google/wiki40b huggingface dataset:
רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי

רוז'ה דה ראביטן (בצרפתית: Roger de Bussy-Rabutin;‏
13 באפריל 1618 - 9 באפריל 1693) היה סופר צרפתי.

ביוגרפיה

דה ראביטן היה בנו של סגן מושל מחוז ניברנה (כיום מחוז נייבר בחבל בורגון) בצרפת. בהיותו בן 16 הלך בעקבות אביו והתגייס לצבא. הוא העיד על עצמו כי בחייו היו שתי מטרות: להצטיין בקריירה צבאית ולהיות אדם ישר. על אף שאיפתו זו, היה עצור בבסטיליה ב-1641 למשך מספר חודשים בפקודת הקרדינל רישלייה, באשמת התרשלות באימונים ובמילוי תפקידיו הצבאיים. ב-1643 נשא לאישה את בת דודו, ופרש מן הצבא לזמן מה. ב-1645 ירש את משרת אביו בניברנה. אשתו נפטרה ב-1646 והוא ניסה לחטוף אלמנה עשירה, מאורע שבעטיו נאלץ לשלם פיצויים ניכרים. ב-1647 לחם תחת פיקוד לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, בקטלוניה שבספרד.
ב-1652, במרד הפרונד השני, לחם תחילה לצד המורדים ואחר כך לצד הצבא המלכותי. ב-1655 קנה לעצמו דרגת מיטר דה קאמפ (קניית דרגות צבאיות הייתה אז מקובלת) ולחם תחת פיקוד המרשל טורן במערכה נגד ספרד בפלנדריה. הוא הצטיין בקרב דנקירק (14 ביוני 1658) שבו הביסו צבאות צרפת ואנגליה את צבא ספרד.
ב-1659 סר חינו בעיני המלך לואי הארבעה עשר בגלל השתתפותו באורגיה בפריז בשבוע הקדוש, והוא הצטווה לפרוש לאחוזותיו בחבל בורגון. כדי לשעשע את מאהבתו, חיבר שם את יצירתו "סיפורי אהבה", שבה תיאר את תככי נשות חצר המלכות. חיבור זה מצא את דרכו אל אנשי החברה הגבוהה של פריז, שכינו את המחבר "פטרוניוס הצרפתי". ב-17 באפריל 1665 נשלח למעצר בבסטיליה והשתחרר כעבור שנה, בתנאי שלא יישוב עוד לפריז. הוא התגורר באחוזותיו במשך שש עשרה שנים לפני שהורשה לבקר שוב בחצר המלוכה, ב-1682. באותה שנה נבחר לאקדמיה הצרפתית, אך העדיף לשוב ולהתגורר באחוזותיו, עקב יחסם העוין של אנשי בית המלוכה.
דה ראביטן נפטר בעיר אוטן בחבל בורגון ב-1693. אחרי מותו התפרסם בפריז ספרו "זיכרונות" (1696 ) שבו תיאר את הרפתקאותיו. ב-1720 פורסמה חליפת מכתבים ענפה שלו, ובה מכתביו אל בת דודו, מאדאם דה סבינייה, מחברת המכתבים הנודעת. ספרו "עיונים בנושא המלחמה" ראה אור בדרזדן ב-1746.
הר שלום (בני ברק)

הר שלום היא שכונה אמידה וותיקה בבני ברק.
השכונה נוסדה בסוף 1934, בידי משה רוזנפלד מלוקסמבורג, שמכר את המגרשים בה לחברי "המזרחי" ולעולים מגרמניה.
השכונה בנויה על גבעה שמתחתיה נמצאים בית עיריית בני ברק וגן עקיבא גור ברחוב ירושלים. הכניסה לשכונה היא מרחוב חברון. הכביש החד סטרי עולה לראש הגבעה, מקיף את השכונה ויורד בחזרה לכניסה. השמות הקודמים של הדרך הזאת - רחוב נווה יעקב ורחוב הארזים, הוחלפו לרחוב הרב שמידמן ורחוב האדמו"ר מרוז'ין.
הבתים ברובם צמודי קרקע ומטופחים והכביש סלול כרחוב הולנדי. בנקודה הגבוהה נמצא "מצפה עקיבא גור" וממנו תצפית על גן עקיבא גור. שביל סלול מתפתל ויורד מהמצפה לגן.
תושבי השכונה הם ממעמד סוציו אקונומי גבוה. הם משלמים ארנונה מהגבוהות בעיר, ושומרים בקנאות על המבנה השקט של שכונתם. בשכונה התגורר הרב רפאל הלפרין. 
בשנת 2006 ניהלו תושבי הר שלום, מאבק משפטי נגד בניית ישיבה של חסידי גור עם כולל אברכים ופנימייה, לבסוף הגיעו תושבי השכונה להסדר עם הנהלת הישיבה והישיבה נבנתה אך עם תנאים מסוימים.
יאנה קלוצ'קובה

