google/wiki40b huggingface dataset:
נואה ויילי

ביוגרפיה

ויילי נולד בקליפורניה שבארצות הברית, לאב יהודי ולאם נוצרית-אפיסקופלית. בן האמצעי במשפחה עם שלושה ילדים, נולד בהוליווד שבקליפורניה, לאחות האורתופדית מרג'ורי (לבית שפיר) ומהנדס החשמל סטיבן וייל. הוריו של ויילי התגרשו בסוף שנות השבעים. סבו וסבתו של ויילי מצד אביו, אדית ופרנק ויילי, הקימו בלוס אנג'לס את המוזיאון " Craft and Folk Art Museum" וסבו הקים גם את מעבדות ויילי.
ויילי למד בבית הספר Thacher באוג'יי שבקליפורניה, וסיים את לימודיו ב-1989. ויילי למד תיאטרון באוניברסיטת נורת' ווסטרן ולאחר השנה השנייה שלו בתיכון הופיע במחזות שהעלה בית ספרו ואפילו זכה בפרס עבור מחזה אותו הוא כתב. לאחר סיום הלימודים ויילי למד משחק יחד עם המורה למשחק לארי מוס בזמן שגר בדירה קטנה בשדרות הוליווד.

חיים אישיים

ב-6 במאי 2000 ויילי התחתן עם המאפרת טרייסי וורבין, אותה הכיר ב-1996 בסט הצילומים של הסרט "The Myth of Fingerprints". וורבין וויילי התגוררו בחווה בעמק סנטה ינז בקרבת סנטה ברברה, אותה קנה ויילי מהשחקנית בו דרק תמורת כ-2.5 מיליון דולרים. לוורבין וויילי שני ילדים. בסוף 2009 הזוג נפרד וויילי עבר לגור בבית סמוך על מנת שיוכל לראות את שני ילדיו בכל עת.
ביוני 2014 ויילי נישא לשחקנית שרה וולס, אותה פגש ב-2011. ב-22 ביוני 2015 נולדה בתם המשותפת.
דניאל לפין

חייו

לפין נולד בטורונטו שבקנדה בשנת 1959, ובשנת 1970 עלה לישראל עם משפחתו.
ב-1984 כתבו לפין ויוני להב את הקומדיה המוזיקלית "כולם היו בני חוץ מנעמי או חופי שווייצריה", אשר זכתה להצלחה ואף זכתה בפרס כינור דוד בשנת 1985. בין מחזותיו הנוספים של לפין: "הבית ברחוב שינקין" (1986) (עם יוני להב), "אני יודה ואחותו של הרמטכ"ל" (1992) (עם מיכאל גורביץ') ו"המצליחים" (2006) (עם מיכאל גורביץ').
לפין עיבד ותרגם מספר מחזות, ביניהם "השוטר אזולאי" של אפרים קישון, ו"להציל את איש המערות" מאת רוב בקר.
לפין היה תסריטאי בין היתר לתוכנית "יצפאן", "המופע של קושניר", "לילה גוב", "זהו זה!". 
יצר וכתב סדרה המבוססת על חייו כתסריטאי, "החיים זה לא הכל" בכיכובם של אבי קושניר וענת וקסמן. הסדרה עוסקת בין היתר בחוסר פרגון של המבקרים והזלזול של האנשים להם התסריטאי כותב. הסדרה זכתה להצלחה רבה וביקורות טובות ממבקרי הטלוויזיה ושודרה במשך 9 עונות בין השנים 2001-2011 והייתה בין הסדרות המצליחות בישראל.
ב-2010 הגיש בגלי צה"ל את "ציפורי לילה מחפשות פואנטה" יחד עם רמי ורד.
ב-2012 עיבד לישראל (יחד עם גאיה וילדמן) את הסדרה "משפחה לא בוחרים", קומדיית מצבים המשודרת בערוץ 2 רשת. בכיכובם של יובל ינאי, נועה קולר ושלמה בראבא. 
ב-2015 יצר, כתב וביים את הסדרה הקומית "פרודים" לזכיינית רשת בערוץ 2. 
בשנת 2019 עלה בתיאטרון הבימה המחזמר שלפין כתב, "גבעת חלפון אינה עונה", המבוסס על הסרט של הגשש החיוור שכתבו אסי דיין (שגם ביים את הסרט) ונפתלי אלטר.

