מחוננות

היסטוריה

לואיס טרמן היה הראשון שערך מחקר מדעי בנושא מחוננים. משנת 1925 הוא עקב אחרי קבוצה של כ-1,500 ילדים בקליפורניה, שמבחני מנת משכל מצאו אצלם IQ שבין 135 ל-196. טרמן וצוותו עקבו אחריהם במהלך 50 שנה, וכתבו דו"חות מפורטים בהם נבחנו ביצועיהם במספר קטגוריות החל בילדותם ועד לזקנתם. ממחקרו התברר, כי הקבוצה הזו הגיעה לרמת הישגים יוצאת דופן בתחומים רבים (הישגים בתחום המחקר, בפרסום הישגים יוצאי דופן ותפוקות גבוהות בתחום פרסומים מקצועיים).
בתוך קבוצת המחוננים נמצאו הישגים גבוהים יותר לגברים בתחום ההשכלה והתעסוקה (ונמצאו הבדלים בתחומי העיסוק שנבחרו על ידי גברים ונשים) ונמצא דיווח על עיסוק בפעילות ציבורית או חברתית. נמצאו הבדלים בתוך הקבוצה כאשר ההתייחסות הייתה אל מידת הצלחתם של המחוננים בתחנות חייהם השונות. למחקרו של טרמן הופנתה ביקורת רבה; העובדה שהילדים שהשתתפו במחקר היו מודעים לעובדה שאותרו כמחוננים, קבוצת המחוננים מלכתחילה הייתה מדגם מוטה מבחינה סוציואקונומית (עם הטיה מובהקת מבחינה אתנית-תרבותית) והעדרה של קבוצת ביקורת. המסקנה (שעמדה בניגוד לאינטואיציה של טרמן עצמו) שנבעה מכך היא שמחוננות כשלעצמה (לפחות כפי שהוגדרה במחקרו של טרמן), אינה מובילה להישגים יוצאי דופן.

הגדרה ושכיחות

המושג מחוננות קיבל הגדרה תאורטית החל מתחילת שנות ה-90. במרוצת השנים נוספו הגדרות שונות למושג על ידי חוקרים. כיום ההגדרה המקובלת היא זו של גרדנר הטוען כי ניתן להגדיר את המחוננות כאינטליגנציה בין אישית ותוך אישית. אף על פי שקיימת הגדרה מקובלת חוקרים חלוקים בדעותיהם לגבי שאלות האוניברסליות למושג מחוננות, יש הטוענים שאת ההגדרה למושג מחוננות צריך להעניק לפי אזורי מחיה. 

שכיחות ההיקרות של מחוננות נובעת בין היתר מהגדרתה.
בארצות הברית מחוננות נקבעת בדרך כלל על פי מנת המשכל, אשר מתפלגת בצורה נורמלית באוכלוסייה הכללית. 

הגורם המשפיע הוא בחירת ציון ה- IQ שממנו והלאה אדם מסוים יחשב כמחונן. הקריטריון למחונן הוא ציון 130, ומשמעו ש- 3% מהאנשים נחשבים למחוננים. 

אבחון מחוננות בישראל שונה מזה הנהוג במדינות רבות בעולם. הוא אינו מתייחס למנת המשכל של התלמיד כפי שנמצאה באבחון. במקום זאת, הוא תלוי בהגדרה יחידה של משרד החינוך - הצלחה במבחני מכון סאלד (במגזר היהודי) או מכון קרני (ביתר המגזרים).
ההגדרה הכללית למחוננות היא יכולת אנושית, הבאה לידי ביטוי באינטליגנציה גבוהה המצויה בשיעור של אחוז אחד או שניים בקרב אוכלוסיית הילדים. מושג המחוננות יכול להשתנות בהתאם לזמן ולמקום. כל חברה מגדירה מחוננות לפי יכולותיה וצרכיה (לנדאו, 1990, זיו, תש"ן ודויד, 1997). למחוננים יש פוטנציאל להגיע להישגים גבוהים יותר בחיים, והם בעלי אסטרטגיות למידה והבנה נרחבים יותר.

