google/wiki40b huggingface dataset:
שאלקה 04

היסטוריה

המועדון נוסד ב-4 במאי 1904. כיום מונה המועדון יותר מ-43,000 חברים ומנויים. שאלקה משחקת בבונדסליגה, ליגת הכדורגל הבכירה בגרמניה, ברציפות מעונת 1991/1992 ונמנית עם המועדונים הגדולים במדינה. הקבוצה נחלה שורת הצלחות והישגים, הן בגרמניה והן בתחרויות אירופאיות, אך מאז 1958 לא זכתה באף אליפות. ההישג הגבוה האחרון שלה היה בשנת 2018, אז סיימה במקום השני בליגה. הקבוצה זכתה בחמישה גביעים והגיעה לגמר הגביע הגרמני שבע פעמים נוספות. 
אצטדיונה של שאלקה, פלטינס ארנה, שבנייתו הושלמה בשנת 2001, מסוגל לאכלס 61,973 צופים (כ-45,000 מתוכם יישובים). האצטדיון נחשב למשוכלל באירופה במונחי פונקציונליות, ואירח כמה ממשחקי המפתח של גביע העולם בכדורגל שנערך בגרמניה בשנת 2006.
בשנת 1970 שיחקה שאלקה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בשמינית הגמר ניצחה את קבוצת נורשפינג. ברבע הגמר ניצחה את קבוצת דינמו זגרב, אך בחצי הגמר הפסידה לקבוצת מנצ'סטר סיטי.
שנת 1997 זכתה הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר שגברה בשלב הגמר על אינטר מילאנו בדו-קרב בעיטות עונשין בסן סירו, לאחר שוויון 1-1 בסיכום שני המשחקים.
בשנת 2001 עברה הקבוצה לאצטדיונה החדש, פלטינס ארנה, אשר החליף את הפארקשטדיון ששימש אותה עד אז. בשנת 2006 הגיעה לשלב חצי גמר גביע אופ"א, בו הפסידה לקבוצת סביליה.
בשנת 2011 הגיעה שאלקה לחצי גמר ליגת האלופות, בו הפסידה לקבוצת מנצ'סטר יונייטד. בהמשך השנה זכתה שאלקה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0:5 על קבוצת דויסבורג מליגת המשנה.

אצטדיון הקבוצה

שאלקה מארחת את משחקיה בפלטינס ארנה (Veltins-Arena), הממומן על ידי מבשלת הבירה פלטינס ונבנה בקיץ 2001 עם תכולת של 62,271 מושבים. האצטדיון מחליף את פארקשטדיון ששימש את הקבוצה בעבר ונבנה ב-1973 (הכיל 62,000 מושבים). קודם לכן אירחה הקבוצה במתחם Glückauf-Kampfbahn שנבנה ב-1928 והכיל 35,000 מושבים. באחרונה צומצמה תכולת המושבים ל-5,000 והוא משמש למשחקים בליגות החובבניות.
הנדסה ימית

הנדסה ימית היא תחום העוסק בעיצוב, בנייה, התקנה, תפעול ותמיכה במערכות וציוד של כלי שיט, וכן במערכות ומבנים המאפשרים מגורי נוסעים וצוות, ונשיאת מטען על כלי שיט.
הנדסה ימית היא תחום הקרוב להנדסת מכונות אף שמהנדס ימי חייב להיות גם בעל ידע (ולעיתים אף ניסיון מעשי) במערכות חשמל, אלקטרוניקה, מערכות פנאומטיות, הידראוליות, כימיה, הנדסת בקרה, ארכיטקטורה ימית והנדסת אוניות, הנדסת תהליכים, מתקני קיטור, טורבינות גז ואפילו אנרגיה גרעינית על חלק מכלי השיט.
הנדסה ימית בעת תפעול שוטף של כלי שיט באה לידי ביטוי בהפעלה ובתחזוקה של מערכת ההנעה ומערכות אחרות כגון: מערכות ליצור חשמל, תאורה, דלק, שימון, טיהור מים, מיזוג וקירור. עבודה זו מתבצעת על ידי קציני הנדסה ימית, המוכשרים בדרך כלל לתפקידם במכללות ייעודיות למקצועות הים. הנדסה ימית התגבשה לכדי ענף מקצועי נפרד עם פיתוחם של מנועי הקיטור הימיים, בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-19. המהנדסים הימיים הראשונים נודעו בתואר "מסיק" (באנגלית: Stoker), כיוון שחלק מתפקידם היה להזין פחם במנוע הקיטור. אף שמנועי הקיטור הימיים חלפו מן העולם, התואר Stoker עדיין נמצא בשימוש בקרב יורדי הים.
פיטר ארנט