ביוגרפיה

יאנה קלוצ'קובה נולדה בסימפרופול שבחצי האי קרים.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' בשנת 1998 זכתה קלוצ'קובה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.60 דקות, אחרי יאן צ'ן מסין (4:36.66 דקות) ולפני יאסוקו טאג'ימה מיפן (4:39.45 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.01 דקות, אחרי המנצחת יאניאן הו מסין (2:10.28 דקות). 
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוצ'קובה ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש בתוצאה של 2:10.68 דקות, לפני ביאטריס קואדה קאסלארו מרומניה (2:12.57 דקות) ומרגרט טאשר מארצות הברית (2:13.32 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:33.59 דקות, לפני טאג'ימה (4:35.96 דקות) וקאסלארו (4:37.18 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:22.66 דקות, אחרי ברוק בנט מארצות הברית שהגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ולפני קייטלין סאנדנו אף היא מארצות הברית (8:24.29 דקות). 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה קלוצ'קובה ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.30 דקות, לפני קלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות) והאנה שטוקבאואר מגרמניה (4:09.36 דקות), מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.98 דקות, לפני מרתה בוואן מארצות הברית (4:39.06 דקות) וקאסלארו (4:39.33 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.30 דקות, אחרי בוואן (2:11.93 דקות) ולפני הוי קווי מסין (2:12.46 דקות). 
כחודש לאחר מכן זכתה קלוצ'קובה באוניברסיאדה שנערכה בבייג'ינג בשתי מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ב-20 בפברואר 2002 בתחרות שחייה שנערכה בפריז, צרפת (בריכה של 25 מטר), קבעה קלוצ'קובה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:27.83 דקות. 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה קלוצ'קובה ב-2 מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.75 דקות, לפני אליס מילס מאוסטרליה (2:12.75 דקות) ויאפיי זו מסין (2:12.92 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.74 דקות, לפני אווה ריסטוב מהונגריה (4:37.39 דקות) וקאסלארו (4:41.86 דקות).
כחודש לאחר מכן זכתה קלוצ'קובה באוניברסיאדה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית ב-4 מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר פרפר, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת אתונה (2004) הגנה קלוצ'קובה על שני תאריה כשזכתה בשתי מדליות זהב פעם נוספת. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.14 דקות, לפני אמנדה בירד מארצות הברית (2:11.70 דקות) וקירסטי קובנטרי מזימבבואה (2:12.72 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.83 דקות, במעט לפני סאנדנו (4:34.95 דקות) וג'ורג'ינה בארדץ' מארגנטינה (4:37.51 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-10 עם חברותיה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:09.79 דקות (היא שחתה את משחה הפרפר, בתוצאה של 1:00.16 דקות). 
באוגוסט 2007 זכתה קלוצ'קובה באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
קלוצ'קובה זכתה לשאת את דגל אוקראינה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008). במשחקים עצמם היא לא השתתפה. על הישגיה עוטרה בעיטור גיבור אוקראינה.
קונקורדיה (ארגנטינה)

היסטוריה

עוד לפני בואם של הספרדים לאזור במאה ה-16, היו באזור מספר התיישבויות ילידיות. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו פרדיננד מגלן והמשלחת שלו ב-1520, כששטו בנהר אורוגוואי וחיפשו מעבר לאוקיינוס השקט. בהמשך הוקמו באזור מספר מיסיונים.
ב-1722 הוקמה באזור סלטו של היום כנסיית סן אנטוניו דה פדואה (מילולית: "אנטוניוס הקדוש מפדובה") על ידי ישועים. ב-1756 הספרדים הקימו ליד הכנסייה מוצב צבאי בשן סן אנטוניו דה פדואה דל סלטו צ'יקו, שהפך לאחר מכן למבצר. ב-1769 שיטפון הרס את הכנסייה וההתיישבות בקרבת המבצר, והוחלט להעביר אותן לצד השני של הנהר, במקום בו נמצאת כיום קונקורדיה. עם זאת, בסביבות 1820 ההתיישבות ננטשה, וניסיונות הממשל לחדש את ההתיישבות בשנים שלאחר מכן לא צלחו בהתחלה.
לבסוף ב-29 בנובמבר 1831 החליטו אנשי השלטון של פרובינציית אנטרה ריוס להקים עיירה חדשה במקום בו שכנה סן אנטוניו דה פדואה דל סלטו צ'יקו לפני שננטשה בשם "סן אנטוניו דה פדואה דה לה קונקורדיה". העיירה החדשה יושבה ונבנתה בשנים שלאחר מכן.
חלקים מהעיירה הוחרבו בניסיון מרידה של אנשים מפרובינציית קוריינטס ב-1843, אך המרידה דוכאה במהירות והעיירה יושבה מחדש על ידי התושבים שנמלטו תוך זמן קצר. קונקורדיה שימשה גם כבסיס צבאי של ארגנטינה וברזיל במלחמת הברית המשולשת בשנות ה-60 של המאה ה-19.
בשנים שלאחר מכן האוכלוסייה גדלה הודות להגירה אירופאית עד שב-1882 קונקורדיה קיבלה מעמד של עיר. בשנים שלאחר מכן נבנתה מסילת רכבת שקישרה את קונקורדיה לשאר ארגנטינה, מה שגרם לגדילה נוספת באוכלוסייה.

כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול הדרים, אורז ואוכמניות, גידול מקנה ותיירות.

תחבורה

על סכר סלטו גראנדה, שנמצא על נהר אורוגוואי, עובר גשר סלטו גראנדה, המקשר את קונקורדיה לסלטו. הגשר כולל כביש ומסילת רכבת.
את קונקורדיה משרת נמל התעופה קומודורו חואן חוסה פיירסטגי, הנמצא במרחק של כ-10 קילומטרים מהעיר.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 14 המקשר את קונקורדיה לצפון פרובינציית מיסיונס. בנוסף, העיר נמצאת על מסילת הרכבת המקשרת את בואנוס איירס למיסיונס.
שישן מסורטט

תיאור

גופו מאורך וסגלגל וחוטמו מחודד, העיניים קטנות וממוקמות גבוה, בכל לסת 3 שיניים קדמיות. צבעו כסוף מבריק ולגופו 10–20 קווים חומים שחורים אנכיים, בטנו כסופה. אורכו המקסימלי של הדג 55 ס"מ אולם האורך השכיח הוא 20–30 ס"מ. הסנפירים שקופים עד צהובים.

סביבת מחיה ותזונה

השישן מסורטט נמצא סמוך לקרקעית בסביבה חולית או בוצית ובסמוך למדפי סלעים, כמו גם בסביבת צמחייה ימית ובקרבת שפכי נהרות. מעדיף מים רדודים של עד 20 מטר ונפוץ בקרבת החוף, אולם נמצא גם בעומק מקסימלי של 150 מטר. לעיתים הדג נע בלהקות גדולות של פרטים צעירים אולם ככל שהדג מתבגר נוטה להתבודד. ניזון מתולעי-ים, חסרי חוליות וסרטנאים קטנים תוך כדי גישוש ונבירה בקרקע החולית.

רבייה

דגיגוני השישן מסורטט יתחילו את חייהם כזכרים ויש להם את היכולת לשנות את מינם לאחר הבגרות המינית לנקבות, בתהליך הנקרא דיכוגמיה. מגיעים לבגרות באורך של 17 ס"מ בערך. עונת הרבייה מתרחשת באביב ובקיץ. דווח כי השישן מסורטט עשוי לחיות עד 12 שנה.

דיג

כדג מאכל בשרו ערב, אולם ערכו המסחרי אינו גבוה. בישראל נפוץ לאורך החופים וחביב על דייגי-חוף חובבים אשר דגים אותו באמצעות פיתיון בשרי שיותקן בקרסי החכה כגון תולעי-ים, חסילונים או דיונונים הנמכרים בחנויות הדיג כפיתיונות. השם העממי הנפוץ לדג בפי הדייגים; מרמיר, אינו כל כך עממי מאחר שהוא נגזר מהגיית שמו המדעי של המין; מורמירוס - mormyrus.
קוברין (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קוברין 88,037 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 87.9% בלארוסים, 6.1% רוסים, 4.5% אוקראינים ו-0.6% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: רוסית (51.2%) ובלארוסית (43.1%).
יחסי אינדונזיה–אקוודור

היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו ב-29 באפריל 1980, מאז  שתי המדינות מקיימות שיתופי פעולה דו צדדיים בנושאים רבים. עד 2004, אינדונזיה הייתה מיוצגת על ידי שגרירות בקראקס ואקוודור הייתה מיוצגת על ידי שגרירות בטוקיו. בשנת 2004, אקוודור פתחה את שגרירותה בג'קרטה. מאז, היחסים בין המדינות השתפרו אף יותר. צנטריפוגה
ביוני 2011, נפתחה רשמית השגרירות האינדונזית באקוודור. מאז, היחסים בין המדינות נשארו טובים. שתי המדינות קיימו גם וועדות משותפות בשנים 2010-2011 בג'קרטה, במפגשים אלו שתי הממשלות הצהירו כי בכוונתם להגביר את שיתוף הפעולה המסחרי, התקשורתי, התרבותי, חברתי, החינוכי ועוד.
מ.פ.ק. קושיצה

