google/wiki40b huggingface dataset:
ספיריט אוף סנט לואיס

הספיריט אוף סנט לואיס (באנגלית: Spirit of St. Louis) היה מטוס חד מנועי מדגם Ryan NYP, המטוס הראשון שחצה בטיסה ישירה את האוקיינוס האטלנטי ללא עצירת ביניים - מרחק של 5,810 קילומטר. הטיסה ארכה 33 שעות ושלושים דקות משדה התעופה רוזוולט בלונג איילנד ניו יורק עד פריז בצרפת. את המטוס הטיס צ'ארלס לינדברג, ב-21 עד ה-22 במאי שנת 1927. המטוס נקרא על שם העיר סנט לואיס במיזורי שם גרו צ'ארלס לינדברג ומממן הטיסה שלו.

המטוס

המטוס תוכנן על ידי רונלד א. הול ונבנה על ידי יצרן המטוסים ראיין איירונאוטיקל קומפני מסן דייגו, קליפורניה. התכנון התבסס על המודל Ryan M-2 שהיה מטוס דואר שנבנה בשנת 1926. המטוס תוכנן ונבנה בשיתוף עם לינדברג בשנת 1927 ויצא משימוש ב-30 באפריל 1928. נבנה מטוס יחיד מהדגם הזה בעלות של 10,000 דולר.
כדי להגדיל את טווח הטיסה של המטוס, נוסף מכל דלק בחזית המטוס במקום החלונות הקדמיים, דבר שהקשה על הטיסה ודרש שימוש בפריסקופ, אך שיפר את טווח הטיסה ואת מיקום מרכז הכובד של המטוס. כדי להקטין את המשקל צומצם הצוות לאדם אחד, ולינדברג היה גם הטייס וגם הנווט.
לאחר הצלחת הטיסה מעל האוקיינוס האטלנטי, לינדברג ערך מטס של רצון טוב במרכז אמריקה עם מטוס הספיריט אוף סנט לואיס. לכבוד האירוע הונפק בול מיוחד בפנמה. ניקרגואה הנפיקה בול לכבוד היובל לטיסת חציית האטלנטיק. הטיסה נחשבת נקודת ציון חשובה בהיסטוריה של התעופה וצ`ארלס לינדברג זכה להערכה רבה ונחשב בארצות הברית גיבור לאומי. המטוס מוצג כיום במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון.
קלמנטיין

מבנה הגשושית

קלמנטיין נבנתה בצורת מנסרה מתומנת בגובה 1.88 מטרים וברוחב 1.14 מטרים עם שני לוחות סולאריים אחד מכל צד במקביל לבסיסי המנסרה. אנטנת צלחת לטווח רחוק בקוטר 1.1 מטרים מוקמה על אחד מבסיסי המנסרה ומנוע רקטי בעל דחף של 489 ניוטון מוקם על הבסיס השני. גלאי החיישנים מוקמו כולם על אחת מדפנות המנסרה ביחס של 90° ללוחות הסולאריים ומוגנו על ידי מכסה יחיד.
מערכות ההנעה של הגשושית כללו מנועי הידרזין לשליטה בזווית הגישה של הגשושית ומנוע דלק נוזלי שהונע בחנקן ארבע-חמצני (Dinitrogen tetroxide) יחד עם מערכת Monomethyl hydrazine לביצוע תמרונים בחלל. מנועי הדלק הנוזלי יכלו להביא את הגשושית למהירות של עד 1,900 מטרים לשנייה כאשר לכניסה למסלול סביב הירח נדרשו רק 500 מטרים לשנייה וליציאה מהמסלול נדרשו 540 מטרים לשנייה. לתמרון השתמשה הגשושית ב-12 מנועים, שני גלאי כוכבים ושני מודדי אינרציה. לייצוב השתמשה הגשושית בגלגלי תגובה.
אנרגיה חשמלית סופקה באמצעות שני לוחות סולאריים שהטעינו סוללה חשמלית בעלת קיבולת של 15 אמפר-שעה (Ah).
הגשושית נשאה מחשב MIL-STD-1750A ששימש לשמירת מידע, שליטה ותפעול, מעבד RISC לעיבוד תמונות וביצוע פעולות אוטומטיות, ומערכת לדחיסת מידע שסופקה על ידי סוכנות החלל הצרפתית CNES. יחידה לטיפול במידע הפעילה את המצלמות, הפעילה את מערכת דחיסת המידע וניהלה את שידורו. מידע אוחסן במקלט דינמי בעל קיבולת של 2 Gbit.
בית דוד (שכונה)

רקע

שכונת בית דוד נבנתה ביוזמתו ובמימונו של דוד רייז, נדבן יהודי בן העיר יאנובה שבפולין, אשר השכונה נקראת על שמו. רייז התגורר באחרית ימיו בעיר העתיקה בירושלים, ובראשית שנת 1873 בילה את סוף השבוע בשכונת נחלת שבעה הסמוכה. במהלך השבת שמע רייז דרשה נלהבת בבית הכנסת מפיו של יוסף ריבלין, ממקימי נחלת שבעה, שקרא לציבור לתת כתף ולהשתתף בהקמת שכונות חדשות מחוץ לחומות ירושלים. רייז התרשם עמוקות מן הדברים והחליט בו במקום לממן בעצמו את הקמתה של שכונה חדשה.

