google/wiki40b huggingface dataset:
גבי רוזן

ביוגרפיה

רוזן נולדה וגדלה בירושלים. היא למדה בבית ספר יסודי דנמרק ובוגרת בית הספר תיכון בויאר. היא התאמנה בהפועל ירושלים בהדרכת ויקטור בוביס.

1980

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1980 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה לאחר שהישוותה את שיא ישראל לנערות של אורית אברמוביץ' (1.68 מטר), אחרי בת אגודתה ורד עצמון (1.71 מטר).

1981

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.64 מטר, אחרי רחל אורנשטיין ממכבי חיפה (1.64 מטר) ולפני סיגל בסון מאס"א תל אביב (1.62 מטר).

1984

באליפות בתי הספר שנערכה בהדר יוסף ב-5 באפריל 1984 ניצחה רוזן בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.76 מטר, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת.

אלופת ישראל ושיאנית ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי 1984 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.79 מטר, שיפור לשיא בן ה-10 שנים של אורית אברמוביץ' (1.78 מטר), לפני דליה נבות וסיגל בסון (1.75 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות הפועל היא זכתה ב-3 מדליות כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה זהה לזו של המנצחת דליה נבות (1.75 מטר), בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.64 מטר, אחרי נבות (5.77 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות (15.69 שניות) שוב אחרי נבות (14.96 שניות).

1985

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי דליה נבות שקבעה שיא אישי חדש של 1.77 מטר ולפני סיגל בסון (1.71 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה הדר יוסף ב-23 ביולי היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.69 מטר, אחרי דליה נבות (1.72 מטר) ולפני סיגל בסון (1.64 מטר).

1986

בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-23 באוגוסט 1986 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.81 מטר.

1987

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.

1990

בתחרות שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בשנת 1990 קבעה רוזן בקפיצה לגובה תוצאה של 1.80 מטר.
REST

REST (ראשי תיבות: Representational State Transfer) הוא סגנון תוכנה ארכיטקטוני למימוש שירותי רשת. הרעיון העיקרי הוא הגדרת משאב מערכת שמצבו עובר שינוי כתוצאה מהאינטראקציה בין מספק השירות והצרכן. המושג הוצג לראשונה על ידי רוי פילדינג בשנת 2000 במסגרת עבודת הדוקטורט שלו. פילדינג הוא אחד המחברים העיקריים של פרוטוקול HTTP, שתחתיו מתבצעים מימושי REST ברוב המקרים.

התפיסה

התפיסה הארכיטקטונית ב-REST היא תפיסת שרת-לקוח. תפיסה זו מחייבת קיום לקוח ושרת. לקוחות יוזמים פניות המכילות בקשות לשרתים. השרת מעבד את הפנייה, ומחזיר תגובות מתאימות. הייחוד של REST הוא בכך שהתוכן המועבר מהלקוח לשרת הוא ייצוג של משאב. המונח משאב בהקשר זה הוא מונח כללי ורחב. כל מושג קוהרנטי יכול להיות משאב.
בכל מצב נתון הלקוח יכול להיות בתהליך של שינוי מצב או במצב מנוחה (באנגלית rest). במצב של מנוחה הלקוח יכול להיות באינטראקציה עם המשתמש, אבל אינו תופס משאבים בשרת. הלקוח שולח פניות כאשר הוא מוכן לעבור למצב חדש. כאשר קיימת פנייה אחת או יותר שטרם הסתיים הטיפול בהן, הלקוח נמצא במצב של מעבר ממצב למצב. כאשר הלקוח נמצא בתהליך של שינוי מצב, השרת מעבד את המסמך המתאר את מצב הלקוח. המסמך עשוי להכיל קישורים, שעשוי להיות בהם שימוש בפעם הבאה שהלקוח יבקש לשנות את מצבו.
ארכיטקטורת REST פותחה במקביל ל-HTTP 1.1. למרות זאת REST היא ארכיטקטורה כללית הניתנת למימוש גם בסביבות אחרות ולא רק תחת HTTP.

