google/wiki40b huggingface dataset:
רייטינג (שבועון)

רייטינג היה שבועון טלוויזיה ובידור בהוצאת "מעריב החזקות", המתחרה בפנאי פלוס הוותיק ממנו. רייטינג נוסד על ידי יובל נתן ויצא לאור בפעם הראשונה ב-23 ביוני 1999, כשעל שער הגיליון הופיע רפי רשף. כעבור 12 שנים ו-3 חודשים, ב-23 בספטמבר 2011 יצא הגיליון האחרון.
הגישה השונה של השבועון הצמיחה ממנו במהלך השנים כותבים מוכרים רבים: אביעד קיסוס, יאיר רוה, איילת שני, ליסה פרץ, דבורית שרגל, יוסי אליאס, מושיקו כהן, דודו כהן, נוי אלוש, אבישי בן אלי, אורי סלעי, יהודה נוריאל, אורית נבון, נטע חוטר, רחלי רוטנר, שחר אורן ואחרים.
לאחר כ-6 שנים כמגזין עצמאי, נרכש השבועון על ידי מעריב החזקות. יובל נתן החליט לפרוש מעריכת השבועון בשנת 2005 בעקבות הרכישה של מעריב. לאחר פרישתו של נתן, מני אבירם ערך את השבועון במשך כ-3 שנים (2005-2008). אחריו מונה לתפקיד עורך השבועון ירון טן-ברינק, לשעבר מבקר הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות", אשר לפני כן כתב ב"רייטינג" טורים שונים וערך את אתר האינטרנט של המגזין. בשנת 2010 עזב גם טן-ברינק את התפקיד והעורך הרביעי והאחרון של השבועון היה אלון צרפתי.
מדי שבוע הופץ בנוסף לגיליון הרגיל גם גיליון מתומצת המחולק בחינם בבתי הקפה של ארומה. ביוני 2007 הוציא העיתון גיליון קיצי מיוחד בגרסה נוספת לזו הרשמית הנמכרת בחנויות, העוסק בנושאי מוזיקה וסלולרי. הגיליון המיוחד חולק בחינם על ידי חברת פלאפון.
בשנת 2011 נסגר מוסף התרבות שחולק מדי יום שישי לקוראי מעריב, ובמקומו צורף השבועון רייטינג כמוסף תוך צמצום משמעותי של כמות העמודים והוספת מדורים שפורסמו לפני כן במוסף תרבות, וכן המשיך להימכר בנפרד בדוכני העיתונים גם בגרסה זו. אולם כעבור מספר חודשים הוחלט לסגור לחלוטין את "רייטינג", והגיליון ה-639 והאחרון שלו יצא ב-23 בספטמבר 2011, 12 שנים ו-3 חודשים לאחר הגיליון הראשון. במקומו חולק המוסף ז'ורנל.
קוד היסטונים

קוד היסטונים (באנגלית: Histone Code) היא היפותזה שהשעתוק של אינפורמציה גנטית המקודדת בדנ"א, מווסתת בחלקה על ידי מודיפיקציות כימיות של חלבוני ההיסטון, בעיקר על הקצה החופשי שלהם.
יחד עם מודיפיקציות נוספות כגון מתילציה של הדנ"א עצמו, המערכת היא חלק מהקוד האפיגנטי.
היסטונים מקושרים לדנ"א ליצירת נוקלאוזומים. אלו מתחברים יחד ליצירה של סיבי כרומטין אשר בתורם מרכיבים את מבנה הכרומוזום המוכר.
היסטונים הם חלבונים גלובליים עם קצה N-טרמינלי גמיש הבולט מהנוקלאוזום.
חלק ניכר מהמודיפיקציות לזנב ההיסטוני הזה מתאימים למבנה הכרומטין. גם מודיפיקציות אלו וגם מבנה הכרומטין עצמו מותאמים במידה רבה לרמות הביטוי של גנים.
הקונספט העיקרי בתאוריה זו היא כי המודיפיקציות על ההיסטונים לא קיימים רק לטובת ייצוב או ערעור הקשר בין הדנ"א להיסטונים עצמם, אלא שהם נועדו על מנת לגייס חלבונים אחרים באמצעות זיהוי ספציפי של היסטונים ששונו על ידי דומיינים חלבונים אשר נועדו למטרות אלו.
החלבונים המגויסים הם אלו שפועלים לשינוי מבנה הכרומטין באופן פעיל ומעודדים באופן זה שעתוק.

