google/wiki40b huggingface dataset:
יום דבר כמו פיראט

יום "דבר כמו פיראט" או יום הדיבור הפיראטי (באנגלית: International Talk Like a Pirate Day או ITLAPD) הוא חג פארודי שנוצר בשנת 1995 על ידי ג'ון בור ומארק סאמרס מאולבני, אורגון, ארצות הברית שהכריזו על ה-19 בספטמבר בכל שנה כעל היום שבו כל אחד צפוי לדבר כמו שודד ים באמצעות סלנג וחיתוך דיבור פיראטי. כך למשל, אדם המציין יום זה יברך את חברו ב"אהוי, חבר!" במקום ב"שלום". ישנם אנשים המציינים חג זה במסיבות בהן הם שותים לשוכרה או מתלבשים כמו פיראטים.

מדינות מישיגן וקליפורניה אימצו יום זה באופן רשמי אך ברוב העולם זהו אינו חג רשמי. מנוע החיפוש של גוגל והרשת החברתית פייסבוק מאפשרות לבחור בשפה הפיראטית כשפת הממשק שלהן.

החג וציונו נובע מתפיסה רומנטית של תור הזהב של הפיראטיות. חלק מהסטריאוטיפים על פיראטים נוצרו רק מאוחר יותר בספרות ולמעשה לא אפיינו את רוב הפיראטים (שודדי הים).
יום הפיראט המקורי החל במדינה דוברת אנגלית, אבל הדיבור הפיראטי נפוץ כיום גם במדינות נוספות. לשפה האנגלית אפילו קיים מילון שמתרגם אותה לפיראטית. הדיבור הפיראטי מתבסס על אנגלית תיכונה משום שמוצאם של פיראטים רבים מאנגליה ומשום שתור הזהב הפיראטי התרחש במאה ה-17 וה-18, לאחר סוף ימי הביניים, בעת החדשה. 
הפופולריות של החג זינקה לאחר יציאתו לאקרנים של הסרט "שודדי הקריביים" וסרטים נוספים שהפכו את הפיראטים למוכרים בציבור הרחב.
חג זה הפך להיות גם חגם של חברי כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת שמציגה קשר לפיראטים.
ארגוני צדקה אחדים הפכו את הרעיון למיזם בו הם מוכרים פריטים שונים הקשורים לחג ולפיראטים על מנת לגייס תרומות למלחמה בסרטן.

היסטוריה

לדברי סאמרס, היום נוצר כתוצאה מפציעת ספורט במהלך משחק בינו לבין בור כאשר אחד מהם הגיב לפציעה ב"אררררג!" והרעיון נולד.
המשחק התרחש ב-6 ביוני 1995 אך נחגג ביום ההולדת של גרושתו של סאמרס על מנת שלא ייחגג באותו היום בו מציינים את הפלישה לנורמנדי ועל מנת שייזכר בקלות עבורו.
החג, שהיה בתחילתו בדיחה פנימית בין שני חברים קיבל חשיפה כאשר הם שלחו מכתב אודות החג המומצא שלהם לבעל טור ההומור דייב בארי ב-2002. בארי אהב את הרעיון והפיץ את החג.
דמיון משפחתי

תפיסה שגויה נפוצה של המושג

תפיסה שגויה מקובלת לגבי מושג זה היא שמדובר במושג שמסביר ששני קרובי משפחה אמורים תמיד להיראות דומים. על פי תפיסה זו, המושג "דמיון משפחתי" הוא כביכול מושג בגנטיקה. תפיסה שגויה זו מוקנה על ידי מותחני טלוויזיה שבהם מושג זה מצוי בשימוש כאשר יש שגיאה בזיהוי בין אדם מסוים לבין אחיו או כאשר תמונות של שני אנשים שאמורים להיות זרים זה לזה מתבררות כתמונות של אותו אדם בתחפושות שונות.
יצחק אבוהב דה-פונסיקה

הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה (1605 - 4 באפריל 1693) היה רב באמסטרדם והרב הראשון בעולם החדש. התפרסם גם בזכות היותו דרשן בהולנד, איש קבלה ותרגומי קבלה לעברית. תמך חשאית בשבתי צבי.

