google/wiki40b huggingface dataset:
קרן מרום

קורות חייה

נולדה בשם קרן מור וגדלה בבת ים. היא בת יחידה, מאז גיל שלוש התגוררה עם אמה עד שעברה להתגורר בתל אביב. מגיל צעיר למדה ריקוד והופיעה ברחבי הארץ במסגרת הלהקה, בתיכון למדה במגמת תיאטרון "שזר" בבת ים ועשתה בגרות בתיאטרון שכללה השתתפות בהצגה "קברט לוין". בצה"ל  שירתה תחילה כרכזת פניות הציבור בקצין העיר מנהלה תל אביב. אחר-כך עברה לצריפין והשתלבה כזמרת בצוות הווי שלישות ובסוף השירות עברה לבא"ח צנחנים. חמישה חודשים לאחר שחרורה מהצבא, בהיותה בת 21, נרשמה לבית צבי וסיימה 3 שנות לימודים מלאות.  
בשנה הראשונה ללימודיה השתתפה במחזמר "גריז", בבימויו של גלעד קמחי. בשנה השלישית ללימודיה שיחקה ושרה בהפקות "שורת המקהלה", "פיפן", "הקומקום והמטאטא" וב"הוא הלך בשדות". שיחקה גם במחזמר "קאטס", בו המשיכה לשחק כבוגרת בתיאטרון הספרייה, במהלך הלימודים זכתה במלגות: מוריס לוי (אטי שטח), מיכאל אוהד. 
כשסיימה את לימודיה התקבלה להפקת תזמורת "היום בו נקבר מרטין בובר", תסכית רדיו מאת יהודה עמיחי בבימויו של יובל זמיר ובשיתוף המרכז לאופרה פרינג' ותזמורת המהפכה (איתם גם שרה בהמשך במופע "מילים בתערוכה"), ההצגה השתתפה בפסטיבל האביב.
מרום המשיכה למופע "איש מצחיק היה", שהוצג בקפה תיאטרון הקאמרי וברחבי הארץ. זהו מופע של בדיחות ושירים יהודיים שערכו שלושת השחקנים: אבי עדוי, קרן מרום וגיא ברכה בבימויו של עופר שפריר. 
כ-3 שנים לאחר סיום לימודיה, שיחקה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן זונדהיים, שהועלה בתיאטרון באר שבע. היא גילמה את דמותה של מרתה, אחת המאהבות של בובי (צק ברקמן). היא זכתה על תפקידה בשבחים רבים מהביקורת. 
מייד לאחר מכן הצטרפה לקבוצת הצעירים של תיאטרון בית ליסין בראשותו של גלעד קמחי, שגם ביים את מחזות הקבוצה ועשה את הכוריאוגרפיה. בקבוצה היו חברים גם הילה זיתון, רויטל זלצמן, נדב נייטס, ידידיה ויטל, יניב לוי וחייקה מלכה. 
בקבוצה שיחקה בהצגות: "מנדרגולה", פרי עטו של יעקב שבתאי, שזכתה בשני פרסי תיאטרון. היא גילמה את דמותה של דונה ליזה, האלמנה המיוסרת והחרמנית.
"הקוסם מארץ עוץ" (בשיתוף עם תיאטרון המדיטק) בתפקידים המכשפה הרעה והמכשפה הטובה. "אחים בדם", "משאלה אחת ימינה", על פי ספרו של אשכול נבו בעיבודה של דפנה אנגל, גילמה את דמותה של מריה ההולנדית, זוגתו של אופיר (ידידיה ויטל), ובהצגה "פינוקיו" (בשיתוף התיאטרון הארצי לנוער) בתפקיד ג'ימיני קריקט. ב-2014 החליפה את השחקנית יעל לבנטל באחד התפקידים הראשיים לצד מיה דגן ושרית וינו אלעד, בהצגה "חברות הכי טובות" מאת ענת גוב בבימויו של קמחי. ב-2015 שיחקה ב"אלה גרוסמן"מאת דפנה אנגל בבימויה של ציפי פינס, תחילה בתפקיד שירה שוורץ ובהמשך עברה לתפקיד של אוסי. ב-2016 הצטרפה להצגה "המוגבלים" בתפקיד הבמאית של בימת החלומות, הצגה שרצה עד היום. ב-2017 נכנסה ל"הסודות" (על פי הסרט מאת אבי נשר והדר גלרון, גלרון עיבדה את הסרט למחזה) בבימויו של כפיר אזולאי, בתפקיד שיינה, בסרט גילמה אותה טלי אורן. 
במקביל משחקת בהצגה "גלי" בתיאטרון אורנה פורת, ע"פ שיריו של אהוד מנור בבימויו של עופר שפריר ובעיבודיו של אמיר לקנר. 
מרום עברה סדנת מחזמר בבימויו של מייקל מאייר. עברה סדנת שפת גוף בהנחייתו של ד"ר קובי אסף. עברה קורס משחק מול מצלמה עם רוני ניניו, מרקו כרמל, רני סער, שחר ברלוביץ' ושלומי אלקבץ. בוגרת משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס (2012-2011). ולוקחת חלק מהאקטור סטודיו של אמנון מסקין ועודד קוטלר (2012-2010).
אנדריוס גודז'יוס

אלוף עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 סיים גודז'יוס במקום שישי בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 58.63 מטר. באליפות אירופה לנוער שנערכה בנובי סאד סרביה בשנת 2009 הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 60.05 מטר ובאליפות העולם לנוער שנערכה במונקטון, קנדה בשנת 2010 הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.78 מטר.