הקמת השכונה

במהרה אותר מגרש קטן בצדו הצפוני של רחוב יפו, קרוב מאוד לנחלת שבעה, ונקנה מיושבי הכפר הערבי ליפתא. את הרכישה והרישום בטאבו ביצע ריבלין, שהיה מעורה בתחום וביקש לסייע לרייז להוציא את תרומתו מהכוח אל הפועל. בתוך כמה חודשים החלה הבנייה, ובסוף אותה השנה, 1873, עמדה שכונת בית דוד על תלה.
באגף הדרומי שבקומה השנייה השתכן "ועד הכוללים כנסת ישראל" - ארגון חברתי-כלכלי שהוקם במטרה לעזור לעניים, ולרכוש קרקעות בירושלים לשם הקמת שכונות. ועד הכוללים היה מעורב לימים בהקמת השכונות כנסת ישראל א', ב', וג', הנמצאות בתחומי שכונות הנחלאות. משרדי הכולל קיימים עד ימינו בשכונת בית דוד.

תיאור השכונה

שכונת בית דוד היא "שכונת חצר" אופיינית, אשר דירותיה בנויות בצמוד זו לזו, והכניסה אליהן היא דרך חצר פנימית משותפת. הכניסה אל החצר היא דרך שער אחד, שננעל מדי לילה, עד ימינו. החצר כולה מכסה על פני בור מים ענק, שלו שני פתחים, מהם נשאבו המים במשאבות ידניות.
בכניסה אל החצר ישנו מכסה ביוב עשוי מתכת, ועליו המילים בצרפתית: "אליאנס הישראלי, ירושלים". בתחתית מכסה הביוב רשומות האותיות העבריות כי"ח - כל ישראל חברים. מכסה זה הוא אחת המזכרות הבודדות בעיר ממחלקת הפרזול בבית הספר היהודי המקצועי בירושלים - כל ישראל חברים, שנבנה על ידי רשת החינוך היהודית-צרפתית - אליאנס.

בניית בית הרב קוק

בראשית המאה ה-20 החל הרב אברהם יצחק הכהן קוק לשמש כרב הראשי של יפו ושל המושבות הראשונות בארץ ישראל, ובשנות ה-20 הפך לרב הראשי האשכנזי הראשון בארץ ישראל. במסגרת מינוי זה העתיק הרב קוק את מגוריו לירושלים, ולשם כך הוספה לכבודו קומה שנייה באגף המערבי של שכונת בית דוד.
מאחר שהשכונה עצמה ננעלה מדי ערב, ביקש הרב קוק כי הכניסה לביתו תהיה מסביב, כדי לאפשר לקהל המבקש לפגשו להגיע אל הבית בכל עת. לשם כך נבנה גרם מדרגות חיצוני, המוליך מבחוץ ישירות אל הקומה השנייה.

בית דוד כיום

שכונת בית דוד, בניגוד לרוב השכונות הוותיקות בירושלים, השתמרה באופן נדיר בצורה כמעט מושלמת, כולל הריצוף המקורי בחצר, שרידי המשאבות, ולוח ההקדשה לזכרו של רייז. עד היום מתגוררות במקום משפחות ותיקות לצד משרדי "הכולל המרכזי כנסת ישראל" ובית הרב קוק. מאמצע שנות ה-90 ועד ינואר 2015 פעל בחצר מוזיאון התהילים, בו הוצגו ציורים, המתארים בצבעים שונים את פרקי ספר התהילים, על פי המשמעות הקבלית של כל צבע. בינואר 2015 התמקמה בחצר ישיבה, ישיבת קניין דעת אשר מיועדת לבחורים בגילאי הבגרות אשר לומדים במקום, המוזיאון הועבר לרובע היהודי.
שיטת סטניסלבסקי

שיטת סטניסלבסקי היא שיטת משחק בתיאטרון שפותחה על ידי הבמאי הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי. הוא שאף לגלות את רזי היצירתיות המאפשרים לשחקן להיות אדון למוזה שלו, ולא עבד לגחמותיה.

התפתחות השיטה

ב-14 השנים האחרונות של חייו שינה סטניסלבסקי כיוון והכניס לשיטת העבודה שלו כלי שעד אז לא הוזכר בה - ניתוח טקסט ואימפרוביזציה כדרך לבניית תפקיד. 
הוא זנח את "הזיכרון הרגשי/החושי", ואף התכחש אליו בכמה הזדמנויות. במקום רגשות הוא התמקד עתה בעולם הדימויים אותו יוצר השחקן כמעיין ליצירתיות ואף לביטוי רגשי. את כיוון העבודה הזה שנודע כשיטת הפעולות הפיזיות המשיכו לפתח יורשיו. בין הידועים בהם היו תלמידתו מריה קנבל, מהפדגוגיות המשפיעות ביותר על עולם התיאטרון הרוסי בתקופה הסובייטית, ותלמידה אנטולי וסילייב, מחשובי הבמאים של אירופה בימינו.
יחסי הודו–טרינידד וטובגו