משפחתו

לפין הוא בנם של פרופ' בן לפין ועדה לבית אוירבך, בתו של המשורר והסופר אפרים אוירבך.
לפין נשוי בשנית לגאיה וילדמן. בתו מנישואיו הראשונים, אביגיל, שיחקה בסדרה "החיים זה לא הכל".
אופניים (מגזין)

מגזין אופניים הוא ירחון ישראלי שייסדו אבי גנאור ואריה מיטלמן בשנת 1997. הירחון יוצא לאור בפורמט צבעוני ובהיקף של כ-100 עמודים, ומסקר את ענף האופניים בישראל על כל סוגיו, מסקר תחרויות, מביא הצעות לטיולים ומבדקי ציוד. כמו כן מנהל הירחון, בשיתוף עם פורטל תפוז, את אתר האינטרנט "ערוץ האפניים" ואת הפורומים לאופניים באתר האינטרנט של תפוז. בדצמבר 2012 נמכר המותג מגזין אופניים לקבוצת מוטו מדיה שמיזגה את המגזין עם מגזין MBA ישראל (מאונטין בייק אקשן) שנקרא מאז MBA בשיתוף אופניים. את המגזין ממשיך לערוך אבי גנאור. המגזין המשותף עוסק בכל תחומי רכיבת האופנים בישראל ובין היתר מכסה את תחום אופני ההרים, אופני הכביש, אופניים עירוניים וחשמליים ומסקר אירועים ותחרויות.
בדצמבר 2012 נמכר המותג מגזין אופניים לקבוצת מוטו מדיה שמיזגה את המגזין עם מגזין MBA ישראל (מאונטין בייק אקשן) שנקרא מאז MBA בשיתוף אופניים. את המגזין ממשיך לערוך אבי גנאור. המגזין המשותף עוסק בכל תחומי רכיבת האופנים בישראל ובין היתר מכסה את תחום אופני ההרים, אופני הכביש, אופניים עירוניים וחשמליים ומסקר אירועים ותחרויות.
קאלסוי

גאוגרפיה

בשל צורתו הצרה והארוכה של האי ובשל מנהרות הכבישים שנחצבו בו הוא מכונה "החליל". באי 13 פסגרות, שהגבוהות בהן הן ההרים נסטינדאר (787 מטרים) ובוטנסטינדור (743 מטרים).

יישובים

באי ארבעה יישובים - כולם ממוקמים בחופו המזרחי (מאחר שהחוף המערבי של האי הוא צוק תלול): הוסאר (Húsar), מיקלאדאלור (Mikladalur), סיד'ראדאלור (Syðradalur) וטרולאנס (Trøllanes). העיירות מחוברות באמצעות מנהרות שאורכן מגיע לעיתים ל-2 ק"מ.
עובד צה"ל

אזרח עובד צה"ל או עובד צה"ל (בראשי תיבות: אע"צ או ע"צ) הוא אדם המועסק על ידי משרד הביטחון, ועובד במסגרת צה"ל. עובד צה"ל אינו לובש מדים ואינו נמנה עם כוחות הצבא הסדיר, למרות שהוא עשוי לשמש במעמד של נגד או במעמד של קצין.
בצה"ל מועסקים כיום כ־7,400 עובדי צה"ל, מרביתם ביחידות הכפופות לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). נהוגות שתי דרגות לעובדי צה"ל: בח"ג (בחזקת חוגר) - מרבית הע"צים; בח"ק (בחזקת קצין) - מיעוט הע"צים, כאלו הממלאים תפקיד המקביל לתקן רב-סרן ומעלה. בצה"ל מועסקים עובדים במגוון רחב של תחומים: עובדי ייצור, עובדי הוראה, טכנאים, הנדסאים, מהנדסים, עיתונאים, רופאים, פסיכולוגים, יועצים ארגוניים ועוד. משך עבודתם בצה"ל ארוך יחסית למשך השירות של משרתי קבע וחלקם מתמידים במערכת 30 שנה ואף יותר, מאחר שהע"צים פורשים לגמלאות בגיל המקביל בדרך כלל לגיל הפרישה במגזר הציבורי, שהוא גבוה בהרבה מגיל הפרישה הצבאי.
מרבית התקנים המאוישים על ידי עובדי צה"ל מיועדים רק לעובדי צה"ל, אך בחלק מהמקרים התקן מאויש לעיתים על ידי עובד צה"ל ולעיתים על ידי קצין.
הארגון היציג של עובדי צה"ל הוא ארגון עובדי צה"ל, שבראשו עומד משה פרידמן.
אבידוס (מצרים)

טבליות אבידוס

טבליות שנהב קטנות ובהן סימנים צרובים המתוארכים לשנת 3320 לפני הספירה, שלוש מאות שנה לפני הופעת השושלת המצרית הראשונה, הנחשבים לשלב הקדום של התפתחות הכתב טרם התבססות הממלכות. הטבליות מבטאות בעיקר שמות של מקומות, אתרים ואנשים פרטיים. הרישום הזה אינו מחקה את השפה המדוברת ואינו מנסה לבטא משפטים בנויים אלא מתרכז בביטוי מילים בודדות בשיטת הרבוס.
קורבן שלמים

פירוש השם

כמה פירושים ניתנו לשם שלמים. חז"ל, במדרש ההלכה תורת כהנים, הביאו שני פירושים:

א. "רבי יהודה אומר: כל המביא שלמים - מביא שלום לעולם".