ההיפותזה

ההיפותזה היא שהאינטראקציות בין הכרומטין לדנ"א מונחות על ידי המודיפיקציות של ההיסטונים. בעוד שמקובל שמודיפיקציות (כגון מתילציה, אצתילציה, פוספורילציה וכו') לזנב ההיסטוני משנות את מבנה הכרומטין, הבנה מלאה של המכניזם המדויק בו מודיפיקציות אלו משפיעות על הקשר בין הדנ"א להיסטונים עדיין לא ברור לגמרי.
אמנם, ישנן דוגמאות ספציפיות בהם ידועים הפרטים המדויקים. לדוגמה, פוספורילציה של שיירי חומצות האמינו סרין במיקומים 10 ו-28 על היסטון H3 היא סימן להתעבות הכרומוזום. בצורה דומה, השילוב של פוספוריצליה של סרין בעמדה 10 והאצתילציה של ליזין בעמדה 14 על אותו היסטון היא סימן מובהק לשעתוק פעיל.

המורכבות של קוד ההיסטונים

בניגוד למודל המופשט הזה, לקוד עצמו יש פוטנציאל להיות מורכב ביותר. כל אחד מארבעת ההיסטונים הבסיסיים יכול לעבור מודיפיקציות שונות ובמס' אזורים שונים בו-זמנית. לדוגמה, בהיסטון H3 ישנם 19 שיירי ליזין הידועים כעוברים מודיפיקציות, וכל אחד יכול לעבור דה-, מונו-, די- או טרי-מתילציה. בהנחה ומודיפיקציות אלה אינן תלויות זו בזו, ישנם 4¹⁹ (כ-280 מיליארד) וריאציות אפשריות, הרבה יותר ממספר ההיסטונים המרבי בגנום האנושי ((6.4Gb / ~150bp = ~44 מיליון, בהנחה שהם דחוסים). כל זה עוד לפני שהתחשבנו באצתילציה של ליזין (9 שיירים ב-H3), מתילציה של ארגנין (ידועים 3 ב-H3) או פוספורילציה של תריאונין, סרין וטירוזין (ידועים 8 כאלו ב-H3) וכן מודיפיקציות של היסטונים נוספים.
כל נוקלאוזום בתא יכול להיות בעל סט שונה של מודיפיקציות, דבר שמעלה השערה בדבר קיומם של דפוסים נפוצים של מודיפיקציות אלו. מחקרים שנערכו לאחרונה על כ-40 מודיפיקציות על פני פרומוטורים של הגנום האנושי, הראו שקיימים למעלה מ-4000 צירופים שונים, כאשר למעלה מ-300 מהן מתרחשות על פרומוטר יחיד. לעומת זאת, התגלו דפוסים המכילים סט של 17 מודיפיקציות אשר יחד חזרו על עצמם בלמעלה מ-3000 גנים. לפיכך, דפוסים של מודיפיקציות להיסטונים אכן קיימים אך הם מאד מורכבים וכיום יש לנו את הידע הביוכימי המדויק אודות חשיבותם של חלק קטן יחסית של מודיפיקציות אלו.
רוברטו באג'ו

קריירה

באג'ו החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1982 בקבוצת וויצ'נזה מהליגה השלישית דאז. ב-1985 עבר באג'ו לקבוצת פיורנטינה, בה נחשב לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה. בשנת 1990 נמכר כרטיס השחקן של באג'ו ליובנטוס תמורת סכום שיא של 19 מיליון דולר. באותה שנה הופיע במדי נבחרתו בטורניר גביע העולם שנערך באיטליה. ב-1993 זכה עם יובנטוס בגביע אופ"א, לאחר שהוביל את הקבוצה כקפטן בצמד מפגשי הגמר מול בורוסיה דורטמונד, כבש צמד במשחק הראשון בו ניצחה יובנטוס 3-1, בדרך לניצחון 6-1 בסיכום המפגשים, ואף זכה בכדור הזהב ובכדורגלן השנה בעולם.
בשנת 1994, הופיע באג'ו במדי נבחרתו במסגרת גביע העולם, ואף כבש חמישה שערים. באג'ו הגיע עם נבחרתו עד לשלב הגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל בדו-קרב פנדלים. באג'ו החמיץ את הבעיטה האחרונה של איטליה, וכתוצאה מכך הפסידה נבחרתו את התואר לברזיל.
ב-1995 זכה באג'ו עם יובנטוס באליפות איטליה הראשונה שלו, וכן בגביע אופ"א. בהמשך נמכר למילאן, איתה זכה באליפות השנייה שלו. ב-1997 עבר לבולוניה, עבורה כבש 22 שערים בעונה. בעקבות כך, נכלל באג'ו בסגל נבחרת איטליה במסגרת טורניר הגביע העולמי לשנת 1998 אשר נערך בצרפת. באותו טורניר, הבקיע באג'ו שני שערים, ושער נוסף במסגרת דו-קרב בעיטות עונשין בשלב רבע הגמר, בו הודחה נבחרתו מהטורניר על ידי נבחרת צרפת.
לאחר גביע העולם חתם באג'ו באינטר מילאנו. לאחר שנתיים לא מוצלחות במדי הקבוצה, עבר באג'ו לקבוצת ברשה, בה שיחק עד לפרישתו ממשחק בשנת 2004. באג'ו סיים את הקריירה עם 203 שערים בליגה האיטלקית, ו-56 הופעות ו-27 שערים בנבחרת הלאומית. ב-28 באפריל 2004, נערך לכבודו משחק הוקרה בינלאומי נגד נבחרת ספרד.
במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
תסמונת

גורמים

תסמונת מסוימת יכולה להתפתח מגורם יחיד או משילוב של מספר גורמים.

