google/wiki40b huggingface dataset:
פתחיה (בית המקדש)

פתחיה היה ממונה על קורבנות העוף שהוקרבו לבית המקדש מתורים ובני יונה של קינים והוא שימש כאחד מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש. המשנה אומרת שהוא מרדכי היהודי. להלכות קורבנות העוף שעליו אחראי פתחיה מוקדשת מסכת מיוחדת במשנה שהיא מסכת קינים.

תפקידו

התורה ציוותה על כמה אנשים (כגון זב וזבה, או יולדת ומצורע עניים) להביא צמד קורבנות של עולה וחטאת מן העוף. צמד כזה, נקרא במשנה קן (בלשון המשנה קן היא נקבה). קן יכולה להיות מפורשת - בעליו של הקרבן כבר קבע איזה מן העופות מוקדש לחטאת ואיזה לעולה - או סתומה - הקן הגיע לידי הכהן בטרם נקבע איזה לחטאת ואיזה לעולה, והכהן המקריב צריך להחליט על כך. ברגע שעוף אחד מקן סתומה מוקרב לעולה, בן-זוגו נקבע להיות חטאת, ולהפך. פתחיה היה ממונה מטעם בדק הבית ובית המקדש על התורים ובני יונה בבית המקדש והיה מקבל את התשלום לקרבן.
רש"י במסכת מנחות מפרש שפתחיה היה ממונה על הקופה שבה היו מביאי הקינים מכניסים את תרומתם: "פתחיה על הקינין. על השופר ששמו קינין שהמתנדב קן מביא מעות ונותן לתוכו די"ג שופרות היו במקדש ויש בהם שנים ששמן תורים וגוזלי עולה במסכת שקלים".
רבנו גרשום מפרש שהוא היה אחראי על מכירת הקינים: "'פתחיה על הקינין', שכל מי שנודר קינין בא לו אצל פתחיה ונותן לו מעות ונותן לו קינין".

תיאורו כממונה ומדוע שמו פתחיה?

המשנה במסכת שקלים מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש ופתחיה נכלל ברשימה המכובדת של הממונים:
אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקנין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש.
— משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א'
פרנץ זלטה

פרנץ זֶלטֶה (Franz Seldte;‏ 29 ביוני 1882, מגדבורג - 1 באפריל 1947) היה מנהיגהּ ומייסדהּ של מיליציית "קסדת הפלדה" ברפובליקת ויימאר ושר העבודה בממשלת גרמניה הנאצית מ-1933 ועד 1945.

תולדות חייו

נולד במגדבורג, אביו היה בעל מפעל למוצרים כימיים. לאחר תקופת חניכות כאיש שיווק למד כימיה באוניברסיטאות של בראונשווייג וגרייפסוולד. ב-1908, לאחר מות אביו, הוא היה למנהל המפעל שירש מאביו.
במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מילואים והשתחרר בדרגת האופטמאן (סרן). במהלך הקרבות איבד את ידו הימנית וזכה לעיטור צלב הברזל. 
בעקבות מהפכת נובמבר 1918 הקים את "קסדת הפלדה" ככוח פרייקור (ארגון חמוש). הארגון הורכב מחיילי מילואים משוחררי מלחמת העולם הראשונה, שביקשו להשיב לאחור את תוצאותיה (רבנשיזם), לבטל את הסכמי ורסאי, להחזיר שליט מבית הוהנצולרן ולהחזיר לעם הגרמני את כבודו. 
ב-1924 הצטרף להנהגת הארגון, כסגנו, תיאודור דיסטרברג, שהפך ליותר ויותר דומיננטי בהנהגה. ב-1929, במסגרת הדיונים בפרלמנט על קבלת תוכנית יאנג, היה שותף מרכזי בארגון חזית ההתנגדות לתוכנית ולמען משאל עם תוך יצירת ברית עם אלפרד הוגנברג ואדולף היטלר. כן היה שותף בחזית קצרת-הימים של הוגנברג, היטלר והליגה הכול-גרמנית נגד קנצלר גרמניה היינריך ברינינג ב-1931. 
זלטה היה חבר מועצת העיר מגדבורג מטעם מפלגת העם הלאומית הגרמנית. עם עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933 הצטרף זלטה לקבינט ומונה לשר העבודה. עם זאת, בבחירות הכלליות שהתקיימו במרץ אותה שנה השתתף יחד עם פרנץ פון פאפן, אלפרד הוגנברג (יו"ר מפלגת העם הלאומית) והשדולה החקלאית בחזית הימנית-שמרנית המשותפת "חזית המאבק שחור-לבן-אדום" (Kampffront Schwarz-Weiß-Rot) שביקשה לחסום את דרכו של היטלר לכס קנצלר גרמניה. לאחר הבחירות, בהן נכשלה החזית, המשיך זלטה לכהן כשר בממשלתו של היטלר ואף היה אחד מ-22 "החברים-האורחים" שהורשו לשבת ברייכסטאג יחד עם עוד 639 חברים נאצים.
ב-27 באפריל התפקד זלטה למפלגה הנאצית ובאוגוסט התמנה לקצין אס אה בדרגת אוֹבּר-גרוּפנפיהרר (גנרל) לאחר מיזוג "קסדת הפלדה" לאס אה במסגרת תהליך ההאחדה (גְלָיְכְשָׁלְטוּנְג Gleichschaltung).
זלטה מונה לרייך-קומיסר של שירות העבודה ההתנדבותי (Reichsarbeitsdienst) שנועד להלחם באבטלה ההמונית, תפקיד ממנו הודח למעשה ב-1935. הוא המשיך בתפקיד שר העבודה הן בממשלה הנאצית והן בממשלת המדינה של פרוסיה, תחת הרמן גרינג.
עם תום מלחמת העולם השנייה נעצר זלטה על ידי כוחות צבא ארצות הברית, אך מת בטרם הוגש נגדו כתב אישום.
קתרין סטוקט