תולדות חייו

אבוהב, שהוסיף לשם משפחתו את שם משפחת אמו "דה פונסיקה" כדי להבדילו מבן תקופתו יצחק אבוהב בן מתתיהו אבוהב, נולד בשנת 1605 בקשטרו דיירה שבפורטוגל למשפחת אנוסים. כשהיה בן 7 ברח עם אמו להולנד. בגיל 21 התמנה לתפקיד חכם באחת הקהילות שבאמסטרדם, למרות שתפקיד זה ניתן בדרך כלל לאנשים מבוגרים יותר. כיהן כדיין בבית הדין של רבי שאול מורטירה.
בשנת 1642 היגר אבוהב למושבה ההולנדית בצפון ברזיל, והתמנה לתפקיד הרב של העיר רסיפה בירת פרנמבוקו. כאשר כבשו הפורטוגזים את העיר ב-1654, נמלט אבוהב, יחד עם הקהילה היהודית המקומית, חזרה לאמסטרדם. לאחר חזרתו לעיר, התמנה בשנית לתפקיד חכם ולתפקיד ראש ישיבת אמסטרדם. אבוהב הנהיג את קהילת אמסטרדם במשך כ-40 שנה ובתקופתו הקהילה פרחה ושגשגה. אבוהב נתן את הדחיפה הראשונית לבנייתו של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם שנחנך ב-2 באוגוסט 1675.
פולמוס הגותי התעורר בין רבי יצחק אבוהב דה-פונסיקה, לבין רעו רבי שאול מורטירה, בדבר השאלה האם בן ישראל עתיד להגיע לתיקון בסופם של תהליכי זיכוך שונים, ובכל מקרה יזכה לעולם הבא, או שמא יכול יהודי להרשיע עד שיאבד את חלקו לעולם הבא לגמרי. מורטירה סבר שחלקו יכול לאבד, ודה-פונסיקה חלק עליו. הוויכוחים בשאלה זו, שעניינה רבות את האנוסים וקהילותיהם, באו בדפוס בספר "חכמי רוסיפי ואמשטרדם", ירושלים ה'תשס"ז. ספר זה מכיל גם פסקי הלכה רבים של דה-פונסיקה, ונדפס מתוך כתבי יד שנשמרו בעיר רסיפה.
אבוהב התפרסם גם כאחד מחברי בית הדין שגזרו חרם על ברוך שפינוזה .
אבוהב תרגם מספרדית לעברית את ספריו של רבי אברהם כהן דה-הירירה, "בית אלהים" ו"שער השמים".
יצא ידי חובה

הניב החז"לי יצא ידי חובה מבטא מצב שבו האדם קיים את חובתו ההלכתית, לפחות ברמה מינימלית. להבדיל מאדם שלא יצא ידי חובתו כי לא קיים אותה במלואה, בין אם משום שקיים אותה באופן חלקי, ובין אם מכיוון שקיים אותה באופן שגוי ופסול.
ניב זה משמש, בין השאר, בכלל הידוע שטבע רבי יוסי: "כל המשנה ממטבע שטבעו חכמים בברכות לא יצא ידי חובתו" (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ', עמוד ב'). במקרה זה, הניב בא לבטא מצב בו ברכה שנאמרה באופן שונה מהאופן בו תוקנה על ידי החכמים, אין לה כל ערך הלכתי כדי לפטור את המברך מברכת מצווה, ברכת הנהנין, או ברכה מסוג אחר.
לפעמים עשוי הביטוי "לא יצא ידי חובתו" לבטא מצב בו האדם קיים מצווה כל שהיא, אך לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה. כך למשל קובע רבי שניאור זלמן מלאדי, בספרו שולחן ערוך הרב, כי מי שלומד תורה מבלי להוציא את המילים מפיו, לא יצא ידי חובת מצוות תלמוד תורה שעליה נאמר "לֹא יָמוּשׁ סֵפֶר הַתּוֹרָה הַזֶּה מִפִּיךָ וְהָגִיתָ בּוֹ יוֹמָם וָלַיְלָה" (יהושע, א', ח'), ולמרות שהוא עצמו קובע שבאופן שלא יכול הלומד להוציא מפיו את מילות הלימוד, הוא פטור מכך והוא מקיים גם אז מצוות תלמוד תורה, כמו בשעת עיון בהלכה, באופן שהאדם יכול להוציא את המילים מפיו ואינו עושה כך – הוא לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה.
חוקי המרקיז מקווינסברי

חוקי המרקיז מקווינסברי או בקיצור חוקי קווינסברי הוא שמם של כללי התנהגות הנהוגים בענף האיגרוף. החוקים קרויים על שמו של ג'ון דאגלס, המרקיז התשיעי של קווינסברי, שנודע כמי שאימץ את יישום החוקים, אף שהוגה החוקים היה ספורטאי בשם ג'ון גראהם צ'יימברס. חוקי קווינסברי היו הראשונים לשלב את השימוש בכפפות איגרוף כחלק מהאיגרוף המודרני. החוקים נועדו לשמש הן לאגרוף מקצועי והן לאגרוף חובבני, מה שמבחין אותם מחוקי המשחק שהונהגו באמריקה, ואשר נועדו באופן מפורש לצורכי אגרוף חובבני בלבד. כיום, משמש המושג 'חוקי קווינסברי' בשפה האנגלית בעיקר כדי לתאר פעולות המשקפות 'משחק הוגן' או רוח ספורטיבית.