2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, הרפובליקה העממית של סין בשנת 2011 הוא סיים במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.59 מטר

2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג באוגוסט 2015 סיים סטול במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.22 מטר.

2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בתחילת יולי 2016 סיים גודז'יוס במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.60 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.66 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע בזריקה השלישית תוצאה של 65.18 מטר ועלה מהמקום הרביעי.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.21 מטר, לפני דניאל סטול משוודיה (69.19 מטר) ומייסון פינלי מארצות הברית (68.03 מטר).

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין ב-2018 זכה גודז'יוס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.46 מטר, לפני דניאל סטול (68.23 מטר) ולוקס וייסהיידינגר מאוסטריה (65.14 מטר).
DAB

DAB‏ (Digital Audio Broadcasting) היא משפחת תקנים לשידור רדיו דיגיטלי ומולטימדיה. המונח DAB נקבע תחילה לתיאור שידורי רדיו דיגיטליים, אך כיום הוא מזוהה בעיקר עם התקן האירופאי אאורקה 147.
תקן אאורקה 147 פותח על ידי תאגיד הפיתוח האירופי אאורקה (Eureka). זהו תקן פתוח, אשר אושר על ידי גופי התקינה העיקריים בעולם, ומגדיר הן שידורים קרקעיים והן שידורים לווייניים (אם כי עד סוף 2006 נעשה בו שימוש רק בשידורי קרקע).

טכנולוגיה

בשיטה משתמשים בתדרי VHF או L band. זהו התקן הראשון שעשה שימוש ב-OFDM. אפנון הגלים התת-נושאים מתבצע בשיטת QPSK דיפרנציאלי סימטרי (SDQPSK או π/4 D-QPSK). תיקון השגיאות מתבצע באמצעות קוד קונבולוציה מנוקב.
דחיסת השמע בתקן זה היא MP2.

היסטוריה

DAB פותח בהדרגה משנת 1981, ותוקנן בשנות התשעים. מאז אומץ על ידי מספר גדול של מדינות. בחלקן יש כבר שידורים מסחריים, ואילו באחרות יש בשלב זה רק שידורים ניסיוניים. מקלטים לקליטת שידורים בשיטה זו נמכרים לציבור מאז 1999. שידורים בשיטה זו מיועדים להחליף את שידורי ה-FM ויישומה בעולם מתואם על ידי הפורום WorldDMB, שבו מיוצגים כ-30 מדינות ומספר יצרני ציוד.
נכון ל-2006 מעריכים כי כ-500 מיליון אנשים מכוסים על ידי שידורי DAB. המדינות המובילות, הן מבחינת כמות וכיסוי תחנות השידור (מעל לכ-95% מהאוכלסיה), והן מבחינת כמות המקלטים שבשימוש, הן הממלכה המאוחדת, שווייץ, דנמרק, בלגיה, הולנד וגרמניה. ב-2017 הייתה נורווגיה למדינה הראשונה שמספקת שידורי DAB בכיסוי מקיף (כ-99.5% מהאוכלסיה), ואף הפסיקה את שידורי ה-FM שבה, כתוצאה מהמעבר לשידור רדיו דיגיטלי.

תקנים מתקדמים +DAB ו-DMB

מאז פיתוח התקן, הטכנולוגיה של שידורים דיגיטליים התקדמה ובעקבות התקדמות זו פותח ב-2007 תקן חדש ומשופר, המכונה DAB+. תקן זה משתמש בדחיסת שמע HE-AAC v2, ובקוד ריד-סולומון לתיקון שגיאות מתקדם יותר. התקן יעיל פי שניים מקודמו. אין תאימות לאחור.
נכון לאוקטובר 2017, שידורי +DAB הושקו במספר מדינות: אוסטרליה, צ'כיה, דנמרק, גרמניה, הונג קונג, איטליה, מלטה, נורווגיה, פולין, שווייץ ובלגיה מלטה הייתה המדינה הראשונה באירופה שהשיקה שידורי +DAB. מספר מדינות נוספות צפויות גם הן להשיק שידורים כאלו בשנים הקרובות, כגון אוסטריה, הונגריה, תאילנד, וייטנאם ואינדונזיה. 
DMB ‏(Digital Multimedia Broadcasting) הוא תקן פתוח, המבוסס על DAB, עם יכולות של תמונות וידאו בנוסף לשמע, אומץ בשנת 2006 על ידי הפורום WorldDMB (לשעבר WorldDAB). נכון לשנת 2017, שידורי DMB מתקיימים בנורווגיה, קוריאה הדרומית ותאילנד.

