google/wiki40b huggingface dataset:
מיכאל בראנטס

קריירה

בראנטס החל את הקריירה שלו בקבוצות בליגת העל של קוסטה ריקה. תחילה בבלן ופונטרנס ולאחר מכן עבר ב-2007 לדפורטיבו סאפריסה איתה זכה בשלוש אליפויות.
ביוני 2010 הושאל לאלסונד מליגת העל הנורווגית ולאחר שנה חתם שם. ב-2011 עזר לאלסונד לזכות בגביע נורווגיה כאשר בין האר הבקיע את שני השערים של קבוצתו בגמר נגד בראן, משחק שהסתיים בתוצאה 2 - 1. ביוני 2015 חתם בשאנגחאי שנקסין הסינית.
בראנטס משחק בנבחרת קוסטה ריקה משנת 2007 ושותף במספר טורנירים כמו גביע הזהב 2007 ו-2013, ובמונדיאל 2014.
יזרעם

יִזְרְעָם או חוות יזרעם היא חווה חקלאית בנגב הצפוני, בין נתיבות במזרח, זמרת במערב ותקומה בצפון. שטחה כ-8,000 דונם.
החווה הוקמה ב-1954 על ידי חברת "הזרע", והיא משמשת לגידול מינים שונים של בצלים ופקעות.
מיג-27

מיג-27 (ברוסית Микоян МиГ-27, לפי קוד דיווח נאט"ו Flogger-D/J) הוא מטוס תקיפה בעל כנף בגאומטרייה משתנה שתוכנן ויוצר על ידי חברת מיג בברית המועצות. לאחר מספר שנים, התעשייה האווירית ההודית ייצרה גרסה של המטוס ברישיון. המיג-27 מבוסס על קודמו, המיג-23 שהוא מטוס יירוט, אך הוא מטוס בעל מאפיינים המסווגים אותו יותר כמפציץ לעומת מטוס קרב. כמו כן, המיג-27 לא זכה לתפוצה נרחבת מחוץ לרוסיה שלא כמו המיג-23. מטוס זה עודו בשימוש מבצעי בחילות האוויר של הודו, קזחסטן וסרי לנקה על תקן של מפציץ. כל מטוסי המיג-27 של חיל האוויר הרוסי והאוקראיני הוצאו מכלל שימוש.

תכנון ופיתוח

המיג-27 חולק את אותו השדרה כמו של קודמו, המיג-23, אלא שאף המטוס צר ומאורך יותר. האבטיפוס הראשון של המטוס, שכונה Mig-23BN זכה לביקורות שליליות. בעקבותיו באו שינויים נוספים בעיצוב ובתכנון המטוס שכללו פתחי יניקת אוויר פשוטים יותר, צינור פליטה קצר יותר, הסרת המכ"ם לטובת איזון המטוס וכן התקנת מד טווח לייזר ומערכת ביות מבוססת לייזר. בפי טייסי הניסוי, המטוס כונה "מרפסת" (בלקון ברוסית) שכן הוא אפשר צפייה בשדה ראייה רחב יותר. התכנון הראשוני עבר שינויים נוספים ושודרג כך שיכלול מערכת ניווט/תקיפה חדישה.
מאחר שהמיג-27 נועד לבצע את רוב המשימות שלו ברום טיס נמוך, פתחי יניקת האוויר וצינור הפליטה של המיג-23 הוסרו לטובת מבנה פשוט וקל יותר וכן כזה שמצריך פחות עבודות תחזוקה. כן הנסע שהותקן במטוס היה מסיבי יותר לעומת קודמו, כך שיוכל לנחות גם על מסלולי המראה בעלי איכות ירודה. כדי לענות לדרישות שהמטוס יהווה מטוס תקיפה לגובה נמוך, נעשו שיפורים נוספים בדגם הראשוני כדי שיוכל לשאת נשק מונחה, ואף נשק גרעיני כך שיעמוד בקו אחד עם שאר המפציצים ומטוסי התקיפה של העידן הסובייטי.

היסטוריה מבצעית

נעשה שימוש במטוסי מיג-27 בשלבים המאוחרים של מלחמת ברית המועצות באפגניסטן בשנים 1987-1989.
במערב, היו אנשי מודיעין ששגו ובילבלו בין מטוס זה לבין המיג-23. מחוץ לשטחי רוסיה וברית המועצות, המטוס נמכר רק למדינות הודו וסרי לנקה. בעבר המטוס היה פעיל בחיל האוויר הרוסי וחיל האוויר האוקראיני, אך לא בימינו.

סרי לנקה

המיג-27 נכנס לשירות בחיל האוויר של סרי לנקה בשנת 2000. עם פרוץ הסכסוך הסינהאלזי-טאמילי נעשה שימוש במטוס זה כמפציץ וכמטוס סיוע אווירי קרוב. באוגוסט 2000, מטוס מיג-27 התרסק בקרבת שדה התעופה הבינלאומי "קולמבו", בתקרית נהרג טייס המטוס האוקראיני. ביולי 2001 ארגון הטרור "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם", פגעו בשני מטוסי מיג-27, אחד שהיה באוויר ושני שהיה על הקרקע. מיג-27 אחר התרסק לים ביוני 2004, ודגם אחר של המטוס התרסק במהלך טיסת אימון ב-13 בפברואר 2012. הטייס השתמש בכיסא המפלט והצליח להימלט מהמטוס ללא פגע.

