google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון אברקרומבי

ביוגרפיה

עניינו של אברקרומבי בגיטרה החל כששמע, בהיותו בן 14, את צ'אק ברי. הוא ניסה לחקות את סגנונו, ולאחר שסיים את לימודיו בתיכון החליט להתעמק בנגינה. אברקרומבי הוא בוגר מחזור 1967 של מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, אחד מבתי הספר הנחשבים ביותר בעולם לג'אז. הקלטותיו החשובות הראשונות היו עם להקת הג'אז-רוק "חלומות" (Dreams) ב-1970 יחד עם ג'וני האמונד באורגן חשמלי. לאחר מכן ניגן עם מייקל ורנדי ברקר, גיל אוונס ואחרים.
החל מ-1973 אברקרומבי מקליט בעיקר בחברת ECM בסולו או יחד עם המתופף ג'ק דז'ונט, הבסיסטים אדי גומז, דייב הולנד ואף בדואו עם הגיטריסט ראלף טאונר. סגנונו קרוב לג'אז חופשי. עוד נודע אברקרומבי כנגן פיוז'ן.
בין ההרכבים עמם עבד: Gateway עם דז'ונט בתופים ודייב הולנד בבס, דואו עם הגיטריסט ראלף טאונר, טריו עם הבסיסט מרק ג'ונסון והמתופף פטר ארסקין, טריו עם האורגניסט דן וול והמתופף אדם נוסבאום ורביעייה עם הכנר מרק פלדמן, הבסיסט מרק ג'ונסון והמתופף ג'ואי ברון. 
בנוסף להופעתיו, אברקרומבי היה גם מורה ומרצה מבוקש לגיטרה ולהיסטוריה של הגיטרה בג'אז.
ב-22 באוגוסט 2017 נפטר לאחר שסבל מאי-ספיקת לב.
מרלון דה חסוס

קריירה

דה חסוס התחיל את הקריירה שלו במועדון אל נסיונל מאקוודור ובמהלך שנותיו בקבוצה הושאל לקבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית וכן לגרמיו הברזילאית לתקופה של כשלושה חודשים.
בשנת 2011 עבר לקבוצת דפורטיבו קיטו, וממנה הושאל למכבי חיפה בתחילת עונת 2011/2012, ובינואר 2012 עבר לקבוצה האקוודורית אמלק. בספטמבר 2013 עבר לקבוצת מונטריי מליגת העל המקסיקנית.
דה חסוס משחק בנבחרת אקוודור החל מ-2010.
וינס קלארק

השנים הראשונות

קלארק נולד בשם וינסנט ג'ון מרטין בסאות' וודפורד, פרבר של צפון-מזרח לונדון. הוא גדל בעיר בסילדון שבמחוז אסקס. בילדותו למד לנגן על כינור ולאחר מכן גם על פסנתר.
בסוף שנות השבעים קלארק וחברו לספסל הלימודים אנדרו פלטשר הקימו את להקת "No Romance in China" ("אין רומנטיקה בסין"), שפעלה זמן קצר. ב-1979 הקימו השניים את להקת "French Look" ("מראה צרפתי"), הגרסה המוקדמת של "דפש מוד", שלאחר הצטרפותו של מרטין גור שינתה את שמה ל-"Composition of Sound". בהרכבים אלה שימש קלארק גם בתפקיד הסולן.

The Assembly

ב-1983 חבר קלארק למפיק אריק רדקליף, שהיה שותף להפקת האלבומים של "יאזו", והשניים הקימו פרויקט סינת'פופ בשם "The Assembly", שבו היה אמור קלארק לשתף פעולה עם זמר אחר בכל פעם. בסופו של דבר הפרויקט לא שרד זמן רב, ויצא ממנו סינגל אחד בלבד, שבו הזמר היה פרגל שארקי. הסינגל, "Never Never", זכה להצלחה והגיע למקום החמישי במצעד הבריטי. במקביל הקימו קלארק ורדקליף לייבל בשם "Reset Records", ובמהלך השנים 1984–1983 הפיקו במסגרתו ארבעה סינגלים למוזיקאי הסינת'פופ רוברט מארלו.

פרויקטים אחרים

ב-1984 חבר קלארק לשלושה מוזיקאים נוספים, והארבעה הקימו הרכב בשם "West India Company", שהוציא מיני-אלבום ובו ארבעה שירים.
ב-1999 שיתף פעולה עם מפיק הסינת'פופ מרטין וייר, ותחת השם "The Clarke & Ware Experiment" ("הניסוי של קלארק ווייר") הם שיחררו את האלבום "Pretentious". ב-2001 הם שיחררו אלבום נוסף בשם "Spectrum Pursuit Vehicles".
קלארק היה מרכיב מרכזי בפרויקט שהוקם בשנת 2000 ונקרא "Family Fantastic". ההרכב הוציא בשנת 2000 את האלבום "!Nice" וב-2007 הוציא אלבום נוסף, "Wonderful".
ב-2007 כתב עבור להקת הפופ הנשית "Girl Authority" את הסינגל "Let's Get Together", שהופיע גם באלבומה השני של הלהקה. השיר נכתב במקור עבור "דפש מוד", אך מעולם לא הוקלט על ידם.
במהלך השנים היה אחראי קלארק לרימיקסים לשיריהם של אמנים רבים, ביניהם "האפי מאנדייז", אליסון מויה, "סימפל מיינדס", "רמשטיין", "הסאטרדייז" ו-"פרנץ פרדיננד".