העיקרון המרכזי ב-REST: משאבים

משאב (Resource) הוא המושג העיקרי ב-REST. לכל משאב יש ייצוג (Representation). הייצוג יכול להיות מספרי או גרפי. היישום מבצע מניפולציות במשאב באמצעות שינויים בייצוג שלו. כך למשל ייצוג של מעגל עשוי להיות ייצוג גרפי של נקודה מרכזית ורדיוס, אבל יכול להיות גם שלושה ערכים מספריים בפורמט של CSV.
לצורך ביצוע אינטראקציה עם המשאב היישום צריך לדעת רק את זיהוי המשאב ואת הפעולה שהוא מעוניין לבצע. הוא אינו צריך לדעת על מצבים קודמים, נתונים בזיכרון מטמון ושרתים מתווכים כגון שרת פרוקסי. הסיבה לכך היא שכל המידע נשמר בשרת. האפליקציה חייבת להכיר את הפורמט בו מועבר הייצוג של המשאב. פורמט זה הוא בדרך כלל מסמך ב-XML, ב-HTML או ב-JSON, אף על פי שהוא יכול להיות גם טקסט או תמונה.
חיל הנחתים המלכותי

שנים מוקדמות ומורשת קרב

ראשיתו של החיל ביחידה הראשונה שנוסדה בצבא הבריטי כחיל רגלים השייך לצי בשנת 1664 כרגימנט הים הרגלי של הדוכס של יורק ואולבני ועד מהרה נודע בשם רגימנט האדמירל. בשנת 1755 הוקם חיל הנחתים המלכותי באופן רשמי, ומאז לקחו לוחמי החיל חלק במרבית העימותים הקרבות והמלחמות בהם השתתף הצבא הבריטי. בין היתר לקחו לוחמי החיל חלק במלחמות הנפוליאוניות, במלחמת 1812 ובכלל זה בקרב ניו אורלינס, במלחמת קרים, בדיכוי מרד הבוקסרים בסין ובמלחמת העולם הראשונה ובכלל זה בנחיתת הסער בחופי גליפולי. 
במלחמת העולם השנייה השתתפו לוחמי החיל בחלק ניכר מנחיתות הסער שביצעו הבריטים במלחמה, ובכלל זה הנחיתות בנורווגיה ובפלישה לנורמנדי. לוחמי החיל גם התנדבו ליחידות הקומנדו הבריטי שהוקם במלחמה והשתתפו ובפשיטות רבות ובהן הפשיטה על דייפ. במלחמה זו גם ייסד רוג'ר קורטני את יחידת הקומנדו הימי, שירות הסירות המיוחד, שפעלה במבצעים מיוחדים רבים בעורף האויב הגרמני והאיטלקי. בין לוחמיה המפורסמים היו הלורד ג'ורג' ג'ליקו ואנדרס לאסן שזכה בצלב ויקטוריה. 
לאחר המלחמה שירתו כוחות היחידה במלחמות ומערכות שונות ביניהם. במבצע מוסקיטר הוטסו 845 לוחמי גדוד הקומנדו ה-45 של חיל הנחתים המלכותי במסוקים מנושאת המסוקים תזאוס וביצעו את מתקפת הסער האווירית הראשונה בהיסטוריה על העיר סואץ. כן לקחו לוחמי החיל חלק בלחימה בצפון אירלנד. במלחמת פוקלנד פעלה היחידה בהצטיינות תחת פיקודו של מפקד חטיבת הקומנדו השלישית, בריגדיר ג'וליאן תומפסון, יוצא חיל הנחתים המלכותי. לוחמי חיל הנחתים המלכותי פעלו גם במלחמת עיראק ואפגניסטן.
קים אונג-יונג

חייו

כבר בגיל שנתיים הציג קים שליטה יוצאת דופן בקוריאנית, יפנית, פורטוגזית, גרמנית, ואנגלית. הוא למד אלגברה, ובגיל 5 החל להופיע בטלוויזיה היפנית ולפתור בעיות דיפרנציליות ואינטגרליות מסובכות. הוא היה תלמיד אורח לפיזיקה באוניברסיטה בגילאי 7-4. בגיל 8 הוזמן על ידי נאס"א ללמוד בארצות הברית, שם סיים את לימודיו. בשנת 1974 החל לעבוד במחקר בנאס"א עד שחזר לקוריאה בשנת 1978. הוא החליט לעבור מפיזיקה להנדסה אזרחית, וקיבל דוקטורט בתחום זה, כשהיה בן 16 בלבד.
בסך הכול פרסם קים כ-90 מאמרים בנושא הידראוליקה בכתבי עת מדעיים, ומשמש כפרופסור באוניברסיטת צ'ונבוק שבקוריאה.
צלב קלטי

צלב קלטי (באירית: cros Cheilteach, בגאלית סקוטית: crois Cheilteach, במאנית: crosh Cheltiagh, בוולשית: Croes Geltaidd, בקורנית: krows keltek ובברטונית: kroaz geltek) הוא מונח שנתבע במאה ה-19 המתאר סגנון של צלב נוצרי הרווח בקרב העמים הקלטים. בניגוד לצלב הרגיל, בצלב הקלטי נקודת ההצטלבות של שני הקווים המאונכים מאוגדת במעגל המסמן הילה או שמש.