הודו

ב-27 במאי 1999, לאחר התפתחות עימות צבאי בין הודו לפקיסטן, מטוס מיג-27 ומיג-21 של חיל האוויר ההודי הופלו מעל קשמיר בעת מתן סיוע אווירי לכוחות קרקע. 
מאז שנת 2001, החיל איבד יותר מ-12 מטוסי מיג-27 בהתרסקויות. מסוף פברואר 2010, הודו קרקעה את כל צי מטוסי המיג-27 שברשותה שכלל 150 מטוסים. זאת לאחר התרסקות של מטוס מדגם זה ב-16 בפברואר 2010 מעל מערב בנגלדש. עלה חשד שתחזוקה לקויה מצד התעשייה האווירית ההודית היא זו שפגמה במנועי המטוס. מיג-27 נוסף התרסק בשטח הודו ב-27 בינואר 2015. 
ב-13 ביוני 2016 מיג-27 נוסף של חיל האוויר ההודי התרסק, הפעם בשטח עירוני ולא בשטח פתוח. המטוס פגע בשני בתי מגורים, בהתרסקות נפגעו שלושה אזרחים אך הטייסים נטשו אותו בבטחה. המטוס היה דגם משודרג של המיג-27 של החיל.

קזחסטן

מטוסי המיג-27 נמצאים בשירות פעיל בחיל האוויר של קזחסטן.
טרוכואיד

הטרוכואיד (מהמילה היוונית לגלגל "trochos") הוא העקומה המתוארת על ידי נקודה קבועה על מעגל כאשר הוא מתגלגל על קו ישר. הציקלואידה משתייכת למשפחת העקומים הטרוכואידים. המונח טרוכואיד נטבע על ידי ז'יל פרסון דה רוברוואל.

תיאור בסיסי

כאשר מעגל ברדיוס a מתגלגל ללא החלקה לאורך ישר L, המרכז C נע במקביל ל-L, וכל נקודה אחרת P במישור הקשיח המסתובב עליו נח המעגל מתווה עקום הנקרא טרוכואיד. נניח ש-CP = b. המשוואות הפרמטריות המתארות את הטרוכואיד כאשר L הוא ציר ה-x הן:
כאשר θ הוא פרמטר השווה לזווית הסיבוב הכוללת אשר המעגל הסתובב.

טרוכואיד מכווץ, נפוץ, ומורחב

אם P נחה בתוך המעגל (b < a), על ההיקף שלו (b = a), או מחוצה לו (b > a), אז הטרוכואיד מתואר כמכווץ (curtate), נפוץ, או מורחב (prolate) בהתאמה. כיוון שהמעגל מתגלגל ללא החלקה, מהירות הסיבוב על היקפו שווה למהירות התקדמות המרכז שלו. על פי כלל המקבילית לחיבור ווקטורי של מהירויות, נקבל שכאשר הטרוכואיד מכווץ הנקודה הקבועה נעה תמיד באותו כיוון אופקי (שכן המהירות האופקית של המרכז עולה על מהירות סיבוב הנקודה הקבועה), ולכן אין לו לולאות. כאשר הטרוכואיד מורחב הנקודה משנה את כיוון תנועתה האופקי בחלקים מסוימים של התנועה כך שיש לו לולאות. במקרה הביניים, כאשר הנקודה נחה על היקף הגלגל, מתקבלת הציקלואידה, שלה יש חודים (cusps) בנקודות בהן P נוגעת ב-L.
מבחינה מעשית טרוכואיד מכווץ מותווה על ידי פדל כאשר מפדלים באופניים לאורך קו ישר.
ATEEZ (להקת בנים)

שם הלהקה

כלהקה לפני הופעת הבכורה, ATEEZ נקראו במקור "KQ Fellaz" על שם הסוכנות שלהם, KQ בידור, כדי לרמוז תחת איזו סוכנות הם אומנו. לפני הופעת הבכורה, קידומי הלהקה היו תחת שם זה.
ב־3 ביולי 2018, שם הלהקה שונה ל־ATEEZ, כשהמשמעות היא ״A TEEnager Z".
ב־17 בנובמבר 2018, הלהקה חשפה בשידור חי באפליקציה VLIVE, כי השם עבור האוהדים שלהם יהיה "ATINY", שילוב של שם הלהקה והמילה ״destiny” (גורל). היו שמות רבים אחרים שנוצרו על ידי המעריצים, אבל ATINY נבחר ברוב קולות על ידי המעריצים. הקונספט של השם הוא, שאייטיז הם גורל המעריצים וגורל הלקה הוא המעריצים, ATINY.