היסטוריה

חוקי האיגרוף האמורים נכתבו בידי ג'ון גרהאם צ'יימברס מויילס, וטיוטה שלהם נכתבה בלונדון בשנת 1865, לפני שפורסמו באופן רשמי בשנת 1867 תחת השם "חוקי קווינסברי לספורט האיגרוף". חוקים אלה החליפו את 'חוקי זירת האיגרוף המחודשים של לונדון' משנת 1853, אשר בעצמם החליפו את 'חוקי זירת האיגרוף של לונדון' משנת 1743. חוקים אלה התייחדו בכך ששכנעו את המתאגרפים כי "אל לכם להילחם רק כדי לנצח; לחימה ללא חוקים ומגבלות היא אינה הדרך; אתם חייבים לנצח לפי החוקים". בשנת 1889, חוקי קווינסברי הוכנסו לשימוש גם בארצות הברית ובקנדה.
יניב זגורי

מיכל

באמצע שנות העשרים לחייו יניב זגורי הכיר את מיכל דבש, שהוכתרה בזמנו כמלכת היופי של המקומון 'שבע'. מיכל היא בתו של שחקן הכדורגל של הפועל באר שבע, אליהו עופר. אליהו ששיחק בעמדת קשר אחורי בהפועל באר שבע ולאחר מכן המשיך בקריירת אימון.
במאי 2012, טען אחד מעדי המדינה שגויס נגד יניב ואחיו חגי זגורי, יניב בובליל, כי אוים על ידי מיכל זגורי. עדות זו סייעה לשליחתו של יניב ל-7 שנות מאסר, ושל חגי ל-15 שנות מאסר בשנת 2010.
בהסתמך על החיזוק שהתקבל מעדות השוטר המאבטח, הוגש נגד מיכל זגורי כתב אישום. אבל, התיק קרס בבית המשפט, ובאוגוסט 2015 היא זוכתה. בשנת 2018 נעצרה בחשד שידעה על הכוונה לרצוח את טל קורקוס ובת זוגו דבורה הירש ולא פעלה כנגד.

אלי אוזן

אלי אוזן היה שחקן עבר בקבוצת הפועל באר שבע, ואף שיחק במדי נבחרת ישראל. אוזן היה נשוי לאחותם של האחים זגורי.
לאחר שפרש מכדור-רגל, החל אוזן לשמש כמלווה בשוק האפור ושימש, על פי החשד, כראש השלוחה בנגב של ראש ארגון הפשע יצחק אברג'יל, שבחסותם פעלה משפחת הפשע של שלום דומרני, וגם זו של זגורי. כאשר פרש ארגון דומרני מחסות משפחת אברג'יל, הוא הפך למעשה למתחרה על הטריטוריה של ארגון זגורי; וכאשר התגרש אוזן מאחותם, הפך הסכסוך בין האחים זגורי לאוזן לעובדה מוגמרת.
במהלך נובמבר 2009 ניסה מאמן כדורגל ידוע בנגב לערוך סולחה בין אוזן לחגי זגורי. השניים נפגשו במקומות ציבוריים ופרטיים, אך ניסיונות הסולחה כשלו. ב-23 בנובמבר, סמוך לחצות, חוסל אוזן.

ארמנד סנקר

ארמנד סנקר היה אחיו הבכור של העבריין ירון סנקר. את יניב זגורי הכיר בכלא אשל. בכלא הסתכסכו השניים, וארמנד אף תקף את זגורי בכלא. סנקר לבסוף נורה מטווח אפס. גופתו הושלכה לקרקעית האגם, קשורה בחבלים ובאבנים גדולות].

