שרטוט טכני

שרטוט טכני (ובקצרה שרטוט, גם סִרְטוּט) הוא מלאכת יצירת תרשימים דו-ממדיים מדויקים של עצמים לצרכים אדריכליים, הנדסיים או לצרכים טכניים אחרים. שרטוט יכול להיעשות בעזרת עפרונות (או עטים) ונייר ויכול להיעשות במחשב.
השרטוט הוא עזר תכנוני ועזר תקשורתי. חלק מפרטי השרטוט מובנים גם להדיוטות, אולם יצירת שרטוטים והבנה חד-משמעית של כל פרטיהם בזמן קריאתם מחייבת למידה של הנושא. השרטוט עשוי להכיל גם סימנים ייחודיים לתחום עבורו הוא נעשה – הוא יכול להכיל סימנים שברורים לעוסקים בהנדסת מכונות, הנדסת חשמל או אדריכלות. אולם, רוב עקרונות השרטוט משותפים לכל התחומים בהם נעשים שרטוטים.
אדם שמקצועו הוא שרטוט בלבד נקרא שרטט. מרבית האנשים העוסקים בשרטוט אינם שרטטים בלבד. מלאכת השרטוט נחשבת לידע בסיסי במקצועות טכניים רבים ובעלי מקצוע רבים אינם יכולים לעבוד בלי לשרטט או בלי לקרוא שרטוטים.

תקינה


בתחום השרטוט ישנם תקנים שונים, המשתנים ממדינה למדינה. הנהלים בפועל אף עשויים להשתנות מארגון לארגון-ארגון עשוי לנקוט כללים שונים מהתקן שהוגדר במדינתו, לפחות בניירת פנימית שלו, אלא אם למשל הוגדר לו בפרויקט מסוים כיצד לנהוג בשרטוטים שהוא מייצר.
לעיתים יש משמעות רבה לידיעה של התקנים שבהם נעשה שימוש בשרטוט מסוים-יש שתי שיטות הטלה ("זווית ראשונה" הנהוגה ברוב העולם ו"זווית שלישית" הנהוגה בארצות הברית, קנדה, יפן ואוסטרליה) ובמקרים מסוימים ניתן יהיה לפרש את השרטוט בדרך שונה. במקרה זה מקובל לסמן קונוס קטום לצד היטל שלו כדי לסמן את השיטה הנהוגה. באופן דומה, סימול של מחבר ריתוך מסוים יכול להתפרש במספר דרכים, בהתאם לתקן שבשימוש.
בישראל נהוגים מספר תקנים ובהם תקנים כללים (כגון ת"י 130-מידות גיליון, 162-עקרונות הצגה כלליים, 189-רישום מידות), תקנים לסיבולות (ת"י 865, 1010), שרטוטי מבנים (ת"י 1226) וסימולים (כמו ת"י 2553 סמלי ריתוך).

נייר

שרטוט מתבצע לרוב על גבי נייר לבן או על גבי ניירות שקופים מסוג פרגמנט או נייר משי. העבודה על גבי ניירות שקופים מאפשרת העתקה פשוטה מנייר לנייר, עבודה על גבי שכבת שרטוט שונה שניתן לראות אותה וכן שילוב של טכניקות שרטוט ורישום המשלבות שרטוט משני צידי הדף. שימוש בנייר שקוף מאפשר למשל, בתכנון אדריכלי, להניח תוכניות קומות אחת מעל השנייה ולבצע בכל תוכנית שינויים בהתאם.
סוג נוסף של נייר לבן לשרטוט נקרא "נייר מילימטרי" והוא נייר עליו מודפסת מראש רשת קווים מילימטרית המסייעת בשרטוט.

כלי שרטוט

השרטוט עצמו נעשה בעזרת עפרון, עפרון מכני, עט או רפידוגרף. הרפידוגרף, עט שרטוט מקצועי בעל עוביי קו שונים, משמש לרוב לשרטוט הסופי, בניגוד לעפרונות הניתנים בקלות למחיקה המשמשים תוך כדי תהליך תכנון או סקיצה.
שרטטים מקצועיים מחזיקים לרוב ערכה שלמה של עטים בעלי ראשים מסוגים ובעוביים שונים בהתאם לצורכי השרטוט. כמו כן, כלי עבודה שימושי בשרטוט הוא המחק. מחקים מקצועיים למחיקת דיו קיימים גם כן אולם המחק משמש לא רק כלי לתיקון טעויות אלא לעיתים כלי שרטוט בפני עצמו - למשל ביצירת קו מקווקו.

מהפכת המידול בתחום הבניין

בראשית שנות ה-2000 נוצרו תוכנות ה-BIM, תוכנות תיב"מ המותאמות לתחום ההנדסה האזרחית, כמו רוויט (Revit), ארקפלוס (+ARC) וטקלה (Tekla), שסימנו שינוי בשרטוט בתחום הבנייה ומעבר לדור המידול. התוכנות מתייחסות לכל אובייקט הנדסי בשרטוט לא רק כעצם במרחב, אלא כעצם פרמטרי בעל ממדים, ייעוד מסוים, עשוי מחומרים מסוימים, ואף בעל עלות מסוימת. כמות הטעויות בשלב השרטוט פחתה ולכן יעילות העבודה השתפרה. יעילות זו מאפשרת למהנדסים ולשרטטים להתרכז ביצירת פתרונות הנדסיים לבעיות השונות, במקום לבזבז זמן מיותר בתיקון טעויות שרטוט. התוכנות מאפשרות אף יצירת גיליון חישובי כמויות לקבלן הביצוע כולל עלויות ביצוע.