google/wiki40b huggingface dataset:
מידלסברו (כדורגל)

היסטוריה

בשנת 1876 הקימו חברי מועדון הקריקט של מידלסברו את קבוצת הכדורגל של העיר על מנת לשחק וכך לשמור על כושר בעת הפגרה של עונת הקריקט.
בשנת 1889 המועדון הפך למקצועני, בשנת 1892 חזר להיות חובבני ובשנת 1899 שוב הפך למקצועני. בעונת 1913/14 סיים במקום השלישי בליגה העליונה ובכך נקבע שיא מועדון. לאורך שנות ה-30 עלה המועדון על גל של הצלחות כאשר בשורותיו שיחקו כוכבים כגון וילף מאניון וג'ורג' הארדוויק. למרות זאת המועדון לא זכה בתואר משמעותי והתקופה המוצלחת נקטעה על ידי מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום המלחמה פרשו מספר שחקנים חשובים למועדון וזה לא חזר ליכולת של לפני המלחמה. בעונת 1950/51 סיים במקום השישי בליגה אך בשנת 1954 ירד לליגה השנייה בפעם הראשונה לאחר 25 שנה. בשנת 1974 חזר לליגה העליונה ופיספס הזדמנות לשחק בגביע אופ"א. הקבוצה ירדה ליגה שוב בשנת 1982 ובשנת 1986 הגיע המועדון לשפל כל הזמנים כאשר ירד לליגה השלישית ובעיותיו הכלכליות כמעט והביאו אותו לפשיטת רגל.
המועדון ניצל עם קנייתו על ידי סטיב גיבסון, בעל חברה להובלות של כימיקלים. גיבסון השקיע כספים רבים במועדון ושיקם אותו. לאורך שנות ה-90 התאפיין המועדון בחוסר יציבות והוא התנדנד בין הליגה הראשונה והשנייה. בשנת 1994 החתים גיבסון כשחקן-מנג'ר את בריאן רובסון. בשנת 1995 חלה נקודת מפנה בתולדות המועדון כאשר עזב את האצטדיון הישן, אירסום פארק, ועבר לאצטדיון חדש, אצטדיון ריברסייד.
בשנת 1997 הגיעה מידלסברו לגמר גביע הליגה וגמר גביע ה-FA והפסידה בשניהם, באותה שנה נשרה מידלסברו לליגת המשנה. בשנת 1998  הגיעה הקבוצה שוב לגמר גביע הליגה האנגלי ושוב הפסידה במקביל שבה הקבוצה לפריימר ליג אחרי שנת העידרות אחת בלבד. בשנת 2001 הוחתם המאמן הצעיר והמבטיח סטיב מקלארן. הוא הביא לשורות המועדון שחקנים חדשים תוך התבססות וטיפוח הנוער ובשנת 2004 זכתה מידלסברו לראשונה בתולדותיה בתואר משמעותי, גביע הליגה האנגלי. בעונת 2005/2006 הגיעה מידלסברו לגמר גביע אופ"א והפסידה לסביליה הספרדית.
ביוני 2006 עזב מקלארן את המועדון לטובת אימון נבחרת אנגליה ובמקומו מונה למאמן גארת' סאות'גייט, הקפטן שמתפקד על תקן שחקן-מאמן.
בשנת 2009 ירדה מידלסברו לליגת המשנה אחרי 11 שנים רצופות בפרמייר ליג, לאחר שסיימה את העונה במקום הלפני האחרון. בעונת 2012/2013 הגיעה לשמינית גמר הגביע האנגלי והפסידה לקבוצת צ'לסי. ב-2016 הבטיחה מידלסברו את עלייתה לפרמייר ליג לאחר 7 שנים בצ'מפיונשיפ. כעבור שנה אחת חזרה הקבוצה לצ'אמפיונשיפ.
Wide Open Spaces (שיר)

קליפ

הקליפ של "Wide Open Spaces" מראה את חברות הדיקסי צ'יקס בהרי הרוקי, רצות ומשחקות בשדות פתוחים של פרחי בר וכדומה. בין לבין, יש סצנות של הלהקה בסיבובי הופעות: בהופעה חיה, מאחורי הקלעים, באוטובוס. את הקליפ ביים טום אוליפנט, אשר ביים עבורן קודם את "There's Your Trouble", ומאוחר יותר ביים בשיתוף את "Without You".
הקליפ זכה בפרס איגוד מוזיקת הקאנטרי לווידאו קליפ של השנה ב-1999. הוא נרשם במקום 32 ברשימת CMT משנת 2004 של 100 קטעי הווידאו הגדולים.
בי ג'יי נובאק

ביוגרפיה

נובאק נולד למשפחה יהודית בעיר ניוטון שבמסצ'וסטס, בנם של לינדה ושל סופר הצללים ויליאם נובאק, שהקימו ביחד שירות שידוכים יהודי בעיר. 
לנובאק שני אחים צעירים יותר, לב וג'סי שעוסק בהפקת מוזיקה אלקטרונית.
למד ב"תיכון דרום ניוטון" ביחד עם חברו לסדרה "המשרד" ג'ון קרסינסקי, ולאחר מכן התקבל לאוניברסיטת הרווארד.
באוניברסיטה למד ספרות אנגלית וספרדית, כתב והשתתף במחזות שייקספיריים.