בישראל

בישראל אומץ לשימוש תקן אאורקה 147. חברת בזק הפעילה שידורי ניסיון בתחום VHF משנת 1996 עד 2007. ב-15 באוגוסט 2004 התקבלה החלטת ממשלה על הקמת תחנות רדיו דיגיטליות, במטרה להגביר את התחרות בתחום הרדיו. במרץ 2005, נעשתה החקיקה בעניין באמצעות תיקון לחוק הרשות השנייה. הצפי לסיום הקמת התשתית ותחילת השידור הדיגיטלי, היה לקראת הרבעון השני של 2007.
ביוני 2008, לאחר דחיות רבות, פרסמו משרד האוצר ומשרד התקשורת מכרז משותף להקמה ולהפעלה של מערך שידורי רדיו דיגיטלי DAB+. הזיכיון הוצע ל-14 שנה, כאשר תקופת ההקמה אמורה הייתה לעמוד על שנתיים. המענק שהוצע עמד על 23 מיליון שקל. בזק נפסלה מראש, ואף חברה אחת אחרת לא הגישה הצעה למכרז, ושרות רדיו דיגיטלי לא הוקם בישראל.
מחנה הריכוז ראב

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה האי לחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה עד שקרואטיה זכתה לעצמאותה ב-1991.
צריפי המחנה ומתקניו נהרסו ולא נותר ממנו זכר במקום בו שכן. 
בחיפוש שערך חוקר ישראלי אחר גנזך או תיעוד כל שהוא על המחנה לא נמצא דבר, למעט כתב יד של נזיר במנזר בראב. הנזיר תיאר בפרוטרוט כל אירוע  בראב בין אם קשור למחנה ובין אם לא קשור.
ב-1953 הוקמה אנדרטת זיכרון באתר המחנה.
זיתן

גאוגרפיה

זיתן נמצא כ-45 מטר מעל גובה פני הים. בשכנות לזיתן נמצאים המושבים אחיעזר ויגל.
חלקם משכירים מחסנים בשטחים ששימשו אותם בעבר לחקלאות. בשנים האחרונות הופשרו קרקעות נוספות בתוכנית ההרחבה, והמושב קולט משפחות נוספות.
במקום פעל בעבר בית ספר יסודי, אך כיום ילדי גיל בית הספר היסודי נוסעים לבית ספר אזורי. בוגריו לומדים בערים לוד, שוהם ויהוד.

היסטוריה

המושב הוקם ל-73 משפחות שכל אחת קיבלה 23 דונם. בתחילה גידלו פרגיות וכבשים אך זה לא צלח והוקמו רפתות. בשנת 1954 הורחקו מהמושב שני מתיישבים שלא עבדו את המשקים שלהם. בשנת 1962, בהתאם למדיניות משרד החקלאות להרחיק את הרפתות לפריפריה, חוסלו הרפתות במושב. לאור פיתוח מקומות העבודה באזור, עברו רוב התושבים בסוף שנות ה-60 לעבודות חוץ והשכירו את משקיהם. בין השאר גודלו במשקים המושכרים בוטנים. חלק מהמשקים הוזנחו.

פיתוח

בתחילת 1955 הושלם הכביש למושב. עד שנת 1969 טרם הותקן מערכת ביוב במושב ולבתים אפילו לא היו בורות ספיגה.
מנגנוני מעבר דרך ממברנות ביולוגיות

העברה פסיבית

מעבר חומרים שאינו צורך אנרגיה מהתא, אלא באמצעות מפל הריכוזים או מפל מטען אלקטרוכימי.

דיפוזיה פשוטה

דיפוזיה פשוטה (Simple Diffusion) היא תנועה ספונטנית ואקראית של חלקיקים בודדים של גז או מומס (מולקולה או יון) בסביבתו (גזית, או נוזלית) כתוצאה מהאנרגיה הקינטית שלהם. ההתנגשות האקראית ביו החלקיקים מביאה להחלפת אנרגיה ביניהם ולשינוי בכיוון תנועתם; כיוון התנועה נטו היא בהתאם למפל הריכוזים של החומר: חומרים תמיד שואפים למצב שיווי משקל לכן בדיפוזיה פשוטה חומרים עוברים מריכוז גבוה אל ריכוז נמוך.

