כלכלת ארצות הברית

התקופה הקדם קולוניאלית

על אף שהתקיים סחר בין השבטים האינדיאנים השונים, לא התקיימו קשרי מסחר בין השבטים האינדיאנים באמריקה למדינות אשר מחוץ לאמריקה לפני שהמתיישבים האירופיים החלו להגיע. המערכות הכלכליות שלהם, כללו שילובים שונים של ציד וליקוט וחקלאות.

בשנת 1492 יצא כריסטופר קולומבוס, למצוא את אסיה ובמקום זאת הגיע אל "העולם החדש". במשך 100 השנים הבאות מגלי הארצות האנגלים, הספרדים, הפורטוגזים, ההולנדים והצרפתים הפליגו מאירופה לעבר העולם החדש, חיפשו אחר זהב, עושר, כבוד ותהילה. כאשר התבהר להם שהשממה הצפון אמריקאית יכולה להציע תהילה מעטה ומעט זהב רובם לא נשארו. האוכלוסייה אשר בסופו של דבר התיישבה בצפון אמריקה הגיעה בתקופה מאוחרת יחסית. בד בד, כלכלות של השבטים האינדיאנים השתנו באופן ניכר עם בואם של האירופיים אשר הביאו עימם מחלות וזרם סחורות אירופי. קשרים עסקיים עם המתיישבים האירופיים כללו סחר פרוות ורכישת נשק. לחימה מול האירופאים גרמה לשבטים האינדיאניים אובדן קרקע ומעבר לשמורות. בשנת 1565 נוסד על ידי הספרדים היישוב סיינט אוגוסטין בפלורידה. בשנת 1607 הקימה קבוצה קטנה של מתיישבים מאנגליה את יישוב הקבע הראשון של אנגליה בג'יימסטאון שבווירג'יניה.

התקופה הקולוניאלית

המתיישבים הראשונים הגירו לאמריקה מתוך מגוון של סיבות. הפוריטנים ממסצ'וסטס רצו ליצור דת טהורה יותר בניו אינגלנד. מושבות אחרות, כגון וירג'יניה, הוקמו בעיקר כמיזמים עסקיים. הצלחתה של אנגליה ביישוב האזור אשר יהפוך בבוא היום לארצות הברית נבעה במידה רבה מהשימוש בחברות לקנין קרקעות (charter companies). חברות קנין הקרקעות היו קבוצות של בעלי המניות (בדרך כלל סוחרים ובעלי אדמות אמידים) אשר ביקשו לצבור רווח כלכלי אישי, כאשר חלקם שאפו גם לקדם את היעדים הלאומיים של אנגליה. בעוד שהמגזר הפרטי מימן את החברות, המלך סיפק לכל פרויקט כתב זכויות או שהעניק להם זכויות כלכליות כמו גם סמכות פוליטית ושיפוטית. המושבות בדרך כלל לא צברו רווחים במהירות, עם זאת, המשקיעים האנגלים לעיתים רבות העבירו את הזכיונות שלהם למתיישבים עצמם. ההשלכות הפוליטיות לכך, אף על פי שאנגליה לא הבינה זאת עדיין באותה התקופה, היו עצומות. המתיישבים נשארו שם על מנת לבנות חיים משלהם, קהילות משלהם וכלכלה משלהם.
השגשוג הראשוני שהחל במהלך התקופה הקולוניאלית נוצר כתוצאה מהסחר בפרוות. אף על פי כן, בכל המושבות המתיישבים חיו בעיקר במשקים קטנים אשר היו עצמאיים. בערים קטנות ובחלק מהחוות הגדולות יותר באזור דרום קרוליינה ווירג'יניה יובאו חלק מהמצרכים הבסיסיים ולמעשה כל המותרות בתמורה לטבק, אורז ויצוא של אינדיגו.
תעשיות חדשות התפתחו במקביל להתפתחות המושבות. מגוון של מנסרות וטחנות קמח הוקמו באותה העת. המתיישבים הקימו גם מספנות לצורך דיג, אשר שימשו בהמשך את ספינות הסחר. עד המאה ה-18 הדפוסים באזורי הפיתוח הפכו ברורים: המושבות בניו אינגלנד הסתמכו על בניית ספינות מפרש כדי ליצור הון; החוות (אשר רבים מתוכן הסתמכו על שימוש בעבדים) במרילנד, בווירג'יניה, ובקרוליינה גידלו טבק, אורז ואינדיגו; ומהמושבות בניו יורק, בפנסילבניה, בניו ג'רזי, ובדלאוור יצאו משלוחי יבולים ופרוות. מלבד העבדים, רמת החיים של המתיישבים הייתה בדרך כלל גבוה למדי - ולמעשה גבוה יותר מאשר באנגליה. משום שהמשקיעים האנגלים נסוגו, הקרקעות היו זמינות כעת בפני יזמים בקרב אוכלוסיית המתיישבים.
באמצע המאה השמונה עשרה החלה תסיסה בקרב אוכלוסיית המושבות על רקע הטלת מיסים על ידי השלטון הבריטי מבלי לתת ייצוג פוליטי נאות לאנשי המושבות. המחלוקת הובילה למהפכה האמריקנית שהביאה למלחמת חורמה נגד השלטון הבריטי ובסופו של דבר הובילה לעצמאותה ולריבונותה של ארצות הברית.