טל קורקוס

יניב פגש לראשונה את טל קורקוס - עד המדינה שהביא לכליאתו במשך שבע שנים - בתחילת המילניום, כאשר דקר את אחיו של זגורי, שרון, כי הפליל אותו במשטרה. זגורי הזמין את קורקוס לפגישה בבית קפה כדי לשמוע את הסיבות לדקירה ובסיומה אף נזף באחיו. לאחר השיחה התהדק הקשר של השניים ביחסי אמון הדדי. וכך בגיל 23 הפך קורקוס להיות "יד ימינו" של ניבי.
טל קורקוס היה העבריין הראשון שאותו הצליחה היחידה המרכזית בנגב לשכנע להפוך לעד מדינה כאשר ב-2006 נעצר קורקוס בחשד להחזקת נשק. בשל חוזק הראיות נגדו הציבו בפניו חוקרי המשטרה שתי אלטרנטיבות: להיכנס לכלא לעשר שנים, או להפוך לעד מדינה ולהפליל את זגורי.
על פי ההסכם, תמורת עדותו להפללת זגורי וארבעת 'חייליו' - אבנר חנוכוב, יוסי בוחבוט, מאור אלמקייס ומתי ממן - יקבל קורקוס 120 אלף דולר וכרטיסי טיסה לו ולמשפחתו לכל יעד שיבחר, ותישקל הכנסתו לפרויקט של הרשות להגנת עדים. למרות הקשיים, המשטרה עמדה בהסכם במלואו.
במרץ 2016 ארב אלמוני לדבורה הירש בחניית ביתה. ולעיני שלושת ילדיה, יורה בה למוות 8-5 כדורים. הירש פונתה במצב אנוש לבית החולים סורוקה, שם נאלצו הרופאים לקבוע את מותה.
במאי 2016, לאחר שחרורו, לאחר חיסול דבורה, גרושתו של קורקוס, ומחשש לנקמה נמלט ניבי ונעלם מעיני המשטרה.
ב-27 ביוני 2017 התפוצץ רכב בשדרות דרום אפריקה שבאשקלון. הוא עלה באש ונשרף כליל. בתוכו הייתה גופתו של קורקוס.

אלישע סבח

ב-7 באפריל 2017 נורה ונהרג מטווח קצר על ידי רעול פנים במסעדה בנתניה, בעליה של המסעדה המוכרת "מסעדת הפיתה" בשם אלישע סבח. בן 50 במותו, נשוי ואב ל-5 ילדים.
עדותו של סבח, עשור לפני כן, סייעה להרשיע את אדם איטל ברצח שני נערים בפיצוציית "בון בון" בבאר שבע. איטל הורשע גם ברצח שני בדואים שאיימו על יניב זגורי.
אברהם טמיר

ביוגרפיה

טמיר נולד בנווה צדק בשם אברהם טריינין, אחיו הצעיר הוא אבנר טריינין. טמיר גדל יחד עם בן דודו עמוס חורב, כשהיה בן 14 עבר לירושלים, וכנער עזב את לימודיו והחל לעבוד במפעלי ים המלח. בגיל 17 התנדב לבריגדה היהודית ונלחם באיטליה במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן שירת ב"הגנה", ועשה בה קורס מ"מים. במלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה ב' בגדוד מכמש וכסגן מפקד גוש עציון, במהלך הקרב נפצע בגבו ובידו מקליעים וצלעותיו רוסקו מפגיעת פגז, הוא נפל בשבי הירדני, ושוחרר ב-1949, לאחר 11 חודשים. לאחר תקופת שיקום בה שקד על כתיבת ספרו יצא לקורס מג"דים (המחזור השלישי). שירת כקצין המבצעים של פיקוד המרכז, מפקד גדוד 52 בשנים 1951-1952, ראש ענף מודיעין קרבי באגף המודיעין, היה ממקימי המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם) ב-1954 והדריך בה שני מחזורים, שימש קצין אג"ם פיקוד המרכז בסמוך למלחמת סיני, ראש ענף מבצעים וראש מחלקת המבצעים באג"ם של המטכ"ל, עוזר ראש מחלקת ההדרכה לתורת הלחימה, מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנים 1962 עד 1965, מפקד חטיבת רגלים מס' 99 (הנקראת היום חטיבת הנגב), וסגן מפקד אוגדה. עד מלחמת יום הכיפורים כיהן כעוזר ראש אג"ם לתכנון, בדרגת תת-אלוף.
במהלך מלחמת יום הכיפורים שירת כראש החפ"ק של אריאל שרון. לאחר המלחמה הועלה לדרגת אלוף, הקים את אגף התכנון בצה"ל, על בסיס מחלקת תכנון באג"ם, והיה מפקדו הראשון. בתחילת 1979 מונה ליועץ שר הביטחון וראש האגף לתכנון לאומי במשרד הביטחון.
במסגרת שירותו הצבאי היה ראש המשלחת הצבאית לשיחות השלום עם מצרים. בין היתר, הוא נחשב ל"אדריכל" ההסכמים הצבאיים על פירוז סיני, כחלק מהסכם השלום עם מצרים. טמיר היה מעורב מאוחר יותר, בתפקידיו בשירות המדינה, בשיחות השלום בטאבה ובקמפ דייוויד.
ב-1978 הקים את היחידה לביטחון לאומי (יל"ל) תחת שר הביטחון עזר ויצמן (שהוחלף לאחר התפטרותו על ידי ראש הממשלה מנחם בגין). יל"ל עסקה בתחום התכנון הלאומי-ביטחוני בעוד אגף התכנון בצה"ל נותר עם תחום התכנון הצבאי בלבד. ב-1981 השר אריאל שרון הרחיב את יל"ל והטיל עליה תפקידים נוספים. היחידה פעלה במשרד ביטחון עד לפירוקה על ידי משה ארנס ב-1983. בין 1984 ו-1986 שימש מנכ"ל משרד ראש הממשלה תחת שמעון פרס, ויועץ לביטחון לאומי. ב-1986 מונה למנכ"ל משרד החוץ על ידי שמעון פרס.
משנת 1990 שימש כיועץ מיוחד לנשיא עזר ויצמן. שימש גם כיועץ לבנימין נתניהו בתקופת כהונתו הראשונה כראש ממשלה. נחשב למקורב לראשי הממשלה לשעבר אריאל שרון ושמעון פרס. 
בוגר אוניברסיטת תל אביב.