סקירה כללית

ב-30 במאי 1845, אוניית "פאטל ראזק", שנשאה 225 פועלים ימיים הודים, הפליגה אל חופי טרינידד, כאשר באותו הזמן, חופים אלו היו מושבות בריטיות. צאצאיהם של העובדים התיישבו בטרינידד וכיום קהילת ההודים מהווה 42% מאוכלוסיית המדינה. קהילה זו תרמה משמעותית ליחסים בין המדינות. הודו תמכה והכירה בעצמאות טרינידד וטובגו מהאימפריה הבריטית, ובשנת 1962, פתחה את שגרירותה בפורט אוף ספיין.
אבן זפת

אבן זפת הוא סלע געשי – סוג של זכוכית געשית, הדומה במראהו לזפת קרושה – מקור שמו.
הרכבה הכימי הדומה לזה של אובסידיאן ותכולת מים גבוהה פי 10 ויותר גרמו לכך שבעבר נחשבה אבן הזפת לסוג ממוים של סלע יסוד – בעיקר אובסידיאן, אולם סברה זו התבררה כלא נכונה.

היווצרות

לאבן זפת כמה אופני היווצרות. סלעים אלה נוצרים כתוצאה מהתקררות מהירה של מאגמה עתירת סיליקה בהרכב גרניטי וריוליטי. התקררות זו מתרחשת על פני השטח או בסמוך לו, ועל כן עשויים הסלעים להיווצר מהתקררות זרמי לבה או במחדרים פלוטוניים רדודים.
"אן סגור" (An Sgurr) באי אג – מבנה בן 58 מיליון שנים המורכב מאבן זפת במבנה עמודים, נחשב כפקק געשי או כתוצר של זרם לבה ואף איגנימבריט (טוף מולחם). מרבית המופעים האחרים של אבן זפת בסקוטלנד – ובמיוחד באי אראן – הם מחדרים: סילים או דייקים.
לעיתים קרובות נוצרים סלעי אבן זפת במרכז גופי חדירה כפולים, בתוך מחדרים בזלתיים בהרכבם.

שימושים

בדומה לאובסידיאן, גם באבן הזפת נעשה שימוש בסחר חליפין וליצירת כלי אבן מסוגים שונים.
באתרים ארכאולוגיים מתקופת האבן – בעיקר הנאוליתית – נמצאו כלים עשויים מאבן זפת. צבעם של רבים מהם התבטא בגוונים בהירים של אפור, ירוק וחום – כנראה בשל בליה או חשיפה לחוֹם.
צ'ארלס (נהר)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נקודת רתיחה

נקודת רתיחה היא הטמפרטורה שבה לחץ אדים של חומר נוזלי כלשהו משתווה ללחץ האטמוספירי שמופעל עליו, ובכך הופך החומר מנוזל לגז.

הגדרות ותכונות פיזיקליות

מכיוון שנקודת הרתיחה תלויה בלחץ האטמוספירי שבו מתרחש התהליך, ככל שהלחץ הסביבתי נמוך יותר טמפרטורת הרתיחה תהיה נמוכה יותר. (למשל טמפרטורת הרתיחה של המים שבגובה פני הים היא 100 מעלות צלזיוס, עולה בים המלח ל-101 מעלות צלזיוס ויורדת ל-71 מעלות באוורסט). כשמצוינת טמפרטורת הרתיחה של חומר מסוים, הכוונה היא לטמפרטורת הרתיחה בלחץ סביבתי של אטמוספירה אחת, שהוא הלחץ בגובה פני הים. 
בסיר לחץ אוטמים את הסיר, כדי להגביר את הלחץ של האדים. פעולה זו מעלה את טמפרטורת הרתיחה בתוך הסיר ומאפשרת בישול מהיר יותר.
נקודת הרתיחה נקראת כך בדרך כלל כאשר דנים בחומרים המהווים מוצק או נוזל בטמפרטורת החדר. כאשר דנים בחומרים המהווים גז בטמפרטורת החדר, מתייחסים בדרך כלל לנקודת הניזול שלהם. למשל כאשר מדברים על חנקן.
נקודת הרתיחה היא גם נקודת העיבוי בעת קירור של אדי חומר. 
האנרגיה הנדרשת כדי להפוך נוזל לגז בנקודת הרתיחה נקראת אנתלפיית אידוי. 
נוזלים יכולים להפוך לגזים גם בטמפרטורות שמתחת לנקודת הרתיחה, על ידי התאיידות.

נקודות רתיחה של חומרים

נקודת הרתיחה הנמוכה ביותר של חומר היא נקודת הרתיחה (ניזול) של ההליום; 269- מעלות צלזיוס, כמעט האפס המוחלט (273-).
נקודת הרתיחה של חומר תלוי בעוצמת קשרי ואן דר ואלס וקשר מימן שבין המולקולות שלו.