ב. "דבר אחר: שלמים - שהכל שלום בהן, הדם והאימורין למזבח, החזה ושוק לכהנים, העור והבשר לבעלים"
יש שפירשו ש"שלמים" הוא מלשון תשלומים, שכן קרבן שלמים הוא קרבן נדבה, שאדם נדר או התנדב להביא, ועתה הוא חייב לשלם את נדרו, כמו שנאמר: "כִּי תִדֹּר נֶדֶר לַה' אֱלֹהֶיךָ לֹא תְאַחֵר לְשַׁלְּמוֹ".
התקף תת-קליני

התקף תת-קליני הוא סוג של התקף שנחווה לעיתים קרובות על ידי אנשים שיש להם אפילפסיה. בהתקף כזה עקבות EEG יראו פעילות מוחית חריגה, בדרך כלל למשך קצר בו לא נראים סימנים קליניים או סימפטומים שניתן להבחין בהם. זה מתבטא, בדרך כלל, כזיז יחיד ברישום ה EEG או האטה של פעילות מוחית שאינה תואמת לרמת ההכרה או המודעות. התקפים תת-קליניים יכולים להיות שימושיים לנוירולוג כאשר הם מוצגים ב EEG בדיאגנוזה של אפילפסיה.
רוח חדשה

רוח חדשה היא ארגון א-פוליטי ללא מטרות רווח, אשר נוסד בשנת 2003 בירושלים במטרה למצב את ירושלים כעיר בירה מעוררת השראה ולהוות הוכחה מעשית ליכולתן של קהילות שונות לחיות ביחד על בסיס יצירה משותפת בעיר מעורבת.
הארגון מפתח קהילות מקצועיות, יצירתיות ויוזמות בירושלים אשר פועלות לשינוי המציאות הירושלמית בפרט והישראלית בכלל.
הקהילות השונות תורמות לפיתוח הכלכלה היצירתית, היזמות המקומית והחדשנות הירושלמית.

פיתוח קהילות

רוח חדשה מפתחת קהילות ליבה המהוות קבוצות נישה חברתיות, יצירתיות ומקצועיות; בין הקהילות מתקיימים יחסי גומלין והפריה הדדית.
הערכים המשותפים והפעולות המשותפות של חברי הקהילות מייצרים שפה התורמת לתקשורת וליצירתה של רשת חברתית הפועלת לשינוי חברתי.

תוכניות האצה

ToolBox - תוכנית האצה למעצבים ואנשי מדיה בירושלים. התוכנית מספקת כלים מעשיים למעצבים אשר מעוניינים לפתוח עסק עצמאי בעיר. פרויקט משותף עם הרשות לפיתוח ירושלים.
עונה ראשונה - חממה לפיתוח סדרות טלוויזיה וסדרות רשת ליוצרים ירושלמים. פרויקט משותף עם עיר אקדמיה והמיזם לקולנוע וטלוויזיה.

בית אליאנס

בית אליאנס משמש כבסיס האם של ארגון רוח חדשה וכחממה להיווצרות קהילה יוזמת, יצירתית ומקצועית בירושלים. הבית משכן עשרה קולקטיבים של אמנים הפועלים מתוך חללי עבודה משותפים; פינות עבודה זמניות ליוצרים וכותבים; גלריה; תוכנית רזדנסי; הופעות חיות; מסיבות ואירועים.

מעשה עיר- מרחב ציבורי

סדרת פרויקטים להתחדשות פיזית- יצירתית במרחב הציבורי (Placemaking) פרי שיתוף פעולה בין אמנים לבין תושבי השכונות. הפרויקטים פזורים ברחבי העיר: בשכונות החרדיות, בצפון, מרכז ומזרח העיר ובאזורי תעשייה. פרויקט משותף עם חברת עדן לפיתוח ירושלים.

היסטוריה

רוח חדשה נוסדה בשנת 2003 על ידי קבוצת סטודנטים ירושלמים בשיתוף עם אנשי עסקים בעיר, במטרה לחזק את העיר ירושלים ולהשיב אותה להיות מרכז תרבותי-כלכלי חזק, כיאה לבירת מדינת ישראל. לאורך השנים, יזמה רוח חדשה מאות פרויקטים ותוכניות פורצות-דרך, שאומצו בהדרגה על ידי המגזר הציבורי והפרטי בעיר ובהם השתתפו עשרות אלפי צעירים וצעירות.

קהילות צעירים

רוח חדשה פיתחה את פעילותן של קהילות צעירים ברחבי העיר, מתוך אמונה כי צעירים החיים במסגרת קהילתית תורמים לשכונה בה הם גרים, בעלי סיכויים גבוהים להישאר בירושלים לאחר סיום לימודיהם ומהווים כוח חיובי מוביל בעיר. בשנת 2010 זכתה קבוצת רוכשים צעירים בהובלתה של רוח חדשה במכרז מינהל מקרקעי ישראל לבניית 80 דירות בדרום מערב העיר.[1][2]

פרויקטים לעידוד התרבות והאמנות בעיר

רוח חדשה מקיימת מסורת של ערבי בילוי לסטודנטים במרכז העיר, הכוללים הנחות משמעותיות בפאבים ("שוטטות") ובמסעדות ("עסקית לילית") בעיר. בנוסף, בימים אלה מקימה העמותה איגוד אמנים ירושלמי במטרה להעניק לו מעטפת של הכשרה, קהילה, הנחות והצעות עבודה.