משפחתו

טמיר היה נשוי לוורדה אגרון, בתו של גרשון אגרון, ולהם שלושה ילדים. הוא נישא בשנית לתהילה סלע, וממנה נולדו שני ילדים. אחיו הוא פרופ' אבנר טריינין. בתו, פרופסור מיכל שני, היא מרצה בחוג לחינוך באוניברסיטת חיפה. בתו השנייה, דפנה אפרת, היא פרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה. בנו גדעון הוא מנהל בית הספר תלמוד תורה בית שאן.
גוגול: ויי

תקציר עלילת הסרט

לאחר אירועי הסרט הקודם בין חפציו של יאקוב גורו גוגול מוצא פתק ובו המילים: "סוד הלידה - אפל?" («Тайна рождения — тёмный?»), חמישה מאחיו של גוגול מתו בלידה או מיד לאחר הלידה; מאוחר יותר, בחזיונותיו של ניקולאי ובזיכרונותיו של יקים (שאינו מעז לחשוף את האמת לאדונו), וסילי גוגול-יאנובסקי מקבל מתוך ייאוש את הצעתו של זר עם מסכה על פניו. הזר מבטיח שהתינוק הבא שלו ישרוד, אך עליו לשלם על כך במחיר סיכון מסוים; וסילי משיב שהוא מוכן לכל דבר, רק כדי לא לקבור את ילדיו עוד. כאשר ניקולאי נולד, הזר מחייה את התינוק שנולד מת.

פרק 3. מקום רדוף

בבוקר בדיקאנקה, קוסם מגיע לעיירה: האנשים המקומיים מכירים אותו ופוחדים, כי המוניטין הולך לפניו כצייד נשמות. עם זאת, אין כל בסיס למעצרו והכומר מזהיר את גוגול להתרחק ממנו.
כאשר שוב נעלמת נערה בדיקאנקה והחיפושים אחרים לא מובילים לדבר, גוגול מבחין ברשימה על גבי נייר שהשאיר יאקוב גורו — חגים נוצריים כשכל חג תואם לקורבן אחד של אותו פרש אפל שהופיע גם בסרט הקודם בסדרה. גוגול מנסה לשלוט בחזיונות שלו אך ללא הצלחה ורותם את אוקסנה שתסייע לו. גוגול מצליח למצוא את הנערה ואת החוטף שלה וביחד עם ד"ר לאופולד בומגארט מחלץ את הנערה והורג את החוטף.
אלא שהפרשה לא מסתיימת בזה. קורבן נוסף נופלת לרשתו של הפרש האפל וגוגול מבין שאין לו ברירה אלא להמתין לחג הבא על מנת ללכוד אותו.

