אלוף הפלות

אלוף הפלות הוא טייס קרב שיירט ("הפיל") מספר רב של מטוסים בקרבות אוויר. מספר המטוסים המקנה את הכינוי "אלוף" משתנה ממדינה למדינה, אך מקובל שהתואר ניתן למי שהפיל חמישה כלי טיס של האויב או יותר.

התפתחות המונח

מקור הכינוי בצרפת, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כאשר הלוחמה האווירית החלה להתפתח. אלופי ההפלות של מלחמת העולם הראשונה זכו לפרסום רב והפכו לגיבורים לאומיים. גם במלחמות מאוחרות יותר זכו אלופי הפלות לתהילה.
הטייס הראשון שזכה לתואר "אלוף הפלות" היה הטייס הצרפתי אדולף פֶּגוּ (Adolphe Pegoud) העיתונות הצרפתית כינתה אותו l'as, "האייס" או "האלוף", לאחר שהפיל בקרבות אוויר חמישה מטוסים גרמניים. המונח l'as היה מקובל בעיתונות הצרפתית שלפני המלחמה ככינוי לכוכבי ספורט, כמו שחקני כדורגל או רוכבי אופניים מפורסמים. בשל כך ניתן הכינוי l'as גם למי שזכו בהצלחות בתחומים אחרים במלחמה, כמו מי שהטביעו ספינות או השמידו טנקים.
בקיסרות הגרמנית התמסד הנוהג להעניק את העיטור "פור לה מריט" (שנודע בשמו הלא-רשמי "מקס הכחול", Der blaue Max) לטייסים שהפילו שמונה מטוסי אויב. עיטור זה היה העיטור הצבאי הגבוה ביותר שניתן בפרוסיה, ומאוחר יותר בגרמניה, עד תום מלחמת העולם הראשונה. הגרמנים לא השתמשו במונח "אייס", אך טייסים שהפילו עשרה מטוסי אויב כונו "Überkanonen", "תותחי-על". שמם ומספר הניצחונות שלהם פורסמו ברבים, כדי להעלות את מוראל האוכלוסייה. עם התקדמות המלחמה, עלה יותר ויותר הרף שזיכה את הטייסים בעיטור. 
בניגוד לקיסרות הגרמנית, באימפריה הבריטית עד 1916 לא היה רישום מסודר של ניצחונות בקרבות אוויריים, אם כי רישום כזה התבצע בטייסות. בשל כך, לא היה פרסום רשמי על טייסים שהיו אלופי הפלות, אך טייסים מסוימים זכו לפרסום כזה הודות לדיווח עיתונאי.

קביעת הפלת מטוס אויב

קרב אוויר, מטבעו, מתנהל במהירות רבה ובשלושה ממדים. בשל כך, קשה לטייס לוודא שהמטוס עליו ירה בתותח או שיגר טיל אכן הופל. לעיתים יראה הטייס שמטוס האויב צולל או פולט עשן, אך אין בכך ראייה שהופל, וייתכן שמטוס האויב יצליח להגיע בכל זאת לנחיתה. בשל כך, אין די בטענתו של הטייס על הצלחתו בקרב אוויר כדי לזכותו באישור על הפלת מטוס אויב. יחד עם זאת, יש חשיבות רבה למידע על הפלה כזו, הן בשל התועלת שבה למורל והן בשל חשיבותו המודיעינית - כדי לדעת אודות סדר הכוחות של האויב. בשל כך, עושים הצבאות השונים מאמץ כדי לוודא את נכונות הדיווח של הטייסים.
במלחמת העולם הראשונה הייתה הדרך לוודא הפלה ולזקוף אותה לזכות הטייס שונה בכל אחד משירותי האוויר (הגדרת היחידות האוויריות כ"חיל אוויר" עצמאי נעשתה ברוב הצבאות רק לאחר המלחמה) של הצדדים היריבים. שירות האוויר הגרמני (Luftstreitkräfte) אישר הפלה רק אם נמצאו שרידי מטוס האויב המופל, או אם טייס האויב נלכד או נמצאה גופתו. רוב הלחימה האווירית במלחמת העולם הראשונה הייתה בשטח הגרמני, ולפיכך פעלה שיטה נוקשה זו ביעילות רבה למדי. 
עבור שירותי האוויר הבריטיים הייתה שיטה מעין זו הגרמנית בלתי-אפשרית. לפיכך, נדרש כל טייס למלא "דו"ח קרב" על כל מגע עם האויב. דו"ח זה עבר את מפקד הטייסת, ולאחר מכן הועבר למפקד הכנף. בז'רגון של הדו"חות, קרב שבו הייתה הפלה של מטוס אויב הוגדר "קרב מכריע" (decisive combat). בסמכות מפקד הכנף היה לקבל או לדחות טענות על הפלת מטוסי אויב, אך מפקדת הלהק בחנה גם היא את הדו"חות. לא היה מנגנון אחד שיבקר את הדו"חות ויוודא את נכונותם, ולא נעשה מאמץ מיוחד לגלות כפילויות או טעויות. 
כאמור, קביעת הפלה היא מורכבת למדי בעת קרב אוויר. הטייסים הבריטיים במלחמת העולם הראשונה ראו לעיתים את מטוס האויב צולל או מתרחק כשהוא בוער, אך מכיוון שנלחמו הרחק מבסיסיהם ומעל שטח האויב, לא היו יכולים לוודא הפלה. בשל כך דיווחו שמטוס האויב "הוכרח לצלול", "הוכרח לנחות", או "איבד שליטה". במלחמת העולם הראשונה נחשבו דיווחים כאלה כהפלות ודאיות. כך, למשל, לפחות עשר מתוך 26 ההפלות של אלוף ההפלות האמריקני אדי ריקנבקר היו דיווחים מעין אלה. במלחמות הבאות החמירו חילות האוויר השונים את נוהלי הדיווח, והפלות מעין אלו היו בבחינת "מסתברות" (probable) או "בספק", ונחשבו בהתאם.
חילות אוויר מודרניים זוקפים הפלה לזכות טייס כאשר ישנה עדות של טייס או איש צוות אוויר במטוס אחר שראה את ההפלה. כמו כן, מסתמכים על תצלומים ממצלמת ירי ותיעוד נוסף, אם קיים, וכן על דו"חות מודיעיניים. ואולם גם במלחמות שהתחוללו במחצית השנייה של המאה ה-20 קיימים ויכוחים חריפים על מספר המטוסים שהופלו.