שימוש נוצרי קדום

צלבים קלטיים הופיעו באתרים רבים באירלנד ובארצות קלטיות אחרות ככל הנראה כבר במהלך המאות ה-5 וה-6, זמן לא רב לאחר הגעת הנצרות לאירלנד. אגדה אירית מספרת כי הצלב הקלטי הראשון נוצר על ידי פטריק הקדוש, ממבשרי הנצרות באי.
תאוריות שונות הועלו על מנת להסביר את משמעות צורתו של הצלב הקלטי. היו שטענו למשל כי המעגל בצלב הקלטי מייצג את השמש. באופן זה ולפי גישה זאת הסביר פטריק הקדוש לתושביה הפגנים של אירלנד את חשיבותו של הצלב, היות שאנשים אלו ייחסו הערכה אלוהית ומיתית לשמש. פרשנות אחרת רואה בצלב הקלטי את סימון עליונותו של ישו על פני השמש הפגנית, באמצעות הופעתו של הצלב על פני השמש המיוצגת כאמור במעגל. דעה אחרת ביקשה לראות במעגל הילה האופפת את הצלב.

התחייה הקלטית

על רקע זוהרה של התנועה הרומנטית, הייתה התחייה הקלטית במהלך המאות ה-19 וה-20 שם כולל למגוון מגמות של עניין מחודש בהיבטים של התרבות הקלטית הקדומה. מגמות אלו כללו בין השאר עיסוק מחודש באמנות הקלטית, באופן אשר בלט בעיקר באירלנד. לפיכך, במהלך המאה ה-19 היה אפשר לחזות לראשונה זה מאות שנים בעלייה בייצוג של הצלבים הקלטים במקומות שונים, לא פעם כסמל ליסודותיה הלאומיים של הלאומיות הקלטית המתעוררת. בתוך כך גם נראו באירלנד ומחוצה לה הקמה של צלבים קלטים גבוהים חדשים. כל זאת נעשה במקביל לבחירתו של הצלב הקלטי לשמש כסמלים של ארגונים קלטיים שונים, באופן אשר צבר תאוצה עם עצמאותה של אירלנד בשנת 1921.

לאומנות ומהפכה

על רקע תהפוכות המאה ה-20, שימש הצלב הקלטי לעיתים רבות בהקשרים לאומניים, רדיקליים ומהפכניים שונים, וכך גם לאחר מלחמת העולם השנייה. באופן זה אפשר היה לחזות בו כסמל לייצוג לאומיות לבנה, עליונות לבנה, גאווה לבנה ונאו-נאציזם. שימוש בצלב קלטי נעשה גם על ידי נאשונל סמלינג, המפלגה הנאצית הנורווגית.
בגרמניה צלב קלטי אומץ על ידי מפלגה נאו-נאצית בשם "התנועה הסוציאליסטית העממית של גרמניה / מפלגת העבודה" (VSBD / PDA). מפלגה זאת הוצאה אל מחוץ לחוק. בהקשר זה סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני קובע כי הצגת הצלב הקלטי בהקשר גזעני מהווה עבירה על החוק. איסור חוקי דומה לבי הצלב הקלטי הוחל גם באיטליה.
בית הספר הממ"ד כפר אדומים

בית הספר הממ"ד הניסויי כפר אדומים הוא בית ספר יסודי משותף לדתיים ולחילוניים הממוקם בכפר אדומים.

ייחודו של בית הספר

בית הספר משלב תלמידים דתיים, חילוניים ומסורתיים. זהו המאפיין הייחודי של בית הספר ומרכיב הזהות העיקרי שלו, וכן של היישוב כפר אדומים שבו הוא שוכן. על בסיס מאפיין זה נבחר בית הספר בשנת 2007 להיות בית ספר ניסויי. הניסוי בודק את התלמידים ואת הקשר שלהם ליהדות. סיסמת הניסוי של בית הספר היא "היהדות שלי היא יהדות של אחריות ומעורבות בלימוד, בדיאלוג ובמעשה בקהילה יהודית רב גונית".
בית הספר הוקם בשנת 1980 והיה  בית הספר הראשון במדינה המשותף לדתיים ולחילוניים. בעקבות בית הספר בכפר אדומים קמו בתי ספר משותפים נוספים, כגון בית הספר קשת בירושלים, בית הספר בבית חורון ובית הספר בתקוע.
בית הספר הוכר על ידי המשרד להגנת הסביבה כבית ספר ירוק. בית הספר מקיים תוכניות לימודים מיוחדות בנושא איכות הסביבה בנוסף להתחייבותו לחיסכון במשאבים ולמיחזור.
בשנת 2010 נבחר בית הספר כ"בית ספר מדגים" מטעם משרד החינוך בתוכנית של "התאמת מערכת החינוך למאה ה-21".