מאפיינים

מחוננים רבים מתאפיינים בזיכרון גבוה לטווח הארוך, סקרנות ורצון לדעת ולהתנסות, חשיבה מהירה ופתרון בעיות מהיר, והעדפה לפתור בעיות מורכבות יותר. רבים מבטאים מוטיבציה גבוהה, ומשקיעים מאמץ כאשר ניצב בפניהם אתגר. לרבים יש דמיון מפותח המתבטא בכישורים יצירתיים ואמנותיים. מאפיינים אלו הם תוצאה של רמת האינטליגנציה הגבוהה וכן יכולת לקשר בין ידע קודם לידע חדש.
מקובל לחשוב שהצרכים הרגשיים והבעיות החברתיות של ילדים מחוננים הם כשל שאר הילדים בני גילם. עם זאת, ישנם מספר מתאמים סטטיסטיים לקשיים אשר אותם ילדים חשופים להם יותר; חלקם נובעים מהיכולות הקוגניטיביות של הילד, וחלקם מיחסי הגומלין שלו עם הסביבה.

זיהוי מחוננות

קיימות שתי גישות עיקריות להתמודדות עם הגדרת המחוננות: הגישה האיכותית והגישה הכמותית.
בגישה הכמותית מניחים כי קיימים הבדלים תפקודיים של אוכלוסיית המחוננים ביחס לרוב בני האדם כך שכישורים מסוימים מפותחים באופן בולט משאר בני גילם. בגישה האיכותית נבחנת יכולת תפקוד הכוללת שילוב של יכולות קוגניטיביות גבוהות בשילוב יכולות רגשיות בהקשר חברתי היוצרת נקודת מבט שונה על הסביבה ותפקוד שונה באיכותו. הנטייה הרווחת היא להגדיר את המחוננות באמצעות הגישה הכמותית.
ילדים מחוננים יגלו לרוב יכולת אינטלקטואלית כללית הכוללת; זיכרון, הבעה עצמית וכושר חשיבה, כישורי למידה גבוהים; ידע, גילוי עניין מוגבר בתחום מסוים, יכולת מתמטית גבוהה וקריאה / כתיבה מוקדמת (ללא הקניה או לימוד). תכונות נוספות המאפיינות מחוננים הן מוטיבציה גבוהה ויצירתיות.
משרד החינוך מבצע מבחנים לאיתור מחוננים, באזורים בהם קיימות מסגרות מתאימות לתלמידי החינוך הממלכתי בלבד (לא נכללים תלמידי מסגרות 'מוכר שאינו רשמי' או 'חינוך ביתי' בתהליך האיתור). המבחנים נערכים בידי מכון סאלד או מכון קרני, לתלמידי כיתות ב' או ג', וכן בכיתה ו', והם בנויים משני שלבים עוקבים. שלב ראשון, בו עוברים כל תלמידי כיתות ב' או ג' מבחן סינון הבוחן את יכולותיהם בתחום הבנת הנקרא וחשבון. המבחן מבוצע במסגרת בית הספר. מבחן זה מאפשר לאתר את התלמידים בעלי היכולת הגבוהה ביותר בכל כיתה (כ-15% מכלל הנבחנים), בנוסף לתלמידים הללו, ניתנת אפשרות להמלצת המורים על תלמידים לקראת מבחן שלב ב'.
לאחר קבלת תוצאות המבחנים, על בית הספר להודיע להורי התלמידים אם ילדם נכלל או לא נכלל ברשימת הזכאים למבחן שלב ב'. בנוסף לתלמידים שעברו את מבחני שלב א', לצורך הסינון הראשוני, ניתן להוסיף תלמידים באמצעות המלצת צוות בית הספר.