ביוגרפיה

ארנט כתב לכתב העת נשיונל ג'יאוגרפיק ואחר כך עבד במספר רשתות חדשות, בעיקר ברשת CNN. ארנט ידוע בעיקר בשל עבודתו ככתב מלחמה, וסיקוריו את מלחמת וייטנאם ואת מלחמת המפרץ הראשונה. ב-1997 ראיין ארנט את אוסאמה בן לאדן. 
ארנט זכה בפרס פוליצר ב-1966 לסיקור בינלאומי, על עבודתו בווייטנאם (שבה עבד בעיקר בשביל סוכנות הידיעות Associated Press). בנוסף, ארנט נושא באות מסדר התהילה הניו זילנדי (New Zealand Order of Merit).
ארנט החל את דרכו העיתונאית בבנגקוק, והחל להוציא עיתון מקומי בשפה האנגלית בלאוס ב-1960. מאוחר יותר הגיע לווייטנאם, שם עבד כשליח סוכנות הידיעות Associated Press, וחיבר מספר כתבות חשובות, למורת רוחו של הממשל האמריקאי.
באפריל 2003, במהלך מלחמת ארצות הברית בעיראק, התראיין פיטר ארנט לערוץ טלוויזיה עיראקי, ומתח ביקורת על ארצות הברית והנשיא בוש. לדבריו "התוכנית הראשונית למתקפה אמריקנית בעיראק נכשלה בעקבות עקשנות הכוחות העיראקים". דבריו, ובמיוחד העיתוי שבהן הן נאמרו, עוררו סערה בארצות הברית, ובתגובה ארנט כינה את התקרית "טעות בשיפוט" והתנצל על דבריו. עם זאת הוסיף כי "אמרתי בראיון שנערך בסוף השבוע מה שכולם בכל מקרה יודעים לגבי המלחמה". למרות התנצלותו, רשת NBC בה עבד, החליטה בסופו של דבר לפטרו, ולאחר שיחה שקיים ארנט עם נשיא החברה, ניל שפירו, הודיעה החברה כי הכתב לא יעבוד יותר עבורה.
מעגל נושק

בגאומטריה דיפרנציאלית ובחקר של עקומים, מעגל נושק (באנגלית: Osculating circle) של עקום חלק מספיק בנקודה נתונה p על העקום מוגדר כמעגל אשר מתקרב לעקום בצורה המרבית מבין כל המעגלים המשיקים (באנגלית: Tangent circles) לו בנקודה זו.
באופן אינטואיטיבי ניתן לתארו בתור המעגל שעובר דרך p ודרך שתי נקודות נוספות על העקום הקרובות אינפיניטסימלית ל-p. מרכזו נח על חלקו הפנימי של הנורמל של העקום בנקודה זו, ועקמומיותו זהה לזו של העקום בנקודה זו.
מרכזו ורדיוסו של המעגל הנושק נקראים בהתאמה מרכז העקמומיות ורדיוס העקמומיות של העקום בנקודה זו.

תיאור אינטואיטיבי

המחשה יפה וקולעת למושג המעגל הנושק מתוארת בפסקה הבאה. נניח כי מכונית נעה לאורך מסלול עקום כלשהו על פני כביש מישורי נרחב. כעת נניח כי ברגע מסוים במהלך תנועתה ובנקודה מסוימת על פני העקום ההגה שלה ננעל במצבו הנוכחי הרגעי. המעגל שהמכונית תתווה לאחר מכן כתוצאה מכך הוא המעגל הנושק לעקום בנקודה זו. רדיוסו הוא רדיוס העקמומיות של העקום בנקודת הנעילה ועקמומיותו היא כשל העקום בנקודת הנעילה.

תיאור מתמטי

יהי (γ(s עקום פרמטרי רגולרי, כאשר s הוא אורך הקשת של העקום ופרמטר לתיאורו. הצגה זו קובעת את וקטור היחידה המשיק T, את וקטור היחידה הנורמלי, את העקמומיות (k(s ואת רדיוס העקמומיות בכל נקודה על העקום:
נניח כי p היא נקודה על העקום c בה העקמומיות שונה מאפס. מרכז העקמומיות המתאים הוא בנקודה Q במרחק R לאורך N, באותו הכיוון אם k חיובי ובכיוון ההפוך אם k שלילי. המעגל בעל המרכז Q והרדיוס R נקרא המעגל הנושק לעקום C בנקודה P. 
אם C הוא עקום מרחבי רגולרי אז המעגל הנושק מוגדר בצורה דומה, באמצעות וקטור הנורמל N. המעגל שוכן במישור הנושק, המישור הנפרש על ידי הווקטור המשיק ווקטור הנורמל T ו-N בנקודה P.
אם העקום המישורי נתון בפרמטריטזיציה רגולרית אחרת
כאשר רגולרי פירושו  עבור כל t. אז הנוסחאות לעקמומיות (k(t, וקטור היחידה הנורמלי (N(t, רדיוס העקמומיות (R(t והמרכז (Q(t הן:

פרבולה

עבור הפרבולה:
ורדיוס העקמומיות הוא:
בקודקוד מתקיים  ורדיוס העקמומיות שווה ל-0.5. לפרבולה יש מגע מסדר רביעי עם המעגל הנושק לה בנקודה זו. עבור t-ים גדולים רדיוס העקמומיות גדל בקצב יחסי ל-~ t³, והעקום הולך ונעשה קרוב יותר ויותר לישר.