סוגים שונים של תסמונות

התסמונת יכולה להיות מסווגת כנוירוזה, פסיכוזה, מצב נפש אחר, מחלה פתולוגית הנובעת מפגם גנטי, תמונה קלינית אחרת, או כתופעה חברתית רחבת היקף. בזמן האחרון נעשה ניסיון לתאר תופעות או תגובות חברתיות כתסמונות.
זילה קלארק

ביוגרפיה

קלארק החלה את דרכה כשחקנית בטלוויזיה בשנת 1972. היא הופיעה במה יפית עמק נוי ב-1976, ובתפקיד סוזן ניפר ב"דומבי ובנו" (1983) המבוסס על הרומן מאת צ'ארלס דיקנס. עוד השתתפה בפרק הראשון בסדרת הדרמה "פולדארק" (1975).
תפקידה הידוע ביותר הוא ג'יין בסדרת הטלוויזיה "ג'יין אייר" עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה. הסדרה הופקה על ידי בארי לטס עבור ה-BBC והבמאי היה ג'וליאן אמייס. קלארק שיחקה בתפקיד הנשי הראשי ולצידה כיכב טימותי דלטון בתפקיד אדוארד רוצ'סטר.
ב-1985 הייתה קלארק מועמדת על תפקידה כג'יין אייר לפרס CableACE לשחקנית הטובה ביותר בסרט או במיני-סדרה.
שרה גאדון

ביוגרפיה

גאדון נולדה בטורונטו שבקנדה, למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי ובריטי. בנעוריה למדה ריקוד במשך מספר שנים. היא בוגרת המכון ללימודי קולנוע של אוניברסיטת טורונטו.
תפקידה הראשון היה ב-1998 בפרק של הסדרה ניקיטה. לאורך הקריירה שיחקה ודיבבה בסדרות ובסרטי טלוויזיה קנדים, כמו "מוטאנט איקס". היא שיחקה בשלושה סרטים שביים בן ארצה דייוויד קרוננברג: "שיטה מסוכנת" (2011) "קוסמופוליס" (2012), ו"מפות לכוכבים" (2014) וכן בסרט שביים בנו, ברנדון קרוננברג, "Antiviral" ‏(2011). ב-2012 שיחקה בסרט הקולנוע "אויב" וב-2014 בתפקיד הנשי הראשי בסרט "דרקולה: ההתחלה". ב-2015 כיכבה בסרט "יציאה מלכותית" כנסיכה אליזבת. ב-2016 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרת המתח והמדע בדיוני "נובמבר 1963". ב-2017 כיכבה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "לטענת גרייס".
Beautiful Trauma

רקע והפקה

בפרק זמן כלשהו בחרה פינק להודיע כי אלבומה השביעי עתיד לצאת בשנת 2017, ולאחר שהוציאה את הסינגל הראשון ממנו "What About Us", הודיעה כי האלבום עתיד לצאת ב-13 באוקטובר 2017. את כל שירי האלבום כתבה פינק בשיתוף ג'וני מקדייד וסטיב מאק, שגם הפיק לה את האלבום.
ברוך תור-רז

ברוך תור-רז (טוריס) (23 באוקטובר 1936 – מאי 2014) היה ארכיונאי, משורר וסופר ילדים ונוער ישראלי.

ביוגרפיה

נולד באוקטובר 1936 בתל אביב לאהרון ורבקה טוריס, וגדל בדרום העיר. בנעוריו עבד כנער מתלמד בבית דפוס "ספר". לאחר שירותו הצבאי עסק בחינוך ובהדרכת מבוגרים, ובשנת 1968 התמנה לשמש כארכיונאי ראשי של מפא"י בבית ברל.
את סיפוריו הראשונים פרסם תור-רז בשבועונים לילדים. בשנת 1996 זכה בעיטור אנדרסן על ספרו 'פרצוף צנע' מידי האיגוד הבינלאומי לספרי ילדים (IBBY).
היה נשוי למשוררת שלומית תור-רז (1939–1989) עד מותה.
רד רוצ'ה

