google/wiki40b huggingface dataset:
תקרית ניקולאייבסק

תקרית ניקולאייבסק (יפנית 尼港事件) הייתה סדרה של אירועים שהתרחשו בחודשים פברואר ומרץ 1920 במהלך התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים הרוסית, ששיאם בטבח של כמה מאות יפנים תושבי רוסיה ומרבית התושבים הרוסים של העיירה ניקולאייבסק על נהר האמור במזרח הרחוק הרוסי.
ניקולאייבסק על נהר האמור נכבשה על ידי הצבא היפני הקיסרי כחלק מהתערבות יפן בסיביר. בתחילת פברואר 1920 התגוררו בעיר כ-450 אזרחים ממוצא יפני, וכן היה בעיירה חיל מצב בן 350 איש מהדיוויזיה ה-14 של הצבא הקיסרי היפני. בנוסף לנוכחות היפנית בעיירה היה בעיירה גם חיל מצב בן 300 איש של הצבא הלבן הרוסי. סך כל האוכלוסייה האזרחית באותו זמן הייתה כ-15,000. בינואר 1920 כותרה העיירה על ידי כוח של קרוב ל-4,000 פרטיזנים בפיקודו של האנרכיסט יאקוב טריאפיצין (Яков Тряпицын), שהיה קשור באופן רופף לצבא האדום הבולשביקי.
מפקד חיל המצב היפני הבין כי הכוחות שניצבים נגדו עולים עליו במספרם, וכי אין ספק כי לא יקבל תגבורת, ולכן ב-24 בפברואר 1920 הוא הרשה לכוחותיו של טריאפיצין להיכנס לעיירה תחת דגל לבן. מיד עם היכנסו לעיירה החל טריאפיצין לעצור תומכים של הצבא הלבן ולהוציאם להורג. ב-10 במרץ שלח טריאפיצין אולטימטום לחיילי חיל המצב היפני להתפרק מנשקם מרצונם. כיוון שהיה בטוח כי לא יענו לדרישה זו תקפו כוחותיו של טריאפיצין את המחנה היפני במפתיע ב-12 במרץ 1920. ההתקפה נהדפה, אך כתוצאה ממנה נהרגו מרבית החיילים היפנים, והשאר נכנעו על פי פקודה מהפיקוד היפני העליון. למרות זאת החליט טריאפיצין לנקום בנשארים והוציא להורג את כל החיילים שנכנעו, וערך טבח באוכלוסייה היפנית האזרחית, כשהוא מותיר בחיים רק 122 אזרחים יפנים, סך הכול כ-700 יפנים.
מכאן ואילך השליט טריאפיצין משטר טרור בעיירה, כשהוא מוציא להורג אזרחים בהם חשד כי הם מהווים סכנה לכוחותיו. מכיוון שמלאי התחמושת בידם הלך ואזל החלו חייליו לדקור את הקורבנות בכידוני רוביהם ולהשליכם לחור מתחת לקרח של הנהר אמור. מספר הקורבנות בשיטה זו ובשיטות אחרות של הוצאה להורג נאמד באלפים.
בשלהי מאי החל חיל משלוח יפני להתקרב לעיירה. טריאפיצין הוציא להורג את כל התושבים שעדיין נותרו בחיים, יפנים ורוסים, ושרף את העיר עד היסוד.
הממשלה היפנית הגישה מחאה לממשלה הבולשביקית במוסקבה ודרשה פיצוי. הממשלה הרוסית הגיבה בלכידתו ובהוצאתו להורג של טריאפיצין. עם זאת, פעולה זו לא סיפקה את הממשל היפני, והוא השתמש בתקרית כתירוץ להשתלט על חלקו הצפוני של האי סחלין, ולדחות את ההכרה הדיפלומטית בברית המועצות עד 1925.
סומלילנד הצרפתית

היסטוריה

באמצע המאה ה-19 החל המרוץ לאפריקה בו ניסו מעצמות המערב להשתלט על שטחים נרחבים באפריקה. החל משנות החמישים של המאה ה-19 החלה צרפת להשתלט על שטח בצפון סומליה ובמרכזו עיר הנמל ג'יבוטי. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 השתלטה צרפת על השטח והקימה בו מושבה. ב-1888 חתמה בריטניה על הסכם עם צרפת שתיחם את שטחי המושבות של שתי המעצמות, והקימה פרוטקטורט בשם "סומלילנד הבריטית". סומלילנד הצרפתית קמה באופן רשמי ב-1896.
בסוף המאה ה-19 הייתה סומליה מחולקת למעשה לשטח סומלילנד הבריטית, לשטח סומלילנד הצרפתית, ולשטח סומלילנד האיטלקית שהפך לחלק ממזרח אפריקה האיטלקית שכללה את שטחי סומלילנד האיטלקית, אתיופיה ואריתריאה.