קריירת משחק

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד עבר ללוס אנג'לס והחל לעבוד במועדונים כסטנדאפיסט.
התגלה לראשונה בזמן הופעה על ידי התסריטאי גרג דניאלס, שלקח אותו בשנת 2005 לסדרה הקומית המצליחה "המשרד". עד היום משחק נובאק ומפורסם בעולם בעיקר בזכות הסדרה ותפקיד העובד הזמני בחברת ההפצה, ראיין הווארד.
זכה להערכה רבה גם על כתיבתו לסדרה, השתתף כתסריטאי ב-14 פרקים.
בקולנוע התפרסם בשנת 2009 בתפקיד קטן בסרטו של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד" וב-2011, בסרט האנימציה התלת ממדי המצליח "הדרדסים", בו דיבב את דרדס אופה.
בשנת 2017 השתתף בדרמה הביוגרפית "המייסד", לצד מייקל קיטון, לורה דרן וג'ון קרול לינץ'.
ונד פון ויטרסהיים

קריירה מוקדמת

פון ויטרסהיים נולד ב-18 באפריל 1900 בנוילאנד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאביו ולטר פון ויטרסהיים, שהיה מנהל המחוז ובעל האחוזה. בשנת 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס פון ויטרסהיים לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל פון ויטרסהיים את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון ויטרסהיים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1938 מונה פון ויטרסהיים שהיה בדרגת האופטמן, לקצין מטה בדיוויזיית הפאנצר ה-3.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין לחם פון ויטרסהיים עם דיוויזיית הפאנצר ה-3, ולאחר מכן הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד אופנועים. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויטרסהיים עם גדודו, ועל פעולותיו קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה. ב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-20 ביולי אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-113, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה. על פעולותיו בקרבות קיבל פון ויטרסהיים ב-24 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-10 בפברואר 1942 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 הועלה פון ויטרסהיים לדרגת אוברסט, וב-12 בינואר 1943 קיבל על פעולותיו באזור רז'ב תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 באוגוסט 1943 מונה פון ויטרסהיים למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11, ולחם עמה בקרב דנייפר ובקרב קורסון-צ'רקאסי. ב-26 במרץ 1944 קיבל פון ויטרסהיים על פעולותיו בקרב קורסון-צ'רקאסי תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובאפריל-יוני אותה שנה לחם עמה במבצע יאשי-קישינב הראשון. ב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובקיץ 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה ה-19 בחזית המערבית, ולחמה עמה במהלך מבצע דרגון. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזור הסאר, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית ומהארמייה הראשונה לסירוגין. לאחר מכן לחם פון ויטרסהיים בקרבות בגרמניה, וב-5 במאי 1945 נכנע לכוחות הדיוויזיה האמריקנית ה-90, אולם לא נלקח בשבי.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון ויטרסהיים בבאד הונף, וב-19 בספטמבר 1975 מת והוא בן 75 שנים.
זיוורט

זיוורט (סמל היחידה Sv) הוא יחידת המידה לספיגת קרינה רדיואקטיבית שקולה בשיטת SI. היחידה מנסה לכמת את ההשפעה הביולוגית של הקרינה, להבדיל מההשפעה הפיזיקלית הנמדדת ביחידות של גריי. היחידה קרויה על שמו של רולף זיוורט, פיזיקאי שוודי שעסק בתחום הרפואה והתפרסם בשל מחקריו בנושאי ההשפעה הביולוגית של קרינה.
רינה פרנק מיטרני

רינה פרנק מיטרני (נולדה ב-4 באוקטובר 1951 בחיפה) היא סופרת ומפיקה ישראלית.

ביוגרפיה

רינה פרנק (בילדותה פרנקו) נולדה ב-1951, להורים יהודים יוצאי רומניה. גדלה בחיפה בשכונת ואדי סאליב. את שנות התיכון עשתה בבית הספר "ליאו בק" ואחר כך, למדה בבית הספר להנדסאים שליד הטכניון בחיפה.
הייתה מפיקת תוכניות ילדים בערוץ 2 של הטלוויזיה, בינן הסדרה פלטפוס. כמו כן הפיקה את סרט הטלוויזיה "החצי השני", ואת "האישה האחרת" בבימויו של אורי ענבר.
מיטרני החלה לכתוב בסביבות גיל 50, לאחר מות אחותה בתאונת דרכים, והעלתה את זכרונות ילדותה בספר "כל בית צריך מרפסת".