מבחן שלב ב' נערך על ידי מכון סאלד או קרני, מחוץ לבית הספר, בשעות אחר הצהריים. הוא מועבר במתכונת קבוצתית בדומה למבחן שלב א', אך הוא קשה יותר ודורש התמודדות אינטלקטואלית בלחץ של זמן. על סמך תוצאות מבחני שלב ב', נבחרים ללמוד בתוכניות למחוננים 1.5%-2.5% מכלל המועמדים, ולתוכניות המצטיינים מוזמנים תלמידים נוספים, כך שבשתי התוכניות לומדים כ-5% מכלל המועמדים. את התשובה לגבי קבלתו (או אי-קבלתו) של הילד לתוכניות השונות מקבלים ישירות ממכון סאלד או קרני.
תוכנית המחוננים כוללת יום שליפה למרכז מחוננים אזורי בשעות הבוקר (על חשבון יום לימודים), ואילו תוכנית המצטיינים כוללת לימודי העשרה במרכזי המחוננים בשעות אחר הצהריים. המסגרות פועלות מכיתה ג' עד י"ב (כולל).
בנוסף לתוכניות המתקיימות במרכזי המחוננים, קיימת אפשרות להאצה ("הקפצת כיתה" או קידום בתחום לימודי ספציפי), לימוד בכיתת מחוננים ייעודית או בבית ספר ייחודי (בעיקר במרכזים עירוניים) והשתלבות במסגרות העשרה שונות נוספות (באמצעות למידה מרחוק או בחופשות במסגרת פנימייתית). תוכניות מחוננים בערים גדולות מעודדות את התלמידים להשתתף בקורסים אקדמאיים במטרה לצבור נקודות לתואר ראשון במהלך בית הספר התיכון.
כיום, המבחנים מאתרים 1%-3% מהאוכלוסייה, שלהם מחוננות אינטלקטואלית, ואינם מאתרים מחוננים בתחומים אחרים. בממוצע רב שנתי, מספר הבנות שמתקבלות לתוכנית המחוננים נמוך באופן משמעותי ממספר הבנים: הבנות מהוות רבע עד שליש מהתלמידים.
מלקולם גלדוול מבקר את שיטת מיון המחוננים כיום. לטענתו המחוננים שנבחרים אינם בהכרח מחוננים אלא פשוט בשלים יותר. נקודה זו הוצגה בספרו מצוינים שהיה לרב מכר. הספר מתחיל במחקר של גלדוול עם השאלה מדוע מספר לא פרופורציונלי של שחקני ההוקי הטובים ביותר בקנדה נולדים בחודשים הראשונים של השנה הקלנדרית. התשובה, הוא מציין, היא מפני שהקבוצות בליגות הנוער בהוקי בקנדה קובעות את הקבלה לפי שנה קלנדרית (ילדים שנולדו ב-1 בינואר משחקים בליגה יחד עם אלו שנולדו ב-31 בדצמבר באותה שנה). ילדים שנולדו בתחילת השנה הם גדולים יותר ובעלי בשלות רבה יותר מאשר המתחרים הצעירים שלהם ולכן הם מזוהים לעיתים קרובות כספורטאים טובים יותר, מה שמוביל לאימון נוסף שגורם לכך שהם ישתפרו עוד יותר מה שגורם לסבירות גבוהה יותר להתקבל לקבוצות הטובות בהוקי שם הם ישתפרו יותר וחוזר חלילה. הנקודה היא שבעוד בהתחלה הילדים לא היו טובים יותר אלא רק בשלים יותר כתוצאה מהאימונים הם נהייו באמת טובים יותר (מה שיוצר סוג של נבואה המגשימה את עצמה). תופעה זו, שבה "העשירים מתעשרים והעניים נהיים עניים יותר", גלדוול מכנה "יתרון מצטבר של גלדוול". גלדוול מציע שמיון המחוננים יערך בגיל מאוחר יותר כדי שהשפעות השוני בגילאים יהיו קטנות ככל האפשר.
במחקר שנעשה על תלמידים בישראל נמצא שהסיכויים של תלמידים שנולדו במחצית הראשונה של השנה להמצא מחוננים גבוהים משמעותית מסיכויי ילידי המחצית השנייה של השנה.