פרויקט המתמחים

במסגרת הפרויקט, כ-500 סטודנטים המתגוררים בירושלים מתמחים מדי שנה בארגונים ומוסדות שונים בעיר, במטרה לסייע לסטודנטים לצבור ניסיון וליצור קשרי עבודה אשר יובילו לאחר סיום ההתמחות להמשך תעסוקה ומגורים בירושלים. הפרויקט מורכב משמונה מסלולי התמחות במקצועות האקדמיים השונים, ביניהם ביו-מד, דיפלומטיה וממשל, כלכלה וניהול, היי טק, עיצוב, תקשורת ועוד.

בית אליאנס

החל משנת 2014 עוסקת רוח חדשה בפיתוח קהילות מקצועיות, יצירתיות ומגוונות בעלות זהות ירושלמית ותודעה מנהיגותית. הקהילות מהוות מנוף לפיתוח כלכלי ושינוי חברתי בירושלים.
בשנת 2016 קיבלה רוח חדשה את בית אליאנס לשימוש זמני, מאנשי העסקים עמיר בירם, נחום רוזנברגר וליאו נואי, זאת לאחר שבית אליאנס ההיסטורי עמד נטוש מזה 15 שנים בלב ליבו של שוק מחנה יהודה.
נורי יאמוט

נורי יאמוט (טורקית: Mehmet Nuri Yamut‏; 1890- 1961) היה איש צבא טורקי, ששימש בו כרמטכ"ל.
נורי נולד בסלוניקי. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה בקרבות גליפולי ולאחריה במלחמת העצמאות של טורקיה.
בין השנים 1925- 1928 שימש כמנהל האקדמיה הצבאית של טורקיה. משנת 1949 היה סגן הרמטכ"ל הטורקי ומשנת 1950 עד שנת 1953 היה הרמטכ"ל.
באצ'קה טופולה

היסטוריה

תיעוד ליישוב במקום קיים החל מאמצע המאה ה-15 עת נשלט על ידי ממלכת הונגריה. ב-1541 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית והיישוב חרב. בהמשך, מתועד כפר בשם טופולה בתעודות עות'מאניות ובו התגוררו כעשרים משפחות. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה.
בראשית המאה ה-18, במהלך מרידות נגד שלטון ממלכת הבסבורג באזור הונגריה חרב הכפר וננטש. ב-1750 יושב הכפר מחדש. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה טופולה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באצ'קה טופולה בשטחי סרביה.

הקהילה היהודית

יהודים הגיעו לבאצ'קה טופולה ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-18. ב-1770 נחנך במקום בית עלמין יהודי. ב-1863 הוקם בית הכנסת של הקהילה.
בהמשך הוקם במקום בית ספר בן 6 כיתות ובו למדו כ-100 מבני הקהילה. בית הספר נסגר במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מלחמת העולם הראשונה מתועדת במקום פעילות ציונית והוקמו תא של בית"ר וויצו. ככל הנראה במהלך שנות ה-30 קטן בהדרגה מספר בני הקהילה. ב-1941 התגוררו בבאצ'קה טופולה 141 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה.
לקהילה זו השתייכו גם יהודי הכפר פָּאצִ'יר. קהילה נוסדה שם לאחר המהפכה ההונגרית של 1848. ב-1850 הוקמו בית כנסת, בית עלמין ומשרדי הקהילה. הקהילה חרבה בשואה. נכון ל-2001 תועדו שרידי בית העלמין היהודי בשטח הכפר וכן המבנים אשר שימשו כבית הכנסת וכבית הקהילה שם.
במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הקים שלטון הבובות ההונגרי מחנה ריכוז סמוך לעיירה. למחנה הועברו היהודים שעוד נותרו בחבל באצ'קה ובכללם יהודי באצ'קה טופולה עצמה. מרבית העצורים הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ במקביל להשמדת יהדות הונגריה. ב-1950 נהרס מבנה בית הכנסת. בעיירה הוקם שלט הנצחה לקהילה שנרצחה בתקופת השואה. בראשית המאה ה-21 נערכו עבודות מקיפות לשיקום ושימור בית העלמין והן הסתיימו ב-2012.
שלום פרייברגר