חייו האישיים

ב-2004 התחתן קלארק עם טרייסי הארלי, ולשניים יש בן בשם אוסקר.
This Is What You Came For

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי אמיל נאוה, מרטין קופן ואלי ג'ונסון. הווידאו קליפ הועלה ליוטיוב ב-16 ביוני 2016. בווידאו קליפ יש הולוגרמה של קופסה גדולת ממדים, ובתוכה נמצאת ריהאנה, רוקדת, ושרה. לאורך כל הווידאו קליפ ניתן לראות אורות ניאון זוהרים מכל כיוון, מכוניות, ואפקטים נוספים. נכון ל-23 באוגוסט 2017, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-1.7 מיליארד צפיות, והוא הווידאו קליפ השני הנצפה ביותר לשנת 2016. הווידאו קליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של האריס, ולא לערוצה של ריהאנה.
איגי וקסמן

ביוגרפיה

נולדה בשם מיה ג'ניפר בטורונטו שבקנדה לסימה, שפית במקצועה ולריצ'רד. ב-1979 בגיל שבע עלתה לישראל יחד עם אמה. התגוררה בשכונת בקעה בירושלים. ב-1986, בהיותה בגיל 14, נפטר אביה. כנערה שרה ב-1989 עם נטע לאור בצמד "היפוכונדריה", כחימום להופעות להקת נושאי המגבעת, אך נטשה את התחום במהרה. וקסמן אימצה את השם "איגי" עקב הערצתה לאיגי דיין, מתופף להקת משינה.
בתחילת שנות ה-90 התפרסמה בעיקר כדמות בטורי הרכילות וכדוגמנית לעת מצוא]. באותה תקופה עברה לתל אביב והחלה להופיע כזמרת במועדונים כמו "רוקסן" ו"הטריפ", כשאיתה להקת ליווי. בעקבות הופעה עם להקת "איפה הילד?" ב"רוקסן" הוחתמה וקסמן בחברת התקליטים "הד ארצי", ובשנת 1995 הוציאה את אלבומה הראשון "אדום", שהוקלט ב-1994 ואותו הפיק מוזיקלית ועיבד חמי רודנר. וקסמן כתבה את המילים לשירים, ואת הלחנים סיפקו רודנר, שרון הולצמן ורם אוריון. בין שיריו המפורסמים היו "אין לי מה לומר לך", ו"תישא אותי לאישה". האלבום זכה להצלחה רבה ונמכר בכ-15,000 עותקים, ולחלק מהשירים הופקו קליפים. וקסמן ורודנר נישאו ב-1995, וב-1999 התגרשו.
ב-1996 שרה באלבום "איפה הילד?" של להקת "איפה הילד?" דואט עם חמי רודנר בשירו "רק בשביל לקבל חיבוק". באותה שנה שרה עם דנה אינטרנשיונל באלבומה "מגנונה" את הדואט "יש בו אש", שכתבה אסתר שמיר והלחינו אינטרנשיונל ועופר ניסים. כמו כן הקליטה גרסת כיסוי ל"בטי בם" של אריאל זילבר, שזכתה להצלחה באותה שנה.
בשנת 1997 הוציאה את אלבומה השני, "לא מחכה יותר לדוור", שגם הוא הופק על ידי רודנר כשרוב הלחנים היו של שרון הולצמן. נכללו בו הלהיטים "לא מחכה יותר לדוור", "בדרך למילווקי", "שיר הנגב" ו"לעצום עיניים". בעקבות האלבום זכתה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'. גם לאלבום זה הופקו מספר קליפים, וגם הוא זכה לאותה הצלחה לה זכה האלבום הקודם. פרסום נוסף שזכתה לו באותה שנה היה כחלק מלהקה שהקימה עם ענבל פרלמוטר בבס ושירה וטל גורדון ואסי לוי בגיטרה ושירה. הלהקה התפרסמה בזכות שמה הפרובוקטיבי "המזדיינות", אך לא הספיקה להקליט שירים והתפרקה לאחר חזרות אחדות.
ב-1998 הקליטה גרסה מחודשת לשיר "מילים יפות" של להקת "גזוז" במסגרת האלבום-פרויקט "עבודה עברית". בשנת 2000 הוציאה אלבום שלישי, "בעדינות", שהופק מוזיקלית על ידי טל שגב. רודנר היה עדיין מעורב ביצירת שירי האלבום. האלבום הוציא להיטים כגון: "צופה בך", "עוד קצת" ו"בעדינות", אבל בכל זאת הוא לא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2005 עברה לחברת התו השמיני והוציאה וקסמן סינגל, "תמיד אוהב, תמיד נפגע", ללחן של שרון הולצמן שהיה סינגל הבכורה של אלבומה "מסתובבים", שיצא ב-2006. וקסמן הלחינה חלק מהשירים, אבל גם האלבום הזה לא זכה להצלחה.
ב-17 באוקטובר 2010 הצטרפה לאורנה דץ ומיכל אמדורסקי בהגשת התוכנית "יפה לך" בערוץ 24 במקומה של שרון חזיז. ב-2011 המשיכה באותו ערוץ בתוכנית מציאות בשם "היכל התהילה" והודחה בשבוע השני.
ב-2012 נישאה בשנית לעַתַּי שולברג, שהשתתף בתוכנית "האח הגדול", ובאותה שנה, ביום הולדתה ה-40 של וקסמן, נולדה בתם לילי. ב-2013 נולד לזוג בן.
ביולי 2015 ציינה וקסמן 20 שנה לאלבום הבכורה המצליח שלה "אדום" במופע חגיגי בבארבי תל אביב. במופע אירחה וקסמן את חמי רודנר ואת מאור כהן. המופע זכה להצלחה ולביקורות אוהדות.
בנוסף, באותו חודש שיחררה סינגל חדש בשם "אורות וצללים" בשיתוף פעולה עם רם אוריון.
בת דודתה היא המאפרת והיוטיוברית אשלי וקסמן בקשי.
וקסמן לומדת פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, ובמקביל מתקלטת ומקריינת בפרסומות.
ארמון למבת'