ביוגרפיה

סטוקט גדלה בג'קסון שבמיסיסיפי. בילדותה גודלה על ידי עוזרת אפרו-אמריקנית, במקום אמה. חוויות הילדות שלה הם הבסיס לעלילת ספרה. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת אלבמה עם תואר ראשון באנגלית וספרות, היא עברה לניו יורק, שם עבדה בהוצאה לאור של מגזין שיווק. בניו יורק היא פגשה והתחתנה עם קית' רוג'רס. הם התגרשו ב-2011. נכון ל-2012 מתגוררת סטוקט עם בתה באטלנטה.
נגד סטוקט הוגשה תביעה בבית המשפט של מיסיסיפי על ידי אבילן קופר, עוזרת אמריקאית אפריקאית שעבדה בביתו של אחיה של סטוקט. נטען כי סטוקט השתמשה בדמות שלה עבור הספר. בית המשפט דחה את התביעה בטענה של התיישנות. סטוקט הכחישה את הטענה ואמרה שהיכרותה עם קופר הייתה קצרה ביותר.
We Got Love

אירוויזיון 2018

עם השיר השתתפה ג'סיקה מאובוי באירוויזיון 2018. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום הרביעי עם 212 נקודות בסך הכל. בגמר האירוויזיון עצמו, הצליח השיר להגיע אל המקום ה-20 בלבד עם 99 נקודות.
הופעתה של מאובוי עם השיר צברה למעלה מ-7.3 מיליון צפיות.
צילום פנורמי

צילום פנורמי הוא סוג של צילום שבו נראית תמונה או סרטון מאוזן וארוך, כמו המראה הנשקף מהעין האנושית, ולא תמונה ממוקדת המתמקדת על אזור מסוים.
המראה הפנורמי הוא המראה הטבעי הנשקף לעינינו כי זווית הראייה של אדם מבוגר היא 130 מעלות.
בכל זאת, גם בקולנוע וגם בצילום בוחרים אנו להתבונן בתמונות ביחס של 3:4 או 2:3. בצילום הפנורמי מדובר בהשגת תצלומים ביחס של 1:3 במידות האורך והרוחב.
Hold It Don't Drop It

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קווין ריסטו, ויין נוגנט, ג'ניפר לופז, אלן פיליפ ליס, טוואנה דפני, ג'נט סיוול, סינתיה ליסט, דניס למברט ובריאן פוטר, והופק על ידי דירטי סוויפט, ברוס ווין, קורי רוני ופילוסופי.
בתוך השיר נכללו קטעים שנלקחו מהשיר "It Only Takes a Minute", שיצא בשנת 1975.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר נורה ב-16 בנובמבר 2007, בבימויו של מלינה מטסוקאס. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-4 בדצמבר 2007, ב-אם טי וי שבאירופה, ובאם טי וי שבטורקיה. לופז הייתה בהיריון כאשר הסרטון צולם.
בסרטון ניתן לראות את לופז, כשהיא יושבת על כדור דיסקו בצבע כסף, ואורות בצבעים רבים מכוונים לעברה. ישנה סצנה בה לופז נראית על במה, כשבידה מיקרופון בצבע לבן, ושלושה גברים מאחוריה, רוקדים ביחד איתה.
אליסיה קארה

ביוגרפיה

אליסיי'ה קראצ'אלו (באנגלית: Alessia Caracciolo) הידועה בשם הבמה כאליסיי'ה קארה מהעיר ברמפטון שבאונטריו קנדה, פרבר של אזור טורונטו. היא ממוצא איטלקי. כילדה היא כתבה שירים ועסקה בתיאטרון. בגיל 10 היא החלה לקחת שיעורי גיטרה לתקופה מאוד קצרה של כמספר חודשים, ולאחר מכן לימדה את עצמה לנגן בגיטרה שירים שונים. בגיל 13 היא פתחה ערוץ יוטיוב משלה, ופרסמה בו גרסאות כיסוי שלה לשירים מוכרים.