קורות חייו

שלום פרייברגר נולד בזאגרב לאנטון שהיה נגר במקצועו והיגר לזאגרב מקרלובץ ולאנה לבית קאופמן. לשלום פרייברגר היו שתי אחיות: הילדה וליוביצה.
פרייברגר רכש השכלה אקדמית בברלין ובתקופה זו השתמש בשם הפרטי פריץ, שהיה בעל קונוטציה גרמנית. הוא למד משפטים ובהמשך ב-1927, רכש תואר דוקטור לתאולוגיה באוניברסיטת וירצבורג. לאחר תום לימודיו שב לזאגרב. בין 1929–1936 כיהן כסגן הרב הראשי ליהודי אוסייק תחת שמעון אונגר. הוא נישא לאירנה לבית שטיינר ולזוג נולד בן אחד, ראובן. ב-1936 התמנה לרב הקהילה בזאגרב שהייתה השנייה בגודלה בממלכת יוגוסלביה. בתקופה זו גם הוציא לאור שני ספרי היסטוריה על תולדות עם ישראל. 
ב-1941, התמנה לרב הראשי של העיר זאגרב. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. הרב פרייברגר לו היו קשרים עם ראשי הכנסייה הקתולית בזאגרב ועם ראשי קהילות יהודיות מחוץ ליוגוסלביה ובכלל זה ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, פעל להצלת בני קהילתו באמצעותם. כפועל יוצא מפעולותיו נשלחו 11 ילדים ובני נוער להונגריה ולטורקיה ומשם עלו חלקם לארץ ישראל המנדטורית. בין העולים היה בנו ראובן.
הרב עצמו סירב לעזוב את קהילתו ולתקופה מסוימת מצא מחסה בביתו של הארכיהגמון אלויזיה סטפינאץ.
באביב 1943 נעצר הרב פרייברגר וב-5 במאי הועלה על הטרנספורט האחרון מזאגרב לאושוויץ. ב-7 במאי בעת הגיעו לאושוויץ, נורה הרב פרייברג למוות משום שמָחָה על היחס שניתן לבני קהילתו שהגיעו עמו. רעייתו אירנה נרצחה בהמשך. 
בנו יחידו של הרב פרייברגר, ראובן ירון שהיה מלחין, מנצח, מוזיקאי ומראשוני מקהלת רינת, נהרג ב-1956 במהלך מבצע קדש.
קרמוס

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
"קרמוס" הוקם בשנת 1953 על ידי ישראל טאוב. טאוב הפעיל קודם לכן מפעל דומה בשם "ארנו", שפעל ברמת גן. מאוחר יותר היה טאוב יועץ למפעל קרמיקה כפר מנחם. המפעל ייצר כלי בית עם עיטורים, כגון קערות וכדים, בשיטה של יציקה. סגנון הכלים היה מודרני וגאומטרי והם קושטו בדימויים מופשטים או בדימויים מן הפולקלור הישראלי. בשנת 1979 פתח המפעל חנות למכירה ישירה של תוצרתו, לצד מוצרי יבוא.
חודרן קינטי

חודרן קינטי או חודר שריון קינטי (מכונה בעברית גם ח"ש, חודר שריון וגם חץ, על שום צורתו. שם רשמי בצה"ל: ח"ש-חץ) הוא פגז, שראש הקרב שלו אינו מכיל חומר נפץ והוא משתמש באנרגיה קינטית על מנת לחדור שריון של רכב קרבי משוריין. כיום, חודרנים קינטיים נמצאים בשימוש בעיקר כתחמושת של טנקים ובנויים בתצורת כדור טנק, בה חומר הנפץ ההודף ארוז בצורה אחודה עם הקליע.