במלחמת העולם השנייה

לאחר תבוסת צרפת במסגרת המערכה על צרפת החליט מפקד הצבא הצרפתי במושבה פול לואי לז'נטיום להמשיך בלחימה לצד צרפת החופשית, אך השלטונות האזרחים החליטו לעמוד לצד צרפת של וישי. במהלך המערכה במזרח אפריקה היה מצבה של סומלילנד הצרפתית רגיש במיוחד. ג'יבוטי נתפסה כנמל אסטרטגי במאבק שבין האימפריה הבריטית ואיטליה הפאשיסטית על השליטה באזור סומליה, אתיופיה ואריתריאה. במהלך המערכה הטילה בריטניה מצור ימי על סומלילנד הצרפתית. על אף ניסיונותיו החוזרים והנשנים של לז'נטיום לשכנע את אנשי המושבה כי יעברו לצד צרפת של וישי, נותרה המושבה בסירובה. מושל המושבה דיכא ביד רמה כל ניסיון להצטרף לכוחותיו של לז'נטיום, והטיל עונש מוות על אלו שהטיפו לכך.
רק בדצמבר 1942 לאחר מבצע לפיד בו כבשו בעלות הברית את מושבות צרפת בצפון אפריקה, והשתלטות גרמניה הנאצית על "האזור החופשי" בצרפת, הודיעו אנשי סומלילנד הצרפתית על תמיכתם באנשי צרפת החופשית.
עד לסיום מלחמת העולם השנייה נותרה סומלילנד הצרפתית תחת שליטה צבאית בריטית וממשל אזרחי צרפתי. ב-1946 קיבלה המושבה מעמד של "טריטוריה שמעבר לים".

לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-1958 בעקבות קבלת חוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית נערך משאל עם בו הביעו תושבי סומלילנד הצרפתית את רצונם להמשיך במעמד מושבה צרפתית. בשנת 1960 היו בה כ-67,000 תושבים, 40% סומלים, 40% עפרים והשאר אירופאים וערבים. במושבה היו מתחים אתניים בין העפרים והסומלים. צרפת חששה מהשתלטות סומליה (שהוקמה ב-1960 מאיחוד שתי המושבות סומלילנד הבריטית וסומלילנד האיטלקית) או אתיופיה על המושבה אם זו תקבל עצמאות.
ב-1967 נערך משאל עם נוסף, ובו הביע רוב של 60% את רצונו בהמשך השליטה הצרפתית במושבה. בעקבות משאל העם שונה שמה של המושבה והיא נקראה "הטריטוריה הצרפתית של העפרים והעיסאים". במשאל עם שלישי שהתקיים ב-1977 הביע רוב סוחף את רצונו בעצמאות, והוקמה המדינה ג'יבוטי.
שארל אזנבור

ביוגרפיה

אזנבור נולד בפריז, צרפת, להורים מהגרים ארמנים, ניצולי רצח העם הארמני. אמו קנאר באגדאסריאן נמלטה מסמירנוף ואביו מישה אזנבוריאן שנולד במחוז הארמני אחלקליצה שבגיאורגיה, נמלט אף הוא והיה הניצול היחיד במשפחתו. בני הזוג ביקשו להגר לארצות הברית, ולאחר שסורבו השתקעו בפריז. במהלך מלחמת העולם השנייה, הצילו הוריו כתריסר יהודים.
מגיל צעיר הכיר את עולם התיאטרון בזכות הוריו האמנים. הוא התחיל להופיע בגיל 9. פריצתו הגדולה הייתה כאשר אדית פיאף שמעה אותו שר ואירגנה לו סיבוב הופעות איתה בצרפת ובארצות הברית.
הוא זכה לכינוי "פרנק סינטרה הצרפתי", ורוב שיריו עסקו באהבה.
עם להיטיו הגדולים ניתן למנות את "Toi et Moi",‏ "She",‏ "Que C'est Triste Venise",‏ "Yesterday When I Was Young",‏ "לה בוהם" ועוד.
בשנות ה-70 זכה אזנבור להצלחה בממלכה המאוחדת בזכות שירו "She" שהגיע למקום הראשון במצעדים. בסך הכול מכר אזנבור למעלה מ-100 מיליון מתקליטיו ברחבי העולם, והופיע בכ-60 סרטים.
בשנת 2011 קיבל את פרס סקופוס היוקרתי, המוענק מטעם אגודת הידידים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
אזנבור המשיך להופיע גם בגילו המתקדם. הוא הופיע בישראל ב-23 בנובמבר 2013 בהיכל הספורט ביד אליהו בתל אביב. ב-15 במרץ 2014 הופיע פעם שנייה ביד אליהו, ויום לפני כן ערך טקס בר-מצווה לנכדו היהודי בכותל המערבי בירושלים. ב-28 באוקטובר 2017 חזר והופיע בהיכל מנורה מבטחים.
ב-1 באוקטובר 2018, הלך לעולמו והוא בן 94.
אזנבור היה אמור להגיע להופעה נוספת בישראל בחודש יוני 2019, במסגרת סיבוב הופעות עולמי שהיה אמור לחגוג את יום הולדתו ה-95.