היסטוריה

הארמון נרכש על ידי הכנסייה בשנת 1200 לערך. בעת רכישתו היה אזור הארמון שטח ביצתי שנקרא בלקפריירס. מקור השם למבת במילה "הית'" - "hithe", מקום נחיתה לסירות. באותה עת התנהלה התנועה לאורך התמזה בסירות, ועל כן היה המקום אידיאלי לבניית מקום מגורים.
חלקו העתיק ביותר של הארמון הקיים היום היא הקפלה שמקורה במאה ה-13. מגדל לולארד שנבנה בשנת 1440 שימש ככלא במאה ה-17. מבנה השער הבנוי בסגנון טיודור נבנה על ידי הקרדינל ג'ון מורטון בשנת 1495.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית בזזו כוחותיו של קרומוול את האולם הגדול של הארמון. לאחר שיקום המלוכה נבנה האולם מחדש על ידי הארכיבישוף ויליאם ג'וקסון בשנת 1663 בסגנון גותי.
מגורי הארכיבישוף נמצאים כיום בחלק של הארמון שנבנה בשנת 1834 לפי תכנונו של אדוארד בלור, שבנה מאוחר יותר את ארמון בקינגהאם. חלק זה של הארמון נבנה בסגנון נאו-גותי.
הארמון נפגע במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
בארמון נמצאת הספרייה הרשמית של הארכיבישופות, שנוסדה כספרייה ציבורית ב-1610 על ידי הארכיבישוף ריצ'רד בנקרופט, על מנת להכיל את המסמכים הרשמיים של הכנסייה האנגליקנית.
הארמון רשום בקטגוריה הגבוהה ביותר, דרגה I, הודות לארכיטקטורה שלו. בית השער הקדמי שלו גבוה ולו שיני חומה, והוא מזכיר את בית השער של המפטון קורט. בארמון יש דיוקנות של ארכיבישופים, שצוירו על ידי האנס הולביין, אנתוני ואן דייק, ויליאם הוגארת וסיר ג'ושוע ריינולדס.
F91 דודלאנג'