2018: קדם הופעת בכורה, תוכניות ריאליטי, והופעת בכורה עם Treasure EP.1: All to Zero

לפני שנעשו ל־ATEEZ, הם היו ידועים לפני כן כקבוצת טרייני (אימון) בשם KQ Fellaz. כ־KQ Fellaz, הסוכנות שלהם פרסמה סדרת יוטיוב, KQ Fellaz 미국 연수기 (KQ Felazz American Training), אשר בה הם תרו את לוס אנג'לס, קליפורניה, בשביל להתאמן. במהלך התוכנית, KQ בידור הציגו ללהקה חבר תשיעי, לי ג׳ונגיאנג (Lee Jungyoung). יחדיו, הם הלחינו ויצרו מחול לשיר, שהופק על ידי לידר הלהקה הונגג׳ונג (Hongjoong), והתאמנו בסטודיו למחול, Millennium Dance Complex. כמו כן, חבר הלהקה יונהו (Yunho) השתתף באחד מסרטוני הריקוד המפורסם של הסטודיו. לסיום סדרת היוטיוב, KQ Fellaz שחררו שיר, "From", ב־3 ביולי. עם זאת, בתקופה שלאחר שחרור השיר, KQ בידור הודיעה כי ג׳ונגיאנג עוזב את הלהקה. לאחר שידורי הסדרה, KQ בידור הודיעה על תוכנית הריאליטי של KQ Fellaz עם הטיזר הראשון לתוכנית מתוך שלושה, ב־26 ביוני 2018. הטיזר השני שוחרר ב־3 ביוני, ובו הם הציגו את השם הרשמי של הלהקה: ATEEZ. לפיכך, תוכנית הריאליטי נקראה ״Code Name is ATEEZ”. הטיזר השלישי עלה ב־13 ביולי, עם הצגת כותרת הפתיחה של התוכנית. הקרנת הבכורה נקבעה לשידור באמצעי התקשורת הקוריאני Mnet, ב-־20 ביולי. ב־2 באוקטובר 2018, אייטיז פרסמו תמונת טיזר ברשתות החברתיות, שהכריזה על תאריך הופעת הבכורה הרשמית שלהם. בנוסף, התמונה סיפקה מידע על תאריך ומיקומה של הופעת הבכורה שלהם: 24 באוקטובר, ב־YES24 Livehall. לאחר מכן, הם פרסמו תמונות טיזר מהתאריך 8 באוקטובר עד 23 באוקטובר.
ב־24 באוקטובר 2018, ATEEZ הוציאה את אלבום הבכורה שלהם, Treasure EP.1: All To Zero. לצד שחרורו של האלבום, הוציאו וידאו קליפים לטייטלים "Pirate King" ו”Treasure". האלבום הגיע למקום השישי ב־Gaon Albums Chart. אייטיז הופיעו בהופעת הבכורה שלהם באותו יום עם כ־400 משתתפים בקהל. הופעת המוזיקה הראשונה שלהם היה ב־25 באוקטובר, ב־M Countdow של Mnet. כמה שבועות לאחר מכן, הלהקה הודיעה על תאריכי ההופעות שלה בארצות הברית לראשונה בתולדותיה, שיערכו בברוקלין, שיקגו, דאלאס, אטלנטה ולוס אנג'לס.

2019: Treasure EP.2: Zero to One

ב־2 בינואר, ATEEZ פרסמה תמונה דרך הרשתות החברתיות הרשמיות שלהם עם קוד מורס ככיתוב. מאוחר יותר הם אישרו על ידי טיזר את הקאמבק שלהם, עם המיני אלבום "Treasure EP.1: All to Zero", שיתרחש ב־3 בינואר. ב־15 בינואר הם הוציאו את המיני אלבום החדש שלהם, "Treasure EP.2: Zero to One", לצד הידאו קליפ עבור שיר הנושא, "Say My Name".
ב־21 באפריל 2019, ATEEZ נכנסו לראשונה למצעד ה־Social 50 של מגזין הבילבורד, כשהם במקום ה־49.
קרב חירבת אבו לאחם

רקע

חירבת אבו לאחם היא פסגה תלולה וחשופה הנמצאת כ-2 קילומטר צפונית - מזרחית ליישוב נטף של ימינו. במסגרת מבצע דני לאחר שהניסיונות לכבוש את משטרת לטרון נכשלו הוחלט לנסות לכתר אותה. פלוגה מחטיבת יפתח כבשה את חירבת כוריכור אך נאלצה לסגת באבידות כבדות. ממזרח כבשו כוחות מחטיבת הראל את הכפר בית תול ואת פסגת הר עוזרר ועמדו בהצלחה בהתקפות קשות של הלגיון הערבי. במסגרת זו הוחלט לשלוח מחלקה מפלוגה א' מגדוד מוריה שהיה אז תחת פיקוד חטיבת הראל, לכבוש את פסגת חירבת אבו לאחם כדי לאבטח ולחזק את כוחות הפלמ"ח המחזיקים בפסגת הר עוזרר (משלטי בית נובה) לקראת כניסת ההפוגה השנייה לתקפה.