תרגומי שיריו לעברית

כמה משיריו תורגמו או קיבלו נוסח עברי. אחד הבולטים שבהם הוא "Au printemps tu reviendras", שתורגם על ידי אבי קורן בשם "באביב את תשובי חזרה" ובוצע על ידי צוות הווי הנח"ל עם הסולנים אופירה גלוסקא וליאור עמירן, ולאחר מכן על ידי להקת הנח"ל. כמו כן, שירו "She" תורגם על ידי אהוד מנור ובוצע על ידי מתי כספי באלבומו "את האשה שלי" בשנת 2005. בנוסף, השיר "Comme ils disent" (המספר במקור הצרפתי על הומו בארון שמופיע בלילות כמלכת דראג) בוצע כפינאלה במופע הדראג "פאות קדושות" בשם "מהו גבר בשבילכם", ולאחר מכן במיני-סדרה "תמיד אותו חלום". השיר בוצע גם בשם "מה תגידו", על ידי איתי טיראן בשנת 2002 בערב שנסונים "תחת שמי פריז" בבית הספר למשחק בית צבי. לשיר גרסה עברית נוספת בשם "כך הם קוראים לי" שבוצעה על ידי יוסי בנאי. בשנת 1978 יצא אבי טולדנו במופע "לה בוהם" משיריו של אזנבור בגרסאות עבריות שכתבו יוצרים שונים כגון דודו טופז, אהוד מנור, נעמי שמר, דן אלמגור ואחרים.
שירים מוכרים אחרים שהלחין ותורגמו לעברית כוללים את "כל הדרך חזרה" של הדודאים (במקור Sur Le Chemin Du Retour), "סימון" של חוה אלברשטיין (במקור Olga) ו"בוא עכשיו" של להקת פיקוד הצפון (במקור Ce n'est pas un adieu).
חדקן אירופי

מאפיינים

אורך החדקן האירופי כ-2-1 מטר אורך כשפרטים יכולים להגיע ל-3.5 מטר. בממוצע המשקל שלו הוא 150 ק"ג אך יכול להגיע ל-315 ק"ג. הם מגיעים לבשלות ובגרות מינית בגיל מאוחר (הזכרים בגיל 14-12 והנקבות בגיל 18-16) ויכולים לחיות 40 שנה לכל היותר.
הם מצויים בכל חופי אירופה למעט הים השחור ואף בעלי יכולת לחצות את האוקיינוס האטלנטי ולהגיע לחופי אמריקה הצפונית. כמו שאר החדקנים הם משריצים בנהרות של החופים.
הם אוכלי צדפות וסרטנים שהם מוצאים בעזרת הבינים שלהם.
בתחילת המאה ה-19 הדג היה נפוץ לשם הכנת קוויאר אך הפך לדג מוגן ברחבי אירופה בשנת 1982 ונחשב למין במצב "פגיע" לפי הרשימה של IUCN.
ריצ'רד באך

ביוגרפיה

באך היה טייס מילואים בחיל האוויר האמריקני. מרבית ספריו עוסקים בטיסה ובתעופה, למשל סיפוריו הקצרים הראשונים עסקו בטיסה, וחלק מספריו עוסקים בתעופה כמטפורה פילוסופית. ספריו נוגעים לעיתים קרובות גם בפילוסופיית עידן חדש. 
ספרו הרביעי, "ג'ונתן ליווינגסטון השחף" (1970), זכה להצלחה רבה יחסית לספריו האחרים. הספר מתאר שחף המנודה מעדתו בשל רצונו ליהנות ממעופו; לאורך הספר השחף מפתח יכולות גבוהות יותר ויותר בתעופה, ומנסה ללמד את השחפים האחרים לצאת לחופשי, לעוף גבוה ולראות למרחקים. בתחילה נדחה הספר על ידי מספר הוצאות ספרים, אך כשפורסם הפך לרב-מכר ושבר שיאי המכירות. בשנת 1972 לבדה נמכר הספר בכמיליון עותקים באנגלית. ב-1973 עובד הספר לסרט, עם פסקול שחיבר ניל דיאמונד. 
גרסה חדשה של הספר, הכוללת פרק רביעי שמעולם לא פורסם לפני כן, יצאה לאור בארצות הברית ובעולם כולו בפברואר 2014. עד אז כלל הספר שלושה פרקים בלבד, ופרק רביעי זה שופך אור חדש על הסיפור כולו.  
ספרו השישי, "תעתועים: הרפתקאותיו של משיח בעל כורחו", מתאר מפגש דמיוני של באך עם טייס מטוס קל שמתפקד כמשיח, אך מואס בתפקידו ומעביר לבאך את הידע שצבר על ביצוע ניסים ועל אופנים שונים בהם ניתן להתבונן על המציאות.
ספרו השביעי, "גשר מעל ומעבר", מסופר בגוף ראשון ומתאר את מערכת היחסים של באך עם אשתו השנייה, לסלי פאריש, ואת מסעו בחיפוש אחר האהובה המושלמת. הוא מתאר כיצד פאריש הופכת לידידת נפש ומלמדת אותו להשתחרר מכל דעותיו הקודמות על מערכת יחסים, להסיר את השריון ולהתמסר לאהבה.
באך התגרש מאשתו הראשונה, בטי, ב-1970. אחד מששת ילדיו מנישואים אלה, ג'ונתן באך, פרסם ספר (Above the Clouds: A Reunion of Father and Son), אשר תיאר את ילדותו ללא אב.
ב-1977 נישא לשחקנית לסלי פאריש, אותה הכיר במהלך הסרטת הסרט "ג'ונתן ליווינגסטון השחף" בשנת 1973. באך חיבר שני ספרים המתארים אותה כידידת נפש, אהבת נצח ותאומה רוחנית שלו. השניים התגרשו ב-1997.  
באפריל 1999 נישא בשלישית, לסברינה נלסון-אלכסופולוס.
באך היה פעיל ברשת האינטרנט בתחילת שנות ה-90. עד אפריל 2004 הוא גם הפעיל אתר אינטרנט. בשנת 2012 בעודו מטיס מטוס דו-כנפי, התרסק מטוסו בקרבת איי סן חואן והוא נפצע באורח קשה ועבר שיקום ארוך.
אליהוא ייל