העידן הפרוגרסיבי (1890 - 1920)

בשנת 1913, כתגובה לסדרה של משברים פיננסים שקדמו לו, ובפרט המשבר הפיננסי של שנת 1907  נוסד הפדרל ריזרב.

הכלכלה החדשה (1990 עד 2007)

במהלך שנות התשעים, החוב הלאומי האמריקאי גדל ב-75%, התוצר המקומי הגולמי עלה ב-69% והבורסה כפי שהיא נמדדה על ידי מדד S&P 500 גדלה פי שלושה.
בין השנים 1994 עד 2000 התפוקה הראלית גדלה, האינפלציה הייתה ניתנת לניהול והאבטלה ירדה מתחת ל-5% - השינויים הללו הובילו לבסוף להתמוטטות שוק המניות הגואה. תקופה זו אופיינה בהיווסדותן של חברות מבוססות-אינטרנט רבות ובהנפקות של חברות היי-טק וחברות דוט-קום רבות בבורסה לניירות ערך במהלך המחצית השנייה של שנות התשעים. שילוב של צמיחה מהירה של מחירי המניות, ספקולציות של יחידים לגבי ערכן של המניות, וזמינותם הגדולה של כספי השקעות מקרנות הון סיכון רבות יצרו סביבה שבה רבים מהעסקים הללו דחו מודלים עסקיים רגילים והתמקדו בנתח השוק במקום ברווח של החברות. התפוצצות בועת הדוט-קום ציינה תחילתו של מיתון אשר הוביל לעלייה משמעותית בכמות האבטלה ובכמות העסקים שפשטו את הרגל.

עוצמה

הכלכלה האמריקאית היא הגדולה בעולם במונחי תוצר מקומי גולמי. רבים ניבאו באמצע שנות ה-90 של המאה העשרים שכלכלת יפן או כלכלת האיחוד האירופאי עתידות לעלות על זו של ארצות הברית אבל נבואות אלה התבדו. הכלכלה האמריקאית היא עדיין גדולה בהרבה מזו היפנית והאירופית גם יחד. הדולר האמריקאי היה ונשאר המטבע האוניברסלי. עוד בסוף המאה ה-19 הייתה ארצות הברית המדינה העשירה בעולם, ומאז ועד היום היא מייצרת כחמישית מהתפוקה העולמית. ארצות הברית היא היצרנית המובילה בעולם של מזון ותעשייה, ומרכז ההון והשירותים הפיננסיים בתבל. בנוסף, פיתוח התשתיות, רמת המיסוי הנמוכה והכלכלה חופשית הופכים את כלכלת ארצות הברית לאחת מהכלכלות התחרותיות ביותר בעולם.
עוצמתה הכלכלית של ארצות הברית מבוססת בין היתר על כושר הצריכה המקומית של המוצרים והשירותים המיוצרים בתחומה. כלומר, בניגוד למדינות אחרות כדוגמת סין או גרמניה אשר עוצמתן הכלכלית מבוססת על יצוא של סחורות ובכך חשופות למחזורי השפל של הכלכלה הגלובלית, הרי שהצריכה המקומית בארצות הברית מאפשרת לה להיחלץ ביתר קלות ממחזורי השפל הללו בהיותה תחליף בר קיימא לשוקי היצוא בעיתות משבר.

מקור השגשוג

מקור העצמה הכלכלית של ארצות הברית הוא שילוב של מערכת פוליטית יציבה; כוח אדם מיומן; כמות עצומה של משאבים; שיעור תעסוקה גבוה; שעות עבודה רבות ואוניברסיטאות המושכות אליהן את מיטב הסטודנטים בעולם. כל אלה מפיקים תפוקה גבוהה ביותר ומציבים את המדינה בחזית הקידמה הטכנולוגית, במיוחד בטכנולוגיות מתקדמות כגון ענף הביוטכנולוגיה וטכנולוגיית מידע ותקשורת. עד היום ארצות הברית היא המובילה בתחומי החדשנות המחקר והפיתוח. רוב חתני פרס נובל לפיזיקה, לכימיה ולרפואה בשנים האחרונות היו אמריקאים או חוקרים שעבדו בארצות הברית.

אוצרות הטבע התעשייה והחקלאות

התעשייה היא מגוונת כיאות למדינה עם התעשייה הגדולה בעולם וענפיה המרכזיים הם: רכב, תעופה, חלל, בידור, תיירות (ארצות הברית היא היעד השלישי המועדף בעולם על תיירים. כ-45 מיליון תיירים מגיעים מדי שנה), היי-טק (בארצות הברית מצויים יותר ממחצית מהמחשבים האישיים ושרתי האינטרנט בעולם), נפט (לארצות הברית עתודות של עוד כ-25 מיליארדי חביות נפט), פלדה, טלקומוניקציה, כימיקלים, אלקטרוניקה, מזון, מיכרות ומוצרי צריכה.
החקלאות בארצות הברית גם היא מגוונת והגידולים העיקריים הם: דגנים, תירס, פירות, כותנה, טבק, בשר, חלב, עץ ודגה.
לארצות הברית אוצרות טבע רבים ובטריטוריה הענקית של המדינה אפשר למצוא כמעט את כל אוצרות הטבע הקיימים החל מזהב ועד לאורניום. העיקריים בהם הם: פחם, נחושת, עופרת, מוליבדן, פוספטים, אורניום, בוקסיט, זהב, ברזל, כספית, ניקל, כסף, טונגסטן, אבץ, אשלג, נפט, גז טבעי ועץ.

