google/wiki40b huggingface dataset:
HFC

הארכיטקטורה המסורתית

רשתות טלוויזיה בכבלים פותחו במקור בשנות ה-50 של המאה ה-20, ונועדו להעביר על גבי תשתית של כבלים, בדרך כלל טמונים באדמה, מספר רב יחסית של ערוצי טלוויזיה, באיכות גבוהה יחסית.
הארכיטקטורה של רשתות הכבלים המסורתיות התבססה על תשתית של כבלים קואקסיאליים המגיעה לכל בית, ומחוברת לממיר כבלים, ליד כל מכשיר טלוויזיה, הממיר את האות המגיע מתשתית הכבלים, לאות RF שממנו יכול מקלט הטלוויזיה לחלץ את אות הווידאו.
הכבלים שעליהם עברו תשתיות הכבלים המסורתיות היו כבלים קואקסיאליים: כבלים שבהם מוליך פנימי שמסביבו מוליך חיצוני. יתרונו של כבל קואקסיאלי, יחסית לכבל נחושת דו גידי, הוא רוחב הסרט הגבוה יחסית, מבחינת יכולת העברת אותות בספקטרום של תדרים. בתשתית המסורתית יוצאים הכבלים הקואקסיאליים מתחנת הפצה משותפת המכונה Headend, שבה מאופננים כל ערוצי הטלוויזיה בשיטת FDM, כאשר כל ערוץ טלוויזיה תופס תחום תדר של 6, 7, או 8 מגהרץ. הכבלים הקואקסיאליים נפרשים כך שהם מתפצלים במבנה של "עץ" וסופו של דבר מתפצל העץ למספר רב של "ענפים", שכל אחד מהם מגיע למקלט טלוויזיה יחיד.
מכיוון שהאות המשודר נחלש בכל פיצול כזה של ה"עץ", יש צורך במספר רב של מגברים, המפצים על ניחות האות בהתפצלות של העץ, ומאפשרים הגעת אות טלוויזיה באיכות סבירה לכל נקודת קצה.
הארכיטקטורה הזו של "עץ קואקסיאלי" אפשרה שידור עשרות ערוצי טלוויזיה, מ-Headend אחד, למספר גדול מאוד של יחידות דיור, עשרות ולפעמים מאות אלפים, באיכות סבירה, ובעלות נמוכה יחסית.

יתרונות HFC

לכאורה, קיימת טכנולוגיה המאפשרת בקלות מתן פתרון מעולה לאספקת כל השירותים המודרניים שצוינו לעיל - סיבים אופטיים. לסיבים אופטיים קיבולת גדולה מאוד, והם מאפשרים אספקת שירותים רחבי סרט מתקדמים.
קיימת אפשרות להגעת סיבים אופטיים עד הבית FTTH. הבעיה בטכנולוגיה זו היא עלותם הגבוהה של קישורי הסיבים. בנוסף, באזורים בהם קיימת כבר תשתית כבלים מסורתית, החלפת התשתית הקיימת בתשתית סיבים היא הוצאה גדולה מאוד, והדבר יהיה כרוך גם בחפירות, ברישות מחדש של בניינים, בהחלפת כל הממירים הקיימים בבתי הלקוחות וכיוצא באלה.
הטכנולוגיה שנבחרה מאפשרת מתן שירותים מתקדמים ודו כיוניים מצד אחד, תוך ניצול תשתית קיימת של כבלים מאידך, ואפשרות להמיר רשת באופן הדרגתי לרשת מודרנית.
ה-HFC משלב תקשורת אופטית עד לאזור מסוים (שכונה או מספר בתים) וחיבור לתשתית הקואקסיאלית הקיימת עד לבית.
פינחס דוד הורוביץ

קורות חייו

נולד בירושלים להרבנית מרת שיינא עלקא ורבי שמואל שמעלקא שהיה נחשב לצדיק נסתר. השם פינחס עובר במשפחת הורוביץ, ובו נקרא אף סבו, שעלה לצפת מפולין, ונפטר בשנת תרל"ה (1875) כשנה לפני לידתו של רבי פינחס דוד הורוביץ. היה מיוחס מצד אביו לרבי פנחס הורוביץ ("ההפלאה") ולאחיו רבי שמעלקה מניקלשבורג. מצד אמו היה נכדו של רבי אלעזר מנדל בידרמן מללוב, וצאצא של החוזה מלובלין, היהודי הקדוש מפשיסחה ורבי נטע מחלם.
החל משנת תר"ע הורה לו דודו האדמו"ר רבי דוד צבי שלמה בידרמן מלעלוב, לנסוע לאמריקה. רבי פנחס דוד תמה על הבקשה, וכי מה לו ולארץ לא זרועה מבחינה רוחנית. הוא סירב לעזוב את ירושלים ונשאר בה.
בשנת תרע"ב (1912) פרצה מחלוקת בגליציה בשאלת שיטת החלוקה של הכספים שנאספו עבור היישוב היהודי בארץ ישראל. ר' פינחס דוד נכלל במשלחת שנשלחה מירושלים לגליציה לדיון בנושא. כשהסתיים הדיון החליט להישאר עוד כמה חודשים בגליציה ולהכיר את גדולי התורה והחסידות במקום, ואז פרצה מלחמת העולם הראשונה והדרך חזרה נחסמה. בלית ברירה הוא נסע לארצות הברית והגיע לארצות הברית בחודש סיון שנת תרע"ה (1915).
עם סיום המלחמה פעל ר' פינחס דוד רבות כדי להתאחד עם בני משפחתו, ובחורף תר"פ, הגיעה הרבנית שרה סאשא עם בנה הילד משה לארצות הברית.
בכ"ז סיון תרפ"א, נולד בנו לוי יצחק.
סביב רבי פינחס דוד התחילה להתקבץ קהילה, והוא נעשה אדמו"ר. בשנת תרצ"ו (1936) הקים ישיבה בשיתוף פעולה עם הרב יוסף דב סולובייצ'יק, שבה למדו לימודי קודש בבוקר ולימודים כלליים אחר הצהריים.
בהיעדר מוסדות חינוך מתאימים למדו בניו, משה ולוי יצחק, בבית, בעזרת מורים פרטיים.
בשנת ת"ש עזב רבי פינחס דוד את העיר בוסטון ועבר לשכונת ויליאמסבורג שהתחילה להיות מרכז יהודי חרדי. שם התגורר כשנתיים עד לפטירתו בח' כסלו תש"ב, בגיל 65. הוא הקים את המקווה הראשון לגברים בשכונה].
הרב פינחס דוד היה נשוי פעמיים, פעם אחת לרבקה בתו של רבי אהרן מפעלשטין, ולאחר שהתאלמן ממנה, בשנת 1896 נישא לשרה סאשה, ממנה נולדו בניו האדמו"רים.
חיים רינג

