קבלת החלטות נתמכת

קבלת החלטות נתמכת (באנגלית: Supported Decision Making) היא הסדר משפטי המסייע במימוש כשרותו המשפטית וקיום רצונותיו והעדפותיו של האדם הנתמך, תוך שמירת עצמאותו וקידום זכויותיו. המנגנון מתמקד בחובתה של החברה לסייע לאדם להתגבר על הקשיים הנובעים ממוגבלותו תוך מתן ייעוץ, ליווי, סיוע והנגשה של ההחלטות איתן הוא אמור להתמודד, לפי יכולותיו האינדיווידואליות. מנגנון קבלת החלטות נתמכת מוקבל ל"קו ראשון" ורק אם הוא איננו אפשרי בשל מגוון מצבים בריאותיים, תפקודיים, קוגניטיביים, חברתיים ואחרים או אז תהיה פנייה למנגנוני התערבויות אחרים, לפי מדרג של חומרה, והכול תוך התאמה של מידת הסיוע ואופיו לצורך הענייני.

הצורך בקבלת החלטות נתמכת

חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, תשכ"ב-1962 מסדיר את אחת מהזכויות הבסיסיות של האדם - הזכות לכשרות משפטית. כשרות משפטית משמעה היכולת ליהנות מזכויות ולשאת בחובות שיש בצדן משמעות משפטית. החוק קובע הגדרות ודינים הנוגעים לאפוטרופסות הן ביחס לקטינים ככלל, והן ביחס לבגירים המתקשים בקבלת החלטות או שישנה ירידה במסוגלותם לדאוג בכוחות עצמם לענייניהם. מדי שנה מתמנים בידי בית המשפט כ–10,000 אפוטרופוסים, רובם הגדול לאנשים הנמצאים כמי "שאינם מסוגלים לדאוג לענייניהם". קבוצה זו מונה בעיקר אנשים עם מוגבלויות נפשיות או שכליות ואנשים זקנים אשר מפאת מחלה או תאונה, ישנה ירידה ביכולתם לדאוג לענייניהם.
מינוי אפוטרופוס טומן בחובו פגיעה קשה בחירות האדם. האפוטרופוס רשאי, ולעיתים אף חייב, לקבל החלטות בתחומי המינוי, לרבות בחירת מקום מגוריו של האדם הנתון לאפוטרופסות, קבלת טיפול רפואי או ניהול חשבון הבנק, אלא שלעיתים ההחלטות תתקבלנה מבלי לברר את דעתו של האדם בעניינן. האפוטרופסות, אשר נועדה במקורה לסייע לאנשים שאינם מסוגלים לדאוג לענייניהם ולהגן עליהם מפני ניצול ופגיעה של אחרים, או מפני פגיעה שלהם בעצמם, הפכה לא אחת לכלי המגביל את זכויותיו ואת חירותו של מי שמונה לו אפוטרופוס מעבר לנדרש, בכל הקשור לקבלת החלטות בנוגע לגופו או לרכושו או לבצע פעולות בקשר להם. ואולם, מאז נחקק החוק חלו שינויים מרחיקי לכת בתפיסות החברתיות בישראל ובעולם, הן בנוגע לאנשים זקנים והן בנוגע לאנשים עם מוגבלויות. במסגרת שינויים חברתיים אלה, ובמיוחד נוכח העלייה בתוחלת החיים בעולם כולו, שהביאה לגידול במספר הזקנים באוכלוסייה, התפתחה גישה השמה דגש על כבודם ועל זכויותיהם של אנשים מקבוצות אלה, תוך העצמת האוטונומיה האישית. בנוסף, הגישה האמורה שמה דגש על השונות ועל הנבדלות של כל אדם, על קיומן של מגוון מוגבלויות שאין להתייחס אליהן כאל מקשה אחת, וכן על הצורך בכיבוד רצונו של האדם עד כמה שאפשר, ושיתופו בהחלטות הנוגעות אליו.
בהתאם לכך, מנגנון קבלת החלטות נתמכת הוא פועל יוצא של הגישה החדשה אשר התפתחה בחברה, ובתיקון 18 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, אשר אושר בכנסת בחודש מרץ 2016, נוספה האפשרות למנות לאדם 'תומך בקבלת החלטות'.

אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות

סעיף 12 לאמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות, אותה אשררה מדינת ישראל בשנת 2012, מצהיר על מעבר ממודל של קבלת החלטות חלופית שביסוד מנגנון האפוטרופסות למודל של קבלת החלטות נתמכת. אמנת האו"ם לא מתייחסת מפורשות לקבוצת האנשים הזקנים כקבוצה בפני עצמה לתחום זה במצבים מסוימים.