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1991 משלושה מועדונים בעיר דודלאנג': אליאנס דודלאנג', סטאד דודלאנג' ו - US דודלאנג', כל המועדונים האלו היו כבר בעלי אליפויות לוקסמבורג או גביע לוקסמבורג לפני האיחוד. בשנים שלפני האיחוד שלושת המועדונים החלו להתפרק ועל כן נוצר האיחוד במטרה ליצור מסגרת יציבה שתשלב את שלושת המועדונים בתוכה.
שתי הקבוצות החזקות יותר, US דודלאנג' וסטאד דודלאנג' נאבקו על קיומן בליגה הראשונה בעוד שאליאנס דודלאנג' נאבקה על חייה על מנת לא לרדת מהליגה השנייה. F91 דודלאנג', שהתחילה את משחקיה בעונת 1991/92 נאלצה להתחיל את משחקיה דווקא בליגה השנייה, על חשבון מקומה של אליאנס דודלאנג'. בעונה שלאחר מכן עלתה הקבוצה לליגה הראשונה והוכחה כקבוצת צמרת לכל דבר, דבר שהתבטא בכך שעד לעונת 1996/97 הייתה הקבוצה תמיד בחלק העליון של הטבלה. 
הקבוצה השתתפה במספר תחרויות אירופיות, בגביע המחזיקות, בגביע אופ"א, בליגת האלופות ובליגה האירופית והופיעה לראשונה בגביע המחזיקות בעונת 1993/94 כאשר בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה עם קבוצת מכבי חיפה הישראלית אך חיפה ניצחה בשני המשחקים בתוצאות 0–1 ו-1–6 ולכן דודלאנג' לא העפילה לסיבוב הראשון. בעונת 1994/95 הקבוצה הפסידה בשלב ההעפלה לקבוצת פרנצווארוש ההונגרית ולכן לא העפילה גם הפעם לסיבוב הראשון.
לקראת סוף שנות ה-90 הקבוצה השתפרה בהדרגה ושברה את שליטתה המוחלטת של ג'אוניס אסץ' בכך שזכתה באליפות הליגה בעונת 1999/00 בהפרש של 11 נקודות מהמקום השני בליגה. בעונת 1999/00 הפסידה בגביע אופ"א בשלב ההעפלה להיידוק ספליט מקרואטיה. 
הקבוצה הופיעה לראשונה בליגת האלופות בעונת 2000/01 אך הפסידה בשלב ההעפלה הראשון ללבסקי סופיה מבולגריה. עונה לאחר מכן הופיעה שוב בליגת האלופות בעונת 2001/02 אך הפסידה כבר בשלב ההעפלה הראשון לסקונטו ריגה הלטבית.
הקבוצה הופיעה בפעם השלישית בליגת האלופות בעונת 2002/03 אז הפסידה גם בשלב ההעפלה הראשון, הפעם לוארדאר סקופיה המקדונית. 
בפעם השנייה בה שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, בעונת 2003/04, הפסידה בשלב ההעפלה לארטמדיה פטרז'לקה הסלובקית ולכן לא העפילה לסיבוב הראשון גם הפעם.
הפעם האחרונה בה הופיעה הקבוצה בגביע אופ"א הייתה בעונת 2004/05, אז הפסידה הקבוצה בשלב הראשון לאף. קיי. אקרנאס הליטאית.
בעונת 2005/06 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון של הקבוצה מאז האיחוד ובעקבות כך חזרה לליגת האלופות בעונת 2005/06, אז ניצחה בשלב ההעפלה הראשון את אן. קיי. זרניצקי מוסטאר מבוסניה והרצגובינה אך בשלב ההעפלה השני הפסידה לראפיד וינה האוסטרית.
בעונת 2006/07 הפסידה הקבוצה בשלב ההעפלה הראשון לרבוטניצ'קי קומטל סקופיה המקדונית.
בעונת 2010/11 הקבוצה השתתפה בליגה האירופית והפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת ראנס מדנמרק והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/13 הצליחה להגיע הקבוצה לסיבוב המוקדמות השלישי לאחר שגברה על טרה פנה מסן מרינו ועל רד בול זלצבורג האוסטרית בזכות הפרש שערים. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה הקבוצה למאריבור הסלובנית והודחה לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית, שם פגשה את הפועל תל אביב הישראלית. במשחק הראשון, בלוקסמבורג, הפסידה הקבוצה המארחת 1:3 והודחה.
בעונת 2013/14 הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית לקבוצת מילסמי ממולדובה והודחה מהטורניר.
בעונת 2014/15 הפסידה בסיבוב המוקדמות השני לקבוצת לודוגורץ ראזגרד והודחה מהטורניר.
בעונת 2018/19 הקבוצה ניצחה בשלב הפלייאוף של הליגה האירופית את קלוז' הרומנית בשלב הפלייאוף והפכה לקבוצה הראשונה בתולדות הכדורגל הלוקסמבורגי שעולה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת 2019/20 העפילה בפעם השנייה ברציפות לשלב הבתים בליגה האירופית.
קרונשטאדט

היסטוריה

העיר הוקמה על ידי פטר הגדול, לאחר שבשנת 1703 כבש את האי מידי שוודיה, לה השתייך בהתאם לחוזה סטולבובו. החל משנות ה-20 של המאה ה-18 העיר הייתה הבסיס הראשי של הצי הבלטי של האימפריה הרוסית. להגנתו מהים נבנו בסביבה מבצרים, לרבות מצודת אלכסנדר על אי מלאכותי.
בשנת 1918 התרכז כל הצי הבלטי של הרפובליקה הסובייטית החדשה בנמל העיר. בשנת 1921 פרץ מרד קרונשטאדט. לאחר מלחמת העולם השנייה פחתה חשיבות העיר כבסיס הצי, אחרי העברת רוב כלי השייט למערב הים הבלטי. גם לאחר התפרקות ברית המועצות לא הוחזר הבסיס הראשי של הצי לעיר, אך נמל קרונשטאדט, הממוקם מול סנקט פטרבורג, עדיין מהווה בסיס חשוב של הצי הבלטי ובו מספנות שונות. מכאן גם יוצא משט האוניות במפגן הראשי לרגל חגיגות יום ההולדת של הצי הרוסי הנערכות מדי שנה בחודש יולי.
ב-1990 הוכרזה העיר לאתר מורשת עולמית, כחלק מהמרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג ואתרים הקשורים אליה.
פונקציה רציונלית

פונקציה רציונלית היא פונקציה שניתנת להבעה כמנת פולינומים.
קבוצת הפונקציות הרציונליות היא שדה השברים של חוג הפולינומים.