כל בית צריך מרפסת

בשנת 2005, הוציאה לאור מיטראני את הספר "כל בית צריך מרפסת" בהוצאת ידיעות אחרונות. הספר זכה למסע פרסום אינטנסיבי והיה לרב-מכר. הספר הופץ גם בחו"ל.
הספר מתרחש בשני מישורים שונים בחייה של המספרת: האחד, ילדותה הענייה בשכונת ואדי סאליב בעיר חיפה, והשני, נישואיה לגבר אמיד מברצלונה וההתמודדות עם מחלה קשה במשפחה.
מיטרני זכתה בפרס זהב ופלטינה מאת התאחדות הסופרים בישראל על ספרה הזה.
ירון פרנסקי

ירון פרנסקי הוא כנר ישראלי.

קריירה מוזיקלית

פרנסקי החל את לימודי הכינור עם אביו, הכנר ונגן החליליות גרשון פרנסקי, המשיך את לימודיו אצל ישראל עמידן ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל יאיר קלס.
למד בגרמניה אצל אנדרה גרטלר ובארצות הברית אצל דורותי דיליי, פרנקו גולי והנרי טמיינקה.
בגיל 21 נבחר לכהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של נאשוויל (ארצות הברית) ובהמשך כיהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) ושל ג'קסון ויל (פלורידה).
בשנת 1986 שב ארצה בהזמנתו של מנדי רודן, לכהן ככנר ראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע וב-1989 הוזמן על ידי נעם שריף לכהן ככנר ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
ב-1994 שב לסינפונייטה הישראלית באר שבע ככנר ראשי ומשנה למנהל המוזיקלי, והוא מכהן בתפקיד זה עד היום.
בשנים האחרונות מופיע כנגן ראשי אורח בתזמורות בספרד ובגרמניה. הוזמן להוביל את תזמורת בית האופרה "סן קרלו" בנאפולי. הוביל את תזמורת הפסטיבל הבינלאומי במקסיקו סיטי ומוזמן קבוע כמחליף בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ירון פרנסקי מוזמן להופיע כסולן וכמנצח בארץ ובחו"ל ומרבה להופיע בהרכבים קאמריים. הוא לקח חלק בפסטיבלים חשובים כמו: שלזוויג-הולשטיין בגרמניה, ארנן בשווייץ, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועוד.
במקביל לקריירה המוזיקלית שלו הוא גם מטפל מוסמך בשיטת טיפול בילדים אוטיסטים הנקראת "הומוריקה", המשלבת הומור ומוזיקה. בשנים האחרונות, הוא גם מרבה לעצב תכשיטים מזהב וכסף.

חיים אישיים

כיום מתגורר בבאר שבע.
נחום דובער שניאורסון

רבי נחום דובער שניאורסון (ה'תר"ב, בלובביץ' - ח' בכסלו ה'תרנ"ו, 25 בנובמבר 1895, קייב) היה האדמו"ר השני מצ'רנוביל-אוברוץ'.

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תר"ב לאדמו"ר הרב יוסף יצחק שניאורסון (בן הצמח צדק), ולחנה (בת הרב יעקב ישראל טברסקי) בן הזקונים לאביו ואמו. רבי נחום דובער היה אחיה של הרבנית שטערנא שרה, אשת אדמו"ר הרש"ב.
אביו שימש אדמו"ר בעיר אוברוץ', לחסידות צ'רנוביץ-אוברוץ' ולאחר פטירת אביו מילא נחום דובער את מקומו. הוא התחתן בשנת תרט"ז עם בתו של דוד משה פרלוב מקוידינוב (בן לאדמו"ר שלמה חיים פרלוב מקוידינוב). תשע עשרה שנה נשא באדמו"רות אוורוטש, בחודשים האחרונים לחייו חלה ונסע לעיר קייב, לאחר כמה חודשים עבר שם ניתוח ונפטר כמה לאחר הניתוח, ביום ח' בכסלו ה'תרנ"ו, נקבר בקייב. היה אדמו"ר בין השנים תרל"ז-תרנ"ו
חתנו הראשון הוא קרוב משפחתו דרך אשתו - רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב (בנו של אהרן פרלוב מקוידנוב) שהמשיך אותו באדמורו"ת מאז שחמיו נפטר עד שהוא עצמו נפטר, לאחרי שנה בלבד, והיה האדמו"ר השלישי מאוורוטש. חתנו השני הוא גם קרוב משפחתו דרך אשתו, רבי נח יוסף בועז שהמשיך את האדמורו"ת לאחר פטירת גיסו, והיה האדמו"ר הרביעי מאוורוטש.
לנחום דובער היו שלוש בנות, כל חתניו היו קרובים שלו; חתנו השלישי היה בעל בתו בתיה, הוא היה בן דוד ראשון של יצחק דובער, שמו הוא רבי מנחם מנדל שניאורסון בן המהר"ש.
סטיב שלכטר