קריירה

קארה החלה בקריירה שלה בגרסאות כיסוי אקוסטיות ביוטיוב, והופיעה בתחנות רדיו שונות בצפון אמריקה. עם הגיעה לגיל 18 היא חתמה חוזים עם חברות ההקלטות אי פי אנטרטיינמנט ודף ג'ם הקלטות. קארה שחררה את סינגל הבכורה שלה "Here". השיר נכתב בהשראת מסיבה שאליה הלכה בהיותה בת 16 בה הרגישה לא בנוח. בשיר אליסיי'ה פונה לסוג האנשים שמרגישים לא בנוח במסיבות. השיר יצא לאור ב-26 במאי 2015. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום 5 במצעד הבילבורד האמריקאי. השיר הופיע במגזין המוזיקלי "ה-פאדר" וקיבל מעל 500,000 האזנות בשבוע הראשון. ב-29 ביולי 2015 קיימה קארה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה, בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון.
ב-2 בפברואר יצא לאור השיר, "Wild Things", שנכלל כסינגל השני באלבום הבכורה שלה. לאחר מכן ביוני 2016, יצאה לאור גרסת לשיר "Wild", של טרוי סיון שבו קארה השתתפה.
קארה הוציאה מיני-אלבום בשם Four Pink Walls, ואלבום שלם בשם Know-It-All.
בשנת 2016 היא הוציאה את השיר "Scars To Your Beautiful" שזכה להצלחה והגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100.
בשנת 2017 המפיק זד הוציא את השיר "Stay" שאליסיה משתתפת בו בתור זמרת שנייה. השיר זכה להצלחה והגיע בין היתר למקום ה-7 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100.
בנוסף, היא גם שרה את השיר "How Far I'll Go" מתוך מואנה בערוץ היוטיוב של דיסני.
ב-28 באפריל 2017, יצא לאור "1-800-273-8255". השיר הוא שיתוף פעולה עם קאליד ולוג'יק. בשיאו הגיע השיר למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך למצליח ביותר של שלושתם במצעד זה.
ב-28 בינואר 2018 זכתה בפרס גראמי לתגלית השנה.
ב- 3 במרץ 2019 התחילה בסיבוב הופעות עם שון מנדס shawn mendes the tour שמה (היא מופיע המופע חימום)
רכבות יקוטיה

רקע היסטורי

"רכבות יקוטיה" נוצרו בשנת 1995 על בסיס המשרד למסלול אמור-יקוטסק שהיה משרד ממשלתי ביקוטיה ואורגן מחדש כחברה לניהול הקמת הרכבת ברקקיט - טומוט - יקוטסק.
בשנת 1996 החל הפעלת קטע הרכבת נריונגרי - אלדן.
בשנת 2002 תנועת מטענים נפתחה באתר נריונגרי - טומוט, ובשנת 2004 נחנך שירות לנוסע על אותו מקטע.
בשנת 2006, לאחר ביקורו של נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין ביקוטיה, נחתם הסכם "על יישום פעילויות לארגון הובלה ישירה של סחורות בעגלות ומכולות", שבזכותן החברה הוכרה רשמית כתשתית רכבת ציבורית.
בשנת 2007 הועברו 50% מהמניות בבעלות הפדרציה הרוסית לבעלות חברת הרכבות הרוסיות. באותה השנה, יחד עם מומחי שירות התעריף הפדרלי פותח תעריף לניהול תשתיות משא במקטע נריונגרי - טומוט.
בשנת 2009 נפתחה תנועת מסילות בגזרת טומוט - אמגה.
בשנת 2010 הונח קישור רכבות מתחנת קרדם.
ב-15 בנובמבר 2011 הונח קישור מסילות בקו ברקקיט - טומוט - ניז'ני בסטיאך. אורך הקו המסתיים בגדה הימנית של נהר לנה מול יקוצק הוא 808 ק"מ מאז 2014. ההנחה הייתה שהצעד הבא בפיתוח הכביש יהיה בניית גשר מסילות וכביש משולב בן 3 ק"מ מעבר לנהר לנה, בעוד שהובלת מטען מניז'ני בסטיאך ליאקוטסק דרך נהר לנה מועבר עם נתיב לכלי רכב ומעבורת. ההחלטה הסופית על הקמת גשר ייחודי מעבר לנהר לנה באזור יקותק טרם התקבלה על ידי ממשלת רוסיה.
בשנת 2014 הופעל זמנית הקטע האחרון באורך 436 ק"מ טומוט - ניז'ני בסטיאך (יאקוצק). עם זאת, הוא נחשב רשמית כבלתי גמור ואינו נכלל במדריך התעריפים וזו הסיבה שלא הוקצה לו קוד סימון מאוחד ברשת הרכבות הארצית, והאתר לא נפתח לפעילות מטען ומסחר באופן שנקבע. תעריפי הובלה לא אושרו. נכון לשנת 2017 מצב זה לא מאפשר להוציא מסמך תחבורה מרשת הרכבות של הרכבות הרוסיות לתחנת ניז'ני בסטיאך. למעשה, "המסילה הצפונית" ברכבת לניז'ני בסטיטך מתבצעת על פי חוזה לאספקת גרירת קטרים.
בשנת 2017 העבודות בתחנת המסוף ניז'ני בסטיאך לא הושלמו ונעדרת כל תשתית לשירותי רכבות נוסעים. מסיבה זו, רכבות ישירות פעלו רק מתחנת טומוט - למוסקבה, בלגובשצ'נסק, חברובסק וטינדה. בסך הכל מועברים מדי שנה כ-80,000 נוסעים ברכבות הנוסעים של החברה, נתון זה לא צומח ונמצא במגמת סטגנציה. עלייה משמעותית בתנועת הנוסעים והרחבת הגאוגרפיה שלה התאפשרה רק לאחר שהושקה רכבת ישירה מרשת הרכבות הרוסית לתחנה ניז'ני בסטיאך (יקוצק) שהושקה ב-27 ביולי 2019.

