google/wiki40b huggingface dataset:
מרקוס דיניז

קריירת מועדונים

דיניז התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים ונוער בברזיל מולדתו: קאיצ'אס, ואסקו דה גאמה וויטוריה. בגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של מילאן. בקיץ 2007 דיניז הושאל למונצה מהסרייה ג'.
בקיץ 2008 חתם בליבורנו תמורת 300 אלף אירו. בינואר 2009 הושאל לקרוטונה.
ביוני 2009 מילאן רכשה את דיניז בחזרה תמורת 2.5 מיליון אירו ובנוסף רומן פרייטיקונה עשה את הדרך ההפוכה בהשאלה, אך נשאר בליבורנו כשחקן מושאל תמורת 150 אלף אירו. בקיץ 2010 חתם בפארמה תמורת 750 אלף אירו, אך כעבור חודש עזב את הקבוצה וחתם באיופן מליגת העל הבלגית. בקיץ 2011 הושאל לקומו מליגה פרו. עונה לאחר מכן הושאל ללצ'ה בה שיחק שלוש עונות.
בקיץ 2015 עזב את מילאן וחתם בפדובה לשנתיים.
בקיץ 2016 חתם בלוזאן מליגת העל השווייצרית.
ב-29 במאי 2017 חתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל לשלוש עונות.
ננסי אוקו ברייט

ביוגרפיה

ברייט השלימה תואר שני ודוקטורט באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת אוקספורד. עבודת הדוקטורט שלה, על הפליטים האריתראים במחנה הפליטים אום גרגור בסודן, יצא לאור כספר בשנת 1998. 
ברייט עבדה כעיתונאית, וכתבה עבור ה-BBC, מספר עיתונים בריטיים, "ווג", Newsday ו- Miami Herald. היא יצרה מספר סרטי תעודה אתנוגרפיים קצרים על הפליטים בסודאן ועל החיים בליבריה. הסרט התיעודי שלה עבור ערוץ הטלוויזיה הציבורית PBS,‏ Liberia: America's stepchild ‏(2002) חקר את הגורמים למלחמת האזרחים הליברית הראשונה, שנערכה בין 1989 ל-1997.
סחלביים

תכונות ייחודיות

לסחלב מנגנונים מתוחכמים לשיתוף פעולה עם סביבתו. רוב הסחלבים הם אפיפיטים או מטפסים על צמחים אחרים, אך הם אינם טפילים. על מערכת השורשים שלהם גדלה פטריית מיקוריזה המספקת חומרי מזון לסחלב המתפתח. דרכי משיכת חרקים להאבקה הן מגוונות ומתוחכמות. במינים רבים, עלה העטיף התחתון של הפרח, השפית, משמש "משטח נחיתה" לחרקים המאביקים את הפרח ובחלקם היא מדמה צורה של חרק נִקבי. בחלק מהדבורניות יש לשפית צורת דבורה והפרח מדיף ריח של דבורה, דבר המושך דבורים זכרים אליו. לפרחי הסוג Bulbophyllum יש ריח של פגר רקוב שמושך אליו זבובים. למינים רבים של הסחלביים יש דורבן המושך עשים המגיעים לצוף שבתוך הדורבן עם לשונם הארוכה. אבקת הפרח שמורה בגושים הקרויים אבקיות והמחוברים לזנבון הדבוק לבלוטה המפרישה חומר דביק. הזנבון שבו האבקית מתנתק מהפרח ונדבק לחרקים המבקרים אותו. כשהחרק מבקר פרח אחר הוא מעביר את אבקת הפרח לשחלה שלו.

זרעים

רביית סחלביים נעשית בעיקר על ידי זרעים. זרעי הסחלביים הם על-פי רוב כמעט מיקרוסקופיים, "זרעי אבק". תכונה זו מקנה להם כושר הפצה למרחק רב, אך גם מגבילה מאוד את קצב התפתחות הנבט. מכיוון שהזרעים חסרי חומר מזין (אנדוספרם), צמיחתם איטית והזמן שבו הזרע מתפתח לצמח בוגר יכול להגיע עד עשר שנים. כדי שהזרעים ינבטו ויתפתחו בטבע יש צורך בנוכחות הפטרייה שאיתה גדל הסחלב בסימביוזה. ריבוי מסחרי של זרעי סחלבים נעשה במעבדות על גבי מצע מעוקר של ג'ל הכולל חומרי מזון או על מצע של הפטרייה. בתרבות, משך הזמן לפרחים הראשונים הוא עד חמש שנים.

ריבוי וגטטיבי

סחלבים ניתנים לרבייה גם מחלקי צמח. סוגים מסוימים מצמיחים "קייקי" (צמח בת הנוצר מהבסיס), הניתן להפרדה מצמח האם אחרי שהוא מפתח שורשים ועלים. סוגים אחרים מצמיחים ייחורי אוויר עם שורשים בחיקי העלים, ואלו ניתנים להפרדה מצמח האם. השיטה המודרנית משתמשת בתאים מריסטמטיים, תאי גזע של הצמח, הנמצאים בראשי פקעי העלים. רקמה עם תאים אלו מוכנסת לכלים שבהם תמיסה של חומרי מזון, וממנה מתפתח צמח המועבר למצע גידול.