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית בעיר ניו יורק להורים יהודים ויליאם וסיביל. בשנים 1972–1976 שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דלאוור. עלה לישראל והצטרף לקבוצת הפועל רמת גן בה שיחק 10 עונות, במהלכן הייתה הקבוצה 5 פעמים סגנית האלופה ו-5 פעמים הגיעה לגמר גביע המדינה, אך לא זכתה. לאחר מכן שיחק עונה אחת במכבי חיפה ועונה אחת במכבי נתניה. בשנת 1988 הצטרף לקבוצת  מכבי חדרה ששיחקה בליגה השנייה ובעונת 1990/1991 עלה איתה לליגה הראשונה. בעונת 1994/1995 שיחק בקבוצת  הפועל עפולה ועונה לאחר מכן הצטרף לקבוצת בני הרצליה איתה זכה בגביע המדינה. בעונת 1995/1996 שיחק בהפועל בית אליעזר מן הליגה השלישית ופרש בתום העונה ממשחק. קלע במסגרת הליגה הלאומית 4,712 נקודות.
שלכטר שיחק בנבחרת ישראל בין השנים 1980–1986, ובמסגרתה השתתף 3 פעמים באליפות אירופה בכדורסל: בצ'כוסלובקיה (1981), בצרפת (1983) ובמערב גרמניה (1985). שיחק 67 משחקים במסגרת הנבחרת.

לאחר פרישתו ממשחק

בעשור השני של המאה ה-21, שלכטר משמש כפיזיותרפיסט, ובשנים 1995–2001 שימש בתפקיד זה בנבחרת ישראל בכדורסל. מתגורר במושב חניאל. בנו ג'רמי שיחק אף הוא במכבי חדרה ובליגות המשנה.
היהודי זיס (רומן)

מבנה

הרומן של פויכטוונגר בנוי מחמישה חלקים: "האצילים", "העם", "היהודים", "הנסיך", "האחר". בנוסף לדמויות אמיתיות שהיו קיימות בהיסטוריה, הכניס פויכטוונגר לסיפור דמויות שהמציא, כמו הרב גבריאל (המייצג את ה"תודעה היהודית" של זיס) ובתו נעמי, שהיא גם הדמות היחידה המוצגת באופן חיובי ברומן. הדמות הוכנסה לרומן על מנת להפוך את ההתרחשויות לדרמטיות ו"סיפוריות" וחלק מן הפרשנים טוענים שהיא מייצגת את "החכמה והנשמה הטהורה של עם ישראל".
כמו ברומנים אחרים של פויכטוונגר, הוא מנצל את העלילה ההיסטורית על מנת להעביר מסרים רחבים יותר, פרשנות פילוסופית על תפקיד האדם ועל המציאות בזמן כתיבת הספר. הרומן עוסק בין היתר בשאלה מה למעשה על היחיד לעשות אל מול המציאות - האם לפעול או לצפות בה באופן פאסיבי, שאלה שמתייחסת לשאלת הרצון החופשי בפילוסופיה של שופנהאואר. בנוסף, דמותו של זיס היא למעשה, במידה מסוימת, התייחסות למציאות ברפובליקת ויימאר. פויכטוונגר רצה לכתוב רומן על חייו ומותו של הפוליטיקאי הגרמני-יהודי ולטר רטנאו אך החליט לבסוף לכתוב רומן היסטורי שבמרכזו דמות יהודי אשר הצליח לעלות לגדולה, אך נרצח על רקע אנטישמי - מכיוון ש"לעיתים קל יותר לזהות הרים ממרחק, ולא כאשר עומדים עליהם", כפי שכתב בפרשנות לספרו שיצאה בשנת 1929. עבור פויכטוונגר, דמותו של זיס וההתרחשויות ברומן מייצגות גם פריצת דרך בגישור בין המזרח למערב, פריצת דרך חיונית להתפתחות המודרנה. 
נטען כי למרות שהרומן נקי מאנטישמיות, דמותו של זיס מוצגת בו בכל זאת כאדם מחושב, אופורטוניסטי ורדוף כוח. יהודים אחרים מתוארים ברומן כ"אקזוטיים" ומסתוריים, אך תוך ניסיון לאפיין את החוויה היהודית, ולא להשמיץ אותה.
סגנונו של פויכטוונגר עמוס בפרטים, בדומה לסגנונם של תומאס מאן ושל לב טולסטוי. גם הדמויות הקטנות ביותר מאופיינות ומקבלות ביוגרפיה מלאה וברור יחסן לדמויות אחרות בעלילה וליקום העלילתי בכלל.