מודרניזציה

בשנת 2007 החברה אירחה ביאקוצק את הוועידה הבינלאומית-מדעית-מעשית "מודרניזציה של קטרי דיזל. דרכי פתרון", בה השתתפו מומחים מובילים מרחבי העולם. על סמך תוצאות הוועידה, הוחלט להתחיל במודרניזציה של צי הקטרים של רכבות יקוטיה בטכנולוגיות ג'נרל אלקטריק. מפעל תיקוני הקטר של דיזל בפולטאבה נבחר כמקום העבודה, ובשנת 2010 בוצעה מודרניזציה של קטרי הסולר העיקריים של החברה מדגמי 2TE10 העיקריים, לאחר מכן נערכה בקירוב הוועידה הבינלאומית המדעית-מעשית השנייה "טכנולוגיות מודרניות של מפעלי תעבורת רכבת ומפעילים פרטיים", במהלכה הושג הסכם על מודרניזציה של צי הקטר הסולרי TEM2 על בסיס מפעל בניין המכונות בקירוב ב-1 במאי.
קטרי דיזל מודרניים נבדקים על מנת לקבל תעודת עמידה בתקני הבטיחות הארציים.
אוצר מסעות

אוצר מסעות הוא קובץ יומני מסע של נוסעים יהודים מתקופות שונות, מתחילת האלף השני לספירה ועד למאה התשע עשרה. רוב רובם של יומני המסע עוסק בתיאורי נופיה ואתריה של ארץ ישראל והדרך אליה. הקובץ כונס על ידי יהודה דוד אייזנשטיין ("בעל האוצרות") ויצא לאור בעיר ניו יורק בשנת תרפ"ז, 1926.
בקובץ מצויים יומני מסע של נוסעים מפורסמים כבנימין מטודלה, פתחיה מרגנשבורג, יצחק חילו ועוד. 
בקובץ  גם מצויים יומני מסע של קראים אשר סיירו בארץ ישראל. כמו כן, מצויים בקובץ יומני המסע של יהודית מונטיפיורי אשר תיארה את מסעותיה עם בעלה, משה מונטיפיורי, לארץ ישראל:  "סיפור מסע מדי יום ביומו למרת יהודית אשת השר משה מונטיפיורי בנסיעתה עם אישה לארץ הקדושה בשנת תקצ"ט, 1839",   ושל הרופא ד"ר אליעזר הלוי אשר נלווה אליה ואל בעלה למסעיהם שם.
מחלק ניכר מתיאורי מסע אלו ניתן להפיק ידע היסטורי רב על המצב החומרי, התרבותי והפוליטי בארץ ישראל וסביבותיה. במקרים רבים רשמו נוסעים אלו את אשר ראו בכל אתר ואתר ובמיוחד כתבו על קהילות ואתרים יהודים אשר נקרו להם בדרכם בכלל ובארץ ישראל בפרט. 
בחלק האחרון של הקובץ ישנה רשימה של קברי צדיקים בארץ ישראל ואף בארצות נוספות במזרח התיכון.
שער הספר מעוטר באיוריו של האומן זאב רבן.
הספר נדפס מחדש בתשכ"ו, 1968.

הנוסעים ותאריכי מסעיהם בארץ ישראל

בקובץ כלולים מכתבים ויומני מסע של נוסעים רבים:
1. רבי בנימין מטודלה - מסעו בארץ בשנת 1170 לערך.
2. רבי פתחיה מרגנשבורג - מסעו בארץ בשנת 1180 לערך.
3. רבי יעקב בן נתנאל הכהן- במחצית השנייה של המאה ה-12
4. רבי שמואל ב"ר שמשון - "מסע דפליסטינא"
5. רבי יעקב השליח 
6. רבי יצחק חילו- "שבילי דירושלים"- 1333 
7. רבי יצחק אבן אלפרא מעיר מלקא - 1441
8. רבי אליהו מפררה - 1435
9. רבי משולם ב"ר תנחום מוואלטורה- 1481 
10. רבי עובדיה מברטנורא- שלושה כתבי מסעות
11. חכם וניציאני אלמוני- מכתב מסע- 1495
12. חכם אלמוני- "מסעות בארץ ישראל"- 1523-1522
13. סיפור נסיעת דוד הראובני- 1525-1522 
14. אליהו מפיסארו
15. השל"ה - "מכתב מסע" - 1622
16. גרשון ב"ר אליעזר הלוי - אגרת הקודש- 1631-1624
17. שמואל בכר דוד יעמשל- "מסעות הקראים לא"י"- 1642-1641
18. משה ירושלמי בכר אליהו הלוי- מסעות הקראים לא"י- 1655-1654
19. בנימין בכר אליהו - מסעות הקראים לא"י- 1786-1785
20. החיד"א
21. שמחה ב"ר יהושע- "אהבת ציון: סיפורי ארץ הגליל"- 1774
22. שמואל רומאנלי- "משא בערב"- 1790-1786
23. אליעזר הלוי- "מכתב נסיעה"- 1838
24. יהודית מונטיפיורי - רשימת מסע- 1839: "ספר מסע מדי יום ביומו"
זיו דשא