עקום ליסאז'ו

עקום ליסאז'ו בעל יחס תדירויות 2:3 ניתן להצגה פרמטרית באופן הבא:
העקמומיות (k(t, וקטור היחידה הנורמלי (N(t ורדיוס העקמומיות (R(t שלו הם:
ו-:

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
המעגל הנושק כונה כך
על ידי לייבניץ.
בנייה גאומטרית של המעגל תוארה על ידי אייזק ניוטון בספרו פרינקיפיה:
בהינתן, בכל מקום כלשהו, המהירות שבה גוף נתון מתווה צורה מסוימת, ובמונחים של כוח שכיוונו למרכז מסוים: למצוא את המרכז הזה
— אייזק ניוטון, פרינקיפיה, טענה 5, בעיה 1.
קים ג'ונג צ'ול

חייו

קים ג'ונג-צ'ול הוא בנה הבכור של קו יונג-הי, ובנו השני של קים ג'ונג-איל (קים ג'ונג נאם, בנו הבכור של קים ג'ונג איל, נולד לו מרעייתו הראשונה).
עד שנת 2001 סברו חוקרים ברחבי העולם כי יורשו של קים ג'ונג-איל יהיה בנו הבכור, קים ג'ונג-נאם. במאי 2001 נעצר ג'ונג-נאם ביפן באשמת נשיאת דרכון מזויף. בעקבות אירוע זה גורש קים ג'ונג-נאם לסין ומשם לקוריאה הצפונית, אולם האירוע גרם למתח בינלאומי ולירידת קרנו של קים ג'ונג-נאם, אשר עבר למקאו.
בעקבות אירועים אלו החל צבא קוריאה הצפונית בפרסומים המהללים את "האם המכובדת הנאמנה ביותר למנהיג האהוב" – כאשר הכוונה לקו יונג-הי, אמו של קים ג'ונג-צ'ול.
בשנת 2007 מונה קים ג'ונג-צ'ול כסגן היושב ראש של מחלקת ההנהגה של מפלגת הפועלים של קוריאה, המפלגה השלטת בקוריאה הצפונית. מינוי זה פורש בקרב מומחים ברחבי העולם כמצביע על כך שקים ג'ונג-צ'ול יהיה יורשו של קים ג'ונג-איל, עד שביוני 2009 פנה קים ג'ונג-איל למפלגה השלטת וביקש את אישורה למינוי בנו הצעיר, קים ג'ונג-און, כיורשו.
זדנקה הונסובה

ביוגרפיה

הונסובה נולדה וגדלה בייהלבה.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה הונסובה יחד עם חברותיה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית לפני הונגריה וארצות הברית, מתוך 11 נבחרות. השתתפותה הייתה מצוינת והיא דורגה במקום הראשון מתוך 90 המשתתפות בתחרות. אחת מחברות הנבחרת, אלישקה מיסקובה, חלתה בשיתוק ילדים כבר ביום הראשון לבואן ללונדון והוחלפה על ידי ורה רוז'יצ'קובה. באותו היום שבו הן התחרו, נפטרה חברתן, אלישקה מיסקובה. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו.
סונדרה לוק

ביוגרפיה

לוק נולדה בעיר שלביוויל שבטנסי לריימונד סמית, איש צבא במקצועו, ופאולין ביירן לוק, פועלת מפעל. הוריה נפרדו לפני שנולדה ולוק גדלה לצד אביה החורג אלפרד טיילור לוק.
למדה במשך שנה ב"אוניברסיטת מרכז טנסי" לפני שנשרה במטרה לפתח קריירת משחק. לפני שהפכה לשחקנית עבדה לוק במספר עבודות.

קריירה

לוק הצליחה לגבור על 2000 מועמדות לתפקיד הצעירה מיק קלי בדרמה "צייד בודד הוא הלב".
הופעה זו הייתה לראשונה של לוק כשחקנית קולנוע והיא העניקה לה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפריצת השנה.
זכתה לדחיפה מקצועית רבה מקלינט איסטווד לקראת שנות ה-70 של המאה ה-20 לאחר שליהק אותה למערבון שלו "פורע החוק ג'וסי וולס" ולסרט הפעולה "מלכודת לבלש". שיתוף המשיך גם בין בני הזוג המשיך גם לסרט ההרפתקאות "מחפש צרות" בו שיחקה לוק בתור הזמרת לין האלסיי טיילור ובסרט ההמשך "צרות צרורות".
בהופעתה השלישית עבור איסטווד במערבון הקומי "ברונקו בילי" הופיעה בתפקיד אנטונט לילי עליו הייתה מועמדת לפרס השחקנית הגרועה ביותר.
ב-1983 הופיעה לוק בסרט הרביעי והרווחי ביותר בסדרת סרטי "הארי המזוהם" "מכת פתע" בתפקיד ג'ניפר ספנסר השוכרת את שירותיו של הבלש הארי קלהן לחקירת אונס אותו עברה בעברה.
לוק ביימה את סרטה הראשון, "רטבוי", בשנת 1986, והועמדה בפעם השנייה לפרס פטל הזהב לשחקנית הגרועה ביותר.
בשנת 1990 ביימה לוק את סרטה השני, המותחן "דחף", ובשנת 1997 את סרטה הרביעי "עשה לי טובה".