דתיים וחילוניים

בחלק מהשיעורים מתפצלים התלמידים לשתי קבוצות. במקביל לתפילה מתקיים "שיח שחרית", הכולל פעילויות שונות. במקביל לשיעורים גמרא, משנה והלכה מתקיימים שיעורים בנושאים מגוונים, כגון מחשבת ישראל, ספרות והיסטוריה. הבחירה לגבי השתתפות בשיעור מסוים נעשית על ידי התלמידים בשיתוף הוריהם.
בית הספר מחנך את תלמידיו למורכבות ולקבלת השונה. בית הספר מנסה להקנות לתלמידים ערכים משותפים, תוך הדגשת המשותף על פני השונה.
בית הספר משתף פעולה עם שבט יהודה של תנועת צופים הפועל בכפר אדומים, שמשותף גם הוא לדתיים ולחילוניים.
בשנת 2006 התקיים בנאות קדומים מפגש של שבעה בתי ספר משותפים לדתיים וחילוניים, ונערכה פעילות משותפת.

התלמידים וצוות המורים

בית הספר משמש כבית ספר אזורי, בעיקר לתלמידים המתגוררים ביישובים המשותפים בגוש אדומים - כפר אדומים, אלון ונופי פרת. בבית הספר לומדים למעלה משמונה מאות תלמידים בכיתות א'-ח'.
בשנת 2008 הצטרפה לבית הספר כיתת אולפן של תלמידים עולי אתיופיה ממרכז הקליטה במבשרת ציון.
צוות המורים, ההנהלה והמזכירות מגיע ברובו מהיישובים כפר אדומים, אלון ונופי פרת, ומקצתו גם מיישובים נוספים באזור ואף מירושלים.
ב-24 ביוני 2010 נערכו חגיגות שלושים שנה לבית הספר, במהלכן התקיימו פגישות מחזור, במעמד חבר הכנסת זבולון אורלב, הרב מיכאל מלכיאור, יושב ראש המועצה האזורית מטה בנימין אבי רואה ומייסדי בית הספר.
בשנת 2014 הוקם בכפר אדומים התיכון המשותף כ.א.ן, תיכון משותף לדתיים ולחילוניים שהינו המשך לבית הספר היסודי. בשנה זו התפצל בית הספר היסודי לשני אשכולות: אשכול צעיר א'-ד' ואשכול בוגר ה'-ח', אשר כל אחד מהם שוכן במבנה נפרד.
יחסי אוסטרליה–סורינאם

סקירה כללית

אוסטרליה וסורינאם כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-3 בפברואר 1994, למרות זאת, נערכו ביקורים של דיפלומטים אוסטרלים בסורינאם החל משנות השבעים של המאה העשרים. שגרירות סורינאם בג'קרטה בירת אינדונזיה מופקדת על היחסים עם אוסטרליה. הנציב הגבוה של אוסטרליה בטרינידד וטובגו אמון גם על היחסים עם סורינאם.
אוסטרליה מפעילה בסורינאם תוכנית עזרה הומניטרית בשם Direct Aid Program שעוזרת בשיפור איכות החיים במדינה; שיפור איכות המים לשתייה, עזרה באספקת החשמל וכו'. התוכנית מנסה לעזור גם בשימור יערות הגשם שבסורינאם ובשמירה על איכות הסביבה בה באופן כללי.
שתי המדינות הן חברות בארגון האומות המאוחדות. שוק התיירות והמסחר בין שתי המדינות הוא זניח - פחות ממאתיים מבקרים (סורינאמים באוסטרליה ואוסטרלים בסורינאם). מפגשים אחדים בין רמי דרג מן אוסטרליה ומן סורינאם נערכו, ביניהם פגישה אחת של שרת החוץ האוסטרלית עם בכירים סורינאמים בשולי ועידת CARICOM אשר נערכה באותה השנה בגרנדה.
פוליטיקה של קוריאה הצפונית

צורת שלטון

על פי חוקת קוריאה הצפונית, המדינה מוגדרת כ"דמוקרטיה עממית", כלומר- דמוקרטיה שהשלטון בה נמצא בידי נציגי העם. אולם לאמיתו של דבר הכוח השלטוני מרוכז בידי אליטה מצומצמת בראשה עמד עד מותו של הנשיא קים איל סונג ומאז בראשה עומד "המנהיג העליון". בקוריאה הצפונית זכויות אדם אינן מכובדות על פי רוב, ועל פי הערכה מערבית, עשרות עד מאות אלפים כלואים במחנות עבודה. השלטון עושה שימוש בכלי התקשורת כחלק מעיקרון פולחן האישיות של מנהיגו- האדרת הישגי המדינה והעם והאדרת דמויותיהם של המנהיגים המנוחים קים ג'ונג איל ואביו קים איל סונג. 
במדינה קיימים מספר גופים שלטוניים ובראשם ועדת ההגנה הלאומית, אספת העם העליונה, ממשלת קוריאה הצפונית ומפלגת הפועלים של קוריאה. לצבא השפעה לא מבוטלת על ההחלטות שמתקבלות.