הגדרה פורמלית

נאמר שפונקציה  רציונלית אם היא מהצורה  כאשר  ו- הן פולינומים כך של- יש לפחות מקדם אחד שונה מ-0. הפונקציה f מוגדרת בכל נקודה בה Q שונה מאפס.
פונקציה רציונלית היא מקרה פרטי של העתקה רציונלית.

דוגמאות

הפונקציה  היא פונקציה רציונלית, ולעומת זאת  אינה פונקציה רציונלית, משום שלא ניתן לבטא אותה כמנת פולינומים, גם  איננה רציונלית(היא לא פולינום כי המעריכים של x אינם שלמים).
עומר ירדני

ביוגרפיה

ירדני נולד בינואר 1991 בבת ים כצעיר מבין שלושה ילדים. משפחתו התגוררה בבת ים עד 1994, ואז עברה לראשון לציון. את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון הגימנסיה הריאלית. בשנים 2005 ו-2008 השתתף במשלחות של תנועת הצופים העבריים לארצות הברית. ב-2010 החל בשנת שירות בתנועת הצופים, במסגרת גרעין "רעים" בעפולה.
את שירותו הצבאי החל ב-2011 בגלי צה"ל כשדרן במחלקת הקריינים, כמגיש חדשות (2011–2013) וכמגיש התוכניות "שישי חם" (2011–2013), "לא רוצים לישון", "שטח שש" ו"בוקר טוב צה"ל" (יולי 2012-יולי 2013). במקביל, הגיש לסירוגין בגלגלצ את "סוף שבוע רגוע" (2011–2013), "קולות החיילים" (2012–2013). ביולי 2013 השתחרר משירותו בצה"ל.
מאוקטובר 2013 עד נובמבר 2014 הגיש בערוץ הראשון את מהדורת החדשות לילדים "המהדורה" של "זאפ".
ב-1 בדצמבר 2013 החל את עבודתו בחדשות עשר, תחילה כעורך ומגיש מבזקי חדשות בתחנות הרדיו האזוריות של ערוץ עשר, וב-1 בנובמבר 2014 החל במקביל את שידוריו בטלוויזיה, שם הוא מגיש מבזקי חדשות. בנוסף, במשך תקופה מסוימת, ירדני הגיש את "16:30" ואת "מהדורת 19:00" בימי חמישי. החל מיוני 2018, נמנה עם מגישי תוכנית הבוקר של ערוץ 10, "בוקר אור". מראשית 2019 הוא גם משמש מגיש-מחליף של מהדורת חדשות הלילה, "היום שהיה".
ב-2014–2015 למד משחק בבית הספר ”טכניקה - משחק מול המצלמה”.
מאז שחרורו מצה"ל ירדני משמש גם כקריין פרסומות, תשדירים וסרטוני הדרכה לחברות ולגופים שונים, וכן כמנחה אירועים. בנוסף, הוא מקריא ספרים בחברת "iCast". כמו כן כתב ירדני באתר האינטרנט "מה וזה".
ב-2017 החל בלימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו, הוביל ירדני הפקת פודקאסט של הפקולטה למשפטים.
עם מיזוג ערוץ עשר ו"רשת", השתלב ירדני בצוות רשת וחתם בה על חוזה חדש.
ירדני מתגורר בתל אביב ונמצא בזוגיות.
עפרה אשל