חיים אישיים

בשנת 1967 התחתנה לוק עם הפסל גורדון אנדרסון, הומו מוצהר שהיה חבר קרוב שלה.
ע"פ הביוגרפיה שפרסמה לוק בשנת 1997 "The Good, the Bad, and the Very Ugly" סידורי החתונה מעולם לא הושלמו.
לוק הייתה זוגתו של כוכב הקולנוע קלינט איסטווד במשך 14 שנה, בהן עברה, לטענתה, שתי הפלות על פי בקשותיו של איסטווד.
לאחר שנפרדו תבעה לוק משפטית את איסטווד לאחר שהחליף את מנעולי הבית המשותף בו גרו השניים.
כשנה לאחר מכן הגיעו השניים להסדר לאחר שאיסטווד נתן ללוק חוזה בימוי, אולם האולפנים בהם הייתה לכאורה חתומה, מעולם לא שכרו אותה לביים.
בשנת 1996 הגישה תלונה שנייה כנגד איסטווד בגין הונאה. השניים הגיעו בשנת 1999 לסיכום שלא פורסם.
בשנת 1990 נאלצה לוק לעבור כריתת שד לאחר שאובחנה כחולה במחלת סרטן השד, ממנה החלימה באופן מלא.
מאקינאק

היסטוריה

מיקומו האסטרטגי של האי, שבעקבותיו היה האי מאקיניאק מרכז לסחר בפרוות, הביא להקמת מצודת מאקיניאק. כיבוש האי והמצודה במלחמת 1812 על ידי הכוחות הבריטיים-קנדיים, היה אחד הגורמים שהביא לניצחון הבריטים במערכה. במרכז האי מבצר עתיק שנבנה על ידי הבריטים במהלך המהפכה האמריקאית, מסביבו שומרו המבנים העתיקים של העיר ולאי צביון ייחודי מתקופת המהפכה.

תיירות

האי ידוע בתור אתר תיירות פורה אליו נוהרים מדי יום כ-15,000 מבקרים, והוא משומר מזה שנים רבות. באי מלונות רבים וכלכלת האי מבוססת על התיירות הפורה, שגורמי המשיכה שלה הם הנוף, חופשות באווירה עתיקה, צפרות וצפייה בחיות נדירות והפאדג' הייחודי. האי ידוע כאחד המקומות הטובים בעולם בייצור פאדג'.
עבודי קריאייטיב

עבודי קריאייטיב היה בית ספר לפרסום ושיווק, שפעל בבית ציוני אמריקה בתל אביב. 
בית הספר נוסד בשנת 1989 על ידי אהרון עבודי והיה חלק מחברת 'עבודי' העוסקת בתחומי הפרסום בישראל. ב-2003 הועבר בית הספר לתפעולו של נאור הרמן.
בית הספר הציע מגוון קורסים, סדנאות, לימודי תעודה, הכשרות ולימודי העשרה בתחומי פרסום, קופירייטינג וקריאייטיב במספר מגמות לימוד. במסגרת הלימודים השתלבו הסטודנטים בלימודים רב תחומיים המשלבים בין לימודי תאוריה והתנסות מעשית. הלימודים הועברו על ידי סגל הכולל אנשי קריאייטיב ופרסום. בית הספר נהג לשלב בנושאי הלימוד מודעות חברתית וסביבתית.
ב-24 ביוני 2013, הודיעה הנהלת בית הספר על סיום פעילותה ושיגרה לכלל תלמידי עבודי דואר אלקטרוני המצר על סגירת שעריו.
המרגלים של וושינגטון

עלילה

בשנים 1776–1777, במחוז סטוקט בניו יורק, חוואי צעיר וחברי ילדותו יוצרים מחתרת מרגלים בשם מחתרת קלפר אשר עוזרת בסופו של דבר להפוך את היוצרות במלחמת העצמאות האמריקאית. הסדרה מתחילה באוקטובר 1776, זמן קצר לאחר ניצחונות הבריטים, למען מלך אנגליה, בלונג איילנד, סטטן איילנד, ובעיר ניו יורק אשר הותירו את צבאו של ג'ורג' וושינגטון במצוקה קשה.
על פי שקופיות ההקדמה של הפרק הראשון: "סתיו 1776. המורדים הכריזו מלחמה על כתר המלוכה. עקב עגינה מוצלחת של חילות הים, צבא הוד מלכותו דחק את צבאותיו של ג'ורג' וושינגטון ליערות. העיר ניו יורק משמשת כבסיס מבצעים עבור הבריטים. הנאמנים לכתר באי לונג איילנד הסמוך, שומרים על ערנות מפני מרגלים ותומכיהם".