התפתחויות פוליטיות

מאז 9 בספטמבר 1948, תאריך ההקמה הרשמי של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, רסן השלטון בידי מפלגת הפועלים של קוריאה. למזכיר הכללי של המפלגה נבחר קים איל סונג, אשר שימש בנוסף לכך כראש הממשלה. לאחר מלחמת קוריאה ערך קים איל סונג טיהורים במתנגדי השלטון. מסוף שנות ה-50 קים איל סונג פיתח פולחן אישיות שהשתווה לזה של סטלין] ומאו דזה דונג, כגון: סרטים המופקים אודותיו, פסליו המעטרים את ערי קוריאה הצפונית, ספרים שנכתבו עליו נלמדים במוסדות החינוך. כמו כן כיכרות, רחובות ומבנים ציבוריים נקראים על שמו. באמצע שנות השבעים נוצר גוף חדש וזהו מרכז המפלגה. מרכז המפלגה הורכב למעשה מבנו, קים ג'ונג איל. בוועידה העשירית של מפלגת הפועלים הקוריאנית באוקטובר 1980 התברר כי הוא יהיה היורש של אביו. ובשנות ה-80 קים ג'ונג איל הצטרף לניהול המדינה. 
בשנת 1992 על פי תיקון החוקה, הוקם גוף בשם ועדת ההגנה הלאומית ובראשו עמד מאז קים ג'ונג איל. לאחר מות אביו ב-1994, עבר השלטון לידיו והוא עמד בראש המדינה על כל מדיניות הדיכוי ופולחן האישיות בו החל אביו. באמצע שנות ה-90 חוותה המדינה משבר חקלאי חמור ורעב המוני וציפו שהמשטר יקרוס, דבר זה לא קרה והשלטון פועל כסדרו היום.
לאחר מות קים ג'ונג איל ב-2011 עבר השלטון לידי בנו הצעיר (בשנות השלושים לחייו) קים ג'ונג און.

קדימות הצבא

סונגון (בקוריאנית קדימות הצבא) היא אידאולוגיה אותה הגה קים ג'ונג איל, והיא חלק מהמדיניות הנוכחית של השלטון. לפי אידאולוגיה זו, כדי להגן על המדינה מפני אויבים פנימיים וחיצוניים, על המדינה להשקיע משאבים רבים בפיתוח כוחה הצבאי. וזה הגורם לכך שעל אף המשבר הכלכלי החמור שפקד את קוריאה הצפונית בשנות ה-90  והרעב ההמוני שגרם למות רבים, לא צומצם תקציב הצבא.
איסתא ליינס

