פאינה קירשנבאום

ביוגרפיה

קירשנבאום נולדה בעיר לבוב שבאוקראינה, ברית המועצות ועלתה לישראל ב-1973. למדה כעתודאית בבית הספר לאחיות בבילינסון, אולם לא שירתה בצה"ל בשל כניסתה להיריון.
בשנת 1981 עברה להתגורר בהתנחלות ניל"י שבשומרון ובהמשך כיהנה כמזכירת היישוב ובתפקידים שונים במועצה האזורית מטה בנימין.
בעלת תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
קירשנבאום נשואה למיכאל ואם לשלושה ילדים.

פעילותה הציבורית ודעותיה

שימשה כחברת דירקטוריון בהנהלת בית התפוצות וכסגנית יושב ראש הסניף הישראלי של "הקונגרס היהודי העולמי".
קירשנבאום מכהנת משנת 2003 כמזכ"לית מפלגת "ישראל ביתנו". בשנת 2009 מוקמה במקום העשירי ברשימתה לכנסת ה-18 וממקום זה, נבחרה לכהן בכנסת. היא הייתה חברה בוועדת הכספים ושימשה כיושבת-ראש ועדת המשנה לביטוח. כמו כן, הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
ב-5 בינואר 2011 אישרה הכנסת הצעה לסדר של קירשנבאום בדבר "הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק מעורבות גופים וממשלות זרות במימון פעולות המופנות כנגד המדינה ובניסיונות לרכישה מאורגנת של אדמותיה", יחד עם הצעה דומה שהגיש דני דנון. ב-20 ביולי 2011 החליטה הכנסת לדחות את ההצעה להקמת ועדת החקירה.
ב-24 בינואר 2012 העבירה בקריאה שנייה ושלישית בכנסת תיקון לחוק המזונות (הבטחת תשלום) בנושא ביטול התניית תשלום דמי מזונות באיסור יציאה מחוץ לישראל. תיקון אשר מטרתו לסייע לאמהות חד הוריות לקבל את קצבתן המגיעה להן כחוק, ללא התניה באי יציאתן מהארץ.
בראיונות לכלי תקשורת שיבחה קירשנבאום את המסקנות של ועדת הריכוזיות במשק אך הביעה ספק במידת הריכוזיות הקיימת כיום בישראל. לדעתה, מעט מדי חברות נפלו להגדרת ה"ריכוזיות" במסקנות הוועדה ולכן צריך להדק את ההגדרות או שהמשתמע מכך הוא שאין למעשה ריכוזיות במשק. לדבריה, לפי מסקנות הוועדה "מדובר על שלוש-ארבע חברות, שהגדולה בהן היא קבוצת הבנק הבינלאומי ופז. אם יש שלוש-ארבע חברות או עוד שתי חברות, אולי אנו לא משק ריכוזי וזה רק נראה לנו". כמו כן, הביעה חשש שלא יהיו קונים לחברות שיוצעו למכירה בשל הפרדת האחזקות. בדבריה צידדה למעשה בעמדת הטייקונים שנפגעו משינוי מדיניות הממשלה שהביאה לשינוי החוזים שנחתמו עמם (ועדת ששינסקי), טענה שהוועדים הגדולים או ההסתדרות מהווים אף הם מעין סוג של טייקונים, ואף הביעה חשש מתוצאות פירוק "פירמידות השליטה" הגדולות.
קירשנבאום סבורה כי זכויות מלאות מוקנות לקבוצות אזרחים רק אם הן ממלאות את חובותיהם. לגבי ערבים, טענה קירשנבאום כי "הערבים במדינת ישראל רוצים שוויון זכויות אבל לא תורמים למדינה. בשביל לקבל שוויון זכויות, עליהם לתרום למדינה כמו כל אזרח ולשרת 3 שנים, בשירות לאומי בקהילות שלהם. 38% מאזרחי מדינת ישראל בלבד משלמים מסים וחלק קטן מהם הם מיעוטים. אזרחי המדינה משלמי המסים נושאים על גבם את כל יתר האוכלוסייה".
לקראת הבחירות לכנסת ה-19, כמזכ"לית "ישראל ביתנו" מוקמה שביעית ברשימת המועמדים לכנסת. עם איחוד הרשימות עם הליכוד ויצירת "הליכוד ביתנו", הוצבה במקום ה-19 ברשימה המשותפת לכנסת. ממקום זה נבחרה לכהן קדנציה שנייה בכנסת, ועם כינונה של הממשלה ה-33 במרץ 2013, מונתה לתפקיד סגנית שר במשרד הפנים.

חשדות לפלילים

בפברואר 2014 פנתה תנועת אומ"ץ אל שר החקלאות יאיר שמיר, בדרישה לחקור את ההתנהלות סביב מינויה ללא מכרז לכאורה של מיטל, בתה של קירשנבאום, לאחראית רגולציה ופרויקטים בהתאחדות מגדלי הבקר, תפקיד שלא היה קיים קודם לכן.
ב-24 בדצמבר 2014 עוכבה קירשנבאום לחקירה לאחר שנחשדה בפרשת שחיתות גדולה. בתה, רנית, נעצרה באותו יום כחשודה בקבלת שוחד.
בעקבות החקירה, הודיעה קירשנבאום ליו"ר ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, כי אינה מתכוונת להגיש מועמדות לרשימת המפלגה בבחירות לכנסת העשרים, אולם חזרה בה מאוחר יותר. ב-12 בינואר 2015 הודיעה קירשנבאום על פרישה מפוליטיקה, בנימוק שבחירתה בניצול זכות השתיקה מחייבת זאת. באוגוסט 2017 הגישה פרקליטות המדינה לבית המשפט כתב אישום נגד קירשנבאום, בו הואשמה בעבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים, הלבנת הון ועבירות מס. קירשנבאום כופרת באשמה.