אליהוא ייל (באנגלית: Elihu Yale, נולד ב-5 באפריל 1649 בבוסטון, מסצ'וסטס, נפטר ב-8 ביולי 1721 בלונדון, אנגליה) התורם הראשון לאוניברסיטת ייל והאדם שעל שמו היא נקראת.
נולד לדייוויד ייל (1613–1690) ואורסולה נייט (1624–1698). ייל היה הנכד של אן לויד (1591–1659), האשה שאחרי מות בעלה הראשון נישאה למושל מושבת ניו הייבן תאופילוס איטון. בזמן שמלאו לייל 4 שנים משפחתו עברה לאנגליה ומעולם לא שבה לצפון אמריקה.
בשנת 1999 דירג המגזין האמריקאי "מורשת אמריקה" את אליהוא ייל כנדבן שקיבל הכי הרבה כבוד ללא סיבה מוצדקת בהיסטוריה האמריקאית, בטענה שהאוניברסיטה שתשא את שמו מאוחר יותר (אוניברסיטת ייל) התפרסמה בעיקר בזכות נדיבותו של תורם בשם ג'רמיה דאמר אך נאמני בית הספר לא רצו שיכירו את האוניברסיטה בשם "קולג דאמר" (באנגלית נשמע כמו "הקולג' הטיפש יותר").
ברוך אביבי

ביוגרפיה

נולד ב-1910 בקובל. בוגר הגימנסיה העברית "תרבות" ותנועת "השומר הצעיר" בעירו. רכש חינוך מסורתי, למד בסמינר למורים ובמכון הגבוה ללימודי היהדות בוורשה. 
חזר לעיר הולדתו קובל ושימש מורה לעברית ותנ"ך בשנים 1930–1931 בבתי הספר העבריים מרשת "תרבות" ואף שימש כמנהל בית הספר העממי-עברי ע"ש ד"ר קלומל שבקובל.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל ובה המשיך לעסוק בהוראה וניהול. שימש סגן מנהל האגף לחינוך בעיריית תל אביב, ובשנת 1969 החליף את ד"ר שאול לוין כמנהל האגף.
את ראשית פרסומו בעברית החל עוד בפולין בכתב העת "בדרך" ומאז עלייתו ארצה השתתף בעיתונות העברית. יצירתו המקורית כוללת בעיקר פרוזה – סיפורים קצרים וקצרצרים. הוא נחשב כממשיך המסורת של הסופר גרשום שופמן. כמו כן, ערך ספרים ופרסם עשרות ספרי לימוד ואנתולוגיות לבתי הספר בתחומים מגוונים.
אביבי קיבל את פרס לעובדים בתחום החינוך העברי מטעם עיריית תל אביב (1977) ופרס "רוטרי" הבינלאומי.
נישא ליהודית ואב לבת ובן.
ברוך אביבי נפטר בשנת 2002 בתל אביב.
רון ליווינגסטון

ביוגרפיה

נולד בעיר סידר ראפידס שבאיווה למשפחה נוצרית-לותרנית ממוצא גרמני ובריטי. אימו היא לינדה (לבית רינאס) אשת כמורה לותרנית. אביו הוא קורט ליווינגסטון, מהנדס חשמל ואווירונאוטיקה.
אחיו הצעיר ג'ון גם כן שחקן ואחותו ג'ניפר ליווינגסטון היא מגישת חדשות.
לליווינגסטון תארים בתיאטרון ובספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל. לאחר שסיים ללמוד עבר להתמקצע כשחקן תיאטרון בשיקגו.

טלוויזיה

ב-2001 התפרסם בסדרת המופת המלחמתית של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק" בתפקיד קפטן פלוגת איזי לואיס ניקסון. על תפקידו היה מועמד, לצד חברו לסדרה דמיאן לואיס, לפרס גלובוס הזהב. באותה שנה הצטרף גם לעונה אחת בסדרת הדרמה "הפרקליטים", בתור אויב הפירמה אלן לאו.
ב-2002 שיחק בסדרה "סקס והעיר הגדולה" בתור הסופר ג'ק ברגר, איתו יוצאת גיבורת הסדרה קארי בראדשו.
ב-2006 הוביל את צוות השחקנים של סדרת המשטרה "בקו העימות", בה שיחק בתור מתווך ה-FBI מאט פלאנרי.
ב-2009 הופיע בסדרת הדרמה המדע בדיונית "להיאבק בכבידה" בתור המהנדס מדוקס דונר.