עיגון משפטי חקיקתי

תיקון 18 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות מהווה דריסת רגל ראשונה של מוסד קבלת החלטות נתמכת בחקיקה הישראלית, לאחר שהוזכר לא פעם בפסיקת בתי המשפט בישראל. לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות נוסף סעיף 67ב המפרט את תפקיד התומך בקבלת החלטות, סמכויותיו ומגבלותיו. בהתאם להוראת סעיף 53(4) לתיקון 18, נדחתה כניסתו לתוקף של סעיף 67ב לחוק בעשרים וארבעה חודשים ממועד אישור החוק (29.3.16) עד להתקנת תקנות מפורטות. עם זאת, קובע סעיף 53(4) כי עד לכניסתו לתוקף של הסעיף האמור, רשאי שר המשפטים לקבוע נוהל זמני המסדיר את השימוש במנגנון התמיכה בקבלת החלטות. כמו כן, עוד לפני כניסת התקנות המפורטות לתוקף ניתן היה למנות תומכים בקבלת החלטות כפי שנעשה עד כה – דהיינו על-פי סעיף 68 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, שעניינו נקיטת אמצעים לשמירת עניינו של אדם.
בהתאם לסעיף 67ב לחוק יתייחסו התקנות, בין היתר, לסמכויותיו של התומך, אשר יכללו, לפי העניין: לסייע, ככל שעזרה זו נחוצה, לקבל מידע מכל גוף ולפנות לכל גורם ולקבל מידע בשמו של האדם לו מונה; לסייע לאדם בביטוי רצונותיו והחלטותיו כלפי צדדים שלישיים; במקרים המתאימים לבצע בשם האדם, יחד עמו ולבקשתו, פעולות לשם מימוש החלטותיו ולמימוש זכויותיו. כמו כן, יהיה מתפקיד התומך לסייע לאדם בהבנת מידע הנדרש לו לצורך קבלת החלטות, לרבות החלופות האפשריות העומדות בפניו והשלכותיהן, והכול תוך מתן הסבר בשפה פשוטה וברורה המובנת לאדם, תוך שימוש באמצעי עזר שברשות התומך ובכל דרך אחרת אפשרית וסבירה בנסיבות העניין. החוק מדגיש, כי תומך בקבלת החלטות לא יקבל החלטות בשמו של האדם שהוא מסייע לו.
בנוסף למנגנון התמיכה בקבלת החלטות, עוגן במסגרת תיקון 18 לחוק הכלי המשפטי התכנוני של ייפוי כוח מתמשך. במסגרת התיקון לחוק הוסדרו ופורטו כל היבטי ייפוי הכוח החל ממינוי מיופה כוח, סמכויותיו, וכלה בהגבלות המוטלות על מיופה הכוח ובביטול מינויו.
תיקון 18 מאפשר מספר חלופות שכולן בעלות תכלית אחת - לאפשר לאדם לממש את זכויותיו באופן הממצה ביותר ללא מינוי אפוטרופוס, השאלה באיזה כלי משפטי יש להשתמש תלויה ביכולת האדם לנהל את ענייניו תוך התחשבות במצבו הבריאותי, התפקודי, הקוגניטיבי והחברתי. זאת תחת הסדר בדמות אחת של אפוטרופסות קבועה לכל, לגופו ולרכושו של אדם, ללא הגבלת זמן, ואשר אין בה התייחסות להבדלים הרבים בין האנשים, להם נחוצים העזרה והסיוע. התיקון גם הגדיר מחדש את זכויותיו של האדם שמונה לו אפוטרופוס, לרבות זכות האדם לקבל אינפורמציה בעניין ניהול ענייניו לצורך קבלת ההחלטות וכן את הזכות להישמע או להיות מיוצג בהליך שנועד לכפות על האדם הליך רפואי, בעוד הוא מתנגד או לא ניתן לברר דעתו.

ייעוץ והכוונה

בהתמודדויות ובהליכים בתחום הכשרות המשפטית ניתן לקבל ייעוץ וייצוג משפטי באמצעות עורכי דין עם הכשרה לתחום זה באמצעות האגף לסיוע משפטי של משרד המשפטים. האגף לסיוע משפטי הקים מערך מייצגים לתחום ייצוג זקנים בכלל, ולתחום ייצוג בגירים (לרבות זקנים) בתחום הכשרות המשפטית בפרט. המדובר במערך ייחודי וראשוני במגזר הציבורי, שהוקם על מנת ליתן מענה בסוגיות רוחב של אנשים זקנים ושל זיקנה בכלל, וכן לשם מתן מענה לפרקטיקה המשתנה והמתחדשת בסוגיות של כשרות משפטית ולצרכים של האנשים בתחום. המטרה היא לסייע במציאת מנגנון משפטי מותאם לנסיבות האישיות של כל אדם שישנה ירידה ביכולותיו, לרבות באמצעות קבלת החלטות נתמכת. המענה באגף לסיוע משפטי של משרד המשפטים ניתן בתחום זה בהיקף מקרים גדל ועולה, בכל אחד ממחוזות האגף ברחבי הארץ, ללא עלות, ובכפוף למבחני הזכאות הקבועים בחוק ובתקנות לקבלת הייצוג המשפטי.