקר בירושלים. באזור היישוב ישנם מטעים רבים: כרמים, נקטרינות, הדסים, רימונים וזיתים.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בכוכב השחר (יישוב) 2,122 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎3.4%‏.    
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

מוסדות חינוך

בשנת 2000 הוקמה במקום ישיבה תיכונית "אהבת חיים" המשלבת אמצעי הוראה מיוחדים ומגמות לימוד שונות: חילוץ והצלה, סנפלינג, מע"ר ועוד. הישיבה שוכנת בכניסה ליישוב.
באלול ה'תשס"ג (ספטמבר 2003) הוקמה ביישוב הישיבה הגבוהה "נעם שיח", ובה כ-50 לומדים. הישיבה נוסדה על ידי הרבנים אמנון ברד"ח ואוהד קרקובר, והגרעין שהקים את הישיבה היה מורכב ברובו מבוגרי ישיבת מעלה אליהו וישיבת רמת גן. בשנת 2012 התפצלה הישיבה, הרב אמנון ברד"ח עבר עם קבוצת תלמידים לראש פינה והרב אוהד קרקובר נשאר בראשות הישיבה, והכינוי של הישיבה  הוא: "הישיבה הגבוהה כוכב השחר". משנת 2011 משמש הרב אוהד קרקובר כרב היישוב נוסף על היותו ראש הישיבה.
לפני מספר שנים הישיבה התפרקה ונשאר במקום כולל.
באלול ה'תשע"ה הוקמה על ידי הכולל בכוכב השחר ישיבה קטנה לאומית "ארחות מרדכי" ע"ש הראשון לציון הרב מרדכי אליהו בראשות הרב מיכאל אלוש. נכון לשנת ה'תשע"ז הישיבה מונה כ-45 תלמידים מכל רחבי הארץ. התלמידים ברובם דתיים לאומיים.
ביישוב בית ספר יסודי (ממ"ד) בשם "אהבת יצחק" על שם סגן יצחקי רוזנפלד. בית הספר מונה כשלוש מאות תלמידים, רובם מהיישוב עצמו וחלקם מהיישוב הסמוך מעלה אפרים. בבית הספר כ-30 מורים, חלקם מהיישוב עצמו וחלקם מגיעים מיישובים מרוחקים ואף מירושלים.
ביישוב ישנם 9 גני ילדים ומעון לתינוקות ופעוטות.

מאחזים

קבוצות תושבים מכוכב השחר הקימו מספר מאחזים בגבעות סביב היישוב: "מצפה כרמים", "מעלה שלמה""אהבת חיים", "מעוז אסתר".
בניגוד למאחזים אחרים תושבי מצפה כרמים הגיעו להסכמה על הזזת המאחז לנקודה אחרת ששם אין בעיה של שטחים פרטיים, והמעבר אושר על ידי ראש הממשלה אהוד ברק ב-1999. לאחר מכן התגלה שגם השטח החדש ממוקם על אדמות פרטיות של פלסטינים מהכפרים הסמוכים דיר ג'ריר וכפר מאליכ, לפי רישומי המנהל האזרחי. הוא מוגדר כמאחז בלתי-חוקי גם בדו"ח שהכינה עו"ד טליה ששון עבור המדינה ב-2005. בשנת 2011, החלו לבנות במאחז כ-20 מבנים, חלקם בתי קבע וחלקם קרוואנים. המנהל האזרחי הוציא למבנים צווי הפסקת עבודה, אך זו נמשכה. תושבי הכפר דיר ג'ריר, עתרו לבג"ץ אך רק בשנת 2014 נערך הדיון בו הוציא נשיא בית המשפט העליון, השופט אשר גרוניס, צו על תנאי המורה למדינה להסביר עד 4 בינואר 2015, מדוע לא יפונו המבנים "המצויים בחלקות האמורות, שנבנו שלא כדין". באוגוסט 2018 בית המשפט המחוזי בירושלים קבע כי יש להסדיר את ההתיישבות במצפה כרמים מכיוון שנעשתה בתום לב ובאישור הממשלה, באמצעות החלת "תקנת השוק", הקובעת כי הקרקע שניתנה על ידי המדינה תישאר בידי האדם שקנה אותה
המאחז "מעלה שלמה", יושב על אדמות שהוכרזו אדמות מדינה, אך דרך הגישה אליו סלולה על קרקע שלא הוכרזה כאדמות מדינה מעולם, והייתה אדמה חקלאית מעובדת בשימוש תושבי הכפרים. לפי חוות הדעת של היועץ המשפטי אביחי מנדלבליט מנובמבר 2017 ניתן יהיה להפקיעה.
בסמוך ליישוב נמצא גם "מאחז הבלאדים", המאופיין בנוער גבעות.