מדידה

למדידת נקודת הרתיחה משמש מכשיר הקרוי מד רתיחה (אבוליומטר).
פלגה (חיל ים)

בחילות ים, פַּלְגָה היא יחידה בסיסית. לרוב, מדובר ביחידה המפעילה כלי שיט אך גם יחידות מינהלה שונות, נקראות לעיתים "פלגות". 
פלגת ים מכילה לרוב 4 עד 16 ספינות, בהתאם לסוג כלי השיט ולמנהגי החיל המסוים. ברוב המקרים, פלגה מכילה כלי שיט מאותו הסוג אך לא בהכרח מאותו הדגם.
לאה יפה'ן

ביוגרפיה

נולדה בירושלים לרב משה חברוני ולרחל, בתו של הרב משה מרדכי אפשטיין. בשנת תשכ"ו נישאה לרב אהרן יפה'ן, שהיה מראשי ישיבת חברון. נפטר בגיל 47 בשנת תשנ"ב.
פרסמה משיריה בבמות שונות, בעיקר בעיתונות החרדית והדתית. פרסמה מספר ספרי שירה, תופעה יוצאת דופן בציבור החרדי. שירתה אינה שירה דתית ואינה כתובה כשירה זו, אך עוסקת גם במוטיבים דתיים. קיבלה השראה מצסלב מילוש, וולט וויטמן וברטולט ברכט.
יפה'ן הייתה בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת ניו יורק ואישור ייעוץ נישואין ומשפחה מטעם מכון י.נ.ר (יועצי נישואין רבנים) שבחסות אוניברסיטת בר-אילן. קיבלה פרס טשרניחובסקי ופרס עמינוח לשירה.
אחיותיה הן הסופרת מנוחה טוקר, אשת הרב נחמן טוקר, מראשי ישיבת חברון; אהובה אסתר זקס, אשת הרב הלל זקס, ראש ישיבת כנסת הגדולה; ושרה זק"ש, אשת הרב יחיאל זק"ש. בנה, איתן יפה'ן הוא ר"מ בישיבת חברון. בנה, משה, משמש כ'ראש חבורה' בישיבת מיר. חתנה, משה אהרן פרידמן משמש כר"מ בישיבת מיר, ונשוי לבתה אסתר, המשמשת כסגנית מנהלת בסמינר עלי באר.
צ'יף (שבט)

צ'יף הוא מנהיג של שבט או תא חברתי הכולל מספר משפחות. חברות שבטיות הכוללות שבטים שהיו כפופים למנהיג יחיד (או זוג) צצו בתקופה הניאוליטית כהתפתחות של חברות שבטיות פחות מרובדות ופחות היררכיות ונשארו נפוצות בתקופת האבן.
בחברה אינדיאנית שבטית במדינות קולוניאליות או פוסט-קולוניאליות שבטים או מספר שבטים מתנהלים בשלטון עצמי והצ'יף הוא נציג השלטון בפני המדינה.
הסוגים הנפוצים ביותר הם ראש מועצת השבט (לרוב של זקני השבט), צ'יף מלחמה (יכול להיות נוסף או מחליף בזמן מלחמה), צ'יף הנבחר כיורש אביו והרופא-האליל הבולט ביותר פוליטית.
פרינגלס

פרינגלס (באנגלית: Pringles) הוא מותג של חטיפי תפוחי אדמה שפותח ויוצר על ידי פרוקטר אנד גמבל. בשנת 2012 נמכר המותג לחברת קלוגס.

היסטוריה

לפי מסמכי רישום הפטנט, החטיף הומצא על ידי אלכסנדר ליפה ממונטגומרי, אוהיו. את המכונה ששימשה לייצור המוני של החטיף פיתח סופר המדע הבדיוני ג'ין וולף.
פרינגלס נמכרו לראשונה בארצות הברית באוקטובר 1968. החטיף לא שווק בכל רחבי ארצות הברית עד אמצע שנות ה-70. תחילה נקרא Pringle's Newfangled Potato Chips אך השם קוצר לקראת הפצתו בכל רחבי המדינה. השם "פרינגלס" הוא שמה של שדרה בפיניטאון שבאוהיו והוא נבחר על ידי החברה מתוך ספר הטלפונים של סינסינטי, בזכות היותו קליט ונעים לאוזן].
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נמכרו גם חטיפי פרינגלס מקמח תירס, אולם מאז נמכרים תחת המותג חטיפי תפוחי אדמה בלבד.