עיבודים

הרומן תורגם לעברית ועובד למחזה על ידי מ' אבי שאול. הוא הופק ב'הבימה' בשנת 1933.
סיפור חייו של זיס היווה השראה לשני סרטים, האחד סרט מחאה נגד הנאצים (1934) והשני סרט תעמולה נאצי (1940), אשר באופן אירוני הפך למזוהה ביותר עם סיפורו של זיס.
טאלב טוואטחה

קריירה

טוואטחה נולד בג'סר א-זרקא. הוא גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-21 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 4–1 על מכבי אחי נצרת. עונת 2010/2011 הייתה עונת הפריצה שלו, אחרי שהחליף את פיטר מסיללה הפצוע לפרק זמן ארוך. טוואטחה הצטיין בעונה זו, כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 3–0 על מכבי תל אביב, בישל שלושה שערים, זכה עם מכבי חיפה באליפות ואף נבחר לתגלית העונה וזכה למקום בנבחרת העונה של "מעריב".
בעונת 2011/2012 הושאל מסיללה לחטאפה הספרדית וטוואטחה תפס את מקומו בהרכב הפותח של מכבי חיפה. טוואטחה הציג יכולת טובה בתחילת העונה, אך חלה אצלו נסיגה ביכולת ככל שהתקדמה העונה. בפברואר 2012 נפצע ועבר ניתוח, ועקב כך נעדר לזמן ממושך. בעונת 2012/2013, תחת הדרכתו של המאמן אריק בנאדו, חזר טוואטחה להרכב הראשון של מכבי חיפה. בסיום העונה, בה חיפה סיימה במקום השני, טוואטחה נבחר פעם נוספת לנבחרת העונה של "מעריב".
במהלך עונת 2013/2014 התעמת עם אוהדי הקבוצה, ונקלע לתקרית בה זרק על אחדים מהם משענת כיסא לאחר משחק ליגה מול בני סכנין. בעקבות זאת, חלק מאוהדי הקבוצה דרשו את עזיבתו, אך טוואטחה קיבל גיבוי מנשיא הקבוצה יעקב שחר והאריך את חוזהו במועדון בחמש שנים נוספות. בעונת 2015/2016 זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה לאחר 18 שנים שבהן לא זכתה הקבוצה בגביע.
ב-5 ביולי 2016 חתם טוואטחה לארבע שנים בקבוצה הגרמנית איינטרכט פרנקפורט. במהלך הקיץ נפצע טוואטחה והחמיץ את תחילת העונה. ב-20 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כאשר החליף בדקה ה-90 את מרקו פביאן בניצחונה של איינטרכט פרנקפורט 2–0 על אינגולשטאט 04, ובסף הכל ערך 14 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-25 באפריל 2017 כבש שער בחצי גמר הגביע הגרמני בניצחון קבוצתו על בורוסיה מנשנגלדבך, ובמשחק הגמר מול בורוסיה דורטמונד נכנס טוואטחה כמחליף בדקה ה-56, אך קבוצתו הפסידה 1–2. בעונת 2017/2018 שותף ב-13 משחקי ליגה, ושוב הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע. טוואטחה לא שיחק במשחק הגמר מול באיירן מינכן, אך היה שותף לזכייה בגביע החמישי בתולדות הקבוצה.
ב-29 באוגוסט 2019 התירה פרנקפורט את חוזהו של טוואטחה, שהיה עד שנת 2020, והוא הפך לשחקן חופשי.
ב-10 בספטמבר 2019, חתם טוואטחה בלודגורץ ראזגרד מהליגה הבולגרית, על חוזה לשלוש שנים. ב-24 בספטמבר 2019, ערך טוואטחה את הופעת הבכורה שלו בלודגורץ לאחר שפתח בהרכב במשחק הגביע נגד נפטוצ'ימיק בורגאס, אותו ניצחה לודגורץ 4-1.

קריירת נבחרות

טוואטחה שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ובשנת 2010 החל לשחק בנבחרת הצעירה, במדיה ערך בסך הכל 18 הופעות וכבש שני שערים.
בינואר 2011 זומן טוואטחה על ידי המאמן לואיס פרננדס לסגל השחקנים של נבחרת ישראל למשחק האימון הלא-רשמי מול דינמו קייב. טוואטחה לא שותף במשחק לאחר שהודיע על פציעה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך טוואטחה בניצחון 2–1 על נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות יורו 2012. במקביל המשיך טוואטחה לשחק בנבחרת הצעירה, וביוני 2013 היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל.
ב-15 בנובמבר 2018 כבש טוואטחה את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בניצחון 7–0 על נבחרת גוואטמלה.
יצחק פרסייזן