פרק 4. ויי

עם בוא החג החדש גוגול משכנע את פרופסור בינך לקרוא לתושבי דיקאנקה שלא לצאת בלילה מהבתים, אך הבוקר מגיע והם מגלים שבעה בתים מסומנים בחותם הפרש.
גוגול מציע להסתיר את כל הנערות במקום מסתור תחת משמר קוזאקים אך בינך לא משתכנע ומתחיל לחשוד שלגוגול יש קשרים עם הרוצח. בזכות בת הסוחר ואקולה, גוגול מגלה שאת הסימנים כתבה מכשפה מדמו של כלבה המת. אך הוא לא מספיק לתחקר אותה לארח שזו נרצחת. גוגול נרדם במקום הרצח ובינך מבחין בו וחששות כלפיו גובר.
גוגול מבין שהכל מהווה חלק מטקס שהרוצח מבצע והוא מוצא את גופת המכשפה ולצידה הנזיר חומא ברוט, שהגיע לדיקאנקה על מנת להילחם בשד ויי. לאחר שבינך משתכנע שגוגול לא קשור לרצח הוא מאפשר לו להסתיר את הנערות.
חומא לוקח את גוגול ומכריח אותו לבוא איתו להתעמת עם ויי. הם לוקחים עמם את גופת המכשפה ונכנסים אל הכנסייה להתעמת בוויי, אבל חומא מת וגוגול נותר לבדו.
בלילה, הפרש האפל מוצא את מקום מסתורי הנערות והורג את כל הקוזאקים והנערות. ואקולה ובינך מגיעים למקום וחושדים בגוגל, אך כשהם מגיעים לכנסייה הם מגלים אותו מוטל ללא רוח חיים.
סצנת הסיום מהווה הצצה לסרט הבא בסדרה ובה רואים את הלווייתו של גוגול, שובו של יאקוב פטרוביץ' גורו והקרב בפרש האפל.
וינסנט גאלו

ביוגרפיה

וינסנט גאלו נולד בבאפלו, ניו יורק להורים שהיגרו מסיציליה. גאלו גר בעיר ניו יורק בשנים 1978-2002 ובמשך חייו טייל ברחבי אירופה ותקופה קצרה חי בפריז וברומא.
בשנות השמונים החל לעסוק בקולנוע תחילה כשחקן. הוא שיחק בסרטים בחורים טובים (1990), וחלום אריזונה (1996).
בשנת 1998 ביים את סרט הבכורה שלו "באפלו 66" בתקציב של 1.5 מיליון דולר.
בשנת 2003 גאלו ביים את הסרט "הארנב החום" אשר ספג ביקורות שליליות.
גאלו פעיל גם בתחום המוזיקה כנגן גיטרה בס בלהקות רוק אלטרנטיבי שונות.
וינסנט תומך במפלגה הרפובליקנית.
בטו או'רורק

ביוגרפיה

הוא נולד בעיר אל פאסו, שבמדינת טקסס. אמו הייתה בעלים של חנות רהיטים, ואביו היה שופט באל פאסו. כתלמיד תיכון היה חבר בקבוצת האקרים שפעלה תחת הכינוי "Cult of the Dead Cow"  לאחר שסיים את לימודיו בתיכון באל פאסו, המשיך את לימודיו באוניברסיטת קולומביה. התזה שלו באוניברסיטת קולומביה, התמקדה בתחום ספרות אנגלית. בהמשך חזר לאל פאסו. ב-1995 נעצר עם חבריו בגין התפרצות למתחם אוניברסיטת טקסס באל פאסו, התיק נסגר כעבור מספר חודשים לאחר שהאוניברסיטה לא הגישה תלונה נגדו. ב-1998 נעצר בשל נהיגה בשכרות לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים. האישומים נגדו בוטלו לאחר שהשתתף בתוכנית שיקום של הרשויות.
בשנת 1999 הקים יחד עם חברים חברת אינטרנט בשם Stanton Street Technology.
בשנים 2005–2011 היה חבר מועצת העיר אל פאסו. ב-3 בינואר 2013 הפך לחבר בבית הנבחרים בארצות הברית מטעם מחוז הבחירה ה-16 של טקסס, שכולל את אל פאסו וסביבתה הקרובה. בינואר 2017 בטו או'רורק הצביע נגד ההצעה של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בדבר הטלת 20% מס על סחורות ממקסיקו, בנימוק שיהיו השלכות השליליות להחלטה זו על העיר אל-פאסו, בה כל אדם רביעי מנהל סחר עם המדינה השכנה.
בבחירות לסנאט של ארצות הברית (2018) התמודד ללא הצלחה מול הסנאטור הרפובליקני המכהן, טד קרוז, למרות הכספים הרבים שהושקעו בקמפיין שלו, כשקיבל 48.3% (4,024,777) ממניין הקולות מול 50.9% (4,244,204) לקרוז.
במרץ 2019 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.