עפרה אשל היא פסיכולוגית קלינית ופסיכואנליטיקאית ישראלית. מקימה וראש מסלול הלימודים המתקדמים "הזרם העצמאי בפסיכואנליזה – פורצי דרכים", התוכנית לפסיכותרפיה, בית הספר ללימודי המשך ברפואה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל-אביב. 
אשל היא פסיכואנליטיקאית מנחה, מדריכה ומורה בחברה הפסיכואנליטית בישראל ובמכון הישראלי לפסיכואנליזה, וחברה באיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה (IPA).  סגנית-נשיא, איגוד ויניקוט הבינלאומי (IWA). היא ממייסדי תוכנית "הידברות" ללימודי המשך מתקדמים בפסיכותרפיה במכון הישראלי לפסיכואנליזה, ממייסדי "מרכז ויניקוט בישראל", וב- 2016 הקימה את מסלול הלימודים המתקדמים "הזרם העצמאי בפסיכואנליזה – פורצי דרכים" בתוכנית לפסיכותרפיה, אוניברסיטת תל-אביב, שהיא עומדת בראשו. בנוסף, היא מורה בלימודי הליבה ובלימודים המתקדמים בתוכנית לפסיכותרפיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ב"מעשה הטיפולי" - לימודים לפסיכותרפיסטים מתקדמים במרכז הלימודים של החברה הפסיכואנליטית, ובתוכנית "מבטים", המחלקה לפסיכולוגיה, אוניברסיטת בר-אילן.  
במקביל היא עורכת מדור ביקורת ספרים בכתב-העת הישראלי לפסיכותרפיה "שיחות". 
בשנות ה-10 של המאה ה-21 קיבלה מלגת Leonard J. Comess Teaching Fund במרכז החדש לפסיכואנליזה (NCP) בלוס אנג'לס, 2011; מלגת דייוויד המונד ב- MIP) Massachusetts Institute for Psychoanalysis) בבוסטון, 2016; הייתה visiting scholar במכון הפסיכואנליטי של צפון קליפורניה (PINC) בסן פרנסיסקו, 2013; מרצה ומדריכה ל"ויניקוט הקליני" בתוכנית הלימודים המתקדמים של ויניקוט The International Winnicott Advanced training בבייג'ינג, סין, 2018.  זוכת הפרס הבינלאומי ע"ש פרנסס טסטין בלוס אנג'לס, 2013, ופרס Symonds Prize בניו יורק, 2017.  
עורכת-במשותף עם  מאיר ברגר את הוצאתו המחודשת בעברית של הספר: השעה בת חמישים הדקות: קובץ סיפורים פסיכואנליטיים אמיתיים של רוברט לינדנר (תולעת ספרים, 2007).  
עורכת-במשותף עם צביה זליגמן של הספר: היה או לא היה? כאשר צללים של פגיעה מינית בילדוּת עולים בטיפול (כרמל, 2017).
ספרה: The Emergence of Analytic Oneness: Into the Heart of Psychoanalysis ראה אור בהוצאת Routledge בשנת 2019. 
אשל מציינת שיש לה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניופורט, שתאריה אינם מוכרים בישראל.
ב-2012 נבחרה לאחת הנשים המשפיעות בישראל של המגזין "גלובס".
The Day Before You Came

הקליפ

הוידאו קליפ לשיר, שנחשב לפורץ דרך בזמנו, צולם בספטמבר 1982 בסטוקהולם, שנתיים לפני מהפכת הקליפים שחולל "מותחן" של מייקל ג'קסון. הקליפ מתאפיין במוטיבים מובהקים של מהפכת הקליפים העתידה לבוא: תסריט עלילתי, ליהוק של שחקנים מקצועיים (השחקן השוודי יונאס ברגסטרם (Jonas Bergström) מככב בקליפ כמאהב של אנייטה), צילומי חוץ מרהיבים (עד אותה עת רוב הקליפים צולמו באולפנים ובאולמות סגורים) ואמצעים קולנועיים אחרים כגון פלאשבקים ו"משחק אילם", כלומר הזמרים אינם שרים בקליפ אלא משחקים בסרט, כשהשיר מתנגן בפסקול ברקע. את הקליפ ביימו שֶל סונדבאל ושֵל אוקָה אנדרסון, בניגוד לקליפים קודמים של הלהקה שאת כולם ביים לאסה הלסטרום מאז 1974.
בראיון שהעניק בני אנדרסון לעיתון השוודי דאגנס ניהטר ב-2009 הוא מביע צער על כך שהביצוע של אנייטה לא היה "אמוציונלי דיו", וכי הוידאו קליפ מוסיף נופך קודר אף יותר לשיר – חייה של האישה בקליפ מתערערים כליל בעקבות המפגש עם מושא אהבתה.
קרחון היפוקרטס

גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופיע לראשונה בתרשים של ממשלת ארגנטינה משנת 1953; בתרשים זה אין לו שם.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957; הקרחון מופה על בסיס תצלומי אוויר אלה בשנת 1959.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של היפוקרטס, רופא יווני שניסח את שבועת היפוקרטס.
השם ניתן, בדומה לשמות של אתרים רבים נוספים באזור, על שמו של חלוץ בתחום הרפואה.
דלטון הייוויי