קולנוע

התפרסם לראשונה בשנת 1996 בקומדיה "סקס או אהבה" בתפקיד רוב, חברו של הקומיקאי המדוכדך מייק פיטרס (ג'ון פאברו).
ב-1999 כיכב בתפקיד הראשי בקומדיית הקאלט "מהומה במשרד", כמתכנת המחשבים פיטר גיבונס.
ב-2002 השתתף בדרמה הקומית של ספייק ג'ונז על פי תסריטו של צ'ארלי קאופמן "אדפטיישן".
ב-2003 שיחק בדרמה "קולר - להרגיש את וגאס" בתפקיד היזם לארי סוקולוב המתכנן להפוך את הקזינו של שלי קאפלו (אלק בולדווין) לאתר תיירותי. הופיע בנוסף בסרט הפשע "44 דקות: הירי בצפון הוליווד" בתור השוטר דוני אנדרסון.
ב-2004 הופיע בקומדיה "יומן האקסיות" בתור דרק החבר של מפיק תוכנית הטוק שואו סטייסי הולט (בריטני מרפי).
ב-2007 שיחק בתפקיד האקטיביסט למען נכים בארצות הברית ריצ'רד פימנטל בדרמה העצמאית "מוזיקה שבפנים".
ב-2005 שיחק בקומדיה השחורה "כל מה שבחורה רוצה..." בתפקיד המורה פרסי אנדרסון. ב-2006 שיחק בתפקיד פטריק בדרמה העצמאית "הולי" שבוימה על ידי הבמאי הישראלי גיא משה וצולמה בקמבודיה.
ב-2009 הופיע בדרמה הרומנטית בהפקתו של בראד פיט "אשתו של הנוסע בזמן" בתפקיד גומז, חברם של גיבורי העלילה קלייר (רייצ'ל מקאדמס) והנרי (אריק באנה).
ב-2010 השתתף בתפקידים קטנים בקומדיות "אידיוט לארוחה" ו"הולכים רחוק".
ב-2012 שיחק בסרט "החיים המוזרים של טימותי גרין", סרט לכל המשפחה בכיכובם של ג'ניפר גארנר וג'ואל אדגרטון.
ב-2015 שיחק בסרט הדרמה "ג'יימס ווייט" לצידה של רייצ'ל ברוסנהאן.

חיים אישיים

היה מאורס בשנת 2001 לשחקנית ליסה שרידאן. בסוף 2009 נישא לשחקנית רוזמרי דה ויט, אותה פגש על סט הסדרה "בקו העימות".
באמצע 2009 הגיש ליווינגסטון תביעה בבית משפט בלוס אנג'לס כנגד אתר ויקיפדיה בהאשמה שהאתר הציג אותו כהומוסקסואל. בכתב התביעה האשים את האתר בהוצאת דיבה, חדירה לפרטיות ובשימוש בשמו ללא הסכמתו. לטענתו ליווינגסטון, הגולש שכתב את הפרטים הכוזבים גם פתח עמוד רשמי באתר הרשת החברתית פייסבוק, בו צויין שהשניים נמצאים בזוגיות.
כביש 38

תולדות הכביש

נתיבו של כביש 38, מקיבוץ בית גוברין לשער הגיא, עובר על דרך רומית עתיקה שחברה בין ירושלים דרך בית גוברין עד אשקלון. היא התחברה עם אחת מדרכי האורך שחצו את ארץ ישראל מצפון לדרום - מצפונית מתל מגידו ועד דרומית לבאר שבע. בין "צומת האלה" לבין "צומת שריגים" על גבעה - מול החממות של המושב גבעת ישעיהו, מערבית לכביש, מצוי ריכוז של אבני מיל אחדות מהדרך הרומאית: בית גוברין (אליותרופוליס) - ירושלים (איליה קפיטולינה). במקום נערכו חפירות ונמצאו בו שני מפלסים של הכביש הקדום. קבוצה נוספת של אבני מיל רומיות נמצאה בתל גודד - שני ק"מ צפונית לבית גוברין.
הכביש התקיים כבר בימי המנדט הבריטי ובראשית 1944 תואר כ"כביש משוכלל". בשנת 1960 שודרג קטע הכביש בין אשתאול לשער הגיא ויושרו בו חלק מהעיקולים.
ב-2013 החלה החברה הלאומית לדרכים בישראל להסב את חלקו הצפוני של הכביש לדו מסלולי ודו נתיבי בקטע שבין מחלף שער הגיא לבית שמש. בשלב ראשון שופרה העקומה ליד אשתאול, ובהמשך הוקמו מחלפים בצומת שמשון, אזור התעשייה הר-טוב ומסילת ציון. באזור מסילת ציון הוקם מעבר אקולוגי למעבר בעלי חיים משני צדי הכביש. באוגוסט 2017 נחנך הקטע בין שער הגיא לבית שמש ודווח כי עלות הפרויקט הייתה 800 מיליון שקל.
שכפול DNA