היסטוריה

המועדון הוקם ב-17 ביוני 1952. הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הליגה הסלובקית הבכירה, בעונות 1996/1997 ו-1997/1998 אך בעונת 2003 הייתה אמורה הקבוצה להימכר לאיש עסקים איטלקי חשוב במטרה להופכה למועדון אירופי מוביל אך הדבר לא שינה דבר בקבוצה והיא נשרה לאחר שנתיים לליגה הסלובקית השנייה עד לתום עונת 2005/2006, בה סיימה את הליגה השנייה במקום הראשון ולכן עלתה ליגה, ביחד עם סנץ וסלובן ברטיסלבה (הסיבה לעליית שלוש קבוצות הוא בהגדלת הליגה הסלובקית הבכירה מ-10 ל-12 קבוצות).
הקאמבק הגדול ביותר של הקבוצה הוא העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות בעונת 1997/1998 כאשר בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה עם קבוצת איי. איי. האיסלנדית וניצחה בשני משחקי הגומלין. בשלב ההעפלה השני נפגשה הקבוצה עם קבוצת ספרטק מוסקבה וניצחה במשחק הראשון וסיימה בתיקו 0-0 במשחק השני ולכן עלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים התמודדה עם קבוצת פיינורד, יובנטוס ומנצ'סטר יונייטד וסיימה את הבית במקום הרביעי האחרון כאשר מהבית עלו מנצ'סטר יונייטד מהמקום הראשון ויובנטוס מהמקום השני.
חמשה

במוזיקה, חַמְשָׁה היא מערכת של חמישה קווים ישרים אופקיים ומקבילים, הרחוקים מרחק שווה זה מזה, שעליהם רושמים את התווים. הרווח בין הקווים נקרא בֵּינָה. ניתן לרשום תווים על הקווים או ביניהם. גובה הקו על גבי החמשה מצביע על גובהו יחסית לשאר הצלילים בחמשה.
כאשר מסמנים תו בגובה נמוך יותר מהקו התחתון של החמשה, או גבוה מהקו העליון של החמשה, ניתן להרחיב את החמשה לאותו תו ספציפי, על ידי תוספת של קווים צרים, באורך סימון התו, הנקראים "קווי עזר".

היסטוריה

החמשה המודרנית היא תוצאה של התפתחות הדרגתית בסימון התיווי במוזיקת הכנסייה, במשך מאות שנים. החל מהמאה ה-8 לספירה נהגה בכנסייה שיטת רישום מלודיה באמצעות נוימות, סימנים ואותות קבועים מעל הטקסט המושר, בדומה לטעמי המקרא. בתקופה מאוחרת יותר התפתחו הנוימות הדיאסטמטיות, בהן גם למרחק הסימון מעל הטקסט הייתה משמעות, ולא רק לסימנים עצמם, דבר שאיפשר לקורא התווים להעריך את יחסי הגובה בין הצלילים השונים שעליו לשיר. שיטה זו שימשה מהמאה העשירית לערך עד ראשית המאה ה-11. שינוי מהפכני חל כשהוסיפו שני קווים מאוזנים לנוימות, שמטרתם הייתה להצביע על גובה מוחלט של צלילים (על פי רוב ביחס לצלילים דו ופה, בשל מיקומם מעל מרווחים של חצי טון במערכת הדיאטונית).
גווידו ד'ארצו הציע צורת רישום שכללה צביעת הקו שעליו סומן הצליל דו בצבע צהוב, ואילו הקו של הצליל פה נצבע באדום. בהמשך התפתחה צורת רישום בת ארבעה קווים , ומשם התפתחה החמשה בת ימינו.
תחנת הרכבת דיר סניד

היסטוריה

לאחר שהצבא הבריטי כבש את דרום הארץ, סללו הבריטים מסילת ברזל מקנטרה שעל תעלת סואץ ללוד בשנים 1916-1917. לצורך הקמת המסילה הקימו הבריטים גדודי עבודה שהורכבו מעובדי כפייה מצריים. הבריטים כינו את העובדים בשם "ג'יפוס". 
תחנת הרכבת המנדטורית בדיר סניד הוקמה דרומית לכפר הערבי דיר סניד ונחנכה ב-1 בנובמבר 1920. התחנה פעלה על קו קנטרה-חיפה ושימשה לנוסעים ולמשא גם יחד.
דרומית ובסמוך לתחנה עברה המסילה על גשר מעל נחל שקמה (בערבית: ואדי חסי).
מאוחר יותר הקימו הבריטים מחנה צבאי סביב התחנה.
לאחר מלחמת העצמאות (עם ניתוק המסילה לרצועת עזה) נסגרה התחנה לשירות נוסעים והמשיכה לשרת רכבות משא. ב-1950 החליט משרד התחבורה לשנות את שם התחנה ל"יד מרדכי". אחרי מלחמת ששת הימים ופתיחת קו הרכבת תל אביב-עזה נפתחה התחנה גם לרווחת פועלי רצועת עזה וגם לנוסעים מתל אביב שהמשיכו מעזה לסיני. בשנת 1973, עקב סגירת קו הרכבת לסיני דרך עזה נסגרה תחנת דיר סניד באופן סופי.
Klout