הסבר

החודרן עשוי ממתכת כבדה, לרוב טונגסטן או אורניום מדולדל והוא בנוי בצורת מוט מחודד שבקצהו מייצבים הקרויים סנפירים. מכיוון שקוטר החודרן קטן, טרם הירי הוא עטוף במנעלים (Sabot), שתפקידם לייצב את החודרן בקנה התותח ולהתאימו לקוטר התותח. המנעלים מעוצבים כך שעם היציאה מן הקנה הם יופרדו מן החודרן. החודרן ממשיך אל המטרה, והמנעלים נופלים בטווח עשרות מטרים מהתותח.
האנרגיה הקינטית תלויה במסה ובמהירות, ולכן החודרנים כבדים מאוד, ובעלי מבנה אוירודנמי בעל גרר מינימלי, על מנת להקנות להם במעופם אנרגיה קינטית מרבית. לחץ הגזים מהקנה מאיץ את החודרן, ולרוב מהירות הלוע, המהירות בה עוזב החודרן את הקנה היא בסביבות 970 מטרים לשנייה. הירי מעניק לחודרן אנרגיה קינטית גבוהה מאוד (סדר גודל של 6-7 מגה-ג'אול אחרי הפרדת המנעלים), ולרוב הלחץ בו פוגע החודרן במטרה הוא בסביבות 3,500 קילוגרם לסנטימטר רבוע. ככל שהמרחק גדול יותר מהירות החץ והאנרגיה הקינטית שלו יורדות, אך מרבית החודרנים יעילים עד לטווח של 6 קילומטרים.
קוטרם של חודרנים מודרניים הוא 2–3 סנטימטרים ואורכם 40–60 סנטימטרים. למעשה, ככל שהטכנולוגיה מתפתחת, החודרים מעוצבים כך שיהיו צרים יותר וארוכים יותר, כדי להשיג גם מסה מרבית וגם גרר מינימלי,  אך ככל שהיחס אורך\קוטר גדל, כך קשה יותר לייצב את החץ מבחינה אווירודינמית. באופן מסורתי, ראשי קרב מיוצבים באוויר על ידי סחרור, ולכן במרבית התותחים עד לשנות ה-90 של המאה ה-20 היה קנה מחורק. אולם כאשר אורכו של ראש הקרב גדול פי 6 מקוטרו, הסחרור אינו יעיל, ראש הקרב מאבד מיציבותו והעדר היציבות פוגעת בדיוק. מסיבה זו, החודרן מיוצב על ידי סנפירים. תותחים בעלי קנה מחורק יכולים לירות חודרנים על ידי קיומה של טבעת מסתחררת, שמטרתה מניעת בריחת גזים מהקנה והסתחררות במגע עם הסלילים, במקום החודרן והמנעלים. החודרן עשוי לרוב ממתכת כבדה או מתרכובות, אך הם חייבים להיות מחומרים בעלי צפיפות גבוהה. לכן, משתמשים בטונגסטן, טונגסטן קרביד או אורניום מדולדל במסג עם ניקל, אבץ או שניהם. לחודרנים קינטים העשויים מאורניום מדולדל יש אפקט נוסף, כיוון שהשברים מתלקחים במגע עם האוויר לאחר הפגיעה וגורמים להצתה של תחמושת ודלק.
יתרון נוסף של חדרנים קינטיים העשויים אורניום מדולדל הוא תכונת החידוד העצמי של חומר זה. חידוד עצמי משמעו שהקצה החודר של מוט האורניום נשחק במהלך החדירה בצורה השומרת על מבנה חד בקצהו וכך גדל עומק החדירה המקסימלי.
גם חודרנים רגילים, כאשר פוגעים וחודרים דרך שריון הטנק, ממירים חלק מהאנרגיה הקינטית שלהם לחום ומחדירים שברי פגז ושברי שריון בטמפרטורות של בין 500 ל-1,500 מעלות צלזיוס אל תוך חלל הטנק ובכך פוגעים במערכות ובצוות, לעיתים קרובות עד כדי השבתה מלאה של הטנק ופגיעה באנשי הצוות.
אבנומיקס

המצב הכלכלי ביפן לפני אבנומיקס

העלת שיעור מס הצריכה מ -3% ל -5% ב -1997 על ידי מממשל יפן, החמיר את המיתון והרס את המשק. הממשלה העלתה את מס הצריכה ב -1997 במטרה לאזן את התקציב שלה, ולאחר מכן הכנסות הממשלה ירדו  ב-4.5 טריליון ין כי הצריכה נחלשה. המדינה רשמה צמיחה של 3 אחוזי תוצר ב -1996, אך לאחר העלאת המיסים שקעה הכלכלה למיתון. שיעור צמיחת התמ"ג הנומינלי היה מתחת לאפס במשך רוב 5 השנים שלאחר העלאת המס. ממוצע השכר השנתי ביפן גדל בשנים 1992-1997, אך השכר החל לרדת לאחר שעליית מס הצריכה נכנסה לתוקף בשנת 1997. לאחר 1997 ירד השכר בקצב מהיר יותר מירידת התמ"ג הנומינלי.

יישום התוכנית

תוכנית אבנומיקס מורכבת ממדיניות מוניטרית, מדיניות פיסקלית ואסטרטגיות צמיחה כלכלית לעידוד השקעות פרטיות. מבין המדינויות הספציפיות: יעד אינפלציה בשיעור שנתי של 2%, תיקון ייסוף יתר של הין, קביעת ריבית שלילית, הקלה כמותית רדיקלית, הרחבת השקעות ציבוריות, רכישת איגרות חוב לבנייה על ידי בנק יפן (BOJ), וכן עדכון חוק בנק יפן. 
שניים מתוך "שלושת החצים" יושמו בשבועות הראשונים מאז עליית ממשלתו של אבה. אבה הכריז במהירות על הצעת חוק של מתן תמריצים בסך 10.3 טריליון, ומינה את הכלכלן הרוהיקו קורודה (Haruhiko Kuroda) לעמוד בראש הבנק המרכזי של יפן עם מנדט ליצור שיעור אינפלציה של 2%, באמצעות הקלות כמותיות. 
הרפורמות המבניות לקחו יותר זמן ליישם, למרות שאבה הוביל כמה מהלכים מוקדמים בחזית זו, כגון דחיפה להשתתפות יפנית בשותפות טראנס-פסיפיק (Trans-Pacific Partnership).
באמצע 2013 בית היועצים של יפן נתן לאבה שליטה מלאה על הפרלמנט אמנם הממשלה הראתה חוסר הסכמה פנימית בנוגע  לרפורמות מבניות ספציפיות. חברי קבינט מסוימים העדיפו מיסוי נמוך יותר על רווחי חברות, ואילו אחרים נזהרו מפני התגובות הפוליטיות הפוטנציאליות להפחתת המיסים על חברות גדולות תוך העלאת המיסוי על הצרכנים. חוקי העבודה ושליטה בייצור האורז הפכו גם הם לסוגיות שנויות במחלוקת בקרב ממשלתו של אבה.
הקלה כמותית: ב -4 באפריל 2013, הודיע הבנק המרכזי על תוכנית ההקלה הכמותית שלו, לפיו ירכוש אגרות חוב בשווי 60-70 טריליון ין בשנה. ב -31 באוקטובר 2014, הודיע הבנק המרכזי על הרחבת תוכנית רכישת האג"ח שלו, כדי לקנות כעת אג"ח בשווי 80 טריליון ין בשנה. 