תעלות

צינור העובר דרך קרום התא הפתוח כלפי פנים וחוץ התא. לרוב צרה ואינה מאפשרת מעבר של מולקולות גדולות. התעלה מתפקדת בהתאם למפל הריכוזים: חומרים עוברים משני צדדי התעלה מריכוז גבוה אל ריכוז נמוך. 
התעלות ברובן הידרופיליות בחלקן הפנימי והידרופוביות בחלקן החיצוני, וכך הן מאפשרות מעבר חומרים הידרופילים קטנים (המתקשים לעבור דרך הממברנה ההידרופובית). כמו כן התעלות עוברת שינויי קונפורמציה לעיתים רחוקות יחסית,  במהלכן הן נפתחות או נסגרות בהתאם לחומרים שיש להעביר. זאת בניגוד לנשאים (באנגלית, Carriers), העוברים שינוי קונפורמציה עם כל קישור למולקולה.
ישנן תעלות יונים ותעלות של מולקולות קטנות חסרות מטען הנקראות תעלות מים (Aquaporins), שהן בעצם פתחים צרים והידרופילים; תעלות המים מתפקדות בהתאם לקשרי חלבון-ליגנד:ומחייבות היכרות מוצלחת בהתאמה מרחבית, אחרת התעלות מאבדות את הסלקטיביות שלהן. כל תעלת מים מתאפיינת בהעברת חומר אחר- תעלות גליצרול (גליצרופונים), תעלות פחמן דו-חמצני וכו'.

משאבות

משאבות (Pumps) הם חלבונים המשתמשים באנרגיה הבאה מהמטבוליזם של התא (ATP) כדי לשאוב/לפלוט חומר בניגוד למפל הריכוזים שלו. המשאבות הנפוצות ביותר בתאים אאוקריוטים הן משאבת נתרן-אשלגן, הצורכת כשליש מאנרגיה הגוף, ומשאבת פרוטונים, המעבירה פרוטונים בצורה אקטיבית דרך הממברנה כנגד מפל הריכוזים שלהם. לעיתים משאבות משתמשות באנרגיית אור.

קו-טרנספורטרים

קו-טרנספורטרים ( Cotransports או העברה אקטיבית שניונית) הוא חלבון שמעביר חומרים דרך קרום התא אשר אינו משתמש באנרגיה שבאה מהמטבוליזם (ATP) אלא הוא מנצל את האנרגיה שהשתחררה כתוצאה ממפל הריכוזים שהמשאבות ייצרו.

יוניפורט (Uniport)

העברה עם מפל הריכוזים, דיפוזיה מסתייעת באמצעות נשא. מעבר ספונטני פסיבי.

סימפורט (Symport)

צימוד תהליך הדיפוזיה בהתאם למפל הריכוזים של חומר אחד עם תהליך העברת חומר אחר כנגד מפל הריכוזים. מעין "תפיסת טרמפ". בהעברת סימפורט שתי המולקולות עוברות באותו זמן ובכיוונים זהים.

אנטיפורט (Antiport)

צימוד תהליך הכנסת חומר אחד לתא בהתאם למפל הריכוזים עם תהליך הוצאת חומר אחר מהתא כנגד מפל הריכוזים, ולהפך. העברת שתי מולקולות באותו זמן ובכיוונים שונים, על כל הוצאת מולקולה אחת הכנסת מולקולה אחרת.

הובלה על ידי שלפוחיות

הובלה על ידי שלפוחיות (באנגלית, Vesicles) הוא תהליך שצורך אנרגיה ומוביל חומרים דרך התא באמצעות שלפוחיות, השלפוחיות האלה בעצם נוצרות בתהליך שנקרא אנדוציטוזה (באנגלית, Endocytosis).
מגירה

מגירה היא מכל מורכב בתוך רהיט וניתן להסטה מתוכו.
מגירות נבנות ממגוון חומרים, כגון עץ, מתכת וחומרים פולימריים. המגירות מוסטות על מסילות מחומרים שונים ומורכבות אל הרהיט שבתוכו המגירה. מגירות נמצאות בפריטי ריהוט מסוגים שונים: שולחנות, שידות, מיטות וארונות: במשקי בית ובמשרדים; מגירות נבנות גם במכשירים שונים, כגון מחשבים, ובכלי רכב, שיט ותעופה. מגירות ניתנות לנעילה על ידי מנעול ומפתח.
קיימות מגירות עם מנגנון לטריקה איטית או ללא טריקה, למטרת בטיחות, בעיקר בטיחות לילדים - מניעת סגירתן על אצבעות הסוגר.
טורקיוויזיון

פורמט

הטורקיוויזיון מתמקדת בעיקר בהשתתפות מדינות ואזורים דוברי טורקית. המדינות והאזורים לוקחים חלק בגמר הסופי. נציג מכל מדינה מעניק בין 1 ל-10 נקודות עבור כל נציג, למעט שלו. כ-15 מדינות זכאיות להגיע לגמר הגדול שבו חבר השופטים קובע את הזוכה. שלא כמו בתחרות האירוויזיון שבה המדינה הזוכה תארח את האירוע של השנה הבאה, אירוח תחרות הטורקיוויזיון מתקיים במדינה או באזור שבהם קיימת תרבות טורקית.