מדד Klout

המדד דירג משתמשים בין 1 ל-100 כאשר מספר גבוה יותר, מעיד על מידת השפעה גדולה יותר של המשתמש. המדד התיימר לשקף התאמה לתכנים שהמשתמש העלה, כמות העוקבים והחברים שלו ברשתות השונות, ועד כמה הם יוצרים אינטראקציות עם התכנים שהמשתמש מעלה.
המדד השתמש בנתוני פעילות מטוויטר, פייסבוק, אינסטגרם, גוגל פלוס, לינקדאין, פורסקוור (אנ'), ו-Cinch.

מודל עסקי

באתר פעל מנגנון Perks באמצעותו חברות מסחריות יכלו לנהל קמפיינים ולהציע הטבות למשתמשים עם ציון השפעה גבוה. המנגנון איפשר לחברות ולתאגידים לתת בחינם מוצרים או שירותים למשפיעני רשת וכך, תאורטית, לקבל ביקורת חיובית וחשיפה למוצרים שלהם.

ביקורת

בין הטענות על פעילות האתר עלו טענות נגד המדד, על כך שאינו משקף את ההשפעה החברתית האמיתית של משתמשים. למשל, בשנת 2013 לברק אובמה (שהיה אז נשיא ארצות הברית, דמות ידועה ומשפיען משמעותי), היה מדד פחות גבוה מאשר למספר בלוגרים. עוד הועלו טענות באשר למשקלה הגדול יחסית של פעילות בטוויטר בהשוואה לרשתות חברתיות אחרות. הטיה כזאת יכולה להיות מאוד משמעותית בארצות בהן טוויטר פחות פופולרית, כמו בישראל למשל.
עוד עלו טענות על כך שמודל עסקי הנשען על התמכרות אנושית לרצון להשפיע, הוא פגום מוסרית]. הועלו גם חששות שמעסיקים ישתמשו במדד Klout כקריטריון לגיוס עובדים, תופעה שמצדה עלולה לעורר התנהגות מאולצת ברשתות.
Amazing

קליפ

הקליפ לשיר צולם בקאואיי, הוואי, בבימויו של הייפ וויליאמס. ב-13 באפריל 2009, העלה וסט לבלוג הרשמי שלו תמונות סטילס מהקליפ והודיע כי הוא ישוחרר בקרוב. הקליפ הושק ב-23 באפריל 2009 בתוכנית 106 & Park של BET והוא דורג במקום ה-91 במצעד הספירה לאחר: 100 הקליפים של 2009.
Kill Kill

רקע וכתיבה

במקור תוכנן מיני-האלבום להיקרא "The Ocean", אך בהמשך החליט מפיק האלבום דייוויד קאנה לשנות אותו ל-"Kill Kill" בטענה שהשם המקורי "משעמם". מני-האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון הג'אז, פופ, אלקטרוני, רוק ובלוז.
הביקורות שהופנו כלפי מיני-האלבום טענו כי הוא מתקשר אל סגנון האמריקנה.
ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק)

ז'אן בטיסט דה קוסטר (Jean-Baptiste De Koster;‏ 1905–1997) היה חסיד אומות העולם - קתולי מאזור בריסל שבבלגיה.

פעילותו בתקופת השואה

כשהחל גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה במזרח, בקיץ 1942, מספר שכנים של משפחת פרנקל בבריסל הציעו את עזרתם בהסתרת הילדה לואיז סילבי פרנקל, שנולדה בבריסל בשנת 1939, להוריה, מהגרים יהודים מפולין ומהולנד. השכנים פנו לקרוביהם, ז'אן בטיסט ויוז'ני (Eugénie) דה קוסטר, חקלאים מהיישוב זליק  שבפרברי בריסל. בני משפחת דה קוסטר הסכימו לעזור ולואיז סילבי הובאה לביתם. היא ישנה במיטתן של שתי בנותיהם של בני הזוג דה קוסטר והייתה שותפה לחייהם. לואיז סילבי נותרה בביתה של משפחת דה קוסטר עד תום המלחמה.