תיאור המעשה

במהלך טיסה לכיוון הפצצה מטוסו של פרסייזן נפגע ונדלק. כנראה, בעקבות אי הצלחתו לכבות את האש הוא הפנה את המטוס לכיוון בו הצטברו הכוחות הגרמניים והצליח לפגוע בהם כך שהתנועה בכביש המחבר בין מינסק למוסקבה הופסקה למספר ימים.
שאר המשתתפים בקרב דיווחו על המקרה לסגן מפקד הגדוד סַנְדָלוֹב שביצע סריקה אווירית באזור והעביר את המידע למפקד הגדוד מאיור צ'וּצֶ'ב שיחד עם מפקד האוגדה אַלַאדִינְסְקִי חיברו מכתב המלצה להענקת אות גיבור ברית המועצות.
במקום הענקה, לפי סיבות שאינן מתועדות, הטייס הוכנס לפקודת הגדוד מס' 22 בספטמבר 1941 כנעדר ואשתו קיבלה הודעה על כך בינואר 1942.
יום לפני כן, ב-26 ביוני קפטן ניקוליי גסטלו ביצע מגח אווירי ראשון מצידם של הסובייטים על כוחות ברית המועצות, כנראה יחד עם עוד מטוס. המקרה נהפך להתנהגות מופת במהלך המלחמה ועד פירוקה של ברית המועצות אם כי התגלו כמה סתירות בו וצילומי אוויר שהופיעו כהוכחתו, כנראה, נלקחו מן המגח של פרסייזן.

לאחר המלחמה

לאחר 18 שנה העיתונאיים ו. גאפונוב וו. ליפאטוב ערכו ראיון עם מכונאי מטוסו של פרסייזן, אלכסנדר ניקולייביץ' ריבקוב, וכתבו בסתיו 1959 מאמר "מקרה גבורה" ("Подвиг") בעיתון "פודוליה הסובייטית" בעיר חמלניצקי שם ראה אותו אחיו, משה.
בארכיון המרכזי של משרד הביטחון של ברית המועצות נמצא מכתב ההמלצה להענקה חתום על ידי צ'וצ'ב, אלאדינסקי, דרוֹבִּישֶב וגנרל איוון קוֹפֶּץ ולא נמצא דחייה להענקה. לאחר שבעקבות ההפסדים בימים הראשונים של הפלישה הגרמנית מפקדי החזית המערבית הואשמו בהם על ידי סטלין ומספר גנרלים הוצאו על כך להורג, גנרל קופץ, כנראה, החליט לא לחכות למשפט והתאבד. ייתכן והאירועים הללו הובילו לכך שההמלצה להענקה אף לא הגיע לסטלין שהיה צריך לאשררו.

בקשה להענקה משנת 1990

באוגוסט 1989 משה פרסייזן לפני עלייתו לישראל פנה לגנרל ויטלי שבנוב שהיה נציג בפרלמנט הסובייטי על מנת לחדש דיון בהענקת האות. ב-22 באוקטובר 1990 הוגשה המלצה להענקת עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ליצחק פרסייזן. עד 1977 זה היה העיטור היחיד שניתן היה להשאיר לצאצאי האיש שזוכה בו במהלך המלחמה אך לכבוד 40 שנים של ניצחון על גרמניה הנאצית ב-1985 הוחלט להעניק את האות הזה לכלל הלוחמים שגויסו במלחמה להבדיל מאות גיבור ברית המועצות ובפועל הוא היה זכאי לו 5 שנים לפני הענקתו.
פנגיי נון

פנגיי נון או פאנגיי נון (בסינית מסורתית: 半硬軟) היא אמנות לחימה שמקורה בדרום סין שלומדה על ידי צ'ו טסו הו. משמעות השם היא "חצי רך, חצי קשה", ומתייחסת להגנות הרכות והתקיפות הקשות.

מייסד השיטה

צ'ו טסו הו (ביפנית: שו שי ווה) חי בין השנים 1869-1945, והיה מייסד השיטה. חייו לא מתועדים היטב בגלל הקשר שלו עם אגודות החשאיות שפעלו להדחתה של שושלת צ'ינג ושיקום של שושלת מינג.

קנבון וויצ'י

קנבון וויצ'י היה תלמידו הידוע ביותר של צ'ו טסו הו ולאחר סיום לימודיו, פתח מכון משלו, והיה הזר הראשון שלימד שיטה זו בסין. לאחר מותו, בנו, קאניי וייצ'י, לימד את השיטה באוקינאווה בשם "וויצ'י ריו", הדרך של וויצ'י.

סכסוך פוליטי

בשנת 1978 חבורת תלמידי וויצ'י ריו ובראשם סייקי איטוקאזו (Seiki Itokazu) וטאקאשי קינג'ו (Takashi Kinjo), יצאו מהריו והחיו את שיטת הפנגיי נון. בתחילת שנות התשעים השם שונה לקונן ריו (Konan Ryu). עשר שנים לאחר מכן תלמידי השיטה התחילו להשתמש בשם קובו ריו (Kobu Ryu), למרות זאת, אחד התלמידים, מיקיו נישיוצ'י (Mikio Nishiuchi) חזר להשתמש בשם פנגיי נון ריו.
חיים שפיר (איגרוף)

חיים שפיר (ויספיש) (נולד ב-1929) היה איש אצ"ל ומתאגרף ישראלי.