ביוגרפיה

דשא נולד בזכרון יעקב. הוא למד בבית ספר יסודי במושבה ובבית ספר תיכון, בפרדס חנה. הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, בחטיבת חיל רגלים, והשתחרר בדרגת רב-סרן. הוא בוגר הטכניון, בפקולטה להנדסה חקלאית, במגמת מים קרקע ואיכות סביבה. בעל תואר שני במנהל עסקים. 
דשא עבד בתכנון וניהול פרויקטים הנדסיים, בתחום התשתיות העירוניות וב-16 השנים שלפני היבחרו, עסק בתפקידי ניהול שונים בהיי טק. בו זמנית, הוא היה חבר מועצת זכרון יעקב ויושב ראש ועדת הביקורת של המועצה. הוא היה גם חבר הנהלות בעמותות ומטי מאבק ציבוריים שונים וחבר הנהלת בנק הלוואה וחסכון, המסייע לחבריו בתמיכה כלכלית בעת הצורך.
דשא נבחר בבחירות לראשות המועצה, שהתקיימו בלא בחירות למליאת המועצה, לאחר שקודמו לתפקיד, אלי אבוטבול, התפטר מתפקידו, בעקבות המלצת המשטרה להעמידו לדין, בחשד לאיומים. דשא גבר על המועמדת עלוית פרוינד, לאחר שארבעת המועמדים האחרים הסירו את מועמדותם לקראת יום הבחירות. אחוזי ההצבעה עמדו על קרוב ל-50%.
אחת המשימות הראשונות של דשא בתפקידו, במהלך גל השריפות בישראל, בסוף נובמבר 2016, הייתה התמודדות עם שריפה בזמן אמת, ושיקום נזקיה.
באוקטובר 2018 נבחר דשא לקדנציה שנייה כראש מועצת זכרון יעקב ברוב של 50.01% מול שני מועמדים אחרים.

חיים אישיים

דשא נשוי לדפנה ואב לארבעה ילדים.
משפחת קארין

משפחת קארין או צביר קארין היא משפחת אסטרואידים ותת-משפחה של משפחת קורוניס. המשפחה נמצאת בחגורת האסטרואידים ומורכבת מ-90 אסטרואידים לפחות.
חישוב של מסלול שלושה-עשר מבני המשפחה אחורה בזמן, אפשר לקבוע את מסלול הגרם השמיימי שממנו נוצרה המשפחה, בעקבות התנגשות שהתרחשה לפני 5.8 ± 0.2 מיליון שנה. זו ההתנגשות הקרובה ביותר לימינו שנמצאה עד כה. מעריכים שתוך מאה מיליון שנה המשפחה תתפזר עד שלא תיבדל מאוכלוסיית האסטרואידים שסביבה.
המשפחה נקראת על שם האסטרואיד הגדול בה 832 קארין שקוטרו 19 ק"מ ומסתו בסביבות 15-20% ממסת הגוף המקורי שהיה בקוטר המוערך ב-33 ק"מ. קארין 832 היא אסטרואיד מסוג S. הגוף (4570) 1990FV נחשב בעבר לחלק מהמשפחה עד שזוהה כ'מסתנן' ב-2004. ליתר חברי המשפחה קוטר הנע בין 1 ל-7 ק"מ.

תגליות נוספות הקשורות למשפחה

פני האסטרואידים במשפחה זו חלקים ויחסית חסרי פגיעות, מה שיאפשר לדעת את הרכבם בבדיקה ספקטרוסקופית וישפוך אור על הקשר האפשרי בין אסטרואידים למטאוריטים. העובדה שגילם ידוע, יאפשר גם להגדיר את קצב היווצרות מכתשים באסטרואידים.
ייתכן שהמשפחה היא המקור לאחת מחגורות האבק הבין-פלנטארי שהתגלו על ידי הלוויין IRAS ולמטאוריטים עם הרכב התואם אסטרואידים מסוג S ותקופת חשיפה לקרינה קוסמית של 5.8 מיליון שנה לערך.
מחקר של המשפחה גילה לראשונה את אפקט יארקובסקי בחגורת האסטרואידים.
אנרגיית שפעול

אנרגיית שפעול (נקראת גם אנרגיית הפעלה או אנרגיית אקטיבציה) היא האנרגיה המינימלית הדרושה להפעלת תגובה כימית. נהוג לסמן את אנרגיית השפעול ב-Eₐ.