קושי לאתר בעיות נוספות

ישנם מצבים רבים אשר עשויים לפגוע בתפקודו או איכות חייו של האדם ולהתקיים במקביל למחוננות. כמו למשל פגיעה בתפקודים ניהוליים. האדם המחונן יכול לנסות ולהצליח להתגבר על קשיים שונים בחייו באופן יעיל על ידי שימוש באינטליגנציה הגבוהה שלו. יש בכך בעייתיות כאשר המחוננות מסתירה קושי מסוים ובכך מונעת את איתורו ואת הטיפול בו.
לדוגמה, בהקשר של לקויות למידה או הפרעת קשב - ככל שיכולותיו השכליות של האדם גבוהות יותר, כך הוא נמצא בסיכון יתר לאי-גילויה של הלקות ולהתחלה מאוחרת של הטיפול בה, לעיתים מאוחרת הרבה יותר מדי. למעשה, ייתכן גם מצב שבו לאדם מסוים יהיה שילוב משולש של מחוננות, ליקוי למידה והפרעת קשב.
היכולת של מחוננות להסתיר קשיים בתחומים אחרים נובעת בין היתר מכך שליקוי שבדרך כלל מקושר לפתולוגיה יכול להקנות יתרון בתחום היצירתיות בנוכחותן של יכולות קוגניטיביות אחרות, כמו אינטליגנציה.
למשל - מנת משכל גבוהה יכולה לשמש כגורם ממתן ומועיל עבור הנמכה בעכבה סמויה ובכך לשנות את הביטוי שלה מפגיעה בקשב להגברת היכולת היצירתית.
היחס בין מחוננות ללקות פועל באופן הדדי בשני הכיוונים. קיימים גם מקרים רבים בהם לקות מטשטשת את המחוננות. לכן יש לאתר מחוננות גם בקרב אנשים בעלי לקויות בתחומים שונים (פסיכולוגי, נוירולוגי, פיזי, חברתי או משפחתי).

מסגרות למחוננים

קיימות מסגרות שונות לטיפוח מחוננים.
לגיל הרך קיימים מספר מרכזים, כדוגמת מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים בראשון לציון, בית ספר אופק בירושלים, מרכז יוניקולה באזור השרון, מרכז מדע ודעת למחוננים ומצטיינים בשלומי ומרכז מרו"ם באשדוד, המקיימים יום העשרה שבועי בשעות בית הספר. תהליך האיתור מבוסס בגיל הרך על סינון ראשוני על ידי הצוותים החינוכיים. למסגרות אלה אופי חוגי וקיימת התייחסות רבה לתחומים הרגשיים והחברתיים של הילדים הפוקדים אותם ואף קיימים שיעורי חברה.
החל מכיתה ג', ילדים שאותרו כמחוננים או כמצטיינים יכולים לצאת למסגרת העשרה במרכז אזורי. ילדים מחוננים יתקבלו לתוכנית הבוקר ואילו המצטיינים יתקבלו לתוכנית אחר הצהריים. בנוסף למסגרת יום השליפה, קיימת אפשרות (בעיקר באזורים עירוניים גדולים) לכיתות מחוננים במסגרת בית ספר רגיל, כבר בכיתות היסוד ועד סיום בית הספר התיכון. בנוסף לאפשרות ההצטרפות לכיתת מחוננים בבית הספר היסודי, ניתן להיבחן במבחני המחוננות בכיתה ו' כדי להצטרף לכיתת מחוננים בחטיבת הביניים.
במסגרת חטיבת הביניים קיימת מתכונת של יום שליפה (כאשר בכוונת האגף למחוננים להרחיב את המסגרת בהמשך גם לחטיבה העליונה) וכיתות מחוננים. במסגרת החטיבה העליונה כיום קיימות מספר מסגרות חינוכיות למחוננים בהן כיתות מחוננים במסגרת בית הספר הרגיל ובתי ספר ייחודים למחוננים ומצטיינים.
בנוסף קיימת מסגרת ל'מחונני העל' המאתרת כ-15 ילדים מחוננים בעלי IQ מעל 160 בשנתון, הזוכים להנחיה אישית על ידי מנטורים, אנשי אקדמיה מובילים המתמחים בתחום העניין של הילד המחונן. לרוב הם כבר לומדים בכיתת מחוננים. הצטרפות למסגרת זו במהלך הלימודים בבית הספר התיכון, משמעה לימודים אקדמיים תוך ויתור מוחלט על מסגרת בית הספר התיכון.
בנוסף לכל המסגרות הייחודיות קיימת אפשרות של האצה באמצעות "הקפצת כיתה" או באמצעות למידה של תחום דעת ספציפי עם תלמידים מכיתות גבוהות יותר. פתרונות מסוג זה, אם יוצעו, יתבססו על הערכת יכולתו של הילד להתמודד עם שינוי שכזה גם באספקטים רגשיים וחברתיים.