יחס לישראל

בדומה לרבים מבעלי הגישה הפרוגרסיבית בקרב המפלגה הדמוקרטית, יש לאו'רורק הסתייגות ברורה מהמשך השליטה הישראלית בשטחים. 
במהלך קמפיין הבחירות של 2019 בישראל, יצא אורורק בחריפות נגד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, וכינה אותו 'גזען' בגלל התבטאויותיו בנוגע לערבי ישראל. 
אורורק נתמך כלכלית על ידי ארגון השמאל האמריקאי יהודי פרוגרסיבי ג'יי סטריט. 
לעומת זאת, יש גורמים בימין האמריקאי שהאשימו אותו ביחס עוין לישראל, האשמה אותה דחה מכול וכול. טד קרוז אמר עליו כי "יש לו רקורד אנטי-ישראלי חזק יותר מכל מועמד דמוקרטי לסנאט במדינה". בהצבעה על מימון כיפת ברזל בשנת 2014, היה אורורק אחד משמונה בלבד שהתנגדו להחלטה בבית הנבחרים על מימון אמריקאי לפרויקט, באומרו שהעניין צריך להפתח לדיון וש"לפעמים התמיכה הבלתי תלויה בישראל דווקא פגעה בה". אחר כך הבהיר שהוא תמך בסיוע האמריקאי ל'כיפת ברזל' והצבעתו הייתה רק מחאה על כך שההחלטה התקבלה ללא דיון.
בשנת 2015 ביקר אורורק בישראל.
צמ"ח (עמותה)

על העמותה ומטרותיה

העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה. בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'. פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס.
בשנתיים האחרונות, העמותה שינתה פניה בהובלתה של סיון פדידה- מנכ"לית העמותה.
מטרות העמותה הן פיתוח מודעות עצמית תוך הטומעת מעורבות חברתית בתרבות השפע, הבניית שיח עמוק המושתת על נוכחות פעילה וחשיבה עצמאית, והקניית כלים לעיבוד מידע וליצירת שיח אותנטי. 
גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום. ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך. המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני. במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד.

פעילות העמותה

נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים.
טריאצטון

טריאצטון המכונה גם (triacetone triperoxide, peroxyacetone, אצטון פרוקסיד, TATP, TCAP), הוא על-תחמוצת (peroxide) אורגני, המשמש כחומר נפץ ראשוני.
החומר סונתז לראשונה ב-1895 על ידי R. Wolffenstein. ראו: (Chemische Berichte 28, 2265 (1895)) ומופיע כאבקה גבישית לבנה בעלת ריח חריף וצורב.
טריאצטון מופק מתגובה של מי חמצן עם אצטון ב-pH נמוך המשמש כקטליזטור.
בתגובה מתקבלים שלושה תוצרים: המונומר שאיננו טבעתי, הדימר שנוסחתו הסטוכיומטרית C₆H₁₂O₄ והטרימר C₉H₁₈O₆, אך בתנאים מבוקרים ניתן לקבל כתוצר העיקרי את הטרימר. שלושת התוצרים המתקבלים אינם יציבים. בטמפ' החדר לטרימר יכולת המראה והוא מתגבש מחדש בצורת הדימר שנחשב ליציב פחות בשל המתח הטבעתי הרב שבמולקולה. 
הטרימר הוא חומר רגיש ביותר לחום, חיכוך או חשמל סטטי, ולכן הוצא החומר משימושים צבאיים. וכיום נעשה בו שימוש בעיקר בפיגועי טרור ועבור מטרות מחקר. 
הסינתזה של טריאצטון לא מצריכה מעבדה כימית מקצועית או ציוד מיוחד וניתן להכינו באמצעים ביתיים משום שהחומרים הדרושים להכנתו זמינים לשימושים ביתי ויכולים להימצא במגוון רחב של חומרים מסחריים. כיום משתמשים בחומר בעיקר ארגוני טרור ולוחמי גרילה, בארץ התגלה החומר לראשונה בשנות ה-80' בכליהם של אנשי אש"ף שחוסלו בניסיון פיגוע בחברון. בשנים האחרונות נמצאו עקבות של החומר במספר פיגועים הבולטים שבהם הם שני הפיגועים שהיו ב-7 וב-21 ביולי 2005 בלונדון. כמו כן נמצאו עקבות החומר בניסיון פיגוע התאבדות שנכשל באצטדיון הפוטבול של אוניברסיטת אוקלהומה ב-1 באוקטובר 2005, באפודי הנפץ של המחבלים מפיגועי נובמבר 2015 בפריז וכן בניסיון כושל לפוצץ מטוס של American Airlines במהלך טיסה טרנס-אטלנטית, באמצעות נעליים שהכילו בסוליותיהם את חומר הנפץ PETN כאשר TATP היה אמור לשמש כחומר נפץ ראשוני. הטרוריסט ריצ'רד ריד נתפס במטוס לאחר שנכשל להפעיל את המטען בנעליו ונשפט למאסר עולם. ה-TATP הוא חומר הנפץ המיוצר ומשמש את ארגוני הטרור הפלסטיניים בפיגועי ההתאבדות בישראל. כינויו של החומר בפי הפעילים הוא "אום אל-עבד".
המפרץ הבוטני