שיווק

חטיפי פרינגלס ידועים בשל אריזתם הייחודית - מכל גלילי העשוי קרטון עם ציפוי פנימי עשוי רדיד אלומיניום ומכסה פלסטיק המאפשר פתיחה וסגירה רב-פעמיות. אריזה זו הומצאה על ידי פרדריק (פרד) באור, כימאי וטכנאי אחסון מזון, שהועסק על ידי פרוקטר אנד גמבל במחקר ופיתוח ובבקרת איכות. בשוק ישנן אריזות בגדלים שונים, בין 23 ל-181 גרם. באור היה כה גאה באריזה עד שציווה כי לאחר מותו גופתו תישרף והאפר יוטמן במכל פרינגלס, וכך אכן נעשה.
בניגוד לחטיפי תפוחי אדמה אחרים המיוצרים מפיסות שלמות של תפוחי אדמה, פרינגלס מיוצרים מעיסה המבוססת על תפוחי אדמה טחונים ומיובשים, הנדחסת ומעוצבת באמצעות מכונה מתאימה. לכן בארצות הברית הם מכונים potato crisps ולא potato chips (אף שבשיח היומיומי מקובל להתייחס גם אליהם כ"צ'יפס"). הצ'יפס מיוצרים בגודל אחיד ובצורה אחידה - של מעין פרבולואיד היפרבולי, כך שניתן לאורזם בצפיפות זה על גבי זה במכל הגלילי, ואין צורך בשקית כמקובל בחטיפי תפוחי אדמה אחרים. החטיף מיוצר במספר רב של טעמים, ומדי פעם נמכרים גם טעמים מיוחדים במהדורות מוגבלות. 
הלוגו של החטיף הוא ציור של גבר בעל שפם עבות ופוני מסורק עם שביל באמצע הידוע בשם "ג'וליוס פרינגלס". עד 2001 היו לדמות זו גבות, ועניבת הפרפר שלו הכילה את שם המוצר. מאותה שנה ואילך לאיש אין גבות ושם המוצר מופיע תחתיו ולא על גבי העניבה.
החטיף נמכר ביותר מ-50 מדינות. בארצות הברית משווק תחת הסיסמה "Everything Pops with Pringles" ובמדינות אחרות תחת הסיסמה "Once you pop, you can't stop". השוק העיקרי של החטיף הוא השוק האירופאי, וסך מכירותיו השנתיות עלה על מיליארד דולר כבר בשנת 2001
חומצת שומן

חומצות שומן הן קבוצה של תרכובות אורגניות בעלות חשיבות עליונה בכל היצורים החיים.

חומצות שומן רוויות

אם החומצה לא מכילה קשר כפול כחלק מהשרשרת, תיקרא החומצה "חומצת שומן רוויה". כלומר, רוויה באטומי מימן שקשורים לכל אטומי הפחמן.
חומצות שומן אלו נוטות להיות מוצקות בטמפרטורת החדר.

מקור חומצות השומן

שומן מהחי הוא בדרך כלל רווי. שנים רבות חשבו כי לאור התכונה שלו של העלאת רמות הכולסטרול בגוף, יש להמעיט ככל הניתן בצריכתו וזוהי המלצת משרד הבריאות גם כיום. 
עם זאת, בשנים האחרונות יש דעות רבות בנושא: 
היו מחקרים שמצאו שצריכת שומן רווי אינה גורמת למחלות לב. 
מחקר אחר מצא שהחלפת שומן רווי בפחמימות או בחומצות שומן חד בלתי רוויות לא מנעה מחלות לב אך החלפתו בחומצות שומן רב בלתי רוויות כן מנעה.
ע"פ משרד הבריאות מקורות שומן טובים הם: "שמני קנולה, זית, סויה, תירס, חמניות ופשתן וכן אבוקדו, גרעינים (חמניות, שומשום ודלעת), שקדים, טחינה ואגוזים" וכן "דגים, בעיקר שמנים, כמו סרדינים, פורל, סלמון, הרינג, מקרל ובורי."
המקורות הטובים ביותר לחומצות שומן חיוניות מסוג אומגה 3 הם דגי ים ממים עמוקים ושמן פשתן. מקורות טובים נוספים הם שמן קנולה בכבישה קרה (לא בבישול המוביל לחימצון), תרד, אגוז מלך וכן זרעי פשתן הנאכלים בצורה נכונה.]

פירוק חומצות שומן בתא

חומצות השומן מפורקות בתאים איקריוטיים במיטוכונדריה; הרכבת חומצות שומן, לעומת זאת, נעשית בציטופלזמה. הפרדה זו מייעלת את התהליכים ומאפשרת בקרה טובה יותר עליהם.
המסלול השכיח ביותר לפירוק חומצות שומן נקרא חמצון בטא (β). במקרה של טריגליצרידים מופרדות בתחילה שלוש חומצות השומן מהגליצרול. הגליצרול מומר לפירובט ונכנס, בייצורים אווירניים (ארוביים), ישירות למעגל קרבס, המשמש להפקת אנרגיה בתא. החומצות מתפרקות למקטעים בני שני אטומי פחמן אשר מאוחר יותר הופכים לשיירי אצטיל, המשמשים לסנתוז חומרים רבים בתא. רוב שיירי האצטיל נקשרים לקואנזים A ונכנסים אף הם למעגל קרבס. בשלב הראשון של מעגל קרבס מתרכב האצטיל עם אוקסאלואצטט ומתקבלת חומצת לימון (קואנזים A, המשמש כנשא בלבד, ניתק מהאצטיל וקולט לאחר מכן קבוצות אצטיל נוספות). עם סיום סיבוב שלם של מעגל קרבס מתחמצנת קבוצת האצטיל חמצון מלא והופכת לשתי מולקולות של פחמן דו-חמצני אשר נפלט אל הסביבה (בייצורים מפותחים דרך הריאות בתהליך הנשימה). השלב האחרון והמכריע של תהליך הוא הנשימה התאית: הזרחון החמצוני.
מאיירס לאונרד

