שייח' דיאב 2

שייח' דיאב 2 הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הירדן מתקופת הברונזה הקדומה I. מקום האתר על שלוחה בשולי העמק של נחל פצאל, מרוחק קילומטר אחד מערבית ליישוב פצאל. האתר שוכן בקואורדינטות הבאות 240,500/661,600 על פי מפת ישראל החדשה. שטחו המשוער של האתר הקדום 15 דונם. המבנים מתפרשים במרכזה ועל מדרונותיה של שלוחה חדה ומשופעת הבנויה סלעים מחבורת יהודה וקרקע אבנית מדברית. המקום נתגלה במסגרת סקר הר מנשה בשנת 2000. האתר עתיד להתפרסם בכרך החמישי של הסקר, הצפוי לראות אור בשנת 2011. האתר נחפר בין השנים 2008-2007 על ידי ד"ר שי בר מהמכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.

החפירות באתר

עד כה נחפרו באתר כ-425 מטרים רבועים בארבעה שטחים. בכל השטחים זוהתה שכבה אחת עיקרית מתקופת הברונזה הקדומה I ב' 3300 לפנה"ס לערך. מפלסי החיים באתר היו, לרוב, על סלע הקירטון ממנו מורכבת השלוחה. על המפלס נמצאו כלים רבים באתרם, ונראה שמתיישבי האתר נהגו לנקות מפלסי חיים קודמים עד הסלע.
אופיינית לאתר בנייתם של מכלולי מגורים לא רגולריים – חצרות אליפטיות גדולות, שבכל אחת מהם חדר או חדרים מקורים ושטח פתוח נרחב. עד כה זוהו שבעה מכלולים מסוג זה, ונראה שמספרם עמד על עשרה עד 12. מכאן שחיו במקום כ-12 משפחות גרעיניות, כלומר בין שמונים למאה תושבים. למכלולים גודל וצורה משתנים, כששטחו של הקטן ביותר כ-150 מ"ר והגדול (שהיקפו עדיין לא נחשף במלואו) כ-500 מ"ר.
סמטאות מפרידות את מכלולי המגורים זה מזה, ורוחבן נע בין 2-1 מטרים. רוחב זה מאפשר תנועה נוחה של בני אדם או בעלי חיים (חמור נושא סלים או טור צאן) בין יחידות המגורים. במרכז השלוחה עוברת סמטה ראשית וממנה מתפצלות סמטאות משניות בין החצרות. רצפת הסמטה, סלע הקירטון הטבעי שאינו מחלחל, יעילה מאוד לניקוז מי גשמים ושופכין. 
קשה לדעת, בשלב זה של המחקר, האם היישוב תוכנן מראש או שהמכלולים נבנו זה אחר זה והסמטאות והכיכרות הן תוצר השטחים הפנויים המעטים שנותרו ביניהם.

ממצא קרמי

בממצא הקרמי בולטים בעיקר הקנקנים והקנקנים הפערורים ולאחריהם הקערות. שכיחים פחות הקנקנים הפיטסים, הקנקניות והקדרות. חלק זעיר מהמכלול הקרמי היה מחופה ושכיח יותר העיטור הפלסטי. שכיחה בעיקר חריטה אלכסונית בקרבת השפה, פס עיבוי פלסטי על קנקנים ועיטורים דמויי חבל.

ממצא צור

מכלול הצור כולל 982 פריטים. בולטת העדות לקיום תעשייה מקומית באתר ולא שימוש אקראי בצור. 
הכלים הדומיננטיים היו כלי המלאכה (34.9%) וכלי הקציר (32.5%). ואילו המגרדים (9.6%) וכלי החיתוך והביתור (9.6%) היו מעטים יחסית. להבי המגל שנמצאו יוצרו מחומר גלם חום בהיר באיכות טובה, בטכנולוגיה כנענית שדורשת מיומנות וחומר גלם מתאים. בשליש מהלהבים נמצא ברק בשני הצדדים, סימן להיפוכם בניצב כאשר צד אחד הפך לקהה, שיטה המקובלת בברונזה הקדומה.

ממצא אבן

מכלול כלי האבן מהאתר כולל כ-40 חפצי אבן ששימשו לייצור ולתעשייה. מרבית הפריטים יוצרו מאבן גיר ומיעוטם מבזלת או אבן חול נובית. הכלים העיקריים הם משקולות נול, אגנים רדודים, מקבות ובעיקר אבני שחיקה (שכבים ורכבים). כן ראוי לציון חלק תחתון של אובניים לייצור קרמיקה.

ממצא פאונה

ממצא פאונה באתר כולל 34 פריטים מזוהים. בעלי החיים המבויתים השכיחים הם העז, הכבש, החזיר והבקר. כן נמצא פרט בודד ממשפחת הסוסיים, כנראה חמור. שלא כבפצאל 2 הסמוך, מהתקופה הכלקוליתית הקודמת לברונזה הקדומה, לא נמצאו חיות בר, למעט צדפות נחלים.
בדיקת איחוי עצמות מראה שחיות המרעה והחזירים מתו בגיל צעיר (עד גיל שנתיים לערך). מכאן ייתכן שעיקר גידול בעלי החיים באתר היה לבשר. כדי לבדוק מגמות על סמך התפלגות חלקי השלד (למרות המדגם הקטן), חולק השלד לחלקים עשירים בבשר, המייצגים פסולת מזון (עצמות ארוכות, עצם השכמה, אגן וכו'), ודלים בבשר, המייצגים פסולת שחיטה (אצבעות, גולגולת, צוואר וכו'). נמצא ייצוג לשתי הקבוצות ללא עדיפות משמעותית, ומכאן שפעילות השחיטה על כל שלביה (מפשיטת העור ועד צריכת הבשר) בוצעה באתר עצמו.
מהמסקנות עולה כלכלה המבוססת על עזים וכבשים, חזיר ובקר; שחיטה באתר בגיל צעיר, כנראה לבשר והופעה של בהמות ששימשו למשא ולעבודה.