פרסים ומועמדויות

העונה הראשונה של הסדרה קיבלה את פרס המדיה והבידור מטעם ארגון "בנות המהפכה האמריקאית" (Daughters of the American Revolution).
המרכז למחקר מדיני

המרכז למחקר מדיני (בראשי תיבות: ממ"ד) הוא גוף המודיעין וההערכה של משרד החוץ בישראל. המרכז אחראי על לימוד וניתוח מגמות ותהליכים במזרח התיכון ועיבוד החומר לצורכי יחידות המשרד בישראל ולנציגויותיו בחו"ל. המרכז מהווה חלק מקהילת המודיעין הישראלית.

היסטוריה של המרכז

בשנת 1950 הוקם אגף החקר במשרד החוץ במטרה "לעסוק בחקר מדיני וכלכלי הקשור במכלול יחסי החוץ של ישראל". עד 1951 עסק המרכז גם בנושאי מודיעין. ב-1952 הפך האגף ל"מחלקה לחקר מדיני".
ב-1963 המליצה ועדת ידין-שרף לחזק את המחלקה אך המלצה זו לא התבצעה.
ב-1974 המליצה ועדת אגרנט להפוך את המחלקה ליחידה עצמאית המסוגלת לתת הערכות מדיניות-ביטחוניות המקבילות להערכות חטיבת המחקר של אמ"ן. בעקבות ההמלצה הפכה המחלקה ל"מרכז למחקר ולתכנון מדיני" ולחברה בקהילת המודיעין הישראלית.
ב-1977 הוחלט שהתכנון המדיני יתבצע על ידי גוף אחר במשרד החוץ. בעקבות כך הפך המרכז ל"המרכז למחקר מדיני".
ב-2004 המליצה הוועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעיראק להקצות אמצעים לתפקוד אפקטיבי של המרכז, או לחלופין לוותר עליו כגורם התורם לגיבוש הערכת מודיעין לאומית.
ב-2007 המליצו ועדת וינוגרד וועדת שחק על הגדלת כוח האדם ושיתוף המרכז בחומר מסווג של קהילת המודיעין.

תפקידי המרכז

בתחילת דרכו התמקד המרכז במזרח התיכון על גורמיו ומרכיביו השונים. כיום הוא עוסק גם בהיבטים בינלאומיים גלובליים.
המרכז אחראי על עדכון שוטף של הנהלת משרד החוץ בסוגיות המזרח התיכון, בלימוד וניתוח המגמות והתהליכים הפוקדים את האזור ובעיבוד החומר לצורכי יחידות המשרד בישראל ולהזנת נציגויותיו בחו"ל.
המרכז כפוף למנכ"ל משרד החוץ, וראש המרכז הוא פקיד במעמד של סמנכ"ל.
הממ"ד שותף להצגת המודיעין השנתית בקבינט המדיני-ביטחוני בה הוא מציג את עיקרי תמונת המצב בזירה הבינלאומית ובנושאי המזרח התיכון.
כושר תמרון

בהנדסת טילים, כושר התמרון, הוא גודל המוגדר על ידי a/t כאשר a היא התאוצה הרדיאלית (lateral acceleration) המקסימלית ו-t הוא זמן התגובה האופייני של מערכת הבקרה של הטיל. כשהוא נמדד ביחידות m/s^3, כושר התמרון מגדיר את היכולת של הטיל להגיב לשינויים בסביבה (מטרה מתמרנת וכו') ולעבור בין שני מצבי ניהוג שונים בזמן מינימלי. באופן אינטואיטיבי יותר, כושר התמרון של הטיל הוא מדד ליכולתו לנוע במסלולים דמויי סללום, והוא מתבטא בשינויים פתאומיים בעקמומיות מסלול הטיל. מנקודת מבטו של עצם הנמצא בתוך הטיל, כושר התמרון מתבטא בקצב שינוי המשקל שלו.
אורזיצ'ן

ספורט

בענף הכדורגל מייצגת את העיר קבוצת אוניריה אורזיצ'ן המשחקת בליגה הבכירה ברומניה.
שקארי ריצ'רדסון

ביוגרפיה

ריצ'רדסון נולדה וגדלה בדאלאס, טקסס. היא לומדת באוניברסיטת לואיזיאנה.

אלופת המכללות

בתחרות שנערכה ב-פאייטוויל ארקנסו ב-11 במאי 2019 קבעה ריצ'רדסון בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 11.00 שניות. שבועיים לאחר מכן, במוקדמות לאליפות המכללות שנערכו בג'קסונוויל, פלורידה ב-24 במאי היא קבעה בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 10.99 שניות. באליפות המכללות עצמה שנערכה באוסטין, טקסס ב-8 ביוני היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש לנוער של 10.75 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-42 שנה מרליס גר ממזרח גרמניה 10.88 שניות. תוצאה זו מהווה שיא מכללות חדש, תוצאת השנה בעולם בכל הזמנים ומדרגת אותה במקום התשיעי. מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.17 שניות, אחרי אנגלבן אנלוס (22.16 שניות).
אלכסנדר קרניצקי