חולשה

החולשות היחידות של כלכלת ארצות הברית הן הצריכה הגבוהה והתלות בייבוא וארצות הברית היא אכן הלווה והיבואנית הגדולה ביותר בעולם של סחורות ושירותים.

צמיחה איטית ובעיות

בשנים האחרונות הכלכלה האמריקנית מראה סימנים של צמיחה איטית. כיום כלכלת ארצות הברית עומדת בפני בעיות ארוכות טווח הכוללות: גרעון סחר ענק, גרעון ענק בחשבונות העובר ושב, שיעורי החיסכון הנמוכים ביותר משנות ה-30 של המאה ה-20, סך איגרות החוב של משרד האוצר האמריקני עומד כיום על 9 טריליון דולרים אמריקנים, סך החוב של התאגידים האמריקנים עומד כיום על סך 9 טריליון דולרים אמריקנים, צבירת חובות המשכנתה עומדים כיום על סך 11 טריליון דולרים אמריקנים, החובות הרפואיים האפשריים עומדים כיום על סך 30 טריליון דולרים אמריקנים, קיים כיום פער של 12 טריליון דולרים אמריקנים בביטוח הלאומי האמריקני (בעיקר בשל הדור המזדקן הגדול ביותר בארצות הברית, דור הבייבי בומרס, אשר החל כבר לצאת לפנסיה ולמשוך את כספי הביטוח הלאומי שלהם), וכדומה.

ייבוא וייצוא

הייבוא בארצות הברית עומד על כ-1.22 טריליון דולר. מה שהופך את ארצות הברית ליבואנית הגדולה בעולם. הייצוא עומד על כ-780 מיליארד דולר וארצות הברית היא היצואנית השנייה בגודלה בעולם (אחרי סין). השותפים העיקריים שלה במסחר הם: קנדה, סין, מקסיקו, יפן והאיחוד האירופי. המטבע האמריקני הוא הדולר האמריקני.
בדצמבר 2018 הודיעה ארצות הברית כי הגיעו לקיצן 75 שנות תלות בנפט מיובא, וכי היא מפסיקה לייבא נפט ומתמקדת בייצוא. זאת הודות לגאות אדירה בתפוקת הנפט באלפי בארות פעילות בכל ארצות הברית. בפועל, בתי זיקוק בארצות הברית צורכים למעלה מ-17 מיליון חביות נפט ודלק מדי יום ולכן הייבוא נמשך, אם כי בכירים בשוק האנרגיה בארצות הברית כבר מגדירים את ארצות הברית "שחקנית מרכזית בשוק ייצוא הנפט".

הכנסה בארצות הברית

על פי הלמ"ס האמריקאי, ההכנסה החציונית ברוטו למשק בית (לשנה) ב-2005 הייתה 46,326 דולר, כאשר ההבדלים בין המדינות השונות בארצות הברית הם מהותיים, למשל, בעוד ההכנסה לשנה בניו ג'רזי הייתה 60,246 דולרים, במיסיסיפי גובהה 34,396 דולרים. ההכנסה החציונית לשכיר הייתה 25,036 דולרים בשנה, ההכנסה החציונית למשק בית הייתה כ-40 אלף דולרים.

פער כלכלי

פערי ההכנסות מבחינת מוצא אתני מראים על הבדלי שכר משמעותיים בין השכירים ממוצא אפרו-אמריקאי והיספאני (לרוב מקסיקנים) על פני עמיתיהם ממוצא לבן (אירופאי) ואסייתי (לרוב מהמזרח הרחוק). מבחינת ההכנסה החציונית למשק בית האוכלוסייה האסייתית מובילה עם 57,518 דולרים, לאחר מכן האוכלוסייה הלבנה עם 48,977 דולרים ולאחר מכן האוכלוסייה האפרו-אמריקאית עם 30,134 דולרים.
פערי ההכנסות בארצות הברית הם מהגבוהים בעולם, בשנת 2006 העשירון העליון הרוויח פי 16 יותר מהעשירון התחתון. בעוד שהחמישון התחתון הרוויח עד 18,500 דולר לשנה, החמישון העליון הרוויח יותר מ-92,000 דולר לשנה למשק בית.
השווי הכולל החציוני (Median net wealth) בשנת 2004 היה 93,100 דולרים למשק בית. הרבעון העליון היה בעל נכסים בשווי של 422,400 דולרים למשק בית (לא כולל שווי בית המגורים העיקרי).