פירוק קשרים כימיים

בתגובות כימיות רבות, בנוסף ליצירת קשרים כימיים חדשים, מפורקים קשרים קודמים. על מנת לפרק קשרים אלה יש להשקיע אנרגיה, האנרגיה הדרושה לפירוק כל הקשרים שיש לפרקם במגיבים שווה לאנרגיית השפעול.
דבר זה ניתן להמחיש על ידי תרשים פשוט. ניקח לדוגמה את התגובה הפשוטה, שריפת גלוקוז:

מצב המעבר

מצב המעבר הוא המצב בו יש את האנרגיה החופשית הגבוהה ביותר, המצב הזה מתקיים לזמן מועט מאוד.
האנרגיה הדרושה כדי להגיע למצב המעבר היא אנרגיית השפעול. בתגובה כימית רב שלבית יכולות להיות מספר מצבי מעבר. חומרים המורידים את אנרגיית השפעול נקראים זרזים; זרז ביולוגי נקרא אנזים. הזרזים משפיעים רק על אנרגיית השפעול ולא על אנרגיית המגיבים או התוצרים. באמצעות הורדת אנרגיית השפעול, דרושה פחות אנרגיה על מנת להפעיל את הריאקציה ולכן הריאקציה מתרחשת בתדירות יותר גבוהה. ישנם זרזים שמורידים את אנרגיית השפעול עד כדי כך שהריאקציה נעשית פי כמה מאות יותר תדירה.
ברברי (חברה)

מוצרים

קו האופנה של ברברי מוכר בזכות הבדים המשובצים הייחודיים לו ואשר הפכו לסמלו המסחרי. לחברה חנויות מותג וכן זכיינים ברחבי תבל והיא אף משווקת את מוצריה בחנויות אופנה כלליות. החברה אף מוכרת מוצריה בדואר באמצעות קטלוג ובבעלותה אף קו בשמים הנושא את שם המותג. החברה נושאת בתג מינוי מלכותי של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת וכן של צ'ארלס, נסיך ויילס.
פריט הלבוש המזוהה ביותר עם ברברי הוא מעיל גשם בעל בטנת המשבצות שעיצב מייסד הבית מבד גברדין. הנסיכה דיאנה, מייקל ג'קסון, דייוויד בקהאם והגברים למשפחת המלוכה הבריטית - בהם הנסיך צ'ארלס וכן הנסיך ויליאם הם חלק מהמפורסמים שצולמו עמו במרוצת השנים.

היסטוריה

ברברי נוסדה בשנת 1856 על ידי תומאס ברברי (1835–1926), צעיר בן 21 אשר עבד כשוליה אצל סוחר בדים, פתח חנות משלו בבייסינגסטוק, עיר בצפון מזרח מחוז המפשייר שבאנגליה.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-19 החנות קנתה לעצמה שם כמתמחה בייצור בגדים שנועדו לפעילויות בחיק הטבע. בשנת 1880 המציא ברברי את בד הגברדין, בד חזק ועמיד לפגעי מזג האוויר, לצד היותו אוורירי ונוח. בשנת 1888 הוענק לברברי פטנט על בד הגברדין.
בשנת 1891 פתח ברברי חנות ברחוב היימרקט (Haymarket) בלונדון, אשר פועלת עד עצם היום הזה ובניינה שימש גם כמטה החברה.
בשנת 1901 נקבע לוגו החברה אשר נרשם כסימן מסחר: אביר הדוהר על סוס, והמילה הלטינית Prorsum, אשר משמעותה "קדימה". בשנת 1911 סיפקה החברה את ציודו של רואלד אמונדסן במסעו לקוטב הדרומי ובשנת 1914 סיפקה ציוד לארנסט שקלטון אשר הוביל את משלחתו בחציית אנטארקטיקה.
בשנת 1914 מונה ברברי לספק רשמי של משרד המלחמה הבריטי, קודמו של משרד ההגנה, למדי חיילים המתאימים לשדה הקרב ובפרט לתנאי מלחמת חפירות. לצורך כך עיצב ברברי "מעיל חפירות" (באנגלית: trench coat). עם תום מלחמת העולם הראשונה הפך מעיל החפירות ללבוש אופנתי לאזרחים.
דגם הבד המשובץ הייחודי לברברי עוצב בתחילה כבטנה למעילי החפירות בשנות ה-20. בין היתר לבש את המעיל המפרי בוגרט בסרט קזבלנקה ופיטר סלרס בסרט הפנתר הוורוד. בשנות ה-30 אף עיצבה חברת ברברי בגדי טייסים. דגם הבד המשובץ, על צירוף צבעיו הייחודיים, נרשם כסימנה מסחרי של החברה בשנת 1967 ומופיע על מגוון רחב של בגדים ואביזרי אופנה מתוצרתה, בהם מטריות, צעיפים, תיקים ומזוודות.
ברברי הייתה חברה עצמאית עד לשנת 1955 כאשר נקנתה על ידי חברת Great Universal Stores. החברה הפכה ציבורית ומנייתה החלה נסחרת בבורסת לונדון בשנת 2002. בשנת 2005 מכרה חברת Great Universal Stores את שארית מניותיה בחברה.
ב-2006 מונתה אנג'לה ארנטס למנכ"לית החברה. ארנטס פעלה לניעור מותגי החברה, מיצובה כבית אופנה יוקרתי וביטלה את שיטת הזכיינויות למותגיה בה פעלה החברה עד לבואה. בעקבות המיתון העולמי שהחל ב-2008 וירידה של 14% בהכנסות ברבעון אחד, נאלצה ארנטס להקפיא את תוכניתניותיה להתפתחות החברה וליישם תוכנית הבראה שכללה הקפאת משכורות, פיטורי 10% מכוח האדם, שינוי בשיטת השילוח וקיצוץ בהוצאות ההנהלה וכלליות. לאחר ייצוב החברה קידמה שינויים טכנולוגיים ואסטרטגיה דיגיטלית שעשתה שימוש ברשתות חברתיות לקידומה. ניהולה הביא לצמיחה חדה בפעילות החברה, ובעקבותיה לפתיחת עשרות חנויות חדשות בעיקר בסין ובארצות הברית. שווי השוק של החברה צמח בתקופת כהונתה מ-2 מיליארד פאונד ל-7 מיליארד פאונד.
במשך 16 שנים, בין 2001 ל-2017,  כריסטופר ביילי היה המעצב הראשי של ברברי, ב-2013 מונה גם למנכ”ל.
קרנבליטו