תוצאות התוכנית

אבנומיקס השפיעה מיידית על השווקים הפיננסיים השונים ביפן. בפברואר 2013, מדיניות אבנומיקס הובילה להיחלשות דרמטית של הין היפני ולעלייה של 22% במדד שוק המניות של טופיקס (TOPIX stock market index). שיעור האבטלה ביפן ירד מ -4.0% ברבעון האחרון של 2012 ל -3.7% ברבעון הראשון של 2013.
היין נחלש ב -25% לעומת הדולר האמריקני ברבעון השני של 2013 לעומת התקופה המקבילה ב -2012, עם יישום מדיניות מוניטרית מרחיבה מאוד. עד מאי 2013, שוק המניות עלה ב -55%, הוצאות הצרכנים העלו את הצמיחה הכלכלית ברבעון הראשון ב -3.5% מדי שנה, ושיעור התמיכה של אבה הגיע ל -70%. סקר של Nihon Keizai Shimbun מצא כי 74% מהנשאלים שיבחו את המדיניות בהקלה מהמיתון המתמשך.
ההשפעות על השכר ועל הרגשות הצרכים היו עמומות יותר. סקר שנערך בינואר 2014 מצא כי 73% מהנשאלים ביפן לא הרגישו באופן אישי את ההשפעות של אבנומיקס, רק 28% צפו לראות עלייה בשכר וכמעט 70% שוקלו לצמצם את הוצאותם בעקבות הגידול במס הצריכה.
החלשות הין תחת אבנומיקס גרם להגדלת עלות היבוא, כולל מזון, נפט ומשאבים טבעיים אחרים שעליהם יפן תלויה. עם זאת, ממשלת אבה ראתה בכך נסיגה זמנית, שכן הין החלש יגדיל בסופו של דבר את הייצוא. כמו כן הצליחה יפן לשמור על עודף בחשבון השוטף עקב הכנסות מהשקעות מחו"ל.
בשר הודו

בשר הודו הוא שם מקוצר נפוץ לבשר תרנגול הודו - בשר למאכל שמקורו בתרנגול הודו.
בשר ההודו עשיר ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B₁₂, חלבון, ניאצין, ויטמין B₆. בשר הודו הוא לרב דל שומן.
תכולת החלבון והברזל בבשר הודו גדולה משל בשר תרנגול הבית, ותכולת השומן קטנה יותר.
תרנגולי הודו משווקים בארץ עוד מימי המנדט הבריטי, וכמות הצריכה לאדם היא הגבוהה בעולם. היקף גידולם בארץ הולך ומתרחב אך לא מייצאים אותם בשל מגבלות ותחרויות שונות.
בשר ההודו מובדל מבשר תרנגול הבית היותו עשיר במיוחד ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B₁₂, חלבון, ניאצין, ויטמין B₆. כמו כן הוא נחשב לבשר דל שומן ובשל כך ממלא תפקיד במניעת מחלות לב וכלי דם הנגרמות מעודף שומן מן החי. כמות הברזל הקיימת בבשר ההודו היא בין 1.5-2 מ"ג ל-100 גרם ורמת שיעור ספיגתו במערכת העיכול היא בין 15%-20% אחוזים, לעומת 1.5%-3% אחוזים במזון מן הצומח. כמות החלבון שמכיל ההודו היא כ- 30 גרם חלבון ל-100 גרם בשר. כמו כן, הוא מכיל כחצי מיקרוגרם ל-100 גרם בשר של ויטמין B₁₂, כ- 0.5 מ"ג ל-100 גרם של ויטמין B₆ ובין 4 - 3 מ"ג ל-100 גרם אבץ. מבחינת אחוזי השומן שבבשר, ב-100 גרם בשר הודו אדום יש פחות מ-3% שומן (בחלקים הדלים בשומן של בשר בקר, יש בין 8%- 11% שומן).
אוברוביט