קריירה

קרניצקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ברנוביץ', כאשר בשנת 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונת 2010 השתלב כשחקן הרכב בקבוצה ורשם 24 הופעות כאשר הוא פתח ב-23 מתוכן. בעונת 2011 שיחק עבור פולאצק ועונה אחת לאחר מכן שיחק בגרניט מיקשביץ'.
בעונת 2013 הצטרף לקבוצת הומל מליגת העל הבלארוסית. ב-30 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבלארוסית בהפסד קבוצתו 2-1 לדנפר מוגילב בה הוא גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה חתם בבאטה בוריסוב. בעונתו הראשונה במועדון הוא כבש 7 שערים ב-31 משחקי ליגה ורשם הופעת בכורה בזירה האירופית כאשר שיחק בתיקו 0-0 נגד סקנדרבו קורצ'ה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-1 בספטמבר 2016 חתם לשלוש עונות בהפועל רעננה מליגת העל. ב-10 בינואר 2017 שוחרר מהקבוצה.
ב-9 במרץ 2017 חזר לקדנציה שנייה בהומל.
בקיץ 2018 קרניצקי חתם בספסי ספאנטו ג'ורג'.
ב-1 באוגוסט 2019 חתם במזקבשדי.
ב-7 באוקטובר 2017 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בהפסד 3-1 להולנד במוקדמות מונדיאל 2018.
בית הכנסת פייטב

היסטוריה

הנאצים ועוזריהם הלטבים הרסו ושרפו את כל בתי הכנסת בריגה ב-4 ביולי 1941. את בית הכנסת הגדול ברחוב גוגול הם הציתו על עשרות יהודים שנגררו למקום ונשרפו חיים.
בית הכנסת פייטב שרד היות שהיה צמוד לבתים ולכנסייה. כומר הכנסייה שכנע את הגרמנים כי הריסתו תפגע בכנסייה. הוא אף החביא את ספרי התורה שהיו בו.
בית הכנסת, הממוקם בעיר העתיקה של ריגה, נבנה בשנים 1903–1905 בסגנון אר נובו על ידי הארכיטקט וההיסטוריון וילהלם ניומן .
במלחמת העולם השנייה שימש בית הכנסת כמחסן סחורות. לאחר המלחמה חזרו כ-150 יהודים לריגה. בית הכנסת פייטב היה מהמעטים שפעלו בתחומי ברית המועצות ואחד מארבעה בתי כנסת בהם הייתה מקהלה. הקהילה היהודית תִחזקה ושִפצה את בית הכנסת על חשבונה.
בשנים 2007–2008 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב במימון האיחוד האירופי, מדינת לטביה וועד הקהילות היהודיות בלטביה. עד שנת 2017 הוא היה בית הכנסת היחיד הפעיל בריגה, באפריל 2017 נפתח במרכז ריגה בית כנסת חבד ובית הכנסת פייטב משמש בעיקר לאירועים קונצרטים ותערוכות וביקורי תירים.
בזיליקת בום ז'זוש

היסטוריה

בניית הבזיליקה החלה ב-24 בנובמבר 1594 בהוראת המושל הפורטוגזי של קוצ'י והורמוז ז'רונימו דה מסקרניאס (Jeronimo de Mascarenhas). האדריכל היה ז'וליו סימאו (Júlio Simão‏; 1641-1565), האדריכל הראשי במושבות של פורטוגל בהודו מטעם פליפה השני, מלך ספרד, ועל הביצוע היה אחראי הישועי דומינגוס פרננדס (Domingos Fernandes). בנייתה הושלמה ב-15 במאי 1605 והיא נחנכה על ידי הארכיבישוף של גואה אלשיו דה מנזס (Aleixo de Menezes‏ 1617-1559). כנסייה זו היא ציון דרך בהיסטוריה של הנצרות. היא מכילה את גופתו של הקדוש פרנסיסקו חאווייר שהיה חבר קרוב של קדוש נוצרי נוסף, איגנטיוס מלויולה. יחד הם הקימו את מסדר הישועים בפריז ב-1534. חאווייר מת ב-3 בדצמבר 1552 באי שאנגצ'ואן מול חופי סין כשהמתין לשווא לקבל אישור כניסה לאימפריה הסינית. הוא נקבר זמנית באי ואחר-כך במלאקה למשך שנתיים. גופתו הועברה לגואה בפברואר 1554 ונטען כי למרות שעברו שנתיים ממותו לא היו בגופה שום סימנים לריקבון. ב-2 בדצמבר 1637 הועברה גופתו לבזיליקה מקום שבו הוא נערץ עד היום. שרידי גופתו עדיין מושכים קהל חסידים גדול (נוצרים ושאינם כאלו) מכל רחבי העולם, בייחוד כשגופתו מוצגת לראווה אחת לעשר שנים (הפעם האחרונה הייתה ב-2004). החסידים מייחסים לגופה כוחות מרפא קסומים.