מהלך הקרב

המחלקה בפיקודו של יוסף קבקר יצאה ב-17 ביולי 1948 בשעה 23:00 ממעלה החמישה למסע מפרך שאותו הגדיר יגאל אלון כ"מן הקשים שעשה הפלמ"ח". רכסי ההרים שיבשו את התקשורת האלחוטית. ליד עין כפירה הם נתקלו בערבי רכוב על חמור ושחררו אותו. לוחמי "מוריה" הגיעו לגבעה בשעה 06:30 בבוקר ה-18 ביולי 1948 ותפסו את הפסגה. 
הגבעה הייתה חשופה ותלולה וקשה היה להתחפר ולהתבצר עליה. לקראת הצהרים החלה התקפה של הגדוד החמישי של הלגיון בשיתוף כוחות ערבים מכפרי הסביבה. אחרי ריכוך מתותחי המשוריינים של הלגיון החלו הערבים להתקדם לעבר פסגת הגבעה בחסות הטרסות וגדרות האבן תוך כדי השלכת רימונים. גל ההתקפה הראשון נשבר באש המגינים אבל ההתקפות התחדשו ומצב המגינים נהיה נואש. המפקד יוסף קבקר נהרג. ברגע האחרון נוצר קשר עם המפקדה במעלה החמישה, והיא אילתרה פלוגה מהגדוד הרביעי של הפלמ"ח, בפיקודו של דוד אלעזר (דדו). חיילי הפלמ"ח פגשו בדרכם לגבעה את הנסוגים. בניסיון להגיע לגבעה נהרגו שני לוחמי פלמ"ח. לבסוף הצליח דדו לחלץ את יתרת הכוח.
גופות שבעה הרוגים מגדוד "מוריה" ושני אנשי הפלמ"ח נשארו בשטח. ניסיון לחלץ אותם בלילה למחרת נכשל.
ההרוגים נקברו במקום בקבר אחים. ב-28 בפברואר 1950 הובאו שרידי הגופות ונקברו בקבר אחים בהר הרצל. חירבת אבו לאחם נשארה בשליטת ירדן עד למלחמת ששת הימים.
בשנת 2007 הוסר הלוט ביישוב נטף, מעל טבלת הנצחה לחללי גדוד מוריה בקרב חירבת אבו לאחם.
ארמון קיו

ארמון קיו הישן

המבנה הראשון שנשא את השם "ארמון קיו" נבנה בשנת 1631 על ידי סמיואל פורטריי. המבנה היה שייך בעת למשפחת קאפל, והועבר לבעלותו של סאמיול מולינוקס, מזכירו של המלך ג'ורג' השני.
בנו של המלך ג'ורג' השני, פרדריק, נסיך ויילס שכר את המבנה על מנת שישמש כאתר נופש, וסביבו נבנו גנים על ידי האדריכל ויליאם צ'יימברס (לימים, גני קיו).

ארמון המלך ג'ורג' השלישי

המבנה שניצב במקומו של ארמון קיו הישן תוכנן על ידי המלך ג'ורג' השלישי והאדריכל ג'יימס וייאט. עבודות הבנייה החלו בשנת 1802 בסגנון גותי, אולם לאחר טירופו של המלך ג'ורג' ו"כליאתו" בטירת וינדזור סירבה רעיתו של המלך ג'ורג', המלכה שארלוט להתגורר במבנה. בשנת 1828 נהרס המבנה הבלתי גמור על ידי המלך ג'ורג' הרביעי.

ארמון המלכה שארלוט

המבנה הניצב כיום בגני קיו, והידוע בשם "ארמון קיו" היה בית אחוזה שהוקם בסמוך לארמון הישן. המבנה הוקם בשנת 1663 על ידי סוחר הולנדי וכונה לאחר הקמתו "הבית ההולנדי" (באנגלית: Dutch House) בשל גמלוניו. המבנה נרכש על ידי סר ריצ'רד לווט, סוחר עשיר והלורד ראש העיר של לונדון, ובשנת 1734 הוחכר לבית המלוכה. חכירה זו נועדה להיות קצרת ימים, עד שיבנה ארמון חדש.
בשנת 1735 התבקש האדריכל ויליאם קנט לתכנן ארמון בסגנון פלדיאני עבור קיו - מבנה שאמור היה להיבנות במקום בו ניצב הבית ההולנדי, אולם המבנה לא הוקם.
בשנת 1781 רכש המלך למלך ג'ורג' השלישי את המבנה, במטרה להתגורר בו זמן קצר עד שיבנה ארמון חדש בסגנון גותי (לעיל), אולם בשל טירופו של המלך ופרישתו החליט הפרלמנט הבריטי שלא להקים את הארמון, ורעיתו של ג'ורג' השלישי התגוררה בבית ההולנדי עד מותה ב-17 בנובמבר 1818.
בשנת 1837 עם המלכתה של המלכה ויקטוריה, היא העניקה את גני הארמון לציבור הבריטי, אולם שמרה על בעלותה במבנה, על מנת שישמש אותה כבית קיץ. המבנה כונה באותה עת "קוטג' המלכה". ויקטוריה לא ביקרה במבנה ובשנת 1887, בשנת היובל למלכותה, העניקה גם את המבנה לציבור הבריטי.