דלטון היווי (באנגלית: Dalton Highway) ידועה גם כ "דרך 11", היא דרך ארוכה באלסקה המתחילה כשישים קילומטר צפונית לעיר פיירבנקס שבמרכז אלסקה, מקבילה לקו צינור הנפט טראנס-אלסקה ומצפינה עד נקודת היישוב "דד הורס" שלחופי פרודו ביי - אתר קידוחי הנפט שלחוף האוקיינוס הארקטי.
הדרך הושלמה בשנת 1974 ונקראת על שמו של ג'יימס דלטון, מהנדס יליד אלסקה, שפיקח על סלילתה.
הצורך בסלילת הדרך נבע מהפיכתו של שדה הנפט באזור למסחרי לכל דבר בשנת 1977. מכיוון שעקב תנאי מזג האוויר אין אפשרות להעביר את הנפט עם מכליות דרך הים, הוחלט על בניית צינור נפט הנקרא קו צינור הנפט טראנס-אלסקה מפרודו ביי בצפון עד לעיר ואלדז שבדרום אלסקה, בה מצויים מסופי הנפט להעברה למכליות. בעקבות הקמת צינור הנפט, הוקמו נקודות בקרה והגברת זרימה לאורך הקו וכדי להקל על תחזוקת הקו ולקשר בין התחנות - נסללה דרך דלטון.
לאורך הדרך יש רק 2 נקודות יישוב בהן אפשר לתדלק ולהתרענן. הנקודה הראשונה נמצאת מיד לאחר הגשר העובר מעל נהר יוקון, ובמקום נמצאת גם מסעדה קטנה המשרתת לרוב את פועלי הקו. הנקודה השנייה נקראת "קולד-פוט" (Coldfoot) ומהווה תחנת רענון לעוברים בדרך. במקום קיים מלון דרכים קטן ומסעדה עם תפריט מלא ועשיר. מקולד-פוט ועד פרודו-ביי אין כל נקודת יישוב, תדלוק, או כל נקודה אחרת (למעט תחנות השאיבה).
הנס הפסטין

ראשית חייו

הפסטין נולד בחווה בעמק הורגרדלור שבצפון איסלנד. הוריו היו פטור הפסטין, מושל צפון ומזרח איסלנד וכריסטיאנה גונרסדוטיר הפסטין, אחותו של יושב ראש הבנק הראשון של בנק איסלנד, טריגבי גונרסון.
ב-1880 הוא סיים את לימודי התיכון וב-1886 הוא קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קופנהגן.

קריירה

הפסטין היה חבר האלת'ינגי בשנים 1900–1901, 1903–1915 ו-1916–1922. הוא השתתף בישיבות הבית פעם אחרונה ב-1917.
ב-1 בפברואר 1904 הוא מונה להיות השר לענייני איסלנד ושימש בתפקיד זה עד 31 במרץ 1909. לאחר מכן הוא שימש כמנהל הכללי של בנק איסלנד. ב-1912 הוא נבחר להיות נשיא האלת'ינגי קודם לקבלת המינוי לתפקיד השר לענייני איסלנד בפעם השנייה מה-24 ביולי 1912 עד 21 ביולי 1914, אז הוא התמנה שוב להיות המנהל הכללי של הבנק. ב-1917 הוא נאלץ לוותר על תפקידיו הציבוריים עקב בריאותו הרופפת.

מותו

הנס הפסטין מת ברייקיאוויק ב-13 בדצמבר 1922. ב-1931 הוסר ברייקיאוויק הלוט על פסל בדמותו, של הפסל איינר יונסון שגם פיסל את התבליטים על קבריהם של הפסטין ושל רעייתו.
כפר אהרון

כְּפַר אַהֲרוֹן, כיום שכונה בדרום נס ציונה. המקום נקרא על שם הבוטנאי והאגרונום הנודע אהרן אהרנסון.

הקמת הכפר

הכפר הוקם ליד נס ציונה על ידי בני איכרים חברי אגודת בני בנימין באמצעות חברת הנוטע, ביום 2 ביולי שנת 1926. בין המשפחות המקימות היו משפחת ניימן, לרר, הוכברג.
דוד ניימן הוא בנו של מרדכי ניימן, מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה. הוא עבר לכפר אהרון יחד עם אשתו ברכה. מייסד נוסף היה דוד פניק. 
בראשיתו כלל הכפר 23 נחלות של 20 דונם כל אחת, בעיקר לנטיעת פרדס. עד שנת 1928 הוקמו במקום 12 בתים ושאר המתיישבים התגוררו בנס ציונה.