שיטות חינוכיות להתמודדות עם ילדים מחוננים

על הצוות החינוכי המלמד את הילדים המחוננים ללמוד ולהיות מגובה בצוות הדרכה המיומן בהתמודדות עם צרכים של ילדים מחוננים. כיום מסלול הכשרה לעובדי הוראה לתלמידים מחוננים עומד על כשנתיים. על המורים להיחשף לחומרים המותאמים לילדים המחוננים ושעשויים לענות על הצרכים המיוחדים לתלמידים הללו. לרוב מדובר בתכנים מסדר חשיבה גבוה המשתנה ומותאם גם הוא לרמות שונות, שכן גם המחוננות נעה על ספקטרום רחב. תוכנית הלימודים צריכה להיות גמישה ופתוחה ללמידה אחרת הפורצת את גבולות הכיתה ומאתגרת ומעודדת שיח פתוח ולמידה עצמאית ומשלבת בתוכה תוכניות העשרה מגוונות. חלק בלתי נפרד מהתוכנית היא גם זיהוי ואיתור מחוננים והתאמתם לקבוצת הלמידה המתאימה בהתאם ליכולת שכלית-חברתית-קוגניטיבית כך שיוכלו לעבוד באופן שיפרה אחד את השני ויימנע יצירת תסכול מסוגים שונים.
יש להתגבר על אתגרים רבים בבואנו ללמד ילדים מחוננים ועלינו להתאים כלים ואמצעים המותאמים אליהם. וירגולים (2007: דף 18) מציין כמה מהם:
אימון הצוות החינוכי בדגש על ילדים מחוננים.
התאמת חומרי הלימוד בהתאם לצרכים של קבוצות מותאמות בתוך קבוצת המחוננים.
התאמת תוכניות למחוננים עבור בתי ספר פרטיים וציבוריים.
טכניקות מתקדמות לאיתור מחוננים.