שימור

כל סחלבי הבר מוגנים מסחר בינלאומי במסגרת ה"Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna) "CITES). הם נחשבים כמינים בסכנה או באיום במקומות הגידול הטבעי שלהם.

שימושים

השימוש העיקרי של הסחלב הוא כפרח נוי, באדמה או בזר. מרכיבי סחלב משולבים בבשמים.

וניל

פולי סחלב הווניל משמשים לתיבול, בעיקר לקינוחים. משתמשים בזרעים או במיצוי כהלי של הפול. במקור הווניל הוא ממקסיקו, אבל כיום מגדלים אותו בעיקר במדגסקר, בהודו ובסין. בגלל מחירו, בדרך כלל משתמשים בתמציות המכילות ונילין מלאכותי, המרכיב העיקרי של הווניל הטבעי, במקומו. הצרכן הגדול ביותר של הווניל הוא חברת קוקה קולה.

הסחלב

משקה הסחלֶב פופולרי במזרח התיכון. הוא עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (tubers) הנקראת "מילד" (milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה.
שמן תירס

שמן תירס הוא שמן המופק מנבט תירס. השימוש העיקרי שלו הוא בבישול, שבגלל נקודת העשן הגבוהה שלו הופכת את שמן התירס לשמן טיגון חשוב. הוא גם מרכיב מרכזי במרגרינות מסוימות.
שמן תירס הוא בדרך כלל זול יחסית לסוגים אחרים של שמנים צמחיים.
בושל אחד של תירס מכיל 1.55 פאונד של שמן תירס (2.8% מהמשקל). אגרונומי תירס פתחו זנים בעלי אחוז שמן גבוה, אולם זנים אלו נוטים להראות תשואות שדה נמוכות, ולכן הם לא מקובלים באופן אוניברסלי על ידי המגדלים.
שמן תירס הוא גם חומר גלם המשמש לביודיזל. שימושים תעשייתיים אחרים לשמן תירס כוללים סבון, משחה, צבע, ציפוי נגד חלודה למשטחי מתכת, טקסטיל, ניטרוגליצרין וקוטלי חרקים. הוא משמש לעיתים כנישא למולקולות תרופה בהכנות תרופות.
וראפאמיל

מנגנון הפעולה

תעלות סידן מסוג L מבוטאות בשריר החלק של כלי הדם ובשריר הלב. חוסמי תעלות סידן חוסמות את התעלות וגורמות להרחבת השריר. וראפאמיל פועלת בעיקר על הלב ובכך היא פחות יעילה בהרחבת כלי הדם. בפעילותה על הלב היא מפחיתה את מערכת ההולכה של הלב (ב-AV node) ויש לה פעילות המפחיתה את כיווץ שריר הלב (אפקט אינוטרופי שלילי) ופעילות המפחיתה את קצב הלב (אפקט כרונוטרופי שלילי).

התוויות

וראפאמיל מותווית בישראל ליתר לחץ דם, הפרעות קצב ותעוקת חזה.

התוויות נגד

אין להשתמש בתרופה במקרה של אי ספיקת לב ובמצבים שונים המאופיינים בחסימת ההולכה בלב (כגון מצבים של חסימת AV).
אבירות כפרית