השתתפות

זכאים להתחרות בתחרויות הזמר הטורקיוויזיון השנתיות משתתפים מאזורי קרים, קראצ'י-צ'רקסיה, טורקיה ועוד. 24 מדינות ואזורים השתתפו במהדורה הראשונה של טורקיוויזיון. צ'ובשיה, רוסיה, טורקמניסטן ושינג'יאנג היו חלק מתוך 24 התחומים המקוריים בתחרות הראשונה ב-2013, אך מאוחר יותר פרשו.
בשנת 2015 המדינה הזוכה הייתה קירגיזסטן, בשיר שבוצע על ידי ז'ידש אידיריסובה.
ז'וליאן לפרס

חיים אישיים

לפרס נולד בפריז כבנם של זמרת ומנצח בתזמורת, הוא גדל באנטיב.
הוא למד משפטים באוניברסיטת ניס סופיה אנטיפוליס בניס.

הגשה

לפרס זכה בתחרות מגישים שאורגנה על ידי תחנת הרדיו "RMC" ומ-1973 עד 1978 שימש כמגיש בתחנה.
ב-1988 החל להנחות את משחק הטלוויזיה "Questions pour un champion".
מ-1992 ועד 1995 הנחה לפרס את תחרות מיס צרפת.
ב-2002 הנחה את תחרות מיס אירופה לצד דיאנה היידן.
ב-1999, 2000, 2005, 2007 ו-2008 היה פרשן הטלוויזיה הצרפתית לתחרות האירוויזיון.
ב-1998 הנחה את התוכנית "C'est l'été" בערוץ France 3.

מוזיקה

בין 1978–1979 הקליט ארבעה שירים.
ב-1996 הקליט אלבום עם התזמורות הסימפונית של ברטיסלאבה.

עבודות אחרות

ב-2009 הופיע בפרסומת ברדיו ל-"Saint-Yorre", מותג מים מינרלים.
ב-2011 היה חבר בצוות השופטים של "Prix Iznogoud", פסטיבל קומדייה הנערך בהשראנט הימי.
ב-2011 גם פרסם את הספר שכתב "Les fautes de Français ? Plus jamais !".
הוא הופיע בתפקיד עצמו במספר סרטים.
אוולוקומב

היפרליפידמיה

היפרליפידמיה קשורה עם חוסר איזון של רמות כולסטרול בדם, כולל LDL- כולסטרול (LDL-C - כולסטרול "הרע") ו-HDL-כולסטרול (HDL-C - הכולסטרול "הטוב"). LDL-C ו-HDL-C משמשים בבקרה של כמות הכולסטרול בגוף וחוסר איזון עלול להגדיל את הסיכון לאירועים קרדיווסקולריים, כולל אוטם שריר הלב ושבץ. צורות אחרות של היפרליפידמיה כוללות היפרטריגליצרידמיה (רמות גבוהות של טריגליצרידים בדם), כמו גם היפרליפידמיה מעורבת, שבה קיימות רמות גבוהות של כולסטרול וטריגליצרידים. רמות גבוהות של LDL-C עלולות להוביל להיווצרות רבדים בעורקים וקשורות עם עלייה בסיכון למחלה קרדיווסקולרית טרשתית, כולל מחלת לב כלילית או שבץ.

מנגנון פעולה

אוולוקומב מתוכנן להיקשר ל-PCSK9 ולעכב קשירה של PCSK9 לקולטנים של LDL, על פני הכבד. בהיעדר PCSK9, קיימים יותר קולטנים של LDL על פני תאי הכבד, כדי לסלק LDL-C מהדם.

היסטוריה ואישורים

חברת אמגן הגישה בקשה לאישור חומר ביולוגי‏ (BLA) עבור אוולוקומב למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), באוגוסט 2014‏. ה-FDA אישר את זריקת האוולוקומב ב-27 באוגוסט 2015, עבור חולים שאינם מסוגלים להשיג שליטה ברמות ה-LDL כולסטרול שלהם, באמצעות אפשרויות הטיפול הקיימות. הנציבות האירופית אישרה את התרופה ביולי 2015‏. אוולוקומב קיבל אישור ממשרד הבריאות הקנדי ב -10 בספטמבר 2015. חברת אמגן דיווחה על אישור משרד הבריאות הקנדי, בהודעה לעיתונות ב -15 בספטמבר 2015.
החברות רגנרון ואמגן הגישו, כל אחת, תביעות להגנת פטנט לגבי הנוגדנים החד-שבטיים שלהם כנגד PCSK9, מה שהביא בסופו של דבר להתדיינות משפטית לגבי הפטנטים בארצות הברית. בחודש מרץ 2016, בית המשפט המחוזי מצא כי התרופה של רגנרון, אלירוקומב - alirocumab הפרה פטנטים של חברת אמגן; לאחר מכן, ביקשה חברת אמגן צו מניעה, כדי למנוע מהחברות רגנרון וסאנופי לשווק את תרופת האלירוקומב. הצו הוענק לחברת אמגן בינואר 2017. השופט נתן לחברות רגנרון וסאנופי, 30 ימים לערער לפני שצו המניעה נכנס לתוקפו.
תוצאות הניסוי הקליני FOURIER, פורסמו במרץ 2017‏.