מדיניות מדינת ישראל ומשרד החינוך לגבי ילדים מחוננים

המדיניות של מדינת ישראל לגבי המחוננים עברה שינויים במשך השנים:
בשנת 1984 הנושא המרכזי במערכת החינוך היה טיפוח הילדים המחוננים, שמו דגש בעיקר על טיפוח הילדים המחוננים מהשכבות החברתיות הנמוכות.
בשנת 1988, נקבעה המדיניות לאיתור המחוננים, הגדרתם, הכנות תוכניות לימוד מיוחדות בעבורם והעברת תקציב להכשרת מורים מיוחדים בשבילם.
למדינת ישראל חשוב לפתח טכנולוגיה גבוהה ומדענים מצוינים אך היא לא מקדישה שעות לטובת המחוננים לכן אילוצים שונים נבנים בתוכנית הלימודים.
בשנת 1993, בעקבות הביקורת שנעשתה בעניין המחוננים נתגלה שחלק נרחב מן המדיניות שנקבעה לא הושמה. כגון: ועדה מיוחדת להגדרת המחוננות ותוכניות לימוד מיוחדות לתלמידים המחוננים לא פותחו במידה מספקת.
כיום- יש יותר דגש על אוכלוסיית המחוננים אך עדיין ישנם מקומות שבהם טיפוח המחוננות ואיתור הילדים לא נעשה. ישנם מקומות שבהם אכן נתנו דגש והתייחסות למחוננים ולאיתורם אך רק בגילאים מסוימים.
בעקבות דו"ח של מבקר המדינה על מדיניות הממשלה לגבי טיפוח ילדים מחוננים, משרד החינוך התבקש לבחון ולבצע דרכים נוספות על מנת שטיפוח ילדים מחוננים יתבצע בכל שכבות הגיל ובכל חלקי הארץ. במספר ערים בישראל קיימות כיתות מחוננים שפועלות כל השבוע אצל המגזר היהודי - חילוני. במגזר המוסלמי או הנוצרי קיימות מסגרות "יום שליפה" בו הילדים המחוננים יוצאים ביום ראשון לרוב (יום חופש) ליום בו הם לומדים ברמה גבוהה יותר.

תחומי הידע של המחונן

ברובם של הסרטים המחונן יאופיין במשיכה לתחומים הראליים-המדע והמתמטיקה. לדוגמה בסרט "איש הגשם", ריימונד ניחן בזיכרון מפותח וביכולות חישוב מתמטיות גדולות. אולם, ישנם כמה סרטים ששמים דגש על המחוננות בתחומים אחרים. עם אלה נמנים הסרטים "בילי אליוט" (ריקוד) "ויטוס" ו"הילארי וג'קי" (נגינה) וכן הסרט "מהלכים תמימים" (שחמט).

תיאור חיצוני

ברוב הגדול של הסרטים המחונן הוא זכר, למעט סרטים כגון: "הילארי וג'קי", "לחלום באותיות", "גשם של פלאפל", "חיוך של מונה ליזה", ו-"חיבור פשוט". כמו כן, המחוננים לרוב יוצגו כבעלי עור לבן, למעט סרטים כגון "לחלום באותיות" בו הגיבורה היא אפרו אמריקאית ו"נער החידות מבומבי" בו הגיבור הוא הודי. לפי הגישות הנאו-מרקסיסטית, ניתן לשייך את הדמות האופיינית של המחונן לשיטת ההגמוניה, שלפיה התקשורת משמשת ככלי ושופר של קבוצה חברתית השולטת על מנת לבסס את מעמדה ולדכא מרידות, כך שלרוב הדמות הגיבור הדומיננטית תהיה גבר לבן בשנות ה-30. מתוך הסרטים העוסקים במחוננים, ישנם כ -13 סרטים שהגיבור הוא ילד, לעומת כ־21 סרטים שבהם הגיבור הוא מבוגר. בסרטים מצולמים אין תיאור חיצוני אחיד לדמויות, אולם בסרטי האנימציה הם יוצגו כבעלי עניים גדולות המסמלות את הסקרנות והרעב לידע, בניגוד ליתר החברה שיאופיינו בעיניים קטנות עד ללא עניים כלל כמו בסרט "גשם של פלאפל". כמו כן המחוננים בסרטים המצוירים בדרך כלל מרכיבים משקפיים. דוגמאות לכך הן הדמויות לואיס בסרט "לפגוש את הרובינסונים" וסאם ספארקס ב"גשם של פלאפל".