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בכפר סיציליאני ביום הפסחא. עוד בטרם עליית המסך, נשמע קולו של טורידו שר סרנדה ללולה (הנשואה לאלפיו). לאחר קטע עליז של מקהלת איכרים נותרת על הבמה סנטוצה, ההולכת לבקר את מאמא לוצ'יה. סנטוצה מחפשת את טורידו, בנה של לוצ'יה. האם משיבה כי זה הלך לפרנקופונטה על מנת להביא יין לביתם, ואילו סנטוצה משיבה כי אין זה נכון וכי הוא נצפה בכפר לפנות בוקר. לאחר מכן רומזת היא כי לבה נשבר בגללו. באותו הרגע נכנס לבמה העגלון אלפיו ושר אריה עליזה בליווי מקהלת איכרים על אודות חייו של העגלון. בסיום האריה משוחח קלות אלפיו עם לוצ'יה. בשיחה הקצרה עם לוצ'יה אלפיו מספר כי טורידו נראה בבוקר בקרבת ביתם (של אלפיו ולולה). כאשר לוצ'יה מנסה לחקור עוד בעניין, סנטוצה מהסה אותה. למשמע התפילה המתחילה בכנסייה, אלפיו הולך לו.
הכל נכנסים לכנסייה למעט לוצ'יה וסנטוצה המחכות בחוץ לסיום התפילה. לאחר התפילה מגוללת סנטוצה בפני לוצ'יה את דבר המעשה באריה מרגשת: היא מספרת לה כי טורידו, בטרם הלך לשירותו הצבאי, הבטיח ללולה שיישא אותה. כאשר חזר, זו כבר הייתה נשואה, והוא רצה באהבה חדשה על מנת להשכיח מלבו את זו הקודמת, וכך לקח לו את סנטוצה ואלה אהבו זה את זה. עם זאת, לולה מקנאת בשניים ומפתה את טורידו. כך, מספרת סנטוצה, לקחה ממנה לולה את טורידו והיא נשארה קירחת מכאן ומכאן. השיחה מסתיימת ולוצ'יה הולכת לכנסייה על מנת להתפלל בעבור השניים.
נכנס אל הבימה טורידו. סנטוצה פוצחת איתו בשיחה בה נשמעים חילופי דברים קשים; טורידו מנסה להתנער מאשמה ולטעון כי הוא חף מפשע ואף מנסה להפיל רגשות האשם על סנטוצה. במהלך חילופי הדברים נכנסת לולה בעצמה אל הבמה, שרה לעצמה שיר שמח על אותו ה"אחד שאין יפה ממנו". בין השלושה משולחים "חיצי רעל" של עקיצות סרקסטיות. לאחר עזיבתה של לולה השניים שרים דואט בו כועס טורידו על סנטוצה, ואילו זו האחרונה מפצירה בו שיישאר עמה. לבסוף רבים השניים וסנטוצה, בפרץ זעם, מקללת את טורידו שיוצא מן הבמה. אז נכנס אלפיו, וסנטוצה, מספרת לו את האמת על אשתו הבוגדנית. השניים שרים דואט ובכך חותמים את החלק הראשון של האופרה.
לאחר נגינת האינטרמצו על ידי התזמורת, נפתחת הסצנה בחגיגה של כל אנשי הכפר העולצים והשותים יין, הכול תחת "שרביטו" של טורידו הדואג למלא את הכוסות. נכנס אלפיו וטורידו מוזג לו יין, אך זה מסרב לקבלו ואומר בפני כולם כי היין הזה עלול להרעילו. האיכרים מתחילים להבין במה מדובר, ובסיום חילופי הדברים נושך טורידו את אוזנו של אלפיו - סימן מקובל להזמנה לדו-קרב. טורידו מתוודה בפני אלפיו על אשמתו, אך לדבריו, אם יהרוג אלפיו אותו, תישאר סנטוצה לבדה ולזאת לא יסכים. טורידו נכנס לביתו על מנת לבקש את ברכת אמו בטרם יצא לדו-קרב. טורידו נפרד ממאמא לוצ'יה ויוצא. לאחר רגעים מספר נשמעת זעקה של אחת מנשות הכפר המבשרת כי טורידו נרצח.
עדנה בליליוס

קורות חייה

בליליוס נולדה וגדלה בירושלים. למדה תיאטרון בתיכון לאמנויות בירושלים. אחר-כך נסעה לארצות הברית ולמדה בבית הספר של לי שטרסברג בניו יורק (2000). כששבה לישראל למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים (2003-2001), בתקופה זו זכתה שלוש פעמים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל (2001, 2002, 2003). אחר-כך עברה לרוסיה ולמדה במשך שלוש שנים במוסד לאמנות הדרמה במוסקבה של אנטולי וסילייב, שם עבדה והציגה טקסטים קלאסיים פרי עטם של אפלטון, תומאס מאן, פושקין, צ'כוב וגוגול (2006-2004).
עדנה בליליוס שבה לישראל ביולי 2006. לאחר שובה העלתה את הצגת היחיד "יפהפייה שלי... מתוקה שלי", אותה ביימה גאולה סבידנסקי, והן עיבדו את החומרים יחדיו. ההצגה עוסקת במערכות יחסים בין גברים לנשים, באהבות ובאכזבות, בליליוס שיחקה בהצגה למעלה מעשרים דמויות. ההצגה הוצגה לראשונה בתיאטרון החאן ורצה ברחבי הארץ במשך למעלה משנה. במקביל עבדה בליליוס עם קבוצת תיאטרון האימפרוביזציה "קתרסיס".
בתיאטרון גשר שיחקה את עדנה חזני בהצגה "רומן בעבודה". אחר-כך שיחקה בגשר את פבלובה בהצגה "הנסיכה איבון". בליליוס שיחקה בהצגה "המיטב שבאדם", בבימויו של טובי דיקמן, במסגרת מעבדתרבות דימונה.
היא משחקת את הלגה בהצגה "הבית על שפת האגם", שעוסקת במלחמת העולם השנייה, שהוצגה לראשונה בפסטיבל עכו ומאז מוצגת בתיאטרון תמונע, לצידן של יעל רסולי ורינת שטרנברג. ההצגה נכתבה על ידי יעל רסולי שביימה אותה ביחד עם יערה גולדרינג. בתיאטרון הבימה היא משחקת במחזמר גבעת חלפון אינה עונה בתפקיד שפרה חסון.
תפקידה הראשון של בליליוס בטלוויזיה היה בסדרה "טקסי דרייבר" (2010), בו גילמה את דמותה של אורנה, אחותה של שירית (סיגל שחמון), שנהרגה על ידי אחד מנהגי המוניות ומנסים לשדך לה אותו.
בסדרה "חיים אחרים" (2010) שיחקה אישה דתיה שמתקשה ליצור אינטימיות.
בסדרה "חטופים" (2010) שיחקה את דליה, אחות במתקן לשבויים חטופים. בסדרה "סברי מרנן" מגלמת את דמותה של מירב חסון, רווקה מפונקת ועצבנית שחיה עם ההורים (סילבן ורחל חסון, אותם משחקים יהורם גאון ויונה אליאן). ב-2017 החלה לשחק בסדרה ויקי ואני בערוץ 10 בתפקיד שמרית.
בסרט "רסיסי אהבה", בבימויו של ניסים נוטריקה אשר יצא לאקרנים בינואר 2012. הסרט מתרחש בירושלים של שנות השישים ושבעים והוא מגולל את סיפורו של סמי (יחזקאל לזרוב), גבר הנשוי למלכה (ריימונד אמסלם) שמנהל רומן עם דינה (בליליוס) אשה שאינה מוערכת בסביבתה. ב-2017 שיחקה בסרט הקולנוע מכתוב.
ב-2018 שיחקה בסדרת הדרמה "שלטון הצללים".
בליליוס נשואה ואם לשתי בנות.
אברהם יעקב פאם