קריירת משחק

רוצ'ה נולד וגדל בעיר הילו שבהוואי, ובין השנים 1943–1947 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון. בעונת 1946/1947 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-BAA‏ 1947 נבחר רוצ'ה על ידי קבוצת טורונטו האסקיז, אשר מיד לאחר מכן התפרקה, וב"דראפט הפיזור" שנערך על שחקניה נבחר על ידי סנט לואיס בומרס. במשך 43 שנים היה השחקן היחיד בתולדות ה-NBA שמוצאו בהוואי, עד שהצטרף לליגה סדריק סבאלוס בשנת 1990. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 11.6 נקודות למשחק. באפריל 1950 התפרק גם מועדון הבומרס, ורוצ'ה עבר לבולטימור בולטס במסגרת דראפט הפיזור. לאורך עונתו היחידה בבולטימור קלע 13.1 נקודות למשחק, ובמהלכה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-NBA.
לקראת עונת 1951/1952 הועבר רוצ'ה בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לפרד סקולארי ואלכס האנום. בעונת 1954/1955 קלע 11.3 נקודות למשחק והיה אחד משחקני המפתח של הקבוצה, לצד דולף שייס, פול סימור, ג'וני קר וארל לויד, אשר הובילו את סירקיוז לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA. בעונת 1956/1957 שיחק עבור פורט ויין פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 33.

קריירת אימון

במהלך עונת 1957/1958 מונה למאמן דטרויט פיסטונס, במקומו של צ'ארלס אקמן. בפלייאוף של אותה עונה הודחו הפיסטונס בגמר האזור המערבי, ובפלייאוף 1959 הפסידו כבר בסיבוב הראשון. לאחר שפתחה את עונת 1959/1960 עם מאזן שלילי 13–21, פיטרה דטרויט את רוצ'ה ומינתה במקומו את דיק מקגווייר. בתקופתו בקבוצה רשמו הפיסטונס מאזן כולל של 65 ניצחונות ו-88 הפסדים (42.5%).
בין השנים 1963–1973 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הוואי במנואה. בעונת 1971/1972 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות.
ב-13 בפברואר 2010 נפטר רוצ'ה כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 86.
פילודנדרון דו-נוצתי

תיאור

הפילודנדרון הדו-נוצתי הוא צמח תדיר-ירק הגדל באזורים מוצלים או מוצלים למחצה. עליו גדולים (עד לאורך כ-80 ס"מ), ומפורצים בדומה למבנה דו-נוצתי, ומכאן שמו. פרחיו קטנים ולבנים וערוכים בשזרה עטויה מתחל, ירוק בצידו החיצוני וקרם בצידו הפנימי. בתנאי גידול אופטימליים הצמח יכול להגיע עד לגובה של 3 מטרים, כשהוא נאחז בתמיכות (קירות, קורות, עצים) בעזרת שורשי אוויר עבים.
אחמד אבן טולון

אחמד אבן טולון (בערבית: أحمد بن طولون, 835-883) היה מושל מצרים תחת החליפות העבאסית ולאחר מכן מרד בעבאסים וייסד את שושלת טולון העצמאית ששלטה על הלבנט.

המרד בעבאסים

אחמד אבן טולון היה בנו של ממלוכ שמונה להיות מושל במצרים מטעם בית עבאס. אבן טולון קיבל הוראה מהחליפה לדכא את המרד בארץ ישראל של המושל אמג'ור. טולון אכן כבש את אזור א-שאם (ארץ ישראל וסוריה), אך סיפח את השטח למצרים והפסיק את תשלומי המיסים לבגדד. אבן טולון היה המייסד והראשון מבין שושלת של שליטים טולוניים, ששלטו במצרים במשך 37 שנים, ומתוקף כך גם בארץ ישראל ובירושלים. מתקופת שלטונם בעיר לא נשאר זכר כלשהו, אך מקור ערבי אחד מזכיר מדרשה ללימודי האסלאם בירושלים מתקופת הממלוכים בשם מדרסת אלטולוניה. בשכונה המזרח ירושלמית ואדי אל-ג'וז קרוי רחוב, על שמו של אבן טולון.

מותו ומורשתו

בשנת 883 אבן טולון נרצח על ידי אחת מנשותיו כשרחץ באמבטיה, מקנאה.
דודו של אבן טולון ירש אותו אך מאבקי ירושה מתמשכים הביאו לקריסת השושלת הטולונית וב- 905 הצליחו העבאסים להשיב את שלטונם בשטח.
הקיר הרביעי