היסטוריה

ראשי התיבות של השם איסתא, איגוד סטודנטים לתיור אקדמי, מעיד על ייעודה הראשוני של החברה, שהחלה את דרכה כארגון חילופי סטודנטים בשנת 1956 ופעלה מחדר קטן בטכניון. עד מהרה החלה איסתא לשמש כרשת-קשר לתיור סטודנטיאלי שהקנתה הנחות והוזלות לחבריה. הצעד המסחרי הראשון שבו נקטה החברה היה שיווק הפלגות באניות "צים" במחיר מיוחד לסטודנטים. בשנת 1958 הוקמה איסתא כחברה עצמאית השייכת לאגודת הסטודנטים של הטכניון. באותה שנה חכרה איסתא לראשונה מטוסים והחלה בשיווק טיסות לאתונה במחיר מיוחד של 33$ לכיוון. איסתא המשיכה לתפקד כמפעילת טיסות שכר והפלגות ובשנות השישים הפכה את שדה התעופה של אתונה לנמל הבית שלה, לשם יצאו מרבית טיסותיה וממנו המריאו טיסות המשך ליעדים שונים באירופה, במושבים שנחכרו ושווקו על-ידה.
בשנות השישים החלה איסתא להציע שירותי תיירות נכנסת: טיולי אוטובוסים, אכסניות, מלונות וחומר כתוב, עקב עליה בתיירות הצעירים ובמתנדבים אשר הגיעו לישראל. בעקבות המודל שהתוו ארגוני תיירות הסטודנטים בעולם, החלה איסתא לשווק גם טיסות סדירות במחירים מוזלים לסטודנטים ולצעירים, אשר הושגו בהסכמים לטווח ארוך עם חברות התעופה השונות.
במשך שנות השבעים ידעה איסתא, ככל המשק, תהפוכות רבות. מלחמת יום הכיפורים הובילה למשבר חמור בענף התיירות. התיירות היוצאת נבלמה לחלוטין, ותיירים ומתנדבים הפסיקו להגיע לישראל. משבר האנרגיה העולמי גרם לייקור הטיסות. עקב ההפיכה הצבאית שהתחוללה בקפריסין בקיץ 1974 הפסיקו כל חברות התעופה (מלבד אל על) את טיסותיהן לישראל למשך מספר שבועות.
בקיץ 1978 חכרה איסתא מטוס מ"אל על" לעונה שלמה וביצעה טיסות שכר לסטודנטים מתל אביב לאירופה. בקיץ 1979 חכרה איסתא מחברת Capitol Airlines מטוס בן 260 מושבים לטיסה לניו יורק ולאחר מכן הפעילה שתי טיסות שכר טרנס-אטלנטיות בשבוע במטוס שנחכר מ"אל על שירותי שכר" (לימים "סאן דור"). בזכות הטיסות הללו הייתה 1979 השנה הרווחית ביותר בתולדות איסתא.
בשנת 1985 צורפה איסתא להתאחדות סוכני הנסיעות. עונות קיץ וחורף רווחיות במיוחד הובילו לתנופת פיתוח. החברה התחייבה לטיסות נוספות, הרחיבה סניפים והוסיפה עובדים בעונות השיא. בשנת 1987 היו לאיסתא 8 סניפים והועסקו בה כ-120 עובדים. מחזור המכירות הגיע ל-9 מיליון דולר והיא חילקה לראשונה מלגות לימודים לסטודנטים. בשנת 1989 פתחה איסתא במהלך אסטרטגי של הקמת סניפים בערי הלוויין של הערים הגדולות. בשנות ה-90 הוקם מוקד "איסתא ישיר", שהחל כמרכז מידע טלפוני ולימים הפך למוקד הזמנות.
ב-1995 הגיע מחזור המכירות הכללי של איסתא לכ-90 מיליון דולר. החברה העסיקה אז 300 עובדים ב-20 סניפים. בשנת 2011 שירתה הקבוצה כ-650,000 נוסעים במחזור מכירות כולל של כ-550 מיליון דולר.
במאי 1996 הונפקה איסתא בבורסה לניירות ערך בתל אביב. "כנפיים - אחזקות ארקיע", שהחזיקה ב-23% ממניות איסתא ליינס, מכרה בשנת 2005 את אחזקותיה לאחישי גל. במאי 2007 מכרה עמותת איסתא ליינס, שבשליטת התאחדות הסטודנטים, 24.4% ממניות החברה לקבוצה בראשות אחישי גל.
נכון לדצמבר 2015, בעל המניות הגדול בחברת איסתא ליינס הוא המנכ"ל, אחישי גל, המחזיק בכ-41% ממניותיה. עמותת איסתא ליינס מחזיקה בכ-31% ממניות החברה.
רומן קרסנובסקי

לימודים וקריירה בברית המועצות

קרסנובסקי נולד בדוּנֶצְק, ברית המועצות. אביו היה נגן בתזמורת. בגיל חמש החל רומן לנגן בפסנתר. הוא רכש השכלה מוזיקלית מקיפה בבתי ספר וקונסרבטוריונים בברית המועצות. כילד למד אצל המלחין אראם חצ'טוריאן, שעודד אותו ללמוד אצלו הלחנה בקונסרבטוריון של מוסקבה לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון. בהשפעת חצ'טוריאן ויצירתו החליט קרסנובסקי להתמקד בנגינה ולא בהלחנה. קרסנובסקי החל להופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של דונצק. לאחר לימודים בקולג' מוזיקלי, המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות בחרקוב, אוקראינה, עד 1979.
כסטודנט ניגן עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב בפסנתר, צ'מבלו וצ'לסטה. בתקופה זו ניגן לעיתים קרובות קונצ'רטי לפסנתר מאת רחמנינוב ופרוקופייב, רפסודיה בכחול מאת גרשווין ואת ששת הקונצ'רטי לצ'מבלו מאת יוהאן סבסטיאן באך. במהלך הקריירה הסולנית שלו בתקופה זו ביצע יצירות של באך לצ'מבלו וכן ליווה סולנים בינלאומיים, כמו הכנרת ויקטוריה מולובה.
קרסנובסקי למד נגינה בעוגב אצל פרופ' גלינה קוזלובה בקונסרבטוריון של העיר גורקי (עתה ניז'ני נובוגורוד) מ-1986 עד 1989. הוא הופיע ברסיטלים לעוגב בכל רחבי אוקראינה וכן ברפובליקות הבלטיות. כדי ללטש את נגינתו השתתף קרסנובסקי בכיתות אמן אצל פרופ' לאו קרמר מהעיר שפייר בגרמניה ואחרים. פעילותו העיקרית בתקופה זו הייתה כנגן עוגב, עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב. לצד עיסוקו זה המשיך בפעילותו כפסנתרן, צ'מבליסט ומלווה לאמנים אחרים.