התרופה בישראל

התרופה רפאטה מאושרת לשיווק בישראל, בצורת תמיסה להזרקה במזרק מוכן לשימוש, ומיועדת להפחתת רמות הכולסטרול, כתוספת לדיאטה להורדת הכולסטרול. התרופה נכללת בסל הבריאות.
אבי לוי (שף)

ביוגרפיה

לוי נולד וגדל בירושלים בשכונות בית הכרם ומוסררה למשפחה יוצאת מרוקו ואלג'יר. מסבתו ומאמו רכש את אמנות הבישול ואת האהבה לאוכל. בגיל תיכון החל להשתמש בסמים ומשום כך לא השלים גם את שירות החובה בצה"ל. במשך מספר שנים היה מכור לסמים מסוגים שונים, ואף ריצה שתי תקופות מאסר בכלא בגין עבירות מירמה וזיוף ובגין עבירות של סחר בסמים. בהשפעת משפחתו נכנס למכון גמילה והתנקה. תקופה קצרה לאחר מכן רשמה אותו אחותו לתוכנית הריאליטי "מאסטר שף". הוא עבר את שלב האודישנים, נכנס לנבחרת התוכנית, זכה בתואר "המאסטר שף של ישראל" ולאהדה ציבורית רחבה.
בשנת 2012 כשנה לאחר זכייתו בתוכנית "מאסטר שף" פתח את "מסעדת המוציא", שמשלבת אוכל מסורתי ירושלמי, מרוקאי ואלג'יראי עם אלמנטים חדשניים. המסעדה זוכה להצלחה ולביקורות משבחות. לאחר הצלחת מסעדת "המוציא" פתח עם שותפים שתי מסעדות נוספות "בית הכוון" בירושלים ו"צ'יריפום" בתל אביב, שהן קלילות יותר המשלבות אוכל בעמידה וטייק אוויי.
בשנת 2017 השתתף בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
לוי נשוי לאילנית ואב לארבעה ילדים.
ג'ף למיר

חייו האישיים

מתגורר בטורונטו, נשוי ואב לבן.

ראשית חייו

למיר נולד וגדל בעיירה כפרית קטנה במחוז אסקס, אונטריו בסמיכות לאגם Saint Clair. בתחילה למד קולנוע, אבל לבסוף בחר בקומיקס כשהבין שבימוי סרטים לא התאים לאופיו המתבודד.

קריירה

אחרי שהוציא באופן פרטי בהוצאת Ashtray Press את Lost Dogs אשר זיכה אותו בפרס Xeric ב-2005 התחיל להוציא למיר את יצירותיו ב-Top Shelf Productions. בין 2008 ל-2009 הוא הוציא את טרילוגיית Essex County בהוצאה זו. הטרילוגיה הייתה מועמדת לפרס אייזנר ולפרס Harvey.
בהמשך הקריירה שלו החל למיר לכתוב רצועת מדע בדיוני בשם Fortress ברבעון UR Magazine.
ב-2009 ורטיגו פרסמו את יצירתו של למיר The Nobody, סיפור בשני צבעים אודות זהות, פחד ופרנויה בקהילה קטנה. באותה שנה המשיך את הקריירה שלו בורטיגו בשעה שהתחיל להוציא סדרה חודשית בשם Sweet Tooth
בניגוד לסגנונו טרם סדרה זו, סידרה זו צוירה בצבעים מלאים. אחרי כתיבת סדרה זו, החל למיר לכתוב במסגרת יקום DC. הקומיקס הראשון שכתב במסגרת זו היה החוברת החד פעמית היום הבהיר ביותר עם הדמות של Atom. את החוברת צייר האומן הטורקי Mahmud Asrar והיא נועדה לשמש כקרש קפיצה לדמות על מנת שיכנס למכלול Adventure Comics. למיר גם השיק מחדש את סדרת Superboy בשיתוף הדמות של Conner Kent. במסגרת עלילת Flashpoint הוא כתב את פרנקנשטיין (דמות של DC) ומיני סדרה בשם Creature of the unknown שנכללת בתוך Creature Commandos. במסגרת האיפוס מחדש של יקום DC ב-2011 הוא כתב את הסדרה הרצה של Animal Man. כמו כן כתב את Frankenstein, Agent of S.H.A.D.E.
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-70