הארמון כיום

כיום הארמון מהווה חלק מגני קיו, ובמסגרת הגנים בוצעה עבודת שחזור נרחבת למבנה, שהחלה בשנת 1996 והסתיימה בשנת 2006. במסגרת עבודות שיקום אלה הוחלפו חיפויי הקיר של המבנה בשטחי קיר בסגנון אופייני שנארגו על ידי איאן דייל מסקוטלנד. כמו כן נבנתה מעלית באגף המערבי של המבנה, על מנת לאפשר גישה לנכים לקומות העליונות של המבנה, במקום בו עמדו קודם לכן חדרי שירותים בשלוש קומות המבנה. ב-21 באפריל 2006 נערכה במבנה ארוחת ערב ביוזמת צ'ארלס, נסיך ויילס לרגל יום הולדתה ה-80 של המלכה אליזבת השנייה. בחודש מאי 2006 נפתח המבנה לציבור לראשונה מאז החלו עבודות השיקום.
אווה דורינג'ר

ביוגרפיה

דורינג'ר נולדה בדורנבירן וגדלה בחלק מהילדות שלה באיטליה.
ב-1977 זכתה בתואר "מיס פורארלברג" ובאותה שנה זכתה בתחרות הארצית של מיס אוסטריה.
בטקס בחירת מיס תבל היא נבחרה למקום השני, כ"סגנית הראשונה". בתחרות מיס עולם 1977, עלתה לחצי הגמר. בתחרות מיס אירופה, שנערכה בפינלנד, זכתה דורינג'ר במקום הראשון.
ב-2011 ביקרה בישראל כאורחת של שבוע האופנה בתל אביב.
היא הכירה את מעצב האופנה רוברטו קוואלי בהיותו שופט במיס תבל בו השתתפה, ב-1980 הם נישאו ולהם שלושה ילדים. דורינג'ר עוסקת בעיצוב אופנה ומשמשת כמנהלת האומנותית עבור הסטודיו של בעלה.
נילס אידן

ביוגרפיה

נילס אידן נולד בעיירה פיטיו (Piteå) שבמחוז נורבוטן. אביו היה מנהל בית ספר. את לימודיו התיכוניים הוא סיים בבית ספר בעיר לולאו.

לימודים וקריירה אקדמית

ב-1889 החל את לימודיו באוניברסיטת אופסלה, ב-1899 הוא השלים את לימודי הדוקטור ובאותה שנה הוא היה לדוצנט בהיסטוריה באוניברסיטה. התמחותו של אידן הייתה בהיסטוריה של שוודיה במאות ה-16 וה-17, אך הוא גם כתב על נושאים הנוגעים לאיחוד השוודי-נורווגי. על עבודת הדוקטורט שלו שנושאה היה "ארגון הממשלה המרכזית במהלך תקופת שושלת ואסה המאוחרת (1523–1594)" הוענק לו פרס גייר.
ב-1899 קיבל אידן משרת מרצה להיסטוריה באוניברסיטת אופסלה, ב-1903 הוא קיבל תואר פרופסור חבר וב-1909 פרופסור מן המניין. הוא שימש בתפקידו זו עד 1920, עת מונה לתפקיד מושל מחוז סטוקהולם. בה בעת הוא היה פעיל כפוליטיקאי ליברל וכתב על נושאים בוערים בנוגע לאיחוד השוודי-נורווגי בראשית שנות התשעים של המאה ה-19. הוא עורר דיונים בקרב הסטודנטים באופסלה לקידומו של גיוס חובה שהוצע עם ביטולה של "מערכת ההקצאה" (indelningsverket, לגיוס חיילים לצבא) ב-1901 ולמען הנהגת זכות הבחירה האוניברסלית.

קריירה פוליטית

ב-1908 נבחר אידן לבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי). ב-1911 הוא נבחר להיות חבר בוועדת החוקה הפרלמנטרית וב-1912, כאשר נבחר קרל סטף הליברלי לתפקיד ראש הממשלה, נבחר אידן להיות יושב ראש הקבוצה הליברלית בבית התחתון. לאחר מותו של סטף ב-1915, עלה כוחו של אידן כמנהיג הליברלים. הוא השתייך לאגף הליברלי-ימני, שהחזיק בדעות האגף הימני בנושאי ביטחון, אך לא היה שותף לדעותיהם של ליברלים רבים מחסידי ההינזרות מאלכוהול וחברי התנועות החופשיות של הכנסייה, שנציגם הבולט היה קרל גוסטב איקמן. לאחר הבחירות של 1917, שהיוו הצלחה הן מבחינת הסוציאל-דמוקרטים והן מבחינת הליברלים, הוצע תפקיד הרכבת הממשלה לליברל השמרן, יוהאן ווידן, שכשל במשימתו. עקב כך הוצע תפקיד ראש הממשלה לאידן והוא הצליח להרכיב קואליציה עם הסוציאל-דמוקרטים בהנהגתו של יילמאר ברנטין שקיבל את תפקיד שר האוצר.
בסופו של דבר עלה בידה של ממשלת אידן להשיג רוב פרלמנטרי לטובת זכות בחירה אוניברסלית. החשש מהתפתחות מהפכנית בשוודיה, על רקע האירועים ברוסיה ובגרמניה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, גרמו ללחץ להאצת תהליך הדמוקרטיזציה ובהצבעה אחת ב-1921 עבר חוק לזכות בחירה אוניברסלית. ב-1920 התפטרה ממשלת אידן על רקע הוויכוח על הצטרפות לחבר הלאומים.
לאחר פרישתו מכס ראש הממשלה מונה אידן לתפקיד מושל מחוז סטוקהולם, תפקיד אותו הוא המשיך למלא עד 1938 ובמקביל המשיך להיות חבר הפרלמנט. התנגדותו חקיקת לחוק היובש, מהלך שהובל על ידי הרוב במפלגתו, גרם לו ולשליש מחברי הסיעה הליברלית בפרלמנט לפרוש מהמפלגה ב-1923 ולהקים מפלגה חדשה.
צבי הנינג'ה