תיאור חברתי

ברוב הסרטים המחונן נתפס כ"פריק", "חנון" ויהיה מנותק מהחברה עד להצלחה שלו. הקצנה של זה ניתן לראות בסרט "איש הגשם" בו המחונן הוא אוטיסט המתגורר במוסד סגור. וכן בסרט "בובי פישר נגד העולם" בו מוצג בובי פישר כפרנואיד ולא שפוי לאחר פסגת הצלחתו באליפות העולם בשחמט ב-1972.

תיאור המחונן במשפחה

בחלק מהסרטים המשפחה אינה תומכת בתחום המחוננות. דוגמה לכך היא הסרט "גשם של פלאפל", בו האבא מעדיף שבנו ימשיך את דרכו בעבודה בחנות הדגים ויחדל מניסוייו המדעיים המסוכנים. בסרט "לחלום באותיות" המשפחה לא מתפקדת כראוי והילדה המחוננת נאחזת במנהל בית הספר והמורה לאנגלית שמובילים אותה להצלחה בתחרות האיות. וכן בסרט "הכוכבים של שלומי", בו המנהל מעודד אותו ללמוד בבית ספר למחוננים, ואילו המשפחה, שמאוד נעזרת בשלומי כלכלית, מתנגדת לעזיבתו לפנימיית המחוננים.
בחלק מהסרטים המשפחה דוחפת את המחונן להצלחה באופן אינטנסיבי. דוגמה לכך היא הסרט "ויטוס" בו אמו של ויטוס מנסה להפוך אותו לפסנתרן מפורסם למרות אהבתו לאווירונאוטיקה, שאותה רכש מסבו. הסב והאם נלחמים בניהם כאשר כל אחד מושך את ויטוס להיות ילד רגיל אל מול טיפוח המחוננות. לעומת זאת, בסרט "חיבור פשוט", הסבתא מגיעה לאחר נתק של שנים ונלחמת על כך שהנכדה תלמד במסגרת למחוננים ולא "תבזבז" את כישוריה בבית ספר רגיל, כפי שדודה שואף. לעיתים, על המשפחה להקריב מעצמה למען טיפוח המחוננות. למשל בסרט "רקדן", משפחתו של הרקדן טסה עמו למדינות שונות, מה שפוגע בה בדרכים שונות. בחלק מן הסרטים, המשפחה מסייעת לילד להתבגר ולטפח את המחוננות על פי רצונותיו שלו. כמו כן, בחלק מהסרטים המשפחה אינה נוכחת כלל. כך למשל בסרט "נער החידות מבומבי", שבו אמו של הנער המחונן נפטרה ועליו להתמודד לבד עם החיים וכשרונו.

היסטוריה

כנאמר לעיל, המושג מחוננות קיבל הגדרה תאורטית משנות ה-90. הסרט הראשון שעוסק במחונן הוא ב-1987. בשנות ה-90 נעשו כעשרה סרטים על מחוננים. בשנות ה-2000, כ–16 סרטים. ב-2010 ואילך נעשו כשישה סרטים.

במה מחוננת לקולנוע ואנימציה

פרויקט במה מחוננת לקולנוע ואנימציה הוא פרויקט של משרד החינוך המתקיים במספר בתי ספר ומרכזי מחוננים ומצטיינים בארץ מגילאי יסודי עד חטיבה בו התלמידים מפיקים סרט. בפרויקט מתקיים יום עיון בסינמטק תל אביב או במדעטק בחולון, בהם התלמידים מציגים פיצ'ים ואת הסרטים עצמם וכן סדנאות והרצאות בקולנוע. מטרת הפרויקט היא להעניק למחונן את האפשרות לבטא את עצמו דרך המדיום הקולנועי על פי תוכן עולמו. ניתן לראות דרך הסרטים שהתלמידים לאו דווקא עוסקים בנושאי המחוננות.