שכפול DNA הוא תהליך יצירת העתק של מולקולות ה-DNA בתאיהם של יצורים חיים. מולקולת ה-DNA החדשה מסונתזת מנוקלאוטידים חופשיים הנמצאים בתא. השכפול מתבצע באמצעות האנזים DNA פולימראז. מולקולת ה-DNA הקיימת משמשת כתבנית ליצירת המולקולה החדשה. תהליך השכפול מתרחש טרם הפליגה, המיטוזה והמיוזה ומהווה אחד משורת התהליכים הקודמים לחלוקת התא. שלב שכפול ה-DNA במחזור התא נקרא גם שלב S. אם שלב זה מוכתר בהצלחה, בסיומו קיימות בתא 2 מולקולות DNA דו-גדילי אשר זהות למולקולה המקורית. השכפול הוא תהליך סמי-קונסרבטיבי—כל אחת ממולקולות ה-DNA החדשות מכילה גדיל אחד שמקורו במולקלת ה-DNA המקורית וגדיל אחד אשר נוצר בזמן תהליך השכפול.
מזלג ההכפלה (Replication fork) הוא השם שניתן לצורה המתקבלת בעת שכפול ה-DNA. שני הגדילים המרכיבים אותו מופרדים זה מזה בעזרת האנזים הליקאז (Helicase), אשר שובר את קשרי המימן בין הבסיסים. במצב זה מקבל ה-DNA צורה המזכירה מזלג או Y ומכאן השם.
לאחר הפרדת הגדילים נוצרים שני חד גדילים, כדי למנוע מהם לשוב וליצור קשרי מימן זה עם זה נקשרים אליהם חלבונים הנקראים חלבונים קושרי חד-גדיל (Single strand binding proteins). הדנ"א פולימראז מזהה את האזור שאליו הוא אמור להקשר בעזרת פריימר, נקשר אליו ומתחיל לסנתז גדיל כפול מחד הגדיל תוך שהוא מסיר את ה SSBP. בפרוקריוטיים, בכל מקור שכפול נוצרים שני מזלגות הכפלה, עם התקדמות הפולימראז מתחברים מזלגות אלו כך שהגדיל כולו מוכפל.

שלבי שכפול ה-DNA

תהליך השכפול מתחלק לשלושה שלבים: אתחול (Initiation), שכפול (Replication) וסיום (Termination).

שכפול

בשלב זה מזלגות השכפול "מתקדמים" לשני הכיוונים ומתרחקים ממקור השכפול. בפתח של כל מזלג מצוי ה-DNA פולימראז המאריך את הגדילים המתהווים על גבי שתי התבניות המקוריות. בשל האילוץ המתואר לעיל, רק על אחד הגדילים של המזלג ניתן לבצע סינתזה רצופה של גדיל אחד לכל אורך המולקולה - הגדיל המסונתז מתחיל בקצה ה5' ומתארך לכיוון ה3'. בכיוון השני נוצרת בעיה שנפתרת על ידי מקטעי אוקזקי. כל כמה מאות בסיסים מוטבע פריימר על התבנית, מסונטז קטע DNA קצר בכיוון הנכון ואז הפריימר מסולק. קומפלקס האנזימים אוחז בשני הגדילים של מולקלת ה-DNA בצורה המאפשרת פעילות בו-זמנית של הסינתזה בשני הגדילים.

סיום

בסיום השכפול, כאשר המזלגות משני הצדדים מגיעים לסוף הכרומוזום, נוצרת בעיה חדשה - לאחר שמוסר פריימר ה-RNA של המקטע האוקזקי האחרון, לא ניתן להחליפו במקטע DNA, שכן אין קצה 3' חשוף שאליו ניתן לחברו. הפתרון שמצאה האבולוציה לבעיה זו הוא הטלומר. אנזים מיוחד בתא - הטלומראז, אחראי בשלבי התפתחות עובריים של התאים על יצירת מקטעי DNA חוזרניים וארוכים בשני צידי הכרומוזום. מקטע DNA זה אינו מקודד וכל תפקידו הוא להתקצר במהלך השכפולים שהתא עובר במחזור חייו, כדי שההתקצרות הבלתי נמנעת של הכרומוזום לא תפגע בחלקים המקודדים. כיום מאמינים שמנגנון זה מבקר הזדקנות של התאים ומהווה את אחד ממנגנוני ההגנה של הגוף כנגד גידולים סרטניים. אחת ההשערות היא שחלק מן התאים הסרטניים "רוכשים מחדש" את פעילות הטלומראז ובכך מונעים את מותם הטבעי מ"זקנה".
חיים יעקב לייבוביץ