נעורים ומכללות

לאונרד נולד בוודברידג' שבוירג'יניה, בנם הצעיר משלושה בנים של טרייסי וג'ים. בתקופת התיכון הצעיד את קבוצת הדורסל של בית הספר לאליפות אילינוי דרג 2A ונבחר למשחק כוכבי התיכון של נייק. שיחק כדורסל באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין במשך שלוש שנים, בשנתו האחרונה בקבוצה השיג ממוצעים של 13.6 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק.

פורטלנד טרייל בלייזרס

לאונרד נבחר במקום ה-11 של דראפט ה-NBA‏ 2012, על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. בעונתו הראשונה בפורטלנד רשם 5.5 נקודות ו-3.7 ריבאונדים למשחק. בעונתה השנייה חלה התדרדרות בביצועיו והוא שותף ב-40 משחקים בלבד. בעונת 2014/2015 השיג 5.9 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. בפלייאוף הפסידה פורטלנד בסיבוב הראשון לממפיס גריזליס, לאונרד השיג בחמישה משחקי הסדרה ממוצע של 7.8 נקודות ו-6.6 ריבאונדים. בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 8.4 נקודות ו-5.1 ריבאונדים ו-21.9 דקות למשחק. הוא נפצע לאחר 61 משחקים, עבר ניתוח בכתפו ונאלץ להחמיץ את שאר העונה.

מיאמי היט

ב-6 ביולי 2019 הועבר למיאמי היט, כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות בו השתתפו גם פילדלפיה 76' ולוס אנג'לס קליפרס.
יחסי איראן–הודו

1950-1979

היחסים הרשמיים כוננו לראשונה ב-1950 עם ייסוד הרפובליקה ההודית. במהלך המלחמה הקרה היחסים בין הודו לאיראן בימי השאה התקררו עקב תמיכה בצדדים נגדיים - הודו כחלק מהמדינות הבלתי-מזדהות צידדה בברית המועצות, בעוד איראן צידדה בארצות הברית.

1979-היום

בעקבות המהפכה האיראנית היחסים התחממו, אך תמיכת איראן בפקיסטן ותמיכת הודו בעיראק מנעו שיתופי פעולה משמעותיים. בשנות ה-90 שתי המדינות עמדו בראש הברית הצפונית באפגניסטן במסגרת מלחמתן בשלטון הטליבאן באפגניסטן. שתי המדינות תמכו בממשלתו של אשרף גאני אחמדזאי בגיבוי אמריקאי. ב-2002 שתי המדינות חתמו על הסכם שיתופי פעולה ביטחוניים.
ב-2011 העיצומים נגד איראן הובילו את הודו לבטל עסקאות ענק ולהעברת פיצוי בנקאי של 5 מיליארד דולר דרך טורקיה.
ב-2016 ביקר ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי באיראן. הביקור התמקד בקשרי סחר ואנרגיה בין שתי המדינות. ב-2018 ביקר רוחאני בהודו.
ב-2017, טרם ביקורו של מודי בישראל, קרא ח'אמנאי ל"מוסלמים המדוכאים" להתקומם ב"פלסטין, תימן וקשמיר", ובכך תקף את מדיניות הודו בחבל קשמיר.
ב-2018, הסנקציות האמריקאיות בעקבות ביטול הסכם הגרעין הובילו את שר הנפט של הודו להורות על חיפוש חלופות לנפט האיראני, אשר הודו היא בין הצרכניות הגדולות ביותר שלו.

סחר

בין המדינות עוברות יותר מ-425,000 חביות נפט ביום, הסחר המוערך בכ-12 מיליארד דולר אמריקני.
שתי המדינות משתפות פעולה במסגרת המסדרון הצפוני דרומי שמטרתו יצירת נתיב סחר אלטרנטיבי לסחר האירופי-הודי.

דת

בעת הכיבוש הערבי על איראן, אמגושים פרסים רבים היגרו להודו, דבר שהוביל לקשרים חמים בין המדינות המודרניות. בין האמגושים ההודיים ניתן למנות את הזמר פרדי מרקיורי והמנצח על הפילהרמונית הישראלית זובין מהטה.

חינוך

בכל שנה לומדים בהודו בערך 8,000 סטודנטים ברמה אקדמאית. הודו מספקת בתוכניות שונות 67 מלגות לסטודנטים איראניים.
הלהקה השייקספירית המלכותית

הלהקה השייקספירית המלכותית או הרויאל שייקספיר קומפני (באנגלית: Royal Shakespeare Company, בקיצור: RSC) היא קבוצה תיאטרון ידועה הפועלת מסטרטפורד אפון אייבון - עיר הולדתו של ויליאם שייקספיר, בוורוויקשייר שבאנגליה.
בתיאטרון 700 עובדים, והוא מעלה כ-20 הפקות מדי שנה, המופיעות בסטרטפורד אפון אייבון, בלונדון ובניוקאסל שעל הנהר טיין.
הלהקה מציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ובני תקופתו, לצד מחזות של יוצרים חדשים.