לאחר השואה

לאחר השואה שבו הוריה של לואיז סילבי, שניצלו במסתור אחר, וביקשו לקחתה. עקב השהות הממושכת עם בני משפחת דה קוסטר, הייתה הפרידה קשה, והמבוגרים בשתי המשפחות הסכימו לבצע את המעבר בהדרגה. ראשית ביקרה לואיז סילבי בבית הוריה מדי יום א', ורק לאחר מספר חודשים עברה לשהות של קבע בבית הוריה, אם כי המשיכה להיות בקשר הדוק עם מציליה.
בשנת 2005 פנתה לואיז סילבי פרנקל ליד ושם בבקשה להעניק למציליה את התואר חסידי אומות העולם, ובשנת 2007 הוענק התואר לשני המצילים, ז'אן בטיסט דה קוסטר ואשתו יוז'ני.
מלך השכונה

העלילה

גיבורי הסדרה הם דאג הפרנן (קווין ג'יימס) ואשתו קארי (ליה רימיני), המתגוררים ברובע קווינס שבניו יורק ביחד עם אביה של קארי, ארתור (ג'רי סטילר). דאג, העובד כשליח בחברת המשלוחים IPS, וקארי, העובדת כמזכירה משפטית בחברת עורכי דין, נאלצים להקדיש הרבה מזמנם ומאיכות חייהם לטיפול בארתור, מה שמביא אותם לשכור מוליכת-כלבים בשם הולי (ניקול סאליבן) כדי שתשמור עליו. חבריו הטובים של דאג הם דיקן (ויקטור ויליאמס), בחור שחור גבוה ובעל ביטחון עצמי, ספנס (פאטון אוסוואלט), שחי חלק ניכר של הסדרה בבית אימו (ואף חולק עימה חדר שינה) ובן דודו דני (גארי ולנטיין). אשתו של דיקן, קלי (מרין דאנגי), היא חברתה הטובה של קארי.
לטענת גרייס (סדרה)

הפקה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: תרגום תוויות תמונה.

ציורים מהמאה ה-18 והמאה ה-19 ממוזיאון SMK‏ (Statens Museum for Kunst, הגלריה הלאומית של דנמרק) מקשטים את הסטים המרכזיים בסדרה, כולל בית משפחת פרקינסון שם גרייס עובדת כמשרתת, ואחוזת מושל הכלא שם היא עובדת כחלק מריצוי עונשה.
סצנות הכלא צולמו בבית הכלא קינגסטון שם גרייס מרקס האמיתית ריצתה הייתה כלואה. מספר סצנות גם צולמו במוזיאון שירות בתי הסוהר של קנדה, בבית הסוהר הראשי ההיסטורי.

קבלה וביקורת

"לטענת גרייס" זכתה לשבחי הביקורת. באתר Metacritic, הסדרה קיבלה ציון של 82 מתוך 100 בהתבסס על 29 ביקורות, ציון המעיד על "שבחים אוניברסליים". למיני סדרה יש דירוג של 98% באתר עגבניות רקובות, עם דירוג ביקורת ממוצע של 8.13 מתוך 10 המבוסס על 61 ביקורות. הקונצנזוס הביקורתי של האתר אומר, "פרשנות חברתית נושכת ומשחקה המהפנט של שרה גאדון הופכים את 'לטענת גרייס' לתוספת ראויה של לקטלוג העיבודים של מרגרט אטווד."
דקאפוליס

דקאפוליס (מיוונית: Δεκάπολις - עשר הערים; deka - עשר; polis - עיר) הייתה  קבוצה של עשר ערים, רובן מהתקופה ההלניסטית (למעט דמשק), שהיו ממוקמות ברובן בעבר הירדן המזרחי. הערים נתנו את שמן גם לחבל הארץ בו שכנו. עם הערים ברשימה נמנות סקיתופוליס (בית שאן), שהייתה העיר הראשית בחבל, דמשק, ופילדלפיה (היא עמאן).