הקיר הרביעי הוא מושג בתיאטרון המתייחס אל הקיר הדמיוני המפריד בין הקהל לבמה, בתיאטרון בעל קשת פרוסניום (במת מסגרת תמונה). על הבמה בנויים שלושה קירות אמיתיים של חדר והקהל, כביכול, מציץ לתוך עולם ההתרחשות על הבמה, דרך קיר רביעי שקוף. שקיפות זו היא בדרך כלל חד כיוונית, הקהל יכול לראות את ההצגה אך הדמויות על הבמה מתנהגות בהתאם לעלילה בלי להתייחס לעובדה שהקהל צופה בהן. 
בפועל, הקיר הרביעי התקיים כבר במחזות יוון העתיקה ובימי שייקספיר, אך הוא הוגדר כמושג רק על ידי דני דידרו בן המאה ה-18, וזכה לפרסום בעיקר בתיאטרון הריאליסטי של המאה ה-19. אף על פי שהמושג המקורי התייחס לתיאטרון, הוא התרחב בהמשך לכלול את ההפרדה בין הצופה ליצירה בסוגי מדיה רבים, כולל: ספרות, קולנוע, טלוויזיה, קומיקס ואף משחקי וידאו.
Halt im Gedächtnis Jesum Christ, רי"ב 67

Halt im Gedächtnis Jesum Christ (בעברית:  זכור את ישו המשיח), רי"ב 67, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון שלאחר חג הפסחא, שחל ב-16 באפריל 1724.

היסטוריה

קנטטה זו הייתה השתים עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 134.
ב-1868 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 16 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 25 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ארנסט אנסרמה (ב-1968), גוסטב ליאונהארדט (ב-1976), הלמוט רילינג (ב-1978) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
יחסי לאוס–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין לאוס לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-6 בדצמבר 1991.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בלאוס אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי לאוס שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
שטרויזל

שטרויזל (מגרמנית: Streusel) הוא ציפוי פירורים המקובל באפייה ומגדנאות שמקורו בגרמניה.
מרכיביו הבסיסיים של השטרויזל הם חמאה, קמח וסוכר. למתכון הבסיסי מקובל להוסיף תבלינים כמו קינמון או וניל, קקאו, לימון או אגוזים. בשטרויזל נהוג לצפות מאפינס, לחמים, פאיים ועוגות. בתחילה מעורבבים סוכר וחמאה רכה במעבד מזון. לאחר מכן מעורבב הקמח לתוך הבלילה עד להיווצרות פירורים ואלה מפוזרים על המאפה לפני אפייתו או במהלכה.
Monsters (שיר של שרה אאלטו)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שרה אאלטו, ג'וי דב, קי פיצג'רלד ולינאה דב והולחן על ידי אאלטו גם כן.

UMK Finland 2018

ה-UMK התנהל בשנה זו בצורה שונה, ולאחר ששרה אאלטו נבחרה בבחירה פנימית, ב-UMK נבחר השיר בלבד. שירי התחרות שוחררו בהדרגה - כל שבוע ביום חמישי שיר נוסף. ראשון שוחרר השיר הנבחר - "Monsters", ואחריו יצאו שני שירים נוספים - "Domino", ו-"Queens".
בחירת השיר המנצח נקבעה באמצעות שקלול הצבעות הקהל ופאנל שופטים בינלאומיים. השיר "Monsters", זכה ברוב הקולות ונבחר לייצג את פינלנד באירוויזיון 2018.

השיר באירוויזיון 2018

עם השיר הופיעה שרה אאלטו בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2018, שם ייצגה את פינלנד. לאחר שהופיעה אאלטו עם השיר, פורסמה רשימת מיקומי השירים, שם התברג השיר במקום ה-10, עם כ-108 נקודות בסך הכל.
בעקבות כך, עלתה אאלטו לגמר, שם ביצעה את השיר בשנית, וסיימה במקום ה-25 עם כ-46 נקודות בסך הכל.
שארטרז (ליקר)

סוגים

לליקר ישנם שני סוגים עיקריים: ירוק וצהוב. ההבדל ביניהם הוא כמשתמע - בצבע, אך גם במידת האלכוהול בנפח. בעוד שבשארטרז הירוק ישנם 55% אלכוהול, הצהוב, אשר מקבל את צבעו מתבלין הזעפרן, מכיל 40% או 43% אלכוהול "בלבד" והוא בעל ארומה וטעם מעודן ומתוק יותר.
סוגים אחרים של הליקר הם שארטרז VEP - אשר מיוצר באותם תהליכים ותרכובות כמו הליקר המקורי, אך בנוסף הוא מיושן בחביות עץ אלון אשר מעניקות לו איכות מיוחדת. סוג זה קיים הן בצבע ירוק והן בצבע צהוב. כמו כן ישנו סוג בשם "שיקוי הצמחים של הגראנד שארטרז" (Elixir Végétal de la Grande-Chartreuse), למעשה השיקוי המקורי, אשר מיוצר מ-130 סוגי עשבים ארומטיים ורפואיים, שיחדיו יוצרים ליקר חזק (בעל 71% אלכוהול בנפח) ומאוד "אפקטיבי".