הרב אברהם יעקב הכהן פאם (וידזה, ה'תרע"ג - ניו יורק, כ"ח באב ה'תשס"א) היה ראש ישיבת "תורה ודעת" בברוקלין שבניו יורק, יושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית, מייסד רשת בתי הספר שובו בישראל, פוסק הלכה ודרשן.

תולדותיו

נולד בעיירה וידזה (אז בפלך וילנה של האימפריה הרוסית , כיום בבלארוס) לרב מאיר זאנוויל, תלמידו של ה"חפץ-חיים", ולרחל לאה בת רבי שמעון דב אנוליק, רבן של שאקי ושדליץ. בשנת ה'תרפ"ג, בגיל 11, נשלח ללמוד בישיבת "עטרת צבי" שבקובנה. 
בשנת ה'תרפ"ז היגר עם הוריו לארצות הברית שם קיבל אביו את משרת רב בית הכנסת הגדול של בראונסוויל בברוקלין, ושימש כר"מ בישיבת רבי חיים ברלין. הוא החל ללמוד בישיבת תורה ודעת אצל רבי דוד הכהן ליבוביץ', ובגיל 21 נסמך להוראה.
בכ"א באב ה'תש"ג נישא לשרה לבית בלמוטה. 
בשנת ה'תרצ"ז התמנה כר"מ בישיבה, ולימים התמנה לראש הישיבה. שימש כיושב ראש ועד הרבנים של ארגון הגג של החינוך היהודי בארצות הברית "תורה ומסורה" וכיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.
בשנת ה'תשנ"א יזם את ייסודה של רשת החינוך החרדית-ישראלית "שובו", הפונה לקהל חילוני ומיועדת בעיקר לילדי עולים מחבר המדינות.
נפטר בכ"ח באב תשס"א. בהלווייתו השתתפו רבבות.
אלווין סטקמן

ביוגרפיה

סטקמן נולד בעיירה אלגומה שבמדינת ויסקונסין, כבנו הרביעי של איכר עני בשם פרדריק סטקמן. עוד בהיותו תינוק עברה המשפחה להתגורר בבראונטון אשר במינסוטה. עד לכיתה י' למד בבית הספר שבעיר, ולאחר מכן עבר ללמוד בסיינט פול. מנעוריו השתלם בשפה הגרמנית, ולאחר לימודיו באוניברסיטה שלט בגרמנית כשפת אם. באוניברסיטה למד סטקמן גרמנית, בוטניקה ומדע המדינה, וכדי לממן את לימודיו עסק בכל מיני עבודות מזדמנות, ואף קיבל עזרה כספית מאחותו.
בשנת 1908 קיבל משרה של עוזר מחקר במחלקה חדשה, לחקר מחלות צמחים, שהוקמה שנה קודם לכן, בקמפוס סיינט-פול שבאוניברסיטת מינסוטה. הייתה זאת התחלתה של קריירה מדעית, שהניבה פירות כה רבים, ונמשכה כמעט 70 שנה. את עבודת המוסמך שלו כתב בנושא דפוסי נביטתם של נבגי פטריית פייחת הדגן.
נאות פרס