עלייה לישראל והמשך קריירה

קרסנובסקי עלה לישראל בשנת 1990 והוא מתגורר בכרמיאל. בשנים 1993 עד 1997 לימד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. מאז 1997 מלמד קרסנובסקי נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של כרמיאל. הוא מנגן בעוגבים של כנסיות שונות, בהן כנסיית "הגואל" ודורמיציון בירושלים, ביפו, ובטבחה. הוא מנגן עם הרכבים קאמריים ומופיע כסולן עם תזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כן הופיע בטלוויזיה הישראלית, בין השאר בתוכנית האירוח של דן שילון.
קרסנובסקי מרבה להופיע כפסנתרן וכנגן עוגב באירופה ובארצות הברית. בינואר 2008 הוזמן לנגן בעוגב של קתדרלת נוטרדאם בפריז, אירוע שכל נגן עוגב שואף לזכות לו. מדי פעם הוא מלמד בקורסים בווסטפליה שבגרמניה ובמקומות אחרים.
לאחר הפסקה של 20 שנה חזר קרסנובסקי להלחנה וחיבר יצירה לעוגב בעקבות רצח רבין. אחרי כן הלחין יצירות נוספות, שזכו לשבחי הביקורת באירופה.
קרסנובסקי הוציא כמה תקליטורים מביצועיו בעוגבים שונים באירופה. הרפרטואר שלו רחב ומכסה טווח נרחב. החל מתקופת הבארוק, התקופה הקלאסית, הרומנטית והמודרנית. בין השאר ביצע מיצירות פולנק ומסייאן. כן הוציא תקליטור ובו 3 סימפוניות לעוגב פרי עטו, ביניהן "הסימפוניה היהודית".
בדיקת סיסי שליה

בדיקת סיסי שליה (CVS), היא הליך רפואי לצורך אבחון מומים בעובר במהלך ההריון, במהלכו נלקחת דגימה של סיסי השליה ובדיקתם. יתרונה המרכזי של בדיקה זו על פני בדיקת מי שפיר הוא הזמן המוקדם בה ניתן לבצעה, 10-13 שבועות בלבד אחרי המחזור האחרון של האישה.

סיכונים

במחקר מטא-אנליזה על הסיכונים בבדיקת סיסי שליה דרך הבטן נמצא כי אחוז ההפלות תוך 14 יום מן הבדיקה היה 0.7%, תוך 30 יום 1.3% ובמשך כל ההריון 2%. תוצאות אלו די דומות לסיכון להפלה לאחר בדיקת מי שפיר. לעומת זאת נמצא כי בדיקת סיסי השלייה המבוצעת דרך הנרתיק מגבירה את הסיכוי להפלה עד 3.5% יותר מאשר בבדיקת מי שפיר. כמובן שהסיכון משתנה בהתאם למיומנות וניסיון הבודק.
סיכונים נוספים הם זיהום ודליפה של מי שפיר. הדליפה יכולה לגרום למצב של חוסר במי שפיר הנקרא אוליגוהידראמניוס שעלול להוביל לריאות בלתי מפותחות. 
חשוב לוודא שלאחר בדיקת סיסי שליה מתבצע מעקב של גינקולוג כדי לוודא שלא מתפתח זיהום.

מגבלות

באחוז קטן של ההריונות ייתכן מצב בו תאים בשליה שנבדקים יימצאו לא נורמלים אך תאי העובר עצמו תקינים (פסיפס). בנוסף, טעות של המעבדה יכולה להוביל לחוסר הפרדה בין תאי האם לעובר ולתוצאות שגויות (זיהום אמהי - MMC). רק פגמים חשודים מסוימים נבדקים, לכן לא ניתן לומר אחרי הבדיקה שהעובר תקין אלא רק כי לא נמצאו הפגמים שנבדקו.
אסתר רזיאל-נאור