היסטוריה

על פי המסורת, הליקר הומצא לראשונה בשנת 1605, כאשר המרשל של הארטילריה של המלך אנרי הרביעי, פרנסואה חניבעל ד'אסטרה, הביא לנזירים הקארטוזיאנים באזור פריז שבצרפת מתכון של "שיקוי לחיים ארוכים". משקה זה היה חזק ביותר ובעל 71% אלכוהול בנפח. המתכון הגיע לבסוף להנהגת המסדר, במנזר גראנד שארטרז בהרים שמצפון לעיר גרנובל. אז החל ייצור השארטרז. בשנת 1737, לאחר שנים של שיפור ופיתוח, שופר המתכון על ידי האח ז'רום מובק והוחל בייצור נרחב יותר. הליקר נהיה פופולרי במהירות, ובשנת 1764 הנזירים עיצבו אותו למוצר חדש ומעודן יותר, בעל 55% אלכוהול "בלבד" - שארטרז ירוק. בשנת 1793, במהלך המהפכה הצרפתית, גורשו הנזירים מצרפת והדבר הוביל להפסקת הייצור של המשקה. מספר שנים לאחר מכן הם הורשו לחזור למנזר. האגדה מספרת, שעד שנת 1838 ייצרו הנזירים מן המשקה רק עבור עצמם. בשנה זו עצרו למנוחה במנזר פרשים של הצבא הצרפתי, טעמו מן המשקה והוציאו את שמו לתהילה. באותו זמן פותחה גרסה מתוקה ומעודנת יותר של המשקה - שארטרז צהוב. בשנת 1903 גורשו הנזירים שוב, וכל רכושם, כולל המנזר, הולאם על ידי הממשלה.
עם זאת, הנזירים לא קפאו על שמריהם, וכאשר מצאו מקום מפלט בספרד, הם התחילו לייצר את הליקר שם, על פי המתכון הסודי שהביאו. ההבדל היחיד היה בתווית נוספת על הבקבוק אשר ציינה כי הוא "יוצר בספרד על ידי האבות הקארטוזיאנים".
באותו זמן, ניסתה הממשלה הצרפתית לייצר את המשקה שוב ושוב על פי המתכון. התוצאה הייתה הרת אסון. ב-1927 פשטה חברת הייצור של המשקה את הרגל. קבוצה של אנשי עסקים מקומיים מווארון (Voiron) שבאזור הרי שארטרז קנתה את מניות החברה במחיר אפסי והעניקה אותן במתנה לנזירים הקארטוזיאנים בספרד.
יחד עם המניות שברשותם, שבו הנזירים לצרפת והחלו שנית בייצור המשקה במושבו המקורי. למרות שעל פי החוק הצרפתי הם נחשבו לשוהים בלתי חוקיים, כאשר מפולת בוץ החריבה את המזקקה ב-1935, שלחה הממשלה הצרפתית מהנדסים צבאיים לבנות את המזקקה מחדש בווארון, היכן שהייתה גישה לפסי רכבת על מנת לאפשר את ההפצה של המשקה ביתר קלות. לאחר מלחמת העולם השנייה, העניקה הממשלה מחדש לנזירים את אזרחותם.
כיום מיוצר המשקה מתערובת עשבים אשר נעשית על ידי שלושה נזירים במנזר בווארון. משקאות אלכוהוליים אחרים מיוצרים גם הם במנזר זה. המתכונים המדויקים של הסוגים השונים הם סוד מסחרי. עם זאת, ניתן להבחין באזוב כמרכיב עיקרי במשקה.
תוכנייה

תוכנייה היא מסמך המכיל פרטים על אירוע שנועד לציבור של משתתפים. התוכנייה נערכת על ידי מפיקי האירוע, היא כוללת פרטים על האירוע, ומטרתה ליידע את המשתתפים בו. תוכנייה מופקת להצגת תיאטרון ומופעים אחרים של אמנות הבמה ולכנסים. על פי רוב התוכנייה מודפסת על נייר, וכן היא מוצגת באתרי האינטרנט הרלוונטיים לאירוע.
לעיתים מופקת תוכנייה לסדרה של מופעים (כגון תוכנייה של פסטיבל).
תוכנייה מהווה גם אמצעי קידום מכירות, לקראת האירוע, ומוצעת למשתתפים פוטנציאלים.