חייו

שפיר נולד בתל אביב לאליקים גצל ולהניה ויספיש. בגיל 5 עברו לשכונת הצריפים בקריית מוצקין. בצעירותו התאמן ופיתח כשרון טבעי לאיגרוף. שפיר היה מתאגרף חובב והתפרנס למחייתו מעבודה כמסגר.
שפיר הצטרף בגיל 13, בשנת 1942, למועדון מכבי חיפה וגם התגייס לאצ"ל. באצ"ל השתתף במספר פעולות באזור חיפה ובאזור המרכז. לאחר ששמו הוזכר בין מבוקשי הבריטים, ברח לראש פינה ומשם המשיך לפעול. בין הפעולות הידועות בהן השתתף, פיצוץ תחנת רכבת חיפה מזרח וליל האווירונים, עת השמידו חלק ממטוסי ח"א הבריטי בתל נוף. לדבריו, נרדף על ידי מנהיגי היישוב. והוכה בידי אנשי ההגנה.
שפיר שירת בצה"ל כקצין ביחידת סילוק פצצות ואחר כך בהנדסה עד דרגת רס"ן. פרש מקבע בשנת 1981.

כמתאגרף

שפיר היה אלוף ישראל באיגרוף במשך 17 שנה. הוא הוכתר כאלוף ישראל במשקל חצי בינוני, בתחילה כחבר מכבי חיפה ולאחר מכן בבית"ר טבריה, בית"ר קריית מוצקין, א.ס.א. - טכניון בית"ר ישראל. היה חבר בנבחרת ישראל עם חברו נחמן פרקש
שפיר השתתף ב-217 קרבות וסיים עם מאזן של 204 ניצחונות, 11 הפסדים, 2 תיקו, ומעולם לא נוצח בנוק-אאוט
נוצח בנוק-אאוט כאשר התייצב מול מתאגרפים במשקל גבוה משלו, כגון ישראל מקלר.
לשפיר נולדו שלושה בנים, ואת כולם לימד אגרוף. 
ב-17 במרץ 1979 ערך את קרב הפרישה שלו בקולנוע אורות  מול בנו הבכור, אליקים, בן ה-16, ( אז סגן אלוף ישראל לנוער). הקרב הסתיים בתיקו.
שפיר נכנס לספר השיאים של גינס בזכות העובדה שהתאגרף עם בנו.]
היה בעלים ומאמן של מכון שפיר במוצקין, ואימן גם סטודנטים בטכניון. המשיך לאמן עד מלאת לו 70.
מסילת קאלקה-שימלה

היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-19 נודעה לשימלה חשיבות כמעוז בריטי בצפון הודו, וב-1864 הפכה העיר ל"בירת הקיץ" הבריטית בתת היבשת ההודית, ושימשה גם כמטה צבא הוד מלכותה בתת-היבשת. הרעיון להניח מסילה אשר תקשר את העיר אל השפלה שמדרום לה עלה כבר בשנת 1847, אך בדיקות מעשיות בשטח נערכו לראשונה רק בשנת 1884. מאז נערכו ארבעה סקרים נוספים ודיונים רבים, אך חוזה ההקמה נחתם רק ב-29 ביוני 1898. החברה המבצעת קיבלה את הקרקע להקמת המסילה בחינם, אך לא הוענקו לה כל ערבויות ממשלתיות. 
המסילה הייתה צרה במיוחד, ורוחבה עמד על שני רגל או כ-615 מ"מ בלבד. בלחץ הצבא שונה רוחב המסילה ב-1901, והוגדל לשני רגל ו-6 אינץ' או 762 מ"מ, דבר שחייב להרחיב את הקטע שכבר נסלל עד אז. המסילה נפתחה לתנועה ב-9 בנובמבר 1903. עלות הקמתה ותפעולה של המסילה הייתה גבוהה, ומחירי הנסיעה לאורכה היו גבוהים מהמקובל. למרות זאת נקלעה החברה המפעילה את הקו לקשיים פיננסיים, וממשלת בריטניה נאלצה לרכוש את הקו ב-1 בינואר 1906. הרכבות הונעו בקטרי קיטור עד שנת 1965, עת הוחלפו בקטרי דיזל.