קרנבליטו הוא סגנון מוזיקלי קצבי ועליז המקובל בעיקר בפרובינציה של חוחוי בצפון ארגנטינה - אם כי ניתן לשייכו לכל האלטיפלאנו,
נעשה בו שימוש בכלי הנגינה האופייניים לאזור,
והריקוד שלו מתאפיין בסגנון חופשי - בניגוד לריקודים פולקלוריים אחרים.
מקור שמו בתקופת הקרנבל בה מרבים לרקוד אותו אם כי הוא נרקד בחגיגות לאורך כל השנה.

הריקוד

הריקוד אופייני לתקופת הקרנבל, במקור הריקוד היה חופשי ללא כוריאוגרפיה, ונטלו בו חלק כל החוגגים יחד - במעגל או בטור.
כיום יש הרוקדים אותו בזוגות, בעיקר בהשפעת ריקודים פולקלוריים אחרים שהם עצמם נרקדים בזוגות כמקובל באירופה.

המקצב

המקצב הבסיסי של הקרנבליטו הוא של שתי תיבות של 2/4 כדלקמן (מימין לשמאל):
|1/8 1/16 1/16 1/8 1/16 1/16 | 1/8 1/16 1/16 1/4|

קרנבליטואים מפורסמים

הקרנבליטו המוכר ביותר הוא El humahuaqueño.
במיסה קריאוז'ה הגלוריה הולחנה בסגנון קרנבליטו (carnaval cochabambino ליתר דיוק).
באלבום שיר לדרום אמריקה נכלל קרנבליטו מתורגם בידי אהוד מנור בשם טוב למות בעד הקרנבל.
בתקליט Sing International של הפרברים (1969) מופיע קאוור שלהם לקרנבליטו pollerita colorada של לוס פרונטריסוס.
גריף ווילן

קריירה

ווילן נולד בדטרויט וגדל בטולדו שבארצות הברית. בשנת 2008, החל לשחק פוטבול מכללות  בקבוצת Stanford Cardinal football  של אוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2012, חתם כשחקן חופשי  בקבוצת אינדיאנפוליס קולטס ושיחק בה בעמדת התופס עד שנת 2015. בשנת 2016, שיחק בקבוצת סן דייגו צ'ארג'ז . בנוסף, היה חבר גם בקבוצות מיאמי דולפינס, ניו אינגלנד פטריוטס ובולטימור רייבנס, אולם לא שיחק בהן בעונות.

חיים אישיים

בשנת 2014, אימץ אורח חיים טבעוני לאחר שקרא את הספר Thrive של טריאטלט איש הברזל, ברנדן ברייזר . ווילן השלים תואר בהנדסה ועיצוב המוצר.
ג'ילונג (טאיוואן)

היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום ג'ילונג היה מיושב על ידי אנשי שבט קטגלן, משבטי הילידים באי טאיוואן.
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו אנשי משלחת ספרדית ב-1626, שהקימו בו מבצר ששימש כמוצב של הקולוניה איי הודו המזרחית הספרדיים, שבירתה הייתה מנילה. ב-1642 חברת הודו המזרחית ההולנדית כבשה את המוצב הספרדי והיא שלטה באזור עד 1668, למעט תקופה בין 1661 ו-1663 כששלטה בו ממלכת טונגנינג. לאחר שההולנדים ראו שהאזור לא משתלם רווחית למסחר שלהם, הם עזבו אותו מרצונם ב-1668.
בהמשך השתלטה על האזור שושלת צ'ינג. ב-1863 נפתח בג'ילונג, שנודעה אז כג'ה-לאנג (雞籠廳), נמל שתרם להתפתחותה המהירה של העיר. העיר המשיכה להתפתח הודות לגילויים של מצבורי זהב ופחם באגן הניקוז של נהר ג'ילונג. בסביבות 1878 שם העיר שונה לג'ילונג, שמשמעו "אדמה עשירה ומשגשגת".
ב-1 באוקטובר 1884, במהלך מלחמת סין-צרפת, העיר נכבשה על ידי כוחות צרפת. בהמשך המלחמה התרחשו עוד מספר קרבות באזור, עד שעם סיומה ב-1885 היא הוחזרה לידי הסינים.
במסגרת הסכם שימונוסקי ב-1895 העיר, כמו יתר טאיוואן, הועברה לשליטת האימפריה היפנית. במהלך השלטון היפני העיר התפתחה עד שהפכה לאחת מערי הנמל החשובות בטאיוואן. במהלך השלטון היפני השם שונה ל"קירון" והיא קיבלה מעמד של עיירה. ב-1924 היא קיבלה מעמד של עיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הייתה אחת המטרות העיקריות באזור של בעלות הברית והן הפציצו אותה קשות והחריבו אותה. ב-1945, לאחר המלחמה, טאיוואן הוחזרה לידי הרפובליקה הסינית. ג'ילונג קיבלה את שמה הקודם, קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית, שוקמה וחזרה להיות אחד הנמלים העיקריים של טאיוואן.

ממשל

מבחינה מנהלית ג'ילונג מחולקת ל-7 נפות (בסינית: 區) אשר כל אחת מהן מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה ג'ונְגְגֶ'נְג (中正區) היא המרכז השלטוני של העיר.

כלכלה

כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על הנמל שלה, כמו גם על כריית פחם באזור שלה.

חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת האוקיינוס הלאומית של טאיוואן, מכון גִ'ינְג-גְווֹ לניהול ובריאות (經國管理暨健康學院) ומכון צ'ונְגְיוּאוּ לטכנולוגיה (崇右技術學院).
קנט נגאנו

ביוגרפיה

נגאנו נולד בברקלי, קליפורניה כשהוריו היו סטודנטים לתואר שני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא גדל במורו ביי ולמד סוציולוגיה ומוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, אבל בשנת 1976 עבר לאוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו ללמוד משפטים. בתקופת לימודיו שם למד קומפוזיציה אצל גרוסוונור קופר ורוג'ר ניקסון.
את קריירת הניצוח שלו החל עם להקת האופרה של בוסטון, שם היה עוזר מנצח לשרה קולדוול. הוא היה מנצח התזמורת הסימפונית של ברקלי במשך 26 שנים והתמנה למנצח ראשי ומנהל אמנותי של התזמורת הסימפונית הגרמנית של ברלין עוד בתקופת עבותו עם תזמורת ברקלי. אחר כך התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת האלה במנצ'סטר ושל האופרה של ליון.
בשנים 1986–1989 היה מנצח אורח ראשי של אנסמבל אנטרקונטמפורן.
אוליביה מסיאן בחר בנגאנו לנצח על ביצוע הבכורה של האופרה שלו, "פרנציסקוס הקדוש מאסיזי" בשנת 1983. נגאנו היה אורח קבוע בפסטיבל זלצבורג, שם ניצח על הצגת הבכורה של L'Amour de loin מאת קטיה סאריאהו בשנת 2000. כמו כן ניצח על הצגת הבכורה העולמית של "מותו של קלינגהופר", מאת ג'ון אדמס, בבריסל.
קנט נגאנו התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של מונטריאול ושל האופרה הממלכתית של בוואריה בשנת 2006. בספטמבר 2006 ויתר על משרתו בתזמורת הסימפונית הגרמנית של ברלין.
הקסטלי של סן מרינו

היסטוריה

עד שנת 1462 היו בסן מרינו חמש עיירות שכונו "גואלדרייה" (Gualdarie; יחיד Gualdaria - "גואלדריה"). בשנים 1462–1463 סופחו למדינה ארבע עיירות נוספות אשר זכו לכינוי "Castra subdita" (בקירוב "מקום/מחנה מסופח"), ושם זה השתבש עם השנים ל"קסטלו". ההבחנה בין ארבע הגואלדרייה לבין חמשת הקסטלי נותרה בעינה עד שהתקבל חוק ב-16 במרץ 1925 שהשווה את מעמדן של כל תשע העיירות, ומאז נקראות כולן "קסטלי". אותו חוק קבע כי ראשי הערים ימונו על ידי הפרלמנט, אך ב-1979 קבע חוק אחר כי ראשי הערים יבחרו בבחירות כלליות.