תוכנייה באירוע עם משתתפים פעילים

תוכנייה כזו מפיקים לקראת כנס, אירוע ספורטיבי או פעילות אחרת שיש בה משתתפים פעילים (להבדיל מצופים). מטרתה היא ליידע את המשתתפים על סדר היום הצפוי, על האירועים שיתקיימו בכל עת, ועל הנושאים שיועלו בהם.
ארון החתולים

היסטוריה

המוזיאון ממוקם לצד תעלת ההרנחראכט באזור המכונה ה"חאודן בוכט" (העיקול המוזהב). מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1667 עבור האחים הסוחרים וילם ואן לון (Willem van Loon) ואדריאן ואן לון (Adriaen van Loon). בשנת 1837 שונה המבנה, וכניסת השירות של המבנה הפכה לכניסה הראשית שלו (בדומה לבתי תעלה רבים אחרים באמסטרדם). בשנת 1885 מכרה משפחת ואן לון את המבנה לסוחר פיטר ואן אייחן (Pieter van Eeghen), אשר שיפץ את המבנה. כמו כן במבנה התגורר ראש עירית אמסטרדם יאן קלקון.
בשנת 1985 שוקם המבנה ובשנת 1990 נפתח המוזיאון על ידי בוב מייר (Bob Meijer), לזכר חתול המחמד שלו.
אוספי המוזיאון כוללים יצירות אמנות (ציורים ופסלים) בהן יצירות של האמנים פאבלו פיקאסו, רמברנדט, אנרי טולוז-לוטרק.
אראס אוזביליז

קריירת מועדונים

אוזביליז נולד באיסטנבול שבטורקיה להורים ארמנים, בגיל צעיר המשפחה עבר להולנד. אוזביליז התחיל את הקריירה שלו באקדמיה של אייאקס אמסטרדם אליה הגיע בגיל 8. ב-24 ביולי 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות נגד אינדפנדיינטה, בו הוא גם הצליח לכבוש שלושער ב-7 דקות. בפברואר 2009 הוא סיכם על חוזה לשנתיים וחצי במועדון. בנובמבר 2010 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד פ.ס.ו. איינדהובן וכמה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד ריאל מדריד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-14 באפריל 2011 הוא האריך את חוזהו במועדון עד יוני 2014. ב-24 בפברואר 2014 הבקיע בניצחון 1-2 נגד מנצ'סטר יונייטד והפך לשחקן הראשון של אייאקס שמבקיע באולד טראפורד.
ב-8 באוגוסט 2012 אוזביליז חתם בקובאן קרסנודאר תמורת מיליון אירו. ב-20 באוגוסט 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד אלניה ולדיקווקז. ב-2 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד דינמו מוסקבה כאשר אוזביליז הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-93.
ב-26 ביולי 2013 חתם בספרטק מוסקבה תמורת 10 מיליון אירו. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון 4-1 על דינמו מוסקבה. ב-22 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-0 על צסק"א מוסקבה.
ב-22 בינואר 2016 חתם בבשיקטש הטורקית. ב-23 בינואר הושאל לראיו ואיקאנו הספרדית. ב-7 בפברואר 2018 הושאל לשריף טירספול מליגת העל המולדבית עד לסיום העונה.
באוגוסט 2018 אוזביליז הושאל לוילם II.
ב-31 באוגוסט 2019 אוזביליז חתם בפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.

קריירה בינלאומית

במאי 2010 זומן אוזביליז על ידי ההתאחדות לכדורגל בארמניה לאימוני נבחרת הנוער. אוזביליז אמנם הציג יכולת טובה, אך לא יכל להמשיך בעקבות בעיות במסמכים האישיים שלו. לאחר שהתלבט בין ארמניה והולנד, אוזביליז החליט לייצג את נבחרת הולנד אך כעבור זמן קצר שינה את דעתו והחליט לייצג את ארמניה.
ב-10 באוגוסט 2012 זומן לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד ליטא. אוזביליז לא שותף וארמניה הפסידה 3-0. ב-29 בפברואר 2012 אוזביליז ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד קנדה בו הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. המשחק נגמר בניצחון 1-3 לטובת ארמניה.
שגיא קלב

ביוגרפיה

קלב נולד בחולון, במהלך שירותו הצבאי החל לעסוק בפיתוח גוף ולאחר שחרורו החל להתחרות בתחרויות בתחום ואף זכה בתואר "מר ישראל", במקביל הוא גם התחיל ללמוד חינוך גופני באוניברסיטת בר-אילן. לאחר שנה של לימודים נסע לטיול לארצות הברית, בהמשך החליט כי הוא נשאר במקום ומפסיק את לימודיו. הוא סיים תואר בתזונה באורלנדו. לאחר מכן הוא חזר להתחרות במספר תחרויות גוף בטקסס.
בנוסף קלב דגמן והופיע על מספר מגזינים ובין היתר "Iron Man" ו-"Muscle & Fitness"  בו הופיע 11 פעמים. במסגרת עבודות הדוגמנות שלו הצטלם גם בעירום, הוא הופיע בין היתר גם בסדרה משמר המפרץ.
קלב למד מספר קורסים נוספים בתזונה ורפואה אלטרנטיבית וייסד את תוכנית האימונים הייחודית לו "The body beast" והוא עובד כמאמן כושר. בתוך כך, אימן קלב בין היתר באופן אישי את כוכב הרווק שון לאו .
עבדים היינו

"עבדים היינו" הוא שיר לכבוד חג הפסח. מילות השיר הן חמש בלבד, ומקורן בהגדה של פסח.
את הלחן העממי הידוע למילים אלו הלחין שלום פוסטולסקי.