המסילה

הנסיעה לאורכה של מסילת קאלקה-שימלה מספקת נופים עוצרי נשימה. לאורך המסילה 102 מנהרות ו-864 גשרים, שכולם, למעט אחד, בנויים על גבי קשתות בדומה לאמות מים מהעת העתיקה. מנהרה נוספת, המכונה על שמו של המהנדס בארוג (Barog) אשר תכנון אותה איננה בשימוש בשל טעות בחישוביו. בארוג התאבד עקב כך, ומנהרה אחרת נבנתה במקומה. השיפוע המרבי לאורכה של המסילה הוא של 3 אחוזים ולאורכה 919 פניות. לאורך 70% מאורך המסילה נמצאות הרכבות בעיקול. לאורכה של המסילה 18 תחנות רכבת, ומשך הנסיעה בין תחנות הקצה הוא ביו ארבע לחמש שעות. בכל יום פועלות כשבע רכבות בכל כיוון.
המכביה השבע-עשרה

לראשונה השתתפו ספורטאים מהמדינות הבאות

  לוקסמבורג 
 
  מקדוניה 
  קפריסין
Extracorporeal Membrane Oxygenation

Extracorporeal Membrane Oxygenation (בעברית: חימצון חוץ-גופי באמצעות ממברנה), המוכרת בראשי התיבות ECMO, היא טכנולוגיה רפואית המאפשרת לחמצן את דמו של מטופל באמצעות מיכשור מלאכותי. הטיפול בטכנולוגיה זו מיועד למטופלים הסובלים מכשל קיצוני אך הפיך בתפקוד ריאותיהם, הפוגע בחימצון הדם דרכן, על מנת לאפשר לריאותיהם לנוח ולהתאושש. הטיפול מסוגל גם לתמוך במטופלים הסובלים בנוסף לכך גם מכשל קיצוני והפיך בתפקוד הלב, כדי לאפשר גם ללב להתאושש.

המטופלים להם מיועד הטיפול

בשל מורכבותו הרבה של טיפול ה-ECMO, הצוות הרפואי הגדול ובעל המומחיות הנדרש לקיומו, עלותו והסיכונים הכרוכים בו הוא מיועד רק לחולים קשים מאד, שלא הגיבו לטיפולים שגרתיים יותר ואשר סיכוייהם להישאר בחיים בלעדיו הם קלושים.
שיטת ה-ECMO פותחה לראשונה על מנת לסייע בטיפול בתינוקות ופגים הסובלים מכשל ריאתי או לבבי חמור עקב מגוון של מצבים רפואיים (וביניהם דלקת ריאות, שאיפת מקוניום ומומי לב מולדים). הטיפול איננו אפשרי בפגים שמשקלם נמוך מכ-2 קילוגרם, שכן כלי הדם שלהם קטנים וצרים מכדי לאפשר זרימת דם מספקת לצורך הטיפול.
עם הזמן התברר שגם מטופלים מבוגרים במצב של כשל ריאתי עשויים להפיק תועלת מטיפול זה. בין השאר התברר כי הוא מסוגל לשפר את ההישרדות של מטופלים הסובלים מכשל נשימתי חריף בעקבות מחלת שפעת החזירים ומחלות דומות.
בישראל מצויות יחידות לטיפול ב-ECMO רק בבתי חולים בודדים, כגון מרכז רפואי העמק, שניידר,שיבא, סורוקה, רמב"ם, הדסה עין כרם ושערי צדק.
אל-פונדוק

היסטוריה

שמו של הכפר מקורו בפונדק שהיה על הדרך הקדומה לשכם שעברה במקום. לפי כְרוֹנִיקָה, רישום היסטורי, של השומרונים - הכפר נזכר כמקום מושבם בתקופת ימי הביניים.
תושבי הכפר מוצאם מכפר "ג'בעיית" ליד "דומא" בבקעת הירדן. הוא גם קלט פליטים מ"כפר קרע" שהיה בוואדי פרעה והוחרב על ידי כפר שכן, "כפר תלת" עקב סכסוך מקומי. פלג ממנו הקים את "כפר קרע" בוואדי ערה.
מצפון לכפר מצויה מערת נטיפים הכלולה ב"שמורת מערת לקף". בדרך היוצאת מהכפר לעמנואל נמצאת שלולית חורף בשם בִּרִכֶּת אֶל פֻנְדֻק (מוכרזת כשמורת טבע "שלולית פונדוק") ובה מצוי ריכוז נדיר של הצמח דמסון כוכבני. 
הכפר מהווה מרכז מסחרי חשוב לתושבים הערביים של השומרון. חנויות ומוסכים נמצאים בצידי הכביש הראשי (כביש 55) העובר באמצע הכפר, וגם ישראלים נוהגים לקנות ולמכור מוצרים במקום.
ב-27 ביולי 2006 נרצח בכפר ד"ר דניאל יעקובי תושב יקיר כאשר בא לתקן את מכוניתו במוסך במקום. ב-19 בנובמבר 2007 נרצח בכפר עידו זולדן, בן 29 משבי שומרון. במקום הרצח הוצב גל-עד לזכרו.