ארצ'י קומיקס, דרימווייב הפקות וחותם "אנימציה חדשה"

בד בבד עם הרצתה של הסדרה המקורית במיראז' סטודיו, חברת ההוצאה לאור ארצ'י קומיקס פרסמה את Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures בין אוגוסט 1988 לאוקטובר 1995. עלילות הסיפורים עובדו בתחילה מסדרת האנימציה של סוף שנות ה-80 אך החל מהגיליון החמישי איסטמן וליירד החליטו לתת את הסיפורים לריאן בראון וסטיבן מרפי, עובדי מיראז' סטודיו. הצמד נטש באופן מיידי את האווירה של הסדרה המצוירת ולקח את סדרת הכותרים בכיוון חדש והרפתקני יותר.
סדרת חוברות בהשראת סדרת האנימציה משנת 2003 פורסמה על ידי חברת Dreamwave Productions מיוני ועד לדצמבר 2003. הסדרה נכתבה בידי פיטר דייוויד ואוירה בידי ל'שון תומאס. בארבעת הגיליונות הראשונים, אשר עובדו ישירות מסדרת האנימציה, הסיפורים סופרו מנקודת מבטם של אפריל, בקסטר סטוקמן, קייסי ג'ונס וצמד שוטרי משטרת העיר ניו יורק במקום נקודת מבטם של הצבים.
בד בבד עם ההרצה המחודשת, מוציאה חברת IDW חותם בשם "אנימציה חדשה" (New Animated). בחותם זה מתפרסמות חוברות המהוות לפרקי סדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון. עד כה פורסמו במסגרת החותם כ-20 חוברות.

עלייתם של צבי הנינג'ה (2018)

סדרה שעלתה בספטמבר 2018, המתרחשת בזמן הווה. סדרה זו מציגה עלילה שונה לחלוטין מאלו שהוצגו בקומיקס ובסדרות קודמות. שמה דגש על הומור, ובין היתר מציגה לראשונה את אפריל אוניל כדמות שחורה במקום לבנה. כמו כן, סדרה זו היא הראשונה שבה הצבים אינם נלחמים בשבט הרגל, אלא במוטנטים מיקום מקביל שבראשם עומד הברון דרקסום.
נתיבי ישראל

נתיבי ישראל היא תוכנית תחבורתית לפריסת רשת כבישים ומסילות ברזל, אשר מטרתה להוביל לפיתוח כלכלי וחברתי של יישובי הנגב והגליל.

עקרונות

תוכנית נתיבי ישראל נקבעה בהחלטת הממשלה מספר 1421 משנת 2010: "במטרה להשיג פיזור מאוזן של אוכלוסיית המדינה ביחד עם פריסת הפעילות התעסוקתית והכלכלית בערי הפריפריה". הדרך המרכזית להשגת היעדים הללו תהיה באמצעות שיפור הנגישות התחבורתית ליישובים המרוחקים ממרכז הארץ.
התוכנית כוללת פרויקטים תחבורתיים של כבישים, מסילות רכבת, מחלפים וגשרים רבים, ואמורה להסתיים עד שנת 2020. התקציב הכולל של התוכנית יעמוד על 27.5 מיליארד ש"ח (במחירי 2010) והוא יהיה בנוסף לתקציבי הפיתוח המאושרים בתחומי התחבורה הארצית והמקומית בסך 42 מיליארד ש"ח.