איחוד עם נס ציונה ושכונות חדשות

בראשית 1947 הוחל בקידום תוכנית להקמת בתים על שטח של כ-200 דונם שנרכש מהתושבים על ידי הקרן הקיימת. אולם מחלוקת בין הקרן הקיימת לכפר על השאלה האם השכונה תהיה כפרית עם משקי עזר או עירונית, הביאה לגניזת התוכנית. כך נותרה המושבה בשנת 1949 עם כ-10 משפחות. בראשית 1950 הורחב הכפר על ידי הוספת 50 בתים, שלרובם נכנסו עולים מבולגריה. באותו זמן סופח כפר אהרן לנס ציונה. 
בשנות החמישים המאוחרות "הבולגרים" הקימו מושב שנוסד על ידי יצחק אלפנדרי אשר היה פעיל הציונים הכלליים, אשר הטילו עליו לחפש מקום להתיישב בחלק הצפוני של הכפר בשם "כפר אהרון המתיישב". היום השכונה מחולקת לשני חלקים ה"מושב"- של המתיישב בחלק הצפוני, וה"כפר הישן", החלק הדרומי. החל משנות השבעים, הצריפים ומשקי העזר פינו את מקומם לבתים פרטים.
הרחובות בכפר אהרון הישן: התמר, התאנה, הזית, הרימון, ואיתמר בן אב"י, בשכונה כ-100 משפחות בערך. 
הרחובות בכפר אהרון "המתיישב" : פרג, מרגנית. במושב מתגוררות 24 משפחות.
בשטחה נמצא גן משחקים אחד, ובעבר היו במקום פרדסים רבים שהוקרבו על מזבח הבנייה. לאחר מאבקים רבים לשמור על צביון הכפרי של האזור, נמכרו הפרדסים שהיו במערב לשכונה ובמקומם הוקמה שכונה חדשה בשם הלועזי "Valley" בת כ-650 יחידות דיור עירוניות. כיום שונה שמה של השכונה ל"העמק" בתרגום ישיר לשם הלועזי הקודם.
נופי ים

השכונה

השכונה גובלת בשכונת רמת אביב החדשה ממזרח, שיכון למד מדרום, הטיילת, שדה דב וחוף תל ברוך ממערב ושכונת אזורי חן מצפון.
בשכונה כ-2000 יחידות דיור, כולם בבניה רוויה לגובה, הבניינים הסמוכים לשדה דב נמוכים יותר מהבניינים הסמוכים לרמת אביב החדשה. בשכונה מתוכננים לקום עוד כ-12,000 יחידות דיור לזוגות צעירים. בדרום השכונה הוקם בית ספר אזורי.
בשכונה קיימים שני מרכזים מסחריים קטנים, ובהם משרדים, בית קפה מרכול וסניפי בנק. בדרום השכונה יש פארק שכונתי. במרכז השכונה יש קאנטרי עם בריכה וחדרי כושר פעילים. שליח חב"ד בשכונה הוא הרב אליהו שוויכה כרב קהילת שער הרחמים.
הרחובות בשכונה קרויים כולם על שם אמנים: יאשה חפץ, יחזקאל שטרייכמן, ארתור רובינשטיין, מרק שאגאל, אמיר גלבוע, דוד אויסטרך, יצחק בשביס זינגר, צבי פרופס, אייזק שטרן, דמיטרי שוסטקוביץ ויהודה עמיחי. הרחובות המשותפים לשכונה ולשכונות אחרות הם לוי אשכול ואלברט איינשטיין.

היסטוריה

אדמות הגוש הגדול נרכשו על ידי מספר רב של גורמים פרטיים במחצית הראשונה של המאה ה-20. בשנות ה-30 הופקעו חלק מהאדמות לשם הקמת שדה דב. ריבוי הבעלים יצר תסבוכות משפטיות והקשה על פיתוח האזור. ככל שחלף הזמן, הועברו בהדרגה הבעלויות ליורשיהם של הבעלים המקוריים, מה שהפך את המצב למסובך עוד יותר.
ב-1975 מינה בית המשפט שישה עורכי דין לניהול המתחם, במטרה לפתור את הבעיות שהתעוררו. ב-1980 חתמו מנהלי הגוש על הסכם עם המדינה, שעיקריו קובעים כי המדינה תרכוש את הקרקעות, ולאחר שיוסדר תכנונן, תעביר את זכויות הבעלות לבעלים. עוד נקבע בהסכם הסדר של חילופי קרקעות כנגד קרקעות המצויות בתחום שדה התעופה. מבחינה תכנונית מכונה השטח "גוש 6896".
מאז חתימת ההסכם התנהלו הליכי התכנון בעצלתיים, והליכים משפטיים שונים נמשכו, חלקם עקב מחלוקות על שכר הטרחה של מנהלי הגוש. רק במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נבנו בנייני המגורים הראשונים, בחלקות המזרחיות של הגוש. בשנת 2006 הגיעו הצדדים להסכם נוסף, לפיו בעלי הקרקעות יעבירו למדינה 50% מזכויות הבנייה בגוש, ובמקביל יפונה שדה דב. לא נקבע לוח זמנים ליישום הסכם זה. בשנת 2009 הוצגו לעיריית תל אביב-יפו תוכניות ראשונות למתחם.
בשל הבעיות שעיכבו את פיתוחו של הגוש הגדול נוסף בחוק שמירת הסביבה החופית, שנחקק ב-2004, סעיף מיוחד הקובע כי אין בהוראותיו של החוק כדי לפגוע ב"התחייבות חוזית כתובה וחתומה, שעניינה זכויות בנייה או שימוש במקרקעין בתחום הסביבה החופית, ושניתנה כדין ובסמכות בידי המדינה, ערב פרסומה של הצעת חוק שמירת הסביבה החופית, התשס"ג-2003, ברשומות".
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 החל איכלוס השכונה.