ביוגרפיה

נולדה בעיירה סמורגון שבאזור וילנה, כנצר למשפחת רבנים, בתם של בלומה לבית גורדין ומרדכי רזיאל (רוזנסון) (1880–1962), מחנך עברי. בבית דיברו עברית. ב-1914 עלתה עם הוריה ואחיה, לארץ ישראל, בעקבות הזמנה שקיבל אביה ללמד בבית הספר "תחכמוני" בתל אביב. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלתה משפחתה למצרים על ידי הטורקים יחד עם כל יהודי הארץ שהיו נתינים רוסיים, משם חזרה לרוסיה ושבה לארץ בשנת 1923.
סיימה את בית-המדרש למורות על שם לוינסקי בתל אביב, וב-1935 עברה לירושלים, שם לימדה בבית-ספר בשכונת תלפיות.
ב-1932 הצטרפה לבית"ר וארגנה את "התאים הלאומיים". במקביל לפעולתה באצ"ל ובבית"ר, המשיכה לעסוקה בהוראה. היא הקפידה שלא לנהל תעמולה בקרב תלמידיה בבית הספר היסודי בו לימדה, אך סיכת בית"ר שענדה באחד הימים הובילה לפיטוריה. לאחר שפוטרה, חזרה רזיאל-נאור לתל אביב, שם צורפה בשנת 1934 לקורס מפקדי כיתות בפיקודו של אהרון חייכמן.
ב-1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, הצטרפה לאצ"ל בעקבות אחיה דוד רזיאל. באצ"ל גברו קולות הקוראים לתגובה צבאית נגד הערבים. כחלק מההכנות לקראת פעולות תגמול, נשלחה אסתר לבית-החולים "הדסה" בתל אביב כדי לעבור הכשרה בקורס לעזרה ראשונה. באוגוסט 1936 לקחה רזיאל-נאור לראשונה חלק בפעולת תגמול. הפעולה, שכללה יריות וזריקת רימונים לעבר רכבת חולפת, באה כתגובה לזריקת רימון יד מתוך רכבת שעשתה דרכה ליפו, אל רחוב הרצל בתל אביב, שכתוצאה מהתפוצצותו נהרג ילד ומספר אנשים נפצעו.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-1939, הייתה לקריינית הראשונה בתחנת השידור של האצ"ל, קול ציון הלוחמת, וכן עסקה בכתיבה בעיתון "המשקיף", ולאחר סגירתו, בבטאון תנועת החרות. בתרצ"ט נישאה ליהודה נאור. בשנת 1943 צורפה למפקדת האצ"ל.
ב-4 במרץ 1944 הובא לבית הוריו של דוד רזיאל משדר רדיו, לאחסון ללילה אחד. באותו לילה ערכה המשטרה הבריטית חיפוש בבית, החרימה את המשדר ועצרה את רזיאל-נאור ואת בעלה יהודה נאור. בעקבות המקרה, פתח שירות המודיעין של האצ"ל בחקירה כדי לחשוף את זהות המלשין. לידי הארגון הגיע מכתב סודי ששלח מטה הבולשת הבריטית ובו אינפורמציה על קשריו של יעקב חילביץ', מראשי המוסד הכספי "מס חזית ישראל" שעסק באיסוף כספים עבור האצ"ל, עם הבולשת. חודשיים לאחר מכן, משלא הצליחו חברי האצ"ל להביא את חילביץ' לארץ ישראל למסור את גרסתו, גזר עליו בית דין מיוחד של הארגון עונש מוות. רזיאל-נאור הובאה לבית הסוהר לנשים בבית לחם כשהיא בהריון. בעלה, יהודה, נלקח לבית-הסוהר בעכו ומאוחר יותר הוגלה לאפריקה, שם שהה ארבע שנים וחצי, עד להקמת מדינת ישראל. ב-18 באוגוסט 1944, לאחר שבעה חודשי מעצר, שוחררה, וכעבור זמן קצר ילדה את בתה. על רזיאל-נאור הוטל מאסר בית, והיא נלקחה לחקירה לעיתים תכופות.
ב-22 ביולי 1946, לאחר פיצוץ מלון המלך דוד, נעצרה שוב ונשלחה למחנה המעצר בלטרון, שם שהתה מספר שבועות. לאחר שחרורה המשיכה המשטרה הבריטית לפקח עליה, ולכן נמנע ממנה להמשיך בפעילות מחתרתית.
לאחר החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר 1947, חזרה רזיאל-נאור לפעילות בתחנת השידור של האצ"ל, ולאחר קום מדינת ישראל הצטרפה לתנועת החרות ונבחרה מטעמה לכנסת, מהראשונה ועד השביעית. לאורך 25 שנות כהונתה בכנסת שימשה יו"ר הסיעה והייתה נציגתה בוועדת החינוך והתרבות. בשנת 1974, בבחירות לכנסת השמינית, התמודדה במקומה במשבצת הנשים גאולה כהן.
אסתר רזיאל-נאור נטמנה בבית הקברות סנהדריה בעיר. היא הותירה אחריה שלושה ילדים: אריה נאור, מזכיר הממשלה בשתי ממשלותיו של מנחם בגין, דוד ואפרת. בשנת 2011 קראה עיריית ירושלים רחוב על שמה בשכונת חומת שמואל (הר חומה).