היסטוריה

ראשיתן של ערי הדקאפוליס בכיבושי אלכסנדר הגדול בסביבות 332 לפנה"ס, והמשכן בהתבססות הממלכה הסלאוקית באזור ויישובן של הערים על ידי תושבים יוונים, חלקם חיילי צבאו של אלכסנדר. אלכסנדר ינאי כבש את עבר הירדן המזרחי וסיפחו לממלכתו בשנים 83 - 80 לפני הספירה, וניסה כפי הנראה לכפות על תושבי הערים את הדת היהודית, ומשלא צלח הדבר נגזרה עליהם גזירת גירוש, וחלקן נחרבו.
פומפיוס שב וכבש את השטח בשנת 63 לפנה"ס, והחזיר את התושבים ההלניסטים אליהן, ומאז הפכו הערים לערים הלניסטיות עצמאיות תחת שלטון רומי, כפי שתיאר יוספוס פלאביוס:
"והוא (פומפיוס) שם את ירושלים למס עובד לרומאים וקרע את ערי חילת-סוריה שכבשו תושבי (ירושלים) לפני-כן ושם אותן תחת (פקודת) לגאטוס שלו, וצימצם את כל העם, שפרץ וגדל קודם לכן, בתוך גבולות (ארצו). הוא יסד מחדש את גדרה, שנחרבה זמן קצר קודם-לכן, ועשה (בזה) חסד עם דמטריוס איש גדרה, עבדו המשוחרר. את שאר (הערים), את היפוס ואת סקיתופוליס, את פחל ואת דיאון...  את כולן הוציא פומפיוס לחירות וסיפחן לאפרכיה"
— קדמוניות היהודים י"ד, 77-78
מאוחר יותר הוחזרו שתיים מהערים, גדרה והיפוס, לשלטון הורדוס. עם מותו של זה חזרו הערים להיות עצמאיות.  בנו, הורדוס אנטיפס, שימש לאחר מות אביו כטטרארך הגליל והפיריאה (עבר הירדן היהודי). חבל הדקאפוליס חצץ בין שני חלקי נחלתו. 
בתחילת המרד הגדול נגד הרומאים, בשנת 66 לספירה, טבחו תושבי קיסריה, הסורים והיוונים ביהודים ורצחו 20,000 מהם. הנקמה לא איחרה לבוא:
"ולשמע המגפה הגדולה אשר הייתה בקיסריה, התעבר כל העם מאוד ופשט על כפרי הסורים ועריהם הקרובות להחריבם. היהודים התנפלו על פילדלפיה, ועל חשבון ועל גרסה ועל פלה ועל סקיתופוליס, ואחר כך גם על גדרה, ועל היפוס ועל ערי ארץ הגולן והרסו אחדות מהן, ואת שאריתן שרפו באש"
— מלחמות היהודים, ב, י"ח
לאחר ביטול עצמאות יהודה הוכפפו ערי הדקאפוליס לפרובינקיה סוריה ולפרובינקיה יהודה שאוחדו תחת הפרובינקיה סוריה פלשתינה בשנת 135 לספירה בגבולה המזרחי של האימפריה הרומית.
עשר הערים לא היו ישות רשמית או גוף מדיני, אלא קובצו לקבוצה אחת בשל מוצאם המשותף של תושבי הערים הללו שהיו ברובם יוונים, ובהמשך גם רומאים, בשונה ממרבית תושבי האזור שהיו שמים (יהודים, נבטים וארמיים). לכל הערים הייתה דרגה גבוהה יחסית של אוטונומיה וחופש פעולה.

ערי הדקאפוליס בימינו

להוציא את דמשק, שכנו רוב ערי  הדקאפוליס באזור מצומצם יחסית בירדן, צפון מזרח ישראל (שתי ערים)  ודרום סוריה (עיר אחת). מתוך רשימת הערים, שתיים (דמשק ופילדלפיה) הפכו לערי בירה, שתיים (גרשה וסקיתופוליס) הן ערים קיימות (שלצידן אתרים ארכאולוגיים חשובים), והיתר הן אתרים ארכאולוגיים שנחשפו בחלקם, ובחלקם מתבצעת עבודת חשיפה שוטפת. הממצאים הארכאולוגיים כוללים גם, כמקובל בערים רומיות, ובניגוד למקובל באזור, תיאטראות ומקדשים לאלים.
מקס מרגולס

קורות חיים

מקס מרגולס נולד בברודי (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית) ולמד בווינה. בשנת 1877 הצטרף כמתנדב למכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה (Central Institute of Meteorology and Geodynamics) בווינה. בשנת 1879 נסע ללמוד בברלין ולמד בה שנה. לאחר שנתיים עזב את ווינה ועבר ללמוד ברלין למשך שנה. מרגולס חזר לווינה בה קיבל את הדוקטורט בתחום האלקטרודינמיקה. במהלך לימודי הדוקטורט הוא הרוויח את לחמו בהוראה באוניברסיטה. מאוחר יותר הנהלת האוניברסיטה הציעה את תפקיד ההוראה לאחר - דבר שהביא לסיום הקריירה האקדמית של מרגולס.
ב-1882 חזר מרגולס למכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה. בתקופה זו התמקד בבעיות חשמל ואלקטרודינמיות. בזמנו החופשי עסק בפתרון בעיות פיזיקליות וכימיה-פיזיקלית. משוואת דוהם-מרגולס ומרגולס-גיבס משוואת אנרגיה חופשית הן דוגמאות לפיתוחיו.
ב-1900 העביר מרגולס את תשומת הלב למטאורולוגיה בה הוא יישם את הידע הטרמודינמי שלו שהוביל לנוסחת מרגולס - נוסחה לאיפיון השיפוע של חזית מזג אוויר. 
ב-1919 האגודה האוסטרית למטאורולוגיה העניקה למרגולס אות כבוד על שם האן. מרגולס קיבל את המדליה אולם דחה את המענק הכספי שנלווה לאות הכבוד. בשנת חייו האחרונה, סירב מרגולס לכל עזרה שתקל עליו. הפנסיה הזעומה וירידת ערך הכסף בעקבות מלחמת העולם הראשונה הובילו לחיי עוני. בתקופה שאחרי מלחמת העולם הוא הסתפק בתלושי מזון, וחלה בשל הרעב. מרגולס סירב להתאשפז, וב-4 באוקטובר 1920 מרגולס נפטר מרעב.
כיום, נחשבים יוליוס ון האן ראש מכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה בזמנו ומקס מרגולס כעמודי התווך בתחום היסודות התאורטיים של המטאורולגיה.
סרסל