מילות השיר

מילות השיר הן חמש בלבד, והן חוזרות על עצמן בווריאציות שונות:
"עֲבָדִים הָיִינּו, עֲבָדִים,
 עַּתָהּ בְנֵי חֹורִין, בְנֵי חֹורִין.
 עֲבָדִים הָיִינּו,
 עַּתָה, עַּתָהּ בְנֵי חֹורִין, בְנֵי חֹורִין."

הלחן

מלחין השיר, שלום פוסטולסקי, היה מראשוני קיבוץ עין חרוד, והוא הלחין את השיר לכבוד סדר הפסח שנערך בקיבוץ.
בזכרונות שלו, כתב פוסטולסקי "לפי בקשת הגננות הייתי מחבר לפעמים מנגינות לשירים בשביל ילדי הגן...".
המנגינה שהלחין פוסטולסקי למילים אלו, הפכה לשיר עממי ידוע.
עפני

עָפְנִי, או הָעָפְנִי הייתה עיר בתקופת המקרא.
בספר יהושע מסופר כי השתייכה לנחלת שבט בנימין:
" וַיַּעַל גּוֹרַל מַטֵּה בְנֵי בִנְיָמִן לְמִשְׁפְּחֹתָם וַיֵּצֵא גְּבוּל גּוֹרָלָם בֵּין בְּנֵי יְהוּדָה וּבֵין בְּנֵי יוֹסֵף: ... וְהָיוּ הֶעָרִים לְמַטֵּה בְּנֵי בִנְיָמִן לְמִשְׁפְּחוֹתֵיהֶם יְרִיחוֹ וּבֵית חָגְלָה וְעֵמֶק קְצִיץ: ... וּכְפַר העמני [הָעַמֹּנָה] וְהָעָפְנִי וָגָבַע עָרִים שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן:"
על פי ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו, עשירים ומיוחסים אשר נמלטו מירושלים בתקופת המרד הגדול, הועברו אליה על ידי שלטונות הצבא הרומאים בארץ ישראל בראשותו של טיטוס.
במאה ה-20 הוצע לזהותה עם העיר גופנה או בית גופנין מתקופת בית שני (היא ג'יפנה של היום ליד רמאללה). אולם זיהוי זה אינו ודאי.
הפוניקולר של טביליסי

הפוניקולר של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ფუნიკულიორი, תבּיליסיס פּוּניקוּליוֹרי) הוא פוניקולר בטביליסי שבגאורגיה. הפוניקולר נפתח ב-27 במרץ 1905 ומשמש לתחבורה מפרוורי העיר לפסגת הר מתאצמינדה.
התחנה התחתונה של הפוניקולר נמצאת ברחוב צונקדזה (460 מטר מעל פני הים) והפוניקולר נמתח בקו ישר לאורך מדרון ההר במרחק של 503 מטר. הוא מופעל בעזרת שתי קורנות שכל אחד מהם יכול לשאת 50 איש.
העבודות לבניית הפוניקולר החלו בספטמבר 1903 ונסתיימו בפברואר 1905. הפתיחה הרשמית הייתה ב-27 במרץ. עלות הבנייה הייתה 4,000 רובל ומומנה על ידי קונסורציום בלגי. הקונסורציום קיבל בתמורה את הזכות להפעיל את הפוניקולר במשך 45 השנים הבאות. המהנדס שהכין את התוכנית לבניית הפוניקולר היה הצרפתי א. בלאנש והארכיטקט היה הפולני אלכסנדר סזימקוויקז.
בין השנים 1936-1938 והשנים 1968-1969 שוקם הפוניקולר ונבנתה תחנה נוספת. ביולי 2000 התרחשה תאונה וכבל שנקרע גרם להתרסקות אחד הקרונות עם תיירים יפניים בתוכו. הדבר הביא להשבתת הפוניקולר. בשנת 2005, בעקבות תרומה של איש העסקים היהודי-גאורגי-רוסי, בדרי פטרקצישווילי, הוחל בשיפוץ הפוניקולר ונרכשו קרונות חדשים, ובמאי 2006 הוא נפתח מחדש.
הפוניקולר מוביל מפרוורי טביליסי לפסגת הר מתאצמינדה, שם נמצא פארק, מסעדה גדולה הצופה על טביליסי ומגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי. באמצע הדרך נמצא פנתאון מתאצמינדה וכנסיית מאמאדוויתי.

גלריית תמונות

הפוניקולר הנטוש (מאי 2005)