היסטוריה

בשנת 2005 יזם ראש עיריית חיפה יונה יהב את שינוי תוכנית בניין עיר לאזור, עד אז ייעודי הקרקע היו לספורט, נופש פנאי ומלונאות, במקום תוכננה באותה עת הקמת אצטדיון סמי עופר ומספר מלונות, יהב ביקש לשנות את היעוד של חלק מהשטח למגורים, לבניית 1,000 יחידות דיור. בסמוך כבר הוקמו בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, מרכז הקונגרסים הבינלאומי, קניון חיפה וקניון קסטרא, מטה חברת החשמל, תחנת רכבת ופארק מת"מ (שהוקם כבר בשנות ה-70), אך הוא היה שומם החל משעות הערב. 
בינואר אישרה הוועדה המקומית ואחר כך בנובמבר 2011, אישרה הוועדה לדיור לאומי במחוז חיפה תוכנית להקמת ‏1,400 דירות, מתוך סך של 5,000 דירות במתחם כולו. ‏בחלק זה של התוכנית שאושר, נבנו 1,400 יחידות דיור בצפיפות של 14 דירות לדונם, על פני שטח של כ-228 דונם, בבינוי מרקמי ברובו בגובה של 7-8 קומות, בצד מספר בניינים שיהיו בני 13 קומות. מרבית השטח הוא בבעלות מינהל מקרקעי ישראל וחלקו הנותר הוא בבעלות פרטית. ה‏תוכנית הקצתה תמהיל של 25% דירות קטנות שמיועדות לזוגות הצעירים ושטחי ציבור פתוחים בהיקף של כ-41 דונם. עוד הקצתה התוכנית 21 דונם למבנים ומוסדות ציבור.  ב-26 דצמבר 2012 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה חיפה את תוכנית "מגדלי קסטרא" בצפון השכונה, הכוללת תוספת זכויות בנייה לשני מגדלים בשטח מגרש החנייה של קניון קסטרא. הפרויקט כולל שני מגדלים במגרש בשטח 3.8 דונם הצמוד למבנה הקניון: מגדל דיור מוגן לגובה 30 קומות ומגדל  משרדים בגובה 17 קומות.
בתחילת 2013, שיווקה המדינה את הקרקעות בשכונה במחירים נמוכים, במטרה שיוצעו למכירה מאות דירות במחירים של פחות ממיליון שקל לזוגות הצעירים. אולם בפועל, התרחשה עליית מחירים מהירה, כאשר כ-50% מדירות נמכרו למשקיעים.  
השכונה נחנכה רשמית באוקטובר 2014 במעמד נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס, וראש עיריית חיפה יונה יהב.
ביוני 2018, אושרה התוכנית להקמת השלב השני של השכונה. במסגרת התוכנית ייבנו 5,072 דירות חדשות, לכ-20,000 תושבים, בצפיפות של 17.4 דירות לדונם על שטח של 748 דונם שבבעלות רשות מקרקעי ישראל, בין אצטדיון סמי עופר לגבול חיפה וטירת כרמל. התוכנית תיצור רצף בנוי בין שתי הערים.
ג'וזף לרמור

חייו

ג'וזף לרמור נולד בצפון אירלנד. הוא גדל בבלפסט ולאחר לימודים באוניברסיטה המקומית עבר לאוניברסיטת קיימברידג'.
החל משנת 1885 לימד באוניברסיטת קיימברידג', ובשנת 1903 התמנה לפרופסור למתמטיקה.
בשנת 1919 הגה את הרעיון, שכתמי השמש הם עדות לפעילות של מעין דינמו על פני השמש, עקב תנועת נוזל בעל מוליכות חשמלית (לימים התברר שמדובר בפלזמה - גז מיונן), ובכך הניח את היסודות לתאוריית הדינמו, המהווה בסיס להסברת השדה המגנטי של כדור הארץ, של השמש ושל גרמי שמיים אחרים.
בשנת 1921 זכה במדליית קופלי מטעם החברה המלכותית.
לרמור התנגד לניתוק אירלנד מבריטניה ועל רקע זה נבחר לפרלמנט בשנת 1911. הוא היה חבר הפרלמנט עד לשנת 1922. עם סיום עבודתו באוניברסיטת קיימברידג', חזר לצפון אירלנד.
כל החתיכים אצלי