היסטוריה

בעיר סטרטפורד שעל הנהר אייבון פעלו להקות שחקנים כבר בימיו של שייקספיר. התיעוד הראשון של העלאת מחזה של שייקספיר עצמו בעיר, הוא משנת 1748, כאשר מנהל בית הספר המקומי, פארסון ג'וזף גרין, העלה מחזה שהכנסותיו הוקדשו לשיפוץ מצבת קברו של שייקספיר בכנסיית השילוש הקדוש. לא ידוע איזה מחזה הועלה, אולם המלומד וינדל (B. C. A. Windle) סבר כי מדובר במחזה "אותלו".
מבנה התיאטרון הראשון שהוקם בעיר לצורך העלאת מחזות שייקספיר היה ביתן זמני שנבנה בשנת 1769 על ידי דייוויד גאריק. מבנה התיאטרון הקבוע למטרה זו הוקם בעיר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, בגני "הארמון החדש".
בשנת 1875 תרם צ'ארלס אדוארד פלואר, יצרן משקאות מקומי, מגרש בצמוד לגדת נהר האייבון, ובשנת 1875 החל לאסוף כספים להקמת מבנה תיאטרון. התיאטרון, שהכיל 700 מושבים, נפתח ב-23 באפריל 1879 בהופעה של "מהומה רבה על לא דבר". מבנה התיאטרון, שהיה בנוי סגנון נאו גותי בלבנים אדומות תוכנן על ידי חברת דוגשאן ואנסוורת' (Dodgshun and Unsworth). המחזאי ג'ורג' ברנרד שו ביקר את המבנה ואמר כי מדובר במבנה מרשים, אך אינו ראוי לתיאטרון. הלהקה והמבנה נשאו את השם "התיאטרון לזכר שייקספיר" (Shakespeare Memorial Theatre).
בשנת 1919 מונה ויליאם ברידג'ס-אדמס למנהל התיאטרון, ובמהרה הפך התיאטרון לאחד התיאטראות הטובים בבריטניה.
התיאטרון קיבל הרשאה מלכותית לפעולתו בשנת 1925.
ב-6 במרץ 1926 עלה באש מבנה התיאטרון. לאחר השריפה עברה להקה להציג בבית קולנוע מקומי, והחל מסע גיוס כספים להקמת מבנה חדש. בינואר 1928 זכתה האדריכלית אליזבת סקוט בתחרות שנערכה להקמת המבנה החדש. היה זה המבנה הציבורי החשוב הראשון שנבנה בממלכה המאוחדת על פי תוכניות של אדריכלית. סקוט תכננה מבנה בסגנון אר דקו, והמבנה נחנך ביום הולדתו של שייקספיר - 23 באפריל 1932. מבנה זה נותר בשימוש עד שנת 2007, עת עבר המבנה שיפוץ נרחב.
ב-20 במרץ 1961 קיבל התיאטרון את ההרשאה לשאת את התואר "מלכותי".
בשנת 1986 נפתח "תיאטרון הברבור", מבנה נוסף עבור הלהקה במיקום בו עמד מבנה התיאטרון משנת 1879.

הפעילות בלונדון

מנהלי התיאטרון שאפו להקים בסיס בלונדון עבור הלהקה, וזאת על אף התנגדות התיאטרון המלכותי הלאומי (התנגדות שיזמו ויסקונט צ'נדוס ולורנס אוליבייה אשר רצו לשמר את מעמדם כתיאטרון הממשלתי היחיד הפועל בלונדון). על אף התנגדות זו החלה הלהקה לפעול בתיאטרון אלדוויץ' בלונדון. בשנת 1982 עברה הלהקה באופן קבוע למרכז ברביקן, בחסות הסיטי של לונדון.
הלהקה פעלה בברביקן עד שנת 2002, משיקולים כלכליים. כיום אין ללהקה תיאטרון קבוע בלונדון, והיא מופיעה באולמות שונים.

שחקנים ידועים שהופיעו בלהקה

שחקנים ידועים רבים הופיע בלהקה, ובהם קנת' בראנה, טים קרי, ג'ודי דנץ', מיה פארו, אלברט פיני, מייקל גמבון, ג'ון גילגוד, נייג'ל הות'ורן, דסטין הופמן, ג'רמי איירונס, דרק ג'קובי, בן קינגסלי, ג'וד לאו, ויויאן לי, ג'ון ליתגו, קלווין לוקהארט, אלק מקגוורן, איאן מק'קלן, איאן מקדרמיד, הלן מירן, גארי אולדמן, פיטר אוטול, לורנס אוליבייה, ונסה רדגרייב, איאן ריצ'רדסון, אלן ריקמן, מייקל שין, פטריק סטיוארט, דייוויד טננט.
אמילי רותרפורד