חיים יעקב (יענק'ל) לייבוביץ (נולד בתשל"א, 1971) הוא פילנתרופ ואיש עסקים חרדי ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בבורו פארק שבניו יורק למשפחה של חסידי סאטמר. למד בישיבת חכמי לובלין בבני ברק, והחל להתקרב לחסידות ויזניץ, לאחר שנישא לרות בתו של הרב מנחם מנדל פקשר, רב קהילת חסידי ויזניץ' באלעד. הפך לחסיד חב"ד.
לייבוביץ כיהן כסמנכ"ל צעירי אגודת חב"ד בישראל. ב-1996 הוא קישר בין יוסף יצחק גוטניק לבנימין נתניהו לקראת הבחירות לראשות הממשלה ועמד מאחורי הקמפיין "נתניהו. זה טוב ליהודים". בשנת תשס"ג פרש מתפקידו בצעירי אגודת חב"ד.
ב-2003 התחיל לעבוד עם דן גרטלר, כנציג חברת ההשקעות DGI ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, במסגרת זו הוא יצר קשרים עם בכירים בממשל האמריקני, בהם מזכירת המדינה לשעבר קונדוליזה רייס, שאף נפגש איתה במסגרת המאמצים להעמיק את היחסים בין קונגו לארצות הברית. ב-2005 עזב את DGI וייסד את חברה בת 'ACC הולדינגס', בה השקיע באופן עצמאי בכריית מחצבים בחיפושי נפט וגז החל לעסוק גם בנדל"ן.
ב-2007 רכש לייבוביץ את בריינסטורם – חברה ישראלית שעוסקת בפיתוח תרופות למחלות שנגרמות מניוון ומתמותת תאי עצב כדוגמת פרקינסון וניוון שרירים, תמורת 5 מיליון דולר במטרה להציל אותה מקריסה, והוא נשיא ומנכ"ל החברה. ב-2010 זכה לייבוביץ בשותפות עם ג'קי בן-זקן ברישיון ממשרד התשתיות לקידוח "מד אשדוד".
לייבוביץ נשוי ואב לחמישה, גר בשכונת הר נוף בירושלים. בנו אברהם נשוי עם בתו של האדמו"ר מאלכסנדר קליוולנד.

פעילות ציבורית

לייבוביץ הוא תורם קבוע לארגוני חב"ד והמממן הראשי של ארגון מעייני ישראל, הכולל רשת בתי מדרש וכוללים לאברכים מסביב לשעות היממה, והוא מספק לאברכים מלגות חודשיות ומענקים מיוחדים לחגים.
מתומכי קמחא דפסחא של קריית ויז'ניץ בני ברק ומראשי התומכים בפעילות 'שערי הוראה'
בראשות הרב חיים שמרלר לעידוד הלימוד בשולחן ערוך הרב.
גואאיניה

היסטוריה

עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כמעט כל היושבים בשטחים המיושבים בדלילות של גואאיניה היו ילידים משבטים שונים, וגם במאה ה-21 הם עודם הרוב המוחלט של המתיישבים. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הגיעו למקום אנשי עסקים ויזמים כדי להפיק תוצרים שונים מיערות הגשם בשטחים האלו והם הקימו כמה יישובים קטנים.
עד המחצית השנייה של המאה ה-20 האזור היה שייך לקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס (שממנה התפתח בסופו של דבר מחוז ואופס). לאחר פתירת כמה מחלוקות באשר לגבול הבינלאומי באזור בין קולומביה, ונצואלה וברזיל, הוחלט ב-1963 ליצור קומיסריה נפרדת בשטחי המחוז המודרני. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.

כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות ובמידה פחותה יותר על דיג, גידול מקנה וכרייה.
דואר דיפלומטי

דואר דיפלומטי (באנגלית: diplomatic bag) הוא מעטפה, חבילה, מזוודה או כל מארז אחר המשמש למשלוח חומרים הנהנים מחסינות דיפלומטית מחיפוש או תפיסה. דואר דיפלומטי מועבר בדרך כלל על ידי שליח דיפלומטי, כמוגדר בסעיף 27 לאמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, והשליח נהנה אף הוא מחסינות דיפלומטית ממעצר או עיכוב. האמנה קובעת כי על השליח הדיפלומטי לשאת תעודה רשמית המציינת את מעמדו ואת מספר השקים הדיפלומטיים שהוא נושא. עוד קובעת האמנה כי הדואר הדיפלומטי חייב לשאת סימן חיצוני ברור המעיד על אופיו והוא חייב להכיל אך ורק מסמכים וחפצים שנועדו לשימוש רשמי. ניתן להפקיד דואר דיפלומטי אף בידי קברניט חברת תעופה מסחרית שמטוסה טס לנמל הכניסה למדינת היעד של השק. במקרה כזה, השק עדיין יהנה מחסינות דיפלומטית, אף שהקברניט לא יהנה ממעמד של שליח דיפלומטי, אולם המדינה המארחת חייבת להתיר, לחבר במשלחת הדיפלומטית שאליה מיועד השק, גישה חופשית וישירה לקברניט כדי לקבל מידיו את המשלוח.

שימוש לרעה בדואר דיפלומטי

במספר פרשיות דווח על ניצול לרעה של מעמדו של הדואר הדיפלומטי, ובכללם ניסיונות חטיפה. מצרים ניסתה לחטוף באמצעות שימוש בדואר הדיפלומטי שלה את המרגל הישראלי מרדכי לוק, אך ניסיון החטיפה התגלה וסוכל. ניגריה, בפרשה שהיו מעורבים בה גם ישראלים, ניסתה לחטוף את השר לשעבר אומרו דיקו ולהביאו לגבולותיה. גם ניסיון זה סוכל.
על פי דיווחים עיתונאיים קיימות ממשלות מושחתות שניצלו את חסינות הדואר הדיפלומטי להברחת סמים.