המפרץ הבוטני (בפינית: Pohjanlahti, שוודית: Botniska viken) הוא המפרץ הצפוני ביותר בים הבלטי, ונמצא בין פינלנד לשוודיה. בדרום המפרץ מצויים איי אולנד.

מקור השם

השם "בוטני" הוא תעתיק לטיני של השם הנורדי "botten" שמשמעו "תחתית" או "מקום נמוך" (בניגוד לארצות הרריות) או, לפי פרשנות אחרת, "תחתית" במובן של "מרוחק ביותר".

גאוגרפיה

אורכו של המפרץ 725 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבו בין 80 ל-240 קילומטרים. עומקו הממוצע כ-60 מטרים. העומק המקסימלי הוא 295 מטרים. שטח המפרץ 117,000 קמ"ר.
חלקו הצפוני של המפרץ (Bottenviken) מקושר לחלקו הדרומי (Bottenhavet) או הים הבוטני  על ידי מצר קווארקן.
נהרות זורמים אל שני צידי המפרץ ועל כן המליחות של המים בו פוחתת ככל שמתקדמים מדרום לצפון. בנקודות הצפוניות ביותר במפרץ המים מתוקים, ומשמשים בית גידול לדגי מים מתוקים. בשל מתיקות המים נוהג המפרץ לקפוא ולהתכסות בקרח מדי חורף למשך חמישה חודשים.
הערים הגדולות לחופו של המפרץ הן אואולו וואסה היושבות על הגדה המזרחית, ולולאו, אומאו וסונדסוואל בחוף המערבי.
פסח בר אדון

ביוגרפיה

נולד בעיירה קולנו שבפולין למשפחה חרדית-ציונית. במשפחתו היו עוד שלושה בנים ושתי בנות. בילדותו למד בבית הספר "תחכמוני", ויותר מאוחר, בישיבות נובהרדוק, וילנה וסלבודקה. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1925, עבד לפרנסתו בבניין ובסלילת כבישים, ובמקביל למד מזרחנות ויהדות באוניברסיטה העברית.
התגורר עם שבטי בדווים בעמאן, ולאחר מכן בבקעת בית שאן ובקונייטרה (סוריה). המוטיבציה העיקרית לכך הייתה רצונו להבין מדוע כמעט כל המנהיגים בישראל במהלך הדורות היו רועי צאן. בתקופה זו היה לבוש כבדווי והצליח להתערות בחברה הבדווית וללמוד את מנהגיה וארחות חייה. בתקופה זו נודע בכינויו "עזיז אפנדי".
בתקופת מאורעות תרפ"ט ותרצ"ו היה בר-אדון פעיל ב"הגנה" והשתתף בהגנה על שכונות ימין משה ונחלאות בירושלים ויישובים בצפון הארץ. מאוחר יותר עסק בארגון ההעפלה, והיה מאבטח אוניות מעפילים, ועסק בהברחת נשק לארץ דרך הים.
בשנת 1939 נשא לאישה את דורותי כהאן, סופרת אמריקאית. בשנת 1940 נולד להם בנם האמן דורון בר אדון, והוא עבר עם משפחתו למושב מרחביה בעמק יזרעאל. אשתו דורותי מתה בשנת 1950.
בר-אדון השתתף במספר משלחות ארכאולוגיות, בבית שערים, בתל בית ירח, בסיני ובמדבר יהודה – שם גילה בשנת 1961 את מערת המטמון בנחל משמר, ובה מאות כלי נחושת מהתקופה הכלקוליתית. הוא המשיך לעסוק בארכאולוגיה עד שנת 1982, בגיל למעלה מ-70.
פסח בר אדון נטמן לצד רעייתו בבית הקברות שבמרחביה.

ארכיון

ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
רכס טנייקו

היסטוריה

שמו הנוכחי של הרכס ניתן לו רשמית ב-7 בספטמבר 1950.
אובאלה

גאוגרפיה

אובאלה ממוקמת כ-32 ק"מ מבירת המדינה ומבירת המחוז יאונדה.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (23 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,847 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (354 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

אובאלה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N1 ונמצאת כ-2 ק"מ מהכביש N4.