התנגדויות

התוכנית זכתה לרוב גדול בהצבעה בממשלה אך בין המתנגדים לה בלט דווקא השר לפיתוח הנגב והגליל אשר טען כי התוכנית לא מתייחסת לפריפריה הרחוקה מאד כמו אילת וקריית שמונה וכי התוכנית שמה דגש בעיקר על חלקה הצפוני של המדינה ומזניחה את חלקה הדרומי.
מתנגדים נוספים היו השר לביטחון פנים אשר טען כי עדיף להשקיע חלק קטן מתקציבי העתק של התוכנית במלחמה בפשיעה ובשיפור הביטחון האישי של האזרחים. גם שרי החינוך והרווחה התנגדו לתוכנית בטענה כי עדיף להשקיע ברווחת וחינוך האזרחים קודם לתוכניות הפיתוח הגדולות. שר האוצר העדיף להימנע, בטענה כי התוכנית היא חיובית בעיקרה אך כוללת בתוכה גם השקעות יקרות ומיותרות כמו רכבת העמק אשר אינן כלכליות.
פאוסניאס (מצביא)

פאוסניאס (ביוונית: Παυσανίας; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני, בנו של קלאומברוטוס. שימש כעוצר לפליסטרכוס, ופיקד על הכוחות היוונים בקרב פלטאיה. אם כי לאחר זמן מה ערק לצד ממלכת פרס האחמנית.

רקע משפחתי

קלאומברוטוס היה בנו של אנכסנדרידס השני מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס. לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים. והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת. מנהג שחרג מהכללים, האישה החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד.
הרודוטוס טוען שקלאומנס לא היה מיושב בדעתו, לעומת דוריאיוס שהצטיין בפיקחות. אולם קלאומנס היה הבכור ולכן ירש את הכס ודוריאוס עקר לסיציליה. לאונידס וקלאומברוטוס נותרו בספרטה.

ביוגרפיה

פאוסניאס נזכר לראשונה כאשר נבחר לפקד על הכוחות הספרטנים שיצאו לסייע לאתונאים נגד המצביא הפרסי מרדוניוס. המלך פליסטרכוס בנו של לאונידס שנהרג בקרב תרמופילאי, היה עדיין נער, ופאוסניאס שימש כעוצר. הפרסים והיוונים נפגשו בקרב פלטאיה, מרדוניוס היה מצביא מוכשר ובעל ניסיון, בעוד פאוסניאס היה חסר ניסיון לחלוטין, ורק מתוקף תפקידו כעוצר קיבל את התפקיד. למרות זאת הקרב הסתיים בניצחון היוונים. 
לאחר הסתלקות הפרסים מאירופה, יצא פאוסניאס עם הצי וכבש את קפריסין. על פי מה שתיאר תוקידידס פאוסניאס יצא למסע הרפתקאות וביזה והעמיד פנים כביכול הוא עושה זאת למען יוון. אולם משה עמית סובר שהמסע נועד להקשות על הצי הפרסי בפעם הבאה שיפלוש ליוון. לא ידוע הרבה על המערכה עצמה. לאחר מכן פנה פאוסניאס אל ביזנטיון שהייתה עדיין בידי הפרסים. אם ביזנטיון תיכבש ייסתם הגולל על תוכניותיהם של הפרסים לפלוש לתראקיה. אולם לאחר כיבוש ביזנטיון שחרר פאוסניאס כמה פרסים נכבדים שהיו בה והעמיד פנים כביכול הם ברחו. הוא העביר מכתב למלך חשיארש הראשון בו הוא מביע את נאמנותו. לאחר מכן הוא החל לנהוג בעריצות כלפי בעלי הברית וללבוש בגדים פרסיים, והרכיב לעצמו משמר של חיילים פרסיים ומצריים. בעלי הברית פנו אל אתונה וביקשו ממנה לקחת את ההנהגה. הספרטנים קראו אל פאוסניאס לחזור. 
אולם פאוסניאס נמלט באנייה אל ביזנטיון. והחל נושא ונותן עם הפרסים. הספרטנים קראו לו לחזור והשליכו אותו לכלא. אולם הוא הצליח להשתחרר והעמיד עצמו לחקירה. לא נחשפה התקשורת שלו עם הפרסים, אולם התנהגותו הכללית עוררה חשד. אולם אחד מהשליחים ששלח אל הפרסים סיפר לאפורים על תוכן אחד המכתבים שהתבקש להעביר. לאחר מכן תכננו האפורים לעצור אותו, אולם אחד מהם רמז על כך לפאוסניאס שמיהר והסתתר במקדש האלה אתנה, הוא ננעל שם ומת מרעב. הוא נקבר ליד המקדש.
גילרמה מרינאטו

אתלטיקו פרנאאנסה

הוא עשה את הופעת הבכורה המקצועית שלו במועדון אתלטיקו פרנאאנסה בניצחון 0-1 על נאסיונל אתלטיקו קלוב באליפות פרנאאנסה ב-13 בפברואר 2005. גילרמה שיחק 18 משחקי ליגה ושלושה משחקי הגביע בעונת 2007.