קריפטוגרפיה

בדיונים על קריפטוגרפיה הדואר הדיפלומטי מוזכר לעיתים קרובות כדרך הבטוחה ביותר להעברת מפתחות, ספרי קוד וכלים אחרים המשמשים להצפנה. בדומה לאליס ובוב, דואר דיפלומטי הוא דוגמה למשתנה מטה-תחבירי כאשר נעשה בו שימוש בדרך זו.
הדואר הדיפלומטי, במציאות היחסים הבינלאומיים בעולם, משמש בדיוק למטרה זו. דוגמה לכך היא מחאתם החריפה של דיפלומטים גרמנים בפולין בשנות ה-20 המאוחרות, כאשר מכונת הצפנה שנשלחה לשגרירות גרמניה בוורשה - גרסה מסחרית של האניגמה - לא סומנה בטעות כדואר דיפלומטי ונפתחה, תחת מחאה, על ידי שלטונות המכס הפולניים. לאחר ששהתה במהלך סוף שבוע בחזקת המכס, היא שוחררה לדרכה, ללא התנצלות, לא בטרם נבדקה באופן מדוקדק על ידי מומחי הצפנה פולנים.
סטיב מאלוביק

ביוגרפיה

מאלוביק נולד בקליבלנד, אוהיו. שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום קליפורניה ובקבוצת הקולג' של סן דייגו סטייט. נבחר בסיבוב השביעי בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת הפיניקס סאנס. בעונת 1979/1980 שיחק 39 משחקים בקבוצות ה-NBA וושינגטון בולטס, סן דייגו קליפרס (כיום הלוס אנג'לס קליפרס), ודטרויט פיסטונס.
בעונת 1980/1981 יצא לשחק באירופה והצטרף לקבוצת הליגה האיטלקית השנייה סטלה אזורה מהעיר רומא. בקיץ 1981 הצטרף לקבוצת ריאל מדריד על מנת להשתתף במסגרתה בטורניר הגביע הבין יבשתי בסאו פאולו, וזכה עימה בגביע.
בעונת 1981/1982 הגיע מאלוביק לישראל והצטרף לקבוצת הפועל רמת גן, בשורותיה שיחק גם בעונות 1983/1984 ו-1984/1985. בעונת 1985/1986 חזר לשחק באיטליה בקבוצת רג'ו קלבריה, אך שיחק במסגרתה רק 4 משחקים.
בשנים 1986–1988 עם חזרתו לישראל שיחק באליצור נתניה. בעונת 1988/1989 הצטרף לקבוצת הפועל גליל עליון ושיחק בשורותיה 3 עונות, ב-1991/1992 שיחק בבית"ר תל אביב, ולאחר עונה שב לגליל עליון למשך שלוש עונות נוספות. בעונת 1992/1993 היה שותף לאליפות הקבוצה כשחקן חמישייה, וקטע רצף של 23 אליפויות רצופות של מכבי תל אביב. בגיל 40 עבר לקבוצת בני הרצליה ובתום העונה פרש ממשחק.
מאלוביק שיחק בישראל במעמד מתאזרח לאחר שהתגייר היה ידוע בקליעתו הטובה מחצי מרחק, על אף גובהו הרב. הוא שיחק בליגה הישראלית 242 משחקים, וקלע 2594 נקודות בסך הכל. היה נשוי לישראלית ושיחק בישראל במעמד מתאזרח. לאחר פרישתו חזר לארצות הברית, התיישב בפרבר של פיניקס, והיה לאיש עסקים. מאלוביק שסבל מבעיות בקצב הלב מת כתוצאה מדום לב בחודש מרץ 2007.
די. ג'יי. חאלד

ביוגרפיה

חאלד נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה שבארצות הברית, להורים פלסטינים שהיגרו לארצות הברית. הוא תיאר עצמו כמוסלמי אדוק. הוריו היו מוזיקאים ועסקו במוזיקה ערבית. ח'אלד החל לפתח עניין במוזיקת ראפ ומוזיקה בגיל צעיר, בתמיכת הוריו. בעבר עבד בחנות תקליטים מקומית שסייעה להניח את היסודות לקריירה המוזיקלית שלו. אחיו אלק לד (עלא חאלד) הוא שחקן.

קריירה

במהלך הקריירה המוקדמת שלו, חאלד הכיר כמה אמנים צעירים ועזר להם לפני פריצת הדרך. לאחר שעזב את אודיסיאה, החל לנגן תקליטורי רגאיי, ולערבב ריקודים והיפ הופ. הרדיו הראשון שלו היה על תחנת רדיו פיראטית.
בשנת 1998, עבר למיאמי והשתתף כאורח ב-WEDR "99 Jamz". בשנת 2003, התחיל אירוח בתוכנית רדיו שבועית במספר תחנות רדיו שונות.
ב-2017 חאלד שיחק לראשונה בסרט, "פיץ' פרפקט 3" בו גילם את עצמו.
בשנת 2018, השתתף בשיר "Dinero", של ג'ניפר לופז וקארדי בי.