היסטוריה

הלהקה מתאפיינת בסגנון רוק אלטרנטיבי אנרגטי, אך בין שיריה קיימים גם מספר בלדות. סולנית הלהקה איה זהבי פייגלין, אשר השתתפה בעונה השביעית של תוכנית הריאליטי המוזיקלית "כוכב נולד", היא הכותבת והמלחינה של החומר שמבצעת הלהקה. הלהקה הקליטה את אלבומה הראשון בשנת 2009. האלבום ששמו כשם הלהקה, "כל החתיכים אצלי", יצא בשנת 2010 בהוצאת חברת התקליטים נענע דיסק. באלבום נכללה גרסת הלהקה לשיר "למה לי לקחת ללב" של אריק איינשטיין ושלום חנוך. 
האלבום השני של הלהקה, "#2", הוקלט בשנת 2012 באמצעות "מימון המונים" של הקהל. אלבום זה הופץ גם הוא בחברת התקליטים נענע דיסק. בנוסף הוא הפך לפרויקט אינטרנטי (שנקרא "10/10") שבו כל שיר קיבל קליפ מיוחד לו, אך עם קונספט דומה. באוגוסט 2012 יצאה הלהקה ל"מסע הבחירות של כל החתיכים אצלי", סיבוב של עשרות הופעות בכל הארץ במשך שבוע ימים, כמחווה ל"מסע הבחירות של מאיר אריאל", שהתקיים 25 שנים קודם לכן, בסוכות 1987.
באפריל 2013 הופיעה הלהקה ביום העצמאות במודיעין וזו הייתה הופעתה האחרונה עד היום למעט המופע המלווה את אלבום המחווה "שרות חוה אלברשטיין" שיצא בשנת 2014 במסגרת פרויקט "עבודה עברית". לאלבום זה תרמה הלהקה גרסה לשיר "לונדון", שהפך לסינגל המצליח ביותר באלבום ונגני הלהקה לקחו חלק בהקלטות של שאר השירים בפרויקט.

פירוק הלהקה

בדף הפייסבוק של הלהקה מציינים את מסע ההופעות באוגוסט 2012 כתאריך פירוק הלהקה (למרות שהלהקה המשיכה להופיע גם ב 2013).
לדברי איה זהבי פייגלין הסיבה לפירוק היא מכיוון שהלהקה הגיע למיצוי אם כי היא לא פוסלת שהלהקה תחזור להופיע בעתיד.  
איה זהבי פייגלין הוציאה שני אלבומי סולו מאז פירוק הלהקה.
גלעד מאיר הקים את להקת מאיור ואליו הצטרף הוד שריד.
יום ללא עישון

יום ללא עישון (WNTD) מצוין ב-31 למאי כל שנה ברחבי העולם. יום זה נועד לעודד ברחבי העולם 24 שעות של התנזרות מכל צורות הטבק. ובנוסף להגביר את התודעה הציבורית להתרחבות השימוש במוצרי טבק, ואת ההשפעות הבריאותיות של עישון טבק, שגורמות כיום ליותר מ-7 מיליון מקרי מוות בכל שנה ברחבי העולם, שמתוכם כ-890,000 הם תוצאה של חשיפה של אנשים לא מעשנים לעישון פסיבי.

נושא השנה

מדי שנה, ארגון הבריאות העולמי בוחר נושא, על מנת ליצור מסר גלובלי אחיד יותר עבור ה'יום ללא עישון'. נושא זה הופך להיות המרכיב המרכזי של סדר היום של ארגון הבריאות העולמי בנושא טבק לאותה השנה. ארגון הבריאות העולמי מפקח על יצירה והפצה של חומרי פרסום הקשורים לנושא, כולל חוברות, פליירים, פוסטרים, אתרי אינטרנט ועיתונות. בשנת 2008 הכניסו גם סרטונים כחלק מהקמפיין "נוער נטול טבק", וב-2009 הוכנסו גם הפודקאסטים לקמפיין.

פרסים

מאז 1988, מחלק ארגון הבריאות העולמי פרסים לארגונים או לאנשים פרטיים אשר תרמו תרומות חריגות לצמצום צריכת הטבק. פרסי 'יום ללא עישון' העולמי ניתנים לפי שישה אזורי עולם שונים (אפריקה, אמריקה, מזרח הים התיכון, אירופה, דרום מזרח אסיה ומערב האוקיינוס השקט).

התנגדות

עבור חלק מהאנשים, ה'יום ללא עישון' נחשב לפגיעה בחופש הפרט. המעשנים, מגדלי טבק ותעשיית הטבק מצאו דרכים להשמיע את דעתם על היום ללא עישון, בהשתתפות במחאות,  במעשי התרסה, ובהעלאת כמות הפרסומות והאירועים התומכים בעישון ושימוש בטבק.
פנחס טורברג

פנחס טורברג (1875, יידוובנה, לומז'ה, פולין - 1952, ניו יורק) היה סופר וביבליוגרף עברי, בוגר ישיבת וולוז'ין.