לוקומוטיב מוסקבה

באוגוסט 2007, הוא חתם על חוזה לחמש שנים בלוקומוטיב מוסקבה, והיה לשוער הברזילאי הראשון בליגה הרוסית. הוא קיבל את חולצה מספר 85. אך ב-2007 הוא לא שיחק אף משחק ושיחק רק שלושה משחקים בקבוצת המילואים.
את הופעת הבכורה הראשונה בהרכב הקבוצה העיקרית עשה ב-12 ביולי 2009, במשחק ליגת העל הרוסית נגד טום טומסק (שהסתיים בתיקו 0-0), והפך לשוער העיקרי של לוקומוטיב. בשנת 2010, הוא החליף את מספר החולצה מ-85 ל-1. הוא שיחק את כל 30 משחקי הליגה במהלך העונה. ב-19 באוגוסט 2010 עשה את הופעת הבכורה שלו בליגת אירופה במשחק נגד לוזאן.
במהלך מחנה החורף בקפריסין בפברואר 2013 גילרמה מונה לקפטן על ידי המאמן סלאבן ביליץ'. ביולי 2013 גילרמה נבחר על ידי אוהדי לוקומוטיב לשחקן החודש. בהמשך, הוא פספס שישה חודשים לאחר פגיעה ברצועות הצולבות ברגלו, במשחק נגד צסק"א ב-28 ביולי 2014 וחזר לראשונה לקבוצה רק באביב 2015. למרות זאת, באותה עונה זו הייתה העונה המוצלחת ביותר של גילרמה בלוקומוטיב, כשלוקומוטיב סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות.
במרץ 2015, הוכתר שוב לשחקן החודש. בעונת 2017/2018 זכה עם קבוצתו באליפות רוסיה.

קריירה בנבחרת

גילרמה אומנם נולד וגדל בברזיל, אך קיבל אזרחות רוסית ב-22 בנובמבר 2015, וזומן להרכב נבחרת רוסיה למשחקי הידידות נגד ליטא וצרפת. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-26 במרץ 2016 באוטקריטיה ארנה, כשעלה להחליף את סטניסלב קריציוק במחצית והפך לשחקן המתאזרח הראשון מחוץ לשטחי ברית המועצות לשעבר שנכלל בהרכב נבחרת רוסיה. הוא גם נכלל בסגל הרוסי ליורו 2016, אבל לא שיחק אף משחק.
ב-11 במאי 2018, נכלל בסגל המורחב למונדיאל 2018. אך לא נכלל בסגל הסופי. לאחר פרישתו של אקינפייב, זומן גילרמה לסגל הנבחרת במשחק ליגת האומות נגד נבחרת שוודיה, ב-11 באוקטובר 2018.

חייו האישיים

ב-12 בדצמבר 2009, יום הולדתו ה-24, הוא נישא לבחירת לבו רפאלה. יחד הם הביאו לעולם שתי בנות.
גילרמה דובר רוסית. ב-22 בנובמבר 2015, הוא קיבל אזרחות רוסית וקיבל את הזכות לייצג את רוסיה ברמה הבינלאומית.
בלומסברי

היסטוריה

האדמות באזור השכונה המודרנית נקנו בשנת 1201 על ידי בעל האדמות הנורמני ויליאם דה בלמונד, השם בלומסברי נובע מעיוות השם המקורי "בלומנדיסברי"; 'אחוזתו של בלמונד'. ישנן עדויות לכך שבמקום התקיים כפר בשם "לומסברי" בתקופת ימי הביינים המוקדמות. במאה ה-14, האדמות והאחוזה נקנו על ידי המלך אדוארד השלישי אשר העניקם לנזירים קרטוסיאנים. עם תהליך פירוק המנזרים באנגליה, המלך הנרי השמיני קנה חזרה את האדמות לרשות הכתר והעניק אותם לתומאס ריוזלי, רוזן סאות'האמפטון הראשון.
אדמות בלומסברי נותרו בבעלות רוזני סאות'האמפטון ובהמשך דוקסי בדפורד, אשר החלו בתהליך פיתוח עירוני של האדמות. בתחילת 1660 החלו עבודות בנייה בכיכר בלומסברי, במהלך המאה ה-18 רוב חלקי השכונה פותחו ונבנו כאשר עד לחילת המאה ה-19 רוב השכונה כפי שהיא נראית היום הייתה בנויה.

גאוגרפיה

למרות שלשכונה אין גבולות רשמיים, ניתן להגדיר באופן כללי את גבולה העליון כדרך יוסטון (ה-A501) וגבולה התחתון ברחובות אוקספורד, דרך בלומסברי ודרך ת'יובלדס (רחובות הנמצאים על אותו ציר). גבולה המערבי של השכונה מזוהה עם רחוב טוטנהאם קורט, אם כי בהגדרה רחבה יותר ניתן אף לכלול את האזור עד לרחוב פורטלנד (ה-A4201). גבולה המזרחי של השכונה עובר לאורך דרך גרייז אין (ה-A5200).
לאורך גבולה הצפוני של השכונה (דרך יוסטון) נמצאות תחנות הרכבת יוסטון וסנט פנקראס, בנוסף למספר תחנות של הרכבת התחתית המשרתים מספר קווים העוברים מתחת לשכונה, בהם; תחנת כיכר ראסל (קו פיקדילי), תחנת רחוב גודג' (קו נורת'רן), תחנת הולבורן (קו פיקדילי וקו סנטרל) ותחנת דרך טוטנהאם קורט (קו סנטרל וקו נורת'רן).