יהדות

בשנות החמישים והשישים הוקמו בדרום העיר שיכונים עבור הפייה-נואר וכן יהודים רבים אזרחי אלג'יריה שברחו מארצם עקב מלחמת העצמאות של אלג'יריה, בנוסף התיישבו במקום יהודים ממצרים לאחר המשבר בתעלת סואץ וכן יהודים רבים ממרוקו ותוניסיה בעיקר עם התגברות ההתנכלות ליהודים בארצות ערב בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור. והעיר (יחד עם העיר הסמוכה סן-ברי-סוס-פורט) נחשבת לאחד מהריכוזים היהודיים הגדולים בצרפת.

תחבורה

בסרסל ישנה תחנה של הרכבת הפרוורית הRER בקו D.
ארז בן דוד

ביוגרפיה

ארז בן דוד נולד בנתניה. בין השנים 2001–2005 למד במגמה מדעית־טכנולוגית בתיכון הנדסאים הרצליה של אוניברסיטת תל אביב. בין היתר למד שפות תכנות ויזמות טכנולוגית. בשנת 2006 גויס ליחידה טכנולוגית מסווגת בחיל האוויר, בה שירת עד 2009.

קריירה

כשהיה נער רכש בן דוד מספר כתובות אינטרנט במטרה למכור אותן בהמשך. בספטמבר 2003, כשהיה בן 16, הקים אתר ללא שם על שרת אחסון אתרים חינמי ועל מערכת המבוססת קוד פתוח, זאת עקב חוסר שביעות הרצון שלו מהתנהלות הפורומים בהם נהג לגלוש. כחודש לאחר עלייתו של האתר עלתה הפופולריות שלו, תשתיות האתר שודרגו וניתן שמו – "בומבה בורד" (Bomba Board). במאי 2004 שונה שם האתר ל־FXP והתגבשה צורתו. באותה שנה גם רכש את אתר תחרויות האתרים WebKing, אשר עסק בין היתר בבניית אתרים וניהול מדיה חברתית. בשנת 2005 הקים אתרים להעלאת מדיה לרשת, הגדול בהם היה האתר FPS. בשנת 2006 רכש את האתר aaisrael לשחקני America's Army הישראלים.
במקביל לעיסוקיו השונים, המשיך בן דוד לקדם את האתר FXP. בשנים הראשונות התנועה באתר הייתה דלילה והוא תוחזק על ידי בן דוד כתחביב. בשנת 2007, ארבע שנים לאחר הקמתו, איגד בן דוד את פעילות האתר לחברה, תוך ניסיון ליצור הכנסות ושיתופי פעולה מסחריים. בין השנים 2008–2009 איחד בן דוד את כל האתרים שבבעלותו לדומיין FXP. ב־2010 הגיע בן דוד לשיתוף פעולה עם חברת הפרסום web3, אשר העניקה לאתר ליווי טכנולוגי וליווי בתחום השיווק. בן דוד החל להעסיק ספק קידום אתרים במנועי חיפוש, שהעלה את פופולריות האתר ובמקביל גייס מפרסמים ושיתופי פעולה, ביניהם עם ynet, וואלה! ו־mako. רווחיו מגיעים בעיקר מפרסום (באנרים) ומשיתופי פעולה מסחריים. 
מודל עסקי משני שעוסק בו בן דוד הוא ביצוע סקרים אינטרנטיים המספקים מידע אודות עמדות של צעירים הגולשים באתר לחברות מסחריות.
בנוסף עוסק בן דוד בייעוץ לחברות בענייני שיווק וטכנולוגיה. כמו כן הוא עובד בסקטור הפרטי בתחום המקרקעין.
חוף פאלייר

גילוי החוף

חוף פאלייר נחקר לראשונה בינואר 1909 על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (1910–1908) בראשות ז'אן-באטיסט שארקו.

מקור השם

שארקו קרא לחוף שם ארמאן פאלייר, אז נשיא צרפת.