רשימת המועמדים והזוכים

בתחום הקולנוע, הזוכים הגדולים ביותר בטקס גלובוס הזהב ה-70 היו הסרט עלובי בחיים, שזכה בשלוש קטגוריות שונות, והסרטים ארגו וג'אנגו ללא מעצורים, ששניהם גרפו 2 פרסים.
בתחום הטלוויזיה סדרת הטלוויזיה הומלנד זכתה למירב הפרסים עם 3 פרסים, ולצידה סרט הטלוויזיה "חוקי המשחק", אודות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008. סדרת הטלוויזיה בנות זכתה בשני פרסים.
הרמון (סדרת טלוויזיה)

הפקה

הסדרה נוצרה בהשראת דמותו של גואל רצון ומבוססת בעיקרה על ספרה של מעיין סמדר ("נשות ההרמון"), שהייתה חברה בכת שלו, אך גם על מאפיינים של כתות אחרות שנאספו בעזרת ראיונות ועבודות תחקיר. בפתיח הסדרה מופיעה שקופית המציינת כי "כל דמיון בין הסדרה לבין אירועים אמיתיים הוא מקרי בהחלט". עורכת הדין שלומציון גבאי מנדלמן, אשר שימשה כסנגורית במהלך המשפט של גואל רצון, מתחה ביקורת על כך וטענה כי קיימים הרבה קווי דמיון בין הסיפור לסדרה וכי "הם צוחקים על הצופים". בראיון ל103FM סיפרה מעיין סמדר בתגובה, שמיד לאחר אותה שקופית מצוין שהסדרה מבוססת על ספרה ואישרה שמרבית העלילה בסדרה מבוססת על מקרי אמת וחייה בצד גואל רצון, בנוסף גילתה כי דמותה מגולמת על ידי השחקנית חן אמסלם. השחקנית נועם לוגסי התייצבה לסט הצילומים כחודש לאחר שאחותה התאבדה.
הסדרה עלתה לאוויר עם שידור רצוף של שני הפרקים הראשונים אשר זכו ל־16.4% ו־16.2% אחוזי צפייה בהתאמה.

עלילה


הסדרה מגוללת את סיפורה של כת בהנהגתו של שבתאי צדיק (אלון אבוטבול) שמקיף את עצמו בנשים שמצאו אצלו אוזן קשבת וכולם יחדיו מתגוררים במעין קומונה. שבתאי מעביר למשפחתו ולכל דורש שיעורי קבלה ורוחניות. הסדרה מתמקדת בכמה דמויות מרכזיות, מן הכת ומחוץ לכת. מאיה לוין (חן אמסלם זגורי) היא בחורה צעירה שהצטרפה לכת אחרי ששבתאי הצליח לרפא אותה ממיגרנות, ומייחלת להיות אחת מנשותיו של שבתאי וללדת לו ילדים. מאיה משכנעת את אחותה, הגר (נועם לוגסי) להגיע לטיפולים אצל שבתאי, וזו מגלה גם עניין אישי בשבתאי ובלימודים אצלו. הוריהן של השתיים, יואל (יורם טולדנו) ותקווה (אסי לוי) לוין, מנסים בכל יכולתם להוציא את מאיה מהכת, ולמנוע את כניסתה של הגר לשם. שבתאי מגלה עניין בהגר ומעוניין שהיא תצטרף אליהם. הסדרה עוקבת גם אחרי כמה דמויות מרכזיות בתוך הקומונה, בהן תמר (שירה האס), נכדתו של שבתאי שמגלה את העולם בחוץ ומעוניינת להיות חלק ממנו.
מדרש הביאור

מדרש הביאור הוא מדרש תימני שחובר בשנת 1441 על חמישה חומשי תורה, על ההפטרות ועל מגילת אסתר ומגילת איכה, על ידי הרב סעדיה בן דוד (אלד'מארי), מגדולי חכמי תימן.
הספר דן בענייני אגדה, הלכה, פרשנות, מחשבה, פילוסופיה ואלגוריה. הספר מרבה לצטט מהתלמודים והמדרשים (בעיקר מדרש הגדול ומדרש רבה), ומספריו השונים של הרמב"ם, וכן ממדרש החפץ ומדברי ר' יונה אבן ג'נאח. כלולים בו מדרשים עתיקים שאבדו.
הספר יצא בשנת תשנ"ח, במכון משנת הרמב"ם, בתרגום ובביאור של הרב יוסף קאפח.
שבתי הלוי

הרב שבתי הלוי היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

ביוגרפיה

חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה),  כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.
בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.
בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם  בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.
נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.
אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.
מבצע הלם

