קווינטוס טיניאוס רופוס

תולדות חייו

קווינטוס טיניאוס רופוס שירת כנציב הפרובינקיה הקיסרית-פריטורית תראקיה, בשנים 123-126. הוא שירת כקונסול ממשיך בחודשים פברואר-מאי של שנת 127, 
לאחר תום הקונסולאט שלו הוא נתמנה לנציב יהודה, כפי שעולה מכתובת הקדשה של פסל הקיסר שהתגלתה בקיסריה, ומתוארכת כנראה לכבוד ביקור הקיסר בקיסריה בשנת 130. קומתו של פסל אדריאנוס שהתנוסס מעל הכתובת הייתה אפוא גבוהה מקומת אדם. וזוהי הכתובת:
לכבוד הקיסר, קיסר טראיאנוס אדריאנוס אוגוסטוס, בנו של טראיאנוס פרתיקוס האלוהי, נכדו של נרווה האלוהי, פוניפקס מקסימוס, בטריבונאט הארבעה-עשר, קונסול בפעם השלישית, אבי האומה, [מאת] ה-beneficiarii של טיונוס רופוס, מושל קיסרי בדרגה של פראיטור
ניתן אולי לשייך את הפסל של אדריאנוס שמצא אבי יונה לכתובת זו. עוד מסקנה שניתן להבין מהכתובת הזו, היא שטיונוס רופוס הוא שהיה אחראי ליסוד איליה קפיטולינה – שהיום כבר ידוע לנו שנוסדה לפני המרד – ודבר זה עשוי להיות היסוד לעוינות שהובאה כלפיו במקורות היהודים.
הכתובת הזו, וכן הקדשות לאשתו ובתו שהתגלו בסקיתופוליס, הן העדויות האפיגראפיות הראשונות לתפקידו של טיניאוס רופוס כמושל יהודה. רופוס כיהן כמושל יהודה משנת 130 ויורשו בתפקיד, יוליוס סוורוס, לא הגיע ליהודה לפני שנת 133,  כאשר טיניאוס רופוס כבר כיהן כמושל לפחות שלוש שנים. למרות שחילופי התפקידים מעידים על כישלון צבאי יש הסבורים שהיה לו חלק גדול בדיכוי היהודים בשלבי המרד הראשונים והכנת הצבא הרומי להתמודדות טובה עם המורדים.
בזמן המרד היה אחראי על הריגת רבבות יהודים ושעבוד אדמות תושבי הארץ היהודים.

בתלמוד

בתלמוד בבלי, שם הוא מוזכר כמפקד אכזר תחת שלטונו של אדריאנוס בזמן המרד, הוסב שמו לטורנוס רופוס (ככל הנראה מהמילה היוונית Tyrannusׂׂ - רודן אכזר), והוצמד לו הכינוי "רשע" ו"שחיק עצמות" - כלומר, איחול למחיקת זכרו ולשחיקת עצמותיו. בתלמוד ירושלמי מוזכר שמו "טונוס טרופוס".

ויכוחים עם ר' עקיבא

לפי המסופר טורנוסרופוס היה לא רק פוליטיקאי, אלא גם פילוסוף ולעיתים תכופות היה מתווכח עם רבי עקיבא, שהיה גדול החכמים בתקופתו. בוויכוחים ביניהם, חלק טורנוסרופוס על משמעות קיום המצוות ועל היחס אליהם כאל תיקון העולם. כדוגמאות הוא הביא מצוות כמו שבת, מילה וצדקה, וסבר שהכל דטרמיניסטי, נקבע מלמעלה, ואין כח לאדם לשנות מציאות על ידי פעולות שאדם עושה. לעומת זאת רבי עקיבא ענה לו בגישה היהודית, שהמצוות שאדם עושה מביאים תיקון לעולם וגם תיקון לאדם. ברוח זו טען רבי עקיבא שמעשי האדם נאים ממעשי הבורא, כיוון שהם משלימים אותם.

אשתו של טורנוסרופוס

מסופר גם שפעם אחת התלונן טורנוסרופוס לאשתו רופינה, שר' עקיבא הקניט אותו בפני השליטים הרומאים. אשתו הציעה לו להפיל את ר' עקיבא בפח על ידי פיתויו. היא ניסתה זאת, אך לא הצליחה. כשבאה אל ר' עקיבא, הוא ירק, צחק ובכה. כששאלה אותו לפשר דבריו, ענה, שירק, שכן היא באה מטיפה סרוחה. צחק, לא ענה לה, שכן הסיבה הייתה, שתינשא לו בעתיד. ובכה, שכל היופי שלה יבלה לאחר מותה. כששמעה רופינה, יחס כל-כך משונה לחיים ממה שהיא הכירה, וראתה אדם עם חכמה כזאת, הרגישה צורך להתגייר, שהייתה אפשרית לפי דברי ר' עקיבא. לאחר שהתגיירה החליטה להינשא לר' עקיבא.
במדרש מובא סיפור פלאי על אליהו הנביא ורבי יהושע הגרסי, שמשו של רבי עקיבא, שלקחו את גופת רבי עקיבא אחר הוצאתו להורג והשכיבוה על המיטה שהוכנה לו במערת קבורה נסתרת. באותה מערה ראה רבי יהושע מיטה אחרת, נאה ממיטתו של רבי עקיבא, ואליהו גילה לו שמיטה זו מיועדת לאשתו של טורנוסרופוס על כל הטובה שעשתה עם רבי עקיבא כשהיה חבוש בבית האסורים.

חרישת ירושלים אחרי מרד בר כוכבא

לפי המשנה במסכת תענית הדבר החמישי שקרה בתשעה באב הוא חרישת ירושלים על ידי טורנוסרופוס.