ארכיטקטורה

המידות של בזיליקת בום ז'זוש הם אורך:56 מטרים, רוחב:17 מטרים וגובה: 18.5 מטרים. הכנסייה נבנתה מאבן לטריט אדומה ככנסייה חסרת סיטראות עם טרנספט. מידות המזבח הראשי הן 16.5 מטרים אורך ו-9 מטרים רוחב. העמודים והעיטורים של הכנסייה עשויים מבזלת מגולפת. העמודים מהסדר היוני, דורי והקורינתי מסודרים על פי השיטה האדריכלית הקלאסית. שלושה שערים מובילים לקומת הקרקע של הבזיליקה. בקומה הראשונה שלושה חלונות מרובעים גדולים. יש בכנסייה שתי קפלות, מזבח ראשי, חדר מלבושי הכמורה, ובית המקהלה. אף שרצפת בזיליקת בום ז'זוש עשויה שיש והיא מקושטת באבנים יקרות, פנים הכנסייה פשוט, למעט המזבחות המוזהבים העשירים בעיטורים.
המזבח של אנטוניוס מפדובה שוכן מתחת לחדר המקהלה. משמאל למזבח יש פסל עץ מגולף של פרנסיסקו חאווייר. הכנסייה מכילה גם אנדרטה של דום ז'רונימו דה מסקרניאס, הנחשב הנדבן והתורם הראשי להקמת הכנסייה. האנדרטה ממוקמת במרכז הספינה על הקיר הדרומי. ממול לאנדרטה של דום ז'רונימו דה מסקרניאס ניצב דוכן המטיף שמעליו חופה. על שלושת צדדיו של הדוכן יש ציורים של ישו, ארבעת מורי הכנסייה וארבעת המבשרים: מתי, מרקוס המבשר, לוקאס ויוחנן כותב הבשורה עם סמליהם: אדם, אריה, שור ועיט. כמו כן יש בכנסייה תמונות ממאורעות בחייו של פרנסיסקו חאווייר.
המאוזוליאום של פרנסיסקו חאווייר נבנה ב-1696 והוא מתנה מקוזימו השלישי דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה הדוכס האחרון לבית מדיצ'י. המאוזוליאום תוכנן בידי הפסל הפלורנטיני בן המאה ה-17 ג'ובאני בטיסטה פוגיני (Giovanni Battista Foggini‏; 1725-1652) ובנייתו ארכה עשר שנים. על המאוזוליאום מונחת גופתו של פרנסיסקו חאווייר בארון סגור עשוי כסף. אחת לעשר שנים מוצגת גופתו ביום השנה למותו.
איליושין Il-62

פיתוח

תכנון המטוס החל בשנת 1960 בהתאם לדרישת חברת אארופלוט לקבלת מטוס המסוגל לטוס לקובה וחברובסק ללא חניית ביניים. הטיסה הראשונה בוצע בשנת 1963 ובשנת 1967 החל המטוס בטיסות נוסעים סדירות. למעט 5 מטוסים ראשונים שנבנו במוסקבה כל יתר המטוסים נבנו במפעל לייצור מטוסים בעיר קאזאן. במשך שנים המטוס היה המטוס הרשמי של ראשי ברית המועצות. ייצור סדרתי של המטוס הופסק בשנת 1995.

מפעילים

המפעיל העיקרי של המטוס הייתה חברת התעופה הסובייטית אארופלוט. כמו כן 81 יחידות נמכרו לחברות זרות, בעיקר למדינות הגוש הסובייטי.
לקראת תחילת שנות ה-90 המטוס נהיה מיושן לעומת המטוסים המודרניים, וצריכת דלק לנוסע הייתה גבוהה לעומת מטוסים מתקדמים. במחצית השנייה של שנות ה-90 החל תהליך הוצאת המטוסים משירות ובשנת 2005 המטוס האחרון שהיה בשימוש באארופלוט הוצא משירות ופורק.
נכון לסוף 2013, 22 מטוסים עדיין בשירות. הם משמשים בעיקר לטיסות ממשלתיות, טיסות שכר והעברת מטענים. מטוס מסוג זה משמש את נשיא רוסיה, נשיא אוקראינה ואחרים.
ארנסט קרמר

ארנסט קרמר (גרמנית: Ernst Cramer;‏ 28 בינואר 1913 – 19 בינואר 2010) היה עיתונאי גרמני-יהודי.