תכונות

נוסחת המבנה הכימי של אוברוביט היא Ca₃Cr₂(SiO₄)₃. האוברוביט הוא המינרל הנדיר ביותר בקבוצת הגארנט, והסוג היחיד שצבעו הוא ירוק בלבד. הוא מופיע בטבע בגבישים מפותחים היטב שפניהם מחורצים וצורתם רומבודודקהדרון (פאון בעל 12 פאות) או טרפזוהדרון (פאון בעל 24 פאות). דגימות של אוברוביט מבוקשות מאוד בין אספני המינרלים בשל הברק של המינרל וצבעו, ירוק בהיר בגוון המזכיר אזמרגד.
האוברוביט משתתף בשורה איזומורפית (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכול להיות מוחלף על ידי אטום אחר מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל) עם המינרל גרוסולר (Ca₃Al₂(SiO₄)₃). האוברוביט, הגרוסולר והאנדרדיט ידועים באופן קיבוצי כקבוצת האוגראנדיט (אוברוביט, גרוסולר, אנדרדיט), כשאלומיניום וברזל מחליפים את הכרום במבנה האוברוביט.
אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה הממוצע של האוברוביט הוא 1.86. צבעו הנפוץ של האוברוביט הוא ירוק.
האוברוביט נתגלה ב-1832 במכרה סרנובסקי בהרי אורל בחלק המצוי במחוז פרם שברוסיה על ידי הכימאי השווייצרי שהשתכן ברוסיה, ז'רמן אנרי הס (Germain Henri Hess). הס קרא למינרל על שם הדוכס סרגיי אוברוב, מדינאי רוסי שהיה אספן מינרלים חובב, ונשיא האקדמיה למדעים של סנקט פטרבורג (1855-1818).

שימושים

השימוש המסחרי הנפוץ ביותר הוא כמינרל לאספנים. למרות הקשיות הגבוהה יחסית, והגוון הירוק היפהפה שלו, האוברוביט מופיע בגבישים קטנים מדי מכדי שניתן יהיה ללטש אותם. לכן האוברביט הוא הגארנט היחיד שכמעט ולא נעשה בו שימוש כאבן חן.

מקור ותפוצה

האוברוביט מופיע בעיקר בסלעים מותמרים של אבני גיר וסקארן כתוצאה מתגובה כימית בין דולומיט לכרומיט, וכן כתוצאה מהתמרה הידרותרמית של סרפנטיניט המכיל כרומיט.
למרות שהאוברוביט הוא מינרל נדיר ניתן למוצאו במספר מקומות, למשל בעפרות הכרום בפיקו דו פוסטס (Pico do Posets) שבהרי הפירנאים בספרד; בסרנאי שבהרי אורל שברוסיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); במגוג (Magog) במחוז סטנסטיד (Stanstead ) בפרובינציית ׂקוויבק שבקנדה; באוטוקומפו (Outukumpu) שבפינלנד (שם נמצאו הגבישים הגדולים ביותר של אוברוביט); במכרה קופ קרום (Kop Krom ) בארזורום שבטורקיה; ובמספר מקומות בארצות הברית, כדוגמת מכרה הכרום וודס (Wood's Chrome mine) במחוז לנקסטר (Lancaster) שבפנסילבניה.
אולצין

תיירות

אזור "החוף הדרומי" של מונטנגרו היא יעד תיירותי פופולרי. בחודש ינואר 2010, העיתון ניו יורק טיימס דירג את האזור, והציע את המקומות: "וליקה פלאזה", "אדה בויאנה", ואת "מלון מדיטרן", בין "31 המקומות ששווה לבקר בהם בשנת 2010". 
המצודה של העיר העתיקה של אולצין נשמרה היטב. המצודה ממחישה את חיי הקהילה באולצין של ימי הביניים. העיר העתיקה יושבת על גבי גבעה המשקיפה על החוף, מה שמהווה אטרקציה תיירותית בפני עצמה.

תחבורה

העיירה מחוברת עם שאר המדינה בכביש מהיר בעל שני נתיבים. הכביש מחבר את ערי החוף אל הכביש המהיר האדריאטי (מוטו-וואי).

כדורסל

באולצין קיימת קבוצת כדורסל יצוגית ריביירה אולצין המשחקת בליגה הבכירה וביורוהולד.

אוכלוסייה

מתגוררים בעיר 10,707 תושבים. הרוב העיקרי הוא מוסלמים, והשאר הם נוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית או האורתודוקסית.
במפקד האחרון בשנת 2011, היו במחוז אולצין 19,921 תושבים, מתוכם 14,670 (70.66%) אלבנים, 2478 (12.44%) מונטנגרים, 1145 (5.75%) סרבים, 770 (3.87% ) מוסלמים אתניים, 449 (2.25%), בוסנים. כל השאר הם קבוצות קטנות אחרות.