חלוקת הפלה בין כמה טייסים, ומצבי ספק

בעיה נוספת באישור הפלה לטייס קרב היא כאשר כמה מטוסים יורים על אותו מטוס אויב: השאלה היא לזכות מי תיזקף ההפלה. חילות אוויר מסוימים זקפו את ההפלה לזכות טייס אחד בלבד, בדרך כלל מוביל המבנה. כך נהג שירות האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. שירות האוויר הצרפתי נהג באותה מלחמה לזקוף הפלה לזכות כל אחד מהטייסים או המקלענים שהשתתפו בקרב. הבריטים נהגו בדרך דומה, אך לא בעקביות: לעיתים נזקפה הפלה לזכות כל משתתף, ולפעמים חולקה ההפלה, ולכל טייס נזקפה חלקיות הפלה. כך היה מצב שבו לטייס היו ½11 הפלות, או 26.83 הפלות. 
היו חילות אוויר שזקפו לזכות הטייסים הפלה גם כאשר השמידו מטוסים על הקרקע. כך נהגו בכמה פיקודים של  חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה. בחילות האוויר של ברית המועצות ושל האימפריה היפנית באותה מלחמה נהגו לחלק בין הפלות של טייסים בודדים, שנזקפו לזכותם האישית, ובין הפלות משותפות, שנזקפו לטובת הטייסת כולה. הצי הקיסרי היפני הפסיק ב-1943 לזקוף ניצחונות לזכות טייסים בודדים, וניצחונות אלו נזקפו לטובת הטייסות. לעומתם, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, הלופטוואפה, דגל בעיקרון של "טייס אחד, ניצחון אחד".  
מצב ספק נוסף הוא כאשר מטוס האויב התרסק בעת הקרב, אך לא כתוצאה מירי של הטייס. דבר זה עלול לקרות בשל התמרונים החריפים המאפיינים את קרב האוויר. מקובל שהפלות כאלה נזקפות לזכות הטייסת.

אלופי הפלות ייחודיים

חיל האוויר הסובייטי היה החיל היחיד שבו היו נשים שזכו בתואר זה: הטייסת היהודיה לידיה ליטבק הפילה 12 מטוסי קרב גרמניים, וקטיה בודנובה הפילה 11. הטייס הצרפתי פייר לה גלואה הפיל ארבעה מטוסים גרמניים, שבעה מטוסים איטלקיים ושבעה מטוסים בריטיים; את האחרונים הפיל כאשר היה טייס בשירות חיל האוויר של צרפת של וישי. אף טייס אחר לא הפיל מגוון כזה של מטוסים.
רוב ההפלות נזקפו לזכותם של טייסים, אך גם לזכותם של מקלענים ואנשי צוות אחרים שהשתתפו בהפלות. כמה מהם אף עוטרו בעיטורים לאור הצלחתם.

אלוף ביום אחד

התואר "אלוף ביום אחד" (Ace in a Day) ניתן לטייס שהפיל חמישה מטוסי אויב ויותר ביום אחד. הראשונים שזכו לתואר זה היו טייס ומקלען מחיל האוויר של האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהפילו חמישה מטוסים איטלקיים ביום אחד, 22 באוגוסט 1916. פריץ אוטו ברנרט, אלוף הפלות גרמני באותה מלחמה, הפיל חמישה מטוסי אויב תוך 20 דקות, ב-24 באפריל 1917. ברנרט היה ממושקף ולמעשה משותק ביד אחת, מה שעושה את ההישג גדול בהרבה. 
ההישג הגדול ביותר לאלוף הפלות ביום אחד הוא זה של טייס הלופטוואפה האנס יואכים מרסיי, שהפיל 17 מטוסי אויב בשלוש גיחות ביום אחד, ב-1 בספטמבר 1942, בשמי צפון אפריקה. טייסים רבים בלופטוואפה טענו להישג כזה, בעיקר בחזית המזרחית. מנגד זכו 68 טייסים של ארצות הברית, מן הצי ומצבא ארצות הברית לאישור על ביצוע הישג זה.

אלופי הפלות - מטוסים

בנוסף לספירת הפלות עבור טייסים, נוהגים לספור גם את ההפלות שביצע כל מטוס קרב והללו מסומנות על דופן המטוס (לרוב בצורת רונדל חיל האוויר של המטוס שהופל).
מטוס מיראז' 3 מספר 159 של חיל האוויר הישראלי הפיל 13 מטוסים, וזהו שיא עולמי להפלת מטוסי סילון. מטוס F-16A נץ מספר 107 של חיל האוויר הישראלי הפיל 6.5 מטוסים, שיא עולמי עבור מטוס F-16.