רקע

המצרים לא השלימו עם הנוכחות הישראלית בסיני לאחר מלחמת ששת הימים ובעיקר ראו בביצורים שהוקמו על ידי צה"ל מצידה המזרחי של תעלת סואץ כהתבססות מסוכנת וביקשו למנוע אותה.
ההתנגדות המצרית התבטאה בייזום של תקריות ירי לעבר כוחות צה"ל, הפגזות ארטילריות ופשיטות של כוחות קומנדו לגדה המזרחית.
בתגובה לשתי הפגזות ארטילריות כבדות שערך צבא מצרים על מוצבי צה"ל לאורך תעלת סואץ, שבהן נהרגו 25 חיילי צה"ל, יזם צה"ל סדרה ארוכה של מבצעים כנגד מטרות צבאיות ואסטרטגיות בעומק מצרים. מבצע הלם היה הראשון שבהם ונועד לפגוע בתשתית החשמל המצרית ובגשר קינא שהוא פרויקט הבניה השני בגודלו במצרים אחרי סכר אסואן. המשימה הוטלה על סיירת צנחנים שלמפקדה סרן מתן וילנאי הוקצו חמישה ימים להיערך למבצע שבו יוצנחו הלוחמים ולאחר הפעולה יאספו על ידי מסוקים. וילנאי התנגד להצנחה שלטעמו הייתה מסוכנת וביקש הנחתה במסוקים. לבסוף בקשתו אושרה על אף שהמטרות היו על גבול הטווח של מסוקי הסופר פרלון.

העגלה לנשיאת תחמושת שהושארה במצרים

במבצע הלם 35 נעשה לראשונה על ידי כוחות צה"ל שימוש בעגלת חי"ר שנועדה לנשיאת תחמושת וחומרי חבלה במשקל רב מנקודת ההנחתה ועד לאתר השנאים. את העגלה פיתח, במיוחד לצורך פתרון בעיה שהתעוררה בעת תכנון הפעולה, קצין בסיירת צנחנים, יצחק (איקי) קוטלר שנהרג מאוחר יותר בפשיטה על האי שדואן. העגלה, ששימשה למבצעים רבים, נתפסה על ידי סעד א-שאזלי בספאגה, בעת שהיה מפקד גזרת הים האדום ב-1970, לאחר שלא פוצצה עקב תקלה בסיום מבצע בופלו, והוא מצא בה פתרון לבעיה מרכזית בתוכנית הצליחה המצרית. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים צלחו הכוחות המצרים את תעלת סואץ כשהם מצוידים ב-2,240 עגלות שנבנו על פי העגלה הישראלית שנתפסה.
טריאסטה (נפה)

גאוגרפיה

נפת טריאסטה משתרעת לחופיו של מפרץ טריאסטה שהוא שלוחה של הים האדריאטי, וצורתה כשל רצועה מוארכת שאורכה 30 ק"מ ורוחבה בן 5 ל-10 ק"מ. הנפה מוקפת מדרום, מזרח וצפון על ידי סלובניה, וממערב היא גובלת בים לאורך חוף בן 48.1 ק"מ. רק בפינה הצפון-מערבית, גובלת הנפה לאורך קו גבול קצר, בטריטוריה איטלקית (נפת גוריציה).
נופה של הנפה עוצב בתהליכים קארסטיים וחבל קראס הסלובני, שהעניק את שמו לתופעה, גולש לתחומה של הנפה ומשתפל מגובה של כ-400 מטר עד לחוף הים, לעיתים בצורת מצוקים תלולים. גרוטה ג'יגאנטה (Grotta Gigante - "המערה הענקית") היא תופעת הקארסט הידועה ביותר בנפה, והאולם המרכזי בה משתרע לאורך של 130 מטר, רוחב של 65 מטר, וגובהו 107 מטר.

כלכלה ותחבורה

כלכלת הנפה מבוססת בעיקרה על מתן שירותי ביטוח, מסחר (בעיקר בנמלה של העיר טריאסטה), ותיירות, אך גם על תעשייה ובמידה פחותה מכך על חקלאות. התעשייה המרוכזת בעיקר בבירת הנפה כוללת מפעלי מתכת, מספנות ותעשיית מזון כמו קפה "אילי" (Illy) ו"פסטה זרה" (Pasta Zara). החקלאות כוללת גידול גפנים והפקת שמן.
חשיבותו של נמל טריאסטה הביאה לחיבור הנפה לרשת הרכבות של האימפריה האוסטרו-הונגרית כבר ב-1857. רכבות נוסעים יוצאות מטריאסטה בעיקר לוונציה או למסטרה ממנה ניתן להמשיך ליתר חלקי איטליה.
הנפה שוכנת בקצה המזרחי של הכביש המהיר A4 (המכונה על שם ונציה La Serenissima). כביש מהיר זה מוביל לאורך 517 ק"מ עד לטורינו והוא ציר התנועה העיקרי לאורך עמק הפו. הכביש הארצי SS14 מוביל מהנפה אל ונציה במקביל לכביש המהיר. הנפה מחוברת במספר עורקי תנועה גם אל סלובניה ואל הכבישים המהירים A1 ו-A3 במדינה זו.