ביוגרפיה

רותרפוד נולדה בניו יורק. ב-1999 היא שיחקה בקומדיית המצבים "עובד איתי" לצד קווין פולאק וב-2003 הופיעה בפרק הראשון של הקומדיה "זוגיות" לצד רינה סופר. היא מזוהה בעיקר עם תפקידה ככריסטין החדשה בקומדיה כריסטין הישנה. היא שיחקה גם במספר סרטי קולנוע וביניהם יחצ"ן המסיבות לצד ראיין ריינולדס וטארה ריד.
רותרפורד מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה ובתה.
המוליזין

המוליזינים (באנגלית: Hemolysins) הם חלבונים וליפידים הגורמים לליזיס של תאי דם אדומים באמצעות הריסת הממברנה שלהם. אף על פי שלפעולת הפירוק המבוצעת על ידי מספר מיקרואורגניזמים יש חשיבות רבה ברכישת נוטריאנטים, המוליזינים רבים המופקים על ידי פתוגנים לא גורמים לנזק משמעותי לתאי הסם האדומים במהלך זיהום.
מרבית סוגי ההמוליזינים הם מבנים חלבוניים, אם כי קיימים גם סוגים הבנויים מליפידים פעילי שטח.
אנזים זה נמצא בחלק מהחיידקים, ונוכחותו היא קריטריון לזיהוי וסיווג החיידק. כמו כן ברפואה הוטרינרית, אנזים זה מצוי בחיידק עיקרי בשם פסאודומונס אארוגינוזה אשר מתבטא כגורם אלימות לתא שהוא נצמד אליו.
דינה מוסקבה

היסטוריה

ב-1991, איש העסקים המוסקבאי סרגיי קוזלוב נטל על עצמו את החסות לאליפות המדינה בקטרגל. מוקסם מענף ספורט זה הוא הקים קבוצת קטרגל בשם "דינה" — על שמו של אשתו. כבר בעונת הבכורה "דינה" זכתה באליפות חבר המדינות בקטרגל בהדרכת סמיון אנדרייב כמאמן. "דינה" שלטה בליגה הרוסית לאורך עשור שלם ורק ב-2001 נשברה ההגמוניה, עם זכייתה של "ספרטק" באליפות. בזמן הזה "דינה" כבר זכתה בתשע אליפויות לאומיות ושבע פעמים זכתה בגביע.
"דינה" עשתה את הופעת הבכורה שלה בטורניר אלופות אירופה בקטרגל בעונת 1994. בשנת 2002 הטורניר האירופי בוטל ובמקומו הוקם גביע אופ"א בקטרגל, בתור טורניר הקטרגל היוקרתי באירופה, אך "דינה" לא הצליחה להתמודד בו עד לעונת 2015.
במשך שנים רבות, שחקני "דינה" היו עמוד השדרה של הנבחרת הלאומית של רוסיה בקטרגל. תור הזהב של הקבוצה נקשר עם שמו של קונסטנטין ירמנקו, מלך השערים של הליגה הרוסית ונבחרת רוסיה. באליפות אירופה בקטרגל ב-1999, שהסתיים בניצחון הנבחרת הרוסית, בהרכב הנבחרת היו 11 שחקני "דינה".
במאה החדשה, הקבוצה נכשלה ולא הצליחה לגרוף אף תואר. אומנם הציגה משחק טוב מאוד בעונה הסדירה של אליפות 2002 וסיימה כסגנית בעונת 2003/04 והעפילה גמר הגביע רוסי בשנים 2001 ו-2002, אך לא מעבר לכך.
בעונת 2009/10 "דינה" סיימה במקום התשיעי, הגרוע ביותר בתולדותיה. במחצית השנייה של העונה מאמן הקבוצה היה הספרדי מיגל אנדרס מורנו, אשר החל להכין את המועדון לעונה הבאה. בפגרה, "דינה" החתימה את הספרדי מרסלו והיה נדמה שהיא מכוונת גבוה אבל את עונת 2010/11, "דינה" סיימה במקום הלפני אחרון בליגה (העשירי).
נשיא "דינה" סרגיי קוזלוב ב-2011 פנה לדוכסית מריה ולדימירובנה, המתגוררת במדריד בבקשה לקורא למועדון בשם "מועדון הספורט הקיסרי" ב-2012 הוא קיבל את אישורה.
בסוף עונת 2013/14 "דינה" סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה והעפילה לפלייאוף ולא הראתה סימני עצירה עד לגמר שבו גברה על סיביריאק. כך, 14 שנים לאחר תואר האליפות הקודם, "דינה" זכתה מחדש באליפות רוסיה. המועדון התקשה לשחזר את ההישג בעונת 2014/15 והוא הודח כבר בשלב רבע גמר הפלייאוף. בעונת 2014/2015 "דינה", כאלופת רוסיה, השתתפה בגביע אופ"א וסיימה במקום הרביעי בטורניר.
ב-2017, לאחר 18 שנים, המועדון זכה בגביע הרוסי. עם זאת, בשל הבעיות הכלכליות במועדון, הוא נאלץ לפרוש מהטורניר עונה לאחר מכן.