ביוגרפיה

טורברג נולד למשפחה תורנית "משכילה". כשהיה בן 15 החל ללמוד בישיבת וולוז'ין ונשאר בה עד סגירתה בשנת 1892. בוולוז'ין נמנה טורברג על חוג ה"משכילים" בישיבה והיה חברו של חיים נחמן ביאליק, שלכבוד פרידתם כתב את שירו "היה שלום, אחי!". בישיבה, ערך טורברג עיתון תלמידים בשם "החיים" שיצא בכתב יד, ולאחר סגירת הישיבה ערך והוציא עיתון אחר בשם "הבוקר אור", שקישר בין התלמידים לאחר שהתפזרו לביתם עם סגירת הישיבה. העיתון הוקדש "למדע וספרות". לאחר סגירתה של ישיבת וולוז'ין, עת היה טורברג בן 18, הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "המליץ" ו"הצפירה".
בשנת 1898 היגר לארצות הברית. שם ערך את העיתון "די יידישע וועלט" בניו יורק, יחד עם חמיו, צבי מסליאנסקי. מאמרים ביבליוגרפיים פרי עטו התפרסמו במספר כתבי עת עבריים. בין השאר סייע טורברג לשמעון דובנוב במחקריו.
ארפוד

היסטוריה

זוהי עיר חדשה שהוקמה על ידי הצרפתים ב-1917 על פי תכנון של רחובות אורתוגונליים ובהם גם בתים הבנויים חומר וקש. הצבע האדמדם של בתי העיר מוסיף לה נופך מיוחד, במיוחד בשקיעות האדומות-כתומות.

פסטיבל התמרים

ארפוד היא בירת התמרים. בכל חודש אוקטובר היא לובשת חג. במשך שלושה ימים מציינים את החג בתחרויות ריקודים מסורתיים ובהצגת הדקלים המשובחים.

העיר כיעד תיירותי

העיר משמשת כבסיס ליציאה לטיולים במדבר. יש בעיר 14 בתי מלון. 58 ק"מ מזרחית לארפוד נמצאת מרזוגה ובה דיונות החול המפורסמות בשל הזריחות והשקיעות היפות. המראות המרהיבים של דיונות המדבר הפכו אותה ליעד מועדף לצילומי סרטים. באזור העיר צולם ב-1999 סרטו של סטיבן מומרס "המומיה".

יהודים

במהלך מרד מולאי מוחמד נגד הצרפתים, הוצא להורג הרב דוד אבוחצירא. בעקבות כך, נמלט אל העיר בן דודו הרב אליהו אבוחצירא, וכיהן בה כדיין ורב עד פטירתו בשנת 1926. לאחר פטירתו, שימש בתפקיד בנו הרב מכלוף אבוחצירא. במקביל, עבר לעיר הבאבא סאלי, ובין השנים 1940-1951 כיהן כרב, ולצדו אחיו הרב יצחק. בנו רבי מאיר אבוחצירא שימש כרב משנת 1953.
יחסי אוגנדה–ישראל

היסטוריה

בשנת 1962 אוגנדה זכתה לעצמאות ומיכאל מיכאל מונה לשגריר ישראל במידנה החדשה. בשנת 1966, בשעת מסעו של ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ורעייתו לארצות אפריקה, נוצרו קשרים חזקים בין מדינאים ואנשי צבא ישראליים לבין הצבא האוגנדי. אידי אמין (לימים שליט אוגנדה), השתתף בקורס צניחה של צה"ל. הוא אמנם לא סיים את הקורס, אך קיבל כנפי צניחה אותן נשא בגאון על חזהו במשך כל תקופת שלטונו. בהמשך סייעו מומחים ישראליים בהקמת חיל האוויר של אוגנדה ובית הספר לטיס של המדינה, שבראשו עמד קצין ישראלי, ברוך (בורקה) בר-לב (ברלוביץ'). חברת סולל בונה הקימה מבנים רבים באוגנדה ובכלל זה את מבנה שדה התעופה באנטבה.
בשנת 1971 ערך אידי אמין, כנשיא אוגנדה, ביקור רשמי בישראל.
בשנת 1972, ראש הממשלה גולדה מאיר סירבה למכור לאמין מטוסי פנטום. במקביל לביקורו של נשיא אוגנדה אידי אמין, ביקש ממנו קדאפי לנתק את קשריו עם ישראל ולגרש את נציגיה של ישראל תמורת סיוע צבאי וכלכלי.
אידי אמין ביצע את המעשה. הוא גירש מאוגנדה את כל הישראלים, שהיוו קהילה גדולה ובעלת עוצמה. באותה שנה אמין גם יצא באמירות אנטישמיות קשות ואף שלח מברק לאו"ם שבו הוא מברך על טבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן. העתקים של המברק נשלחו גם ליאסר ערפאת וגם לגולדה מאיר. באותה שנה הוציא אמין מחוץ לחוק את הקהילה היהודית באוגנדה והרס את בתי הכנסת במדינה.
בזמן מלחמת יום הכיפורים ב-1973 דווח ברדיו אוגנדה שאידי אמין שלח חיילים אוגנדים להילחם נגד ישראל.]
לאמין היו קשרים חזקים עם הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) - הוא אף הציע להם את שגרירות ישראל לשעבר כמטה פעולה. בשנת 1976 נחתו חוטפי מטוס אייר פרנס באוגנדה, ושם החזיקו בחטופים הישראלים. ב-3 ביולי 1976 תקפו כוחות צה"ל את שדה התעופה, במבצע שנקרא "מבצע אנטבה", ושחררו כמעט את כל בני הערובה, למעט ישראלית אחת, שאושפזה בבית החולים באותה עת. חיל האוויר של אוגנדה נפגע קשות, היות שחלק גדול ממטוסי הקרב שלו הושמדו בעת המבצע. לאחר המבצע נרצחה בת הערובה המאושפזת בפקודתו של אמין.

