קורט דליגה

ביוגרפיה

דליגה נולד בשנת 1897 בעיירה קרויצבורג (כיום קלוצבורק בפולין) שבשלזיה העילית שהייתה אז חלק מהאימפריה הגרמנית. אביו היה עובד מדינה פרוסי. הוא התגייס לצבא גרמניה בשנת 1916 ושירת בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. דליגה נפצע מספר פעמים, לעיתים פציעות קשות, ועוטר בשל אומץ ליבו.
אחרי המלחמה היה דליגה למנהיג מיליציה בשם "Selbstschutzes Oberschlesien" - "הגנה עצמית של שלזיה העילית". אל הארגון הצטרפו וותיקי המלחמה, ואלו לחמו בפולנים בעת שאוכלוסיית המחוז, שהייתה מורכבת משיעור ניכר של פולנים אתנים, התקוממה מספר פעמים בשאיפה להתאחד עם המדינה הפולנית שקמה מחדש. ב-1921 הצטרף לאחת ממיליציות הפרייקור הידועות, מיליציית רוסבאך, ובה בעת למד הנדסה באוניברסיטה הטכנולוגית בברלין. שנתיים לאחר מכן היה דליגה בין ראשוני המצטרפים אל המפלגה הנאצית, וב-1926 הצטרף אל ארגון ה-אס אה, המיליציה העממית הנאצית, והיה בה בעת סגנו של יוזף גבלס ששימש כגאולייטר (באותה העת תואר ששימש למנהיג מפלגה במחוז מסוים) של ברלין.

בשירות ה-אס אס

ביולי 1930 התפטר דליגה משירות ה-אס אה והצטרף אל ה-אס אס, לבקשתו של היטלר. ה-אס אס היה אז ארגון קטן יחסית, ששימש לעיתים כמשמר אישי לבכירים במפלגה, ולעיתים בפעולות מודיעין, מעקב והטרדה של אויבי המפלגה, כאשר ה-אס אה שימשה כזרוע הצבאית של המפלגה הנאצית, מיליציה עממית בה היו חברים בשיאה מיליוני חברי המפלגה. דליגה קיבל עם כניסתו דרגת אוברפיהרר המקבילה לאלוף-משנה בצה"ל. אחריותו העיקרית הייתה ריגול אחרי אנשי ה-אס אה (שמנהיגו ארנסט רהם ניסה לנהל מדיניות עצמאית, דבר שהביא לבסוף לרציחתו ולרצח אנשיו (באירוע המכונה "ליל הסכינים הארוכות" בעיירה באד ויסזה בשנת 1934) ואויבים בכוח אחרים של המפלגה.
בשנת 1932 נבחר דליגה לנציג המפלגה הנאצית בפרלמנט הפרוסי, ובנובמבר 1932 נבחר לרייכסטאג מטעם מחוז הבחירה ברלין-מזרח. הוא החזיק בכהונה זו עד לנפילת המשטר הנאצי בשנת 1945. באותה תקופה סייע להרמן גרינג שנבחר לכהונת שר הפנים הפרוסי, ולאחר מכן לראש הממשלה הפרוסי, בארגון המשטרה בפרוסיה.
ב-1936 אירגן היטלר מחדש את כוחות השיטור במדינה. ריבוי הארגונים והתנגשות הסמכויות, כמו גם ירידת כוחן העצמאי של מדינות גרמניה,  הביאו להכרעה לפיה יעמוד היינריך הימלר בראש כל כוחות המשטרה בגרמניה. ריינהרד היידריך הוצב בראש "SIPO",‏ -Sicherheitspolizei, ארגון שכלל את המשטרה הפלילית (KRIPO), והגסטאפו, ואילו דליגה הועמד בראש "משטרת הסדר" (ORPO), ארגון משטרתי שכלל את מרבית השוטרים לבושי המדים בגרמניה, ואיחד את המשטרה העירונית הרגילה, והז'נדרמריה במחוזות השדה, ותפקידו היה שמירת הסדר הציבורי. ב-1938 אוחדו לארגון זה גם מכבי האש, וב-1942 גם ההגנה האזרחית ומשטרת העזר העירונית והכפרית. בפיקודו על ארגון זה עלה דליגה בסולם הדרגות, ובעת פרישתו ב-1943 נשא את דרגת אוברסט-גרופנפיהרר באס אס, שהייתה הדרגה השנייה בסולם הדרגות אחרי דרגת "רייכספיהרר אס אס" השמורה להימלר, וכן דרגת "גנרל-אוברסט", הדרגה הבכירה ביותר בשורות המשטרה.
"משטרת הסדר" עליה פיקד דליגה, שימשה בתפקידי "לוחמה נגד פרטיזנים" לאחר מבצע ברברוסה הוא הפלישה הגרמנית לברית המועצות. במסגרת זו בוצעו על ידי אנשיה פשעי מלחמה רבים כנגד האוכלוסייה האזרחית בשטחי הכיבוש הנאצי בברית המועצות. בשנת 1941, כאשר החלה השמדת היהודים על ידי האיינזצגרופן בשטחי ברית המועצות, העמיד דליגה כוח אדם שעמד לרשותו מ"משטרת הסדר" לצורך ביצוע ההוצאות להורג, ופעולות שיטור הכרוכות בכך. היקף זה של כוח אדם סייע בהגדלת היקף פעולות ההשמדה, ואיפשר את השמדת היהודים בהיקף נרחב.
בעקבות ההתנקשות בריינהרד היידריך מונה דליגה לסגן הפרוטקטור של הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה במקומו. בתפקידו זה היה דליגה אחראי לביצוע מספר רב של פשעי מלחמה, ופשעים כנגד האנושות. בין היתר היה אחראי לפעולות עונשין של הוצאות להורג ושריפות כפרים כנגד תושבי צ'כיה, שהידוע שבהם בוצע לאחר ההתנקשות בריינהרד היידריך במאי 1942 וכללה את השמדת הכפר לידיצה והוצאתם להורג של תושביו. כן דווח על הוצאת ילדים לעבודות כפייה. דליגה דרש מהעם הצ'כי לעשות מאמץ עליון לעזרת גרמניה במלחמה והבהיר שזו שאלה של חיים ומוות עבורם. 
במאי 1943 סבל דליגה מהתקף לב מאסיבי. באוגוסט 1943 פרש מכל פעילויותיו ובילה את שארית המלחמה באחוזה קטנה שניתנה לו על ידי היטלר. בסוף אוגוסט 1943, לאחר הפצצת נירנברג הגיע לעיר לסייע לנפגעי ההפצצה וב-28 בספטמבר 1943 הגיע לדנמרק לפקד על מאסר יהדות דנמרק.

אחרי מלחמת העולם השנייה

במאי 1945 נעצר על ידי חיילי צבא ארצות הברית בליבק, ונכלא בנירנברג. בספטמבר 1946 הוסגר לצ'כוסלובקיה. הוא נתלה בכלא בפראג באוקטובר 1946 לאחר שנמצא אשם על ידי בית משפט צ'כי בפשעי מלחמה שביצע בשטח צ'כוסלובקיה. הוא נטמן בקבר לא מסומן בבית קברות בפראג.