ביוגרפיה

קרמר נולד באאוגסבורג שבגרמניה, בנו של מרטין קרמר, שהיה ב-1922 ממיסדי החברה הספרותית של אאוגסבורג יחד עם ברטולד ברכט. ב-1933 היה ממיסדי תנועת הנוער הפדרלי הגרמני (Bund Deutsch-Jüdischer Jugend, תנועת נוער ציונית). לאחר מכן היה קרמר עוזרו של ד"ר קורט בונדי , שהיה מנהל חוות הלימוד היהודית גרוס בריזן (גר'), חווה שהקימה הנציגות הארצית של יהודי גרמניה ב-1936 ובה הוכשרו בני נוער יהודים לעבודות חקלאיות לקראת עזיבתם את גרמניה עקב הרדיפות הנאציות. ב-1938 נאסר קרמר במחנה הריכוז בוכנוואלד למשך כשישה שבועות והנאצים שיחררו אותו בתנאי שיהגר מהמדינה. הוא עזב לארצות הברית, שם עבד בחווה תקופה קצרה ולאחר מכן עבד באוניברסיטת סטנפורד. גם אחותו הלן הצליחה לברוח לארצות הברית, אולם אביו, אמו ואחיו נרצחו בשואה. 
קרמר הצטרף לצבא ארצות הברית ונשלח כחייל אמריקאי לאירופה בשנת 1942 שם השתתף בפלישה לנורמנדי ובשחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד. באפריל 1945, הצטרף לממשל הצבאי שהוקם בגרמניה לאחר המלחמה. 
הוא החל לשמש בשנת 1948 כסגן עורך של כתב-עת שהפעילו הכוחות האמריקאים בשפה הגרמנית בשם Die Neue Zeitung עד לשנת 1954 ולאחר מכן עבד בסוכנות ידיעות. בשנת 1958 הצטרף לבית ההוצאה לאור "אקסל שפרינגר" כסגן עורך של העיתון היומי Die Welt, והמשיך לעבוד בהוצאה זו עד ליום מותו. לאחר מותו של שפרינגר מונה ליו"ר קרן אקסל שפרינגר.
בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן. ב-1996 קיבל את מדליית ליאו בק. 
קרמר נישא למריאן אונטרמייר, בת עיר הולדתו והיה אב לשתי בנות. נפטר ב-19 בינואר 2010 בברלין, עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-97.
טטיאנה יומשבה

טטיאנה בוריסובנה יומשבה (ברוסית: Татьяна Борисовна Юмашева; בשנות ה-90 של המאה ה-20 נקראה: טטיאנה דיאצ'נקו; נולדה ב-17 בינואר 1960) היא פוליטיקאית רוסיה, בתו של נשיא רוסיה הראשון בוריס ילצין.

ביוגרפיה

טטיאנה ילצין נולדה לנאינה יאוסיפנה גרינה ולבוריס ילצין בברית המועצות. סיימה את לימודיה בפקולטה למתמטיקה חישובית וקיברנטיקה של אוניברסיטת מוסקבה בשנת 1983, ואחר כך עבדה כמהנדסת בתוכנית סאליוט ומאוחר יותר במרכז הלאומי לחקר החלל , בו עבדה עד 1994. היא נישאה לאלכסיי דיאצ'נקו, איש עסקים (לעתיד, מנכ"ל חברת אוראל אנרג'י).
אביה, בוריס ילצין, מינה אותה ליועצת האישית שלו במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות רוסיה ב-1996, ובכך הייתה טטיאנה דיאצ'נקו לבעלת השפעה גדולה במיוחד על הפוליטיקה הרוסית החדשה שלאחר נפילת מסך הברזל. כוחה הגיעה לשיאו לאחר התקף הלב שעבר ילצין ב-1996, אז עמדה בראש פורום יועצים מצומצם שכונה "המשפחה", שניהל הלכה למעשה את מהלכיו של הנשיא ילצין. אלכסנדר קורז'קוב מיועציו של ילצין טען שדיאצ'נקו קיבלה טובות הנאה מהאוליגרך, המקורב לפורום "המשפחה", בוריס ברזובסקי, אך טענותיו הוכחשו בידי דיאצ'נקו.
בשנת 2000 נחקרה דיאצ'נקו במהלך חקירת שחיתות, אך לא הוגש נגדה כתב אישום. היא המשיכה לשתף פעולה עם יורשו של אביה ולדימיר פוטין והייתה חברה בצוות מסע הבחירות שלו ב-2000 כיועצת, אך הוא פיטר אותה עוד באותה שנה.
בשנת 2001 נישאה לוולנטין יומשב , שהיה חבר פורום היועצים לשעבר של אביה ואף עמד בראש הסגל הנשיאותי של רוסיה בשנים 1997–1998. בני הזוג עקרו ללונדון ולהם ילד. הם מחזיקים בבעלות מחצית ממתחם אימפריה טאוור  במוסקבה סיטי. בתו של יומשב נשואה לאוליגרך אולג דריפסקה. החל מ-2009 מחזיקים בני הזוג יומשב באזרחות אוסטרית.
אוסלו (מחזה)

עלילה

"אוסלו" עוסק בסיפור האמיתי של המאמצים של מונה יול ובעלה טריה לארסן, דיפלומטים מנורווגיה, שארגנו משא ומתן פורץ דרך בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין יו"ר הארגון לשחרור פלסטין יאסר ערפאת בשנת 1993. המחזה נמשך שלוש שעות.

כתיבת המחזה

המחזאי האמריקאי ג'יי. טי. רוג'רס כתב את המחזה לאחר פגישה מקרית בינו לבין הדיפלומט הנורווגי טריה לארסן, שיחד עם אשתו עמד מאחורי ערוץ ההידברות פורץ הדרך, שבאופן בלתי צפוי הצליח להגיע רחוק מהמשוער, יחסית לתקופה בה התקיים.