משנות ה-90

יחסי אוגנדה-ישראל חודשו בשנות ה-90 וחוזקו קשרי המסחר והכלכלה עם המדינה. עלייתו לשלטון של הנשיא מוסוויני, סימנה את התחלת היווצרות קשרים הדוקים עם ישראל. בין המדינות קיימים כיום יחסים אסטרטגיים שכוללים גם שיתוף פעולה מודיעיני וביטחוני מקיף. ישראל סייעה לבנות מחדש את חיל האוויר של אוגנדה, ומכרה אמצעי לחימה מגוונים.

העשור השני של המאה ה-21

בשנת 2014, במסגרת שיתוף הפעולה, קלטה אוגנדה עשרות אפריקנים שהסתננו לישראל. במהלך ואחרי מבצע צוק איתן, הייתה אוגנדה אחת המדינות הבודדות שתמכו בישראל ואף עמדה לצד ישראל בהצבעות שהתקיימו באו"ם.
יחסי ישראל אוגנדה עלו שלב כשבינואר 2016 חתמו שתי המדינות על הסכמי סיוע כלכלי, תרבותי, חקלאות, צבאי ותיירות. לפי דיווחים באפריל 2016 רכשה אוגנדה מטוסים וכלי נשק מתוצרת ישראלית.
ב-5 ביולי 2016 במסגרת 40 שנה למבצע יונתן נערך טקס חגיגי בראשותם של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ונשיא אוגנדה יוורי מוסבני ששלל השוואה בין ישראל לדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד.
פמיניזם לסבי

אופנה ומיניות

הפמיניסטיות הלסביות הבדילו עצמן מ"בוצ'ה ופמית" (Butch and femme) אשר היו חלק מסצנת הבארים, וחלק מהתרבות הלסבית היחידה באותה תקופה. המונח בוץ' ופם מתאר מאפייני התנהגות זכריים או נקביים. מנקודת מבט פמיניסטית הלסבית הבוץ' זוהתה כגברית ואקטיבית והפם זוהתה כפסיבית הלכודה בתפקיד האישה. הביקורת נבעה מהאשמה של חיקוי ושכפול מערכות יחסים הטרוסקסואליות. חיקוי התפקידים מנציח פטריארכליות ומהווה איום על הפמיניזם. קוד הלבוש בחלק מקהילות לסביות פמיניסטיות, כלל טישרט, אוברול, ג'ינס, מגפיים, מראה נטול איפור, שיער קצר ורגליים לא מגולחות.

המתיחות עם פמיניזם

התהוות הפמיניזם הלסבי קמה כתנועה המבקרת את הפמיניזם והתאוריה הקווירית. התנועה ביקרה את התנועה הפמיניסטית על ההומופוביה בה לקתה, ועל כישלונה לשלב מיניות כקטגוריה בסיסית של חקירה מגדרית, כמו גם התייחסותה ללסביות כנושא נפרד והדרה של לסביות בתנועה.

המתיחות עם הטרוסקסואליות

החוויה הלסבית נתפסת בעיני ההטרוסקסואליות כסטייה מהנורמה החברתית המקובלת. הפמיניסטיות ההטרוסקסואליות הפגינו עוינות כלפי הפמיניסטיות הלסביות, הפער בדרישות הפוליטיות של כל קבוצה התעצם, הן לא ראו את הדרישה לשוויון באותו אופן. בנוסף, הייתה אי-הסכמה בנושאים הקשורים במיניות כמו פורנוגרפיה ו-BDSM. הפמיניסטיות הלסביות ביקשו מהפמיניסטיות ההטרוסקסואליות לבקר מחדש את המוסד ההטרונורמטיבי השמרני, המאפשר דיכוי נשים.

המתיחות עם טרנסג'נדריות

קיימים קולות שונים בפמיניזם הלסבי לגבי טרנסג'נדריות, טרנסקסואליות וטרנסווסטיזם, הדעות הקיצוניים טוענים כי בשינויי מין יש הטלת מום בגוף, וניתוחים לשינוי מין הם רק שלוחה נוספת לתעשיית היופי, העושה שימוש בפתרונות קוסמטיים ובכך רק מעמיקה את הבעיות, בחברה לא מגדרית לא יהיה בכך צורך. רופאים יכולים לייצר אנשים נשיים אך אינם יכולים לייצר נשים.

הביקורת על הפמיניזם הלסבי

ביקורת רבה הופנתה מצד לסביות היספניות ושחורות על הלובן של הפמיניזם הלסבי ועל ההתעלמות שלו משאלות של גזע ומעמד.