חיים רינג (18 ביולי 1944 - 15 בספטמבר 2008) היה רופא שיקומי ישראלי. במשך יותר משלושים שנה עבד בבית החולים לוינשטיין, ובתפקידיו האחרונים שימש כמנהל המחלקה לשיקום נוירולוגי וסגן מנהל בית החולים. רינג היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב ושימש כנשיא הארגון הבינלאומי לרפואה שיקומית.

אודות

רינג נולד במונטווידאו באורוגוואי שם למד שנה ראשונה רפואה. בשנת 1963 עלה לישראל, למד שנה באולפן בקיבוץ רוחמה ואחר כך שירת בצה"ל. לאחר מכן שב לאורוגוואי וסיים את לימודי הרפואה בשנת 1973 ובאותה שנה חזר לישראל. 
את הסטאז' עשה בבית חולים מאיר ובשנת 1974 הגיע לחודש התמחות בבית לוינשטיין. בעקבות תקופה זו החליט להתמחות ברפואה שיקומית. בשנת 1980 סיים את ההתמחות וקיבל תעודת מומחה לרפואה פיזיקלית ושיקום. 
פיתח בעבור המוסד לביטוח לאומי מודל המאפשר הערכה בזמן קצר לזכאות בעבור חוק הנכות הכללית למוגבלים שלא מתאונת עבודה.
החל ללמד בחוג לרפואה שיקומית בבי"ס לרפואה של אוניברסיטת תל אביב בשנת 1980. בשנת 1990 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1993 מונה לפרופסור חבר קליני ובשנת 2000 לפרופסור קליני מן המניין וכן שימש כראש החוג לשיקום וראש התוכנית ללימודי המשך בשיקום. כתב במהלך הקריירה עשרות מאמרים וארגון מספר כנסים בינלאומיים.
בשנת 2005 קיבל תואר פרופ' לשם כבוד מהפקולטה לרפואה במונטווידאו באורוגוואי.
כיהן גם כיו"ר המועצה הלאומית לשיקום במשרד הבריאות וכיו"ר ועדת השיקום הלאומי לשעת חירום.
הקים את ארגון השיקום הים-תיכוני ובשנת 2002 נבחר לנשיא השני של ארגון העולמי של איגוד השיקום העולמי (ISPRM).
הוא נישא לאירן והיה אב לשלושה. נפטר לאחר מחלה בשנת 2008 כשהוא בן 64, ונקבר בבית העלמין כפר נחמן ברעננה. 
הכנס השנתי ה-59 של האיגוד הישראלי לרפואה פיזיקלית ושיקום וכן גיליון 28 של "שיקומדע" הוקדשו לזכרו. בשנת 2010 נחנך חדר ישיבות ולימודים לזכרו במחלקה לשיקום נוירולוגי ג' בבית החולים לוינשטיין על שמו. בחדר הישיבות מתנוססת תמונתו והוא מכיל ספרים מספרייתו האישית וחומר לימודי רב שכתב ואסף בשנות פעילותו.
בשנת 2016, במלאת שמונה שנים לפטירתו, הקימה משפחתו של רינג אתר הנצחה לזכרו, בו מפורטים דרכו המקצועית וסיפור חייו האישי: http://www.haimring.co.il/
ויקיפדיה המראטהית

היסטוריה

ויקיפדיה בשפה המראטהית זמינה באתר המיזם של ויקיפדיה, wikipedia.org, החל מ-1 במאי 2003. הערכים הראשונים בוויקיפדיה המראטהית היו 'וסנט פנצ'אמי' (פסטיבל אביב הינדואיסטי) ו-'אודומבר' (פואמה הנכתבה על ידי המשורר ההודי בלקאבי), שניהם נכתבו ב-2 במאי 2003.
צמיחתה של ויקיפדיה בשפה המראטהית החלה לצבור תאוצה החל משנת 2006. ב-13 בינואר 2006 בוויקיפדיה המראטהית היו 1,500 ערכים.
העיתון היומי המראטהי 'Maharashtra Times' היה הראשון לסקר ולהמליץ על ויקיפדיה בשפה המראטהית ב-27 ביולי 2006.

סטטיסטיקה

ב-27 בפברואר 2014 הגיעה ויקיפדיה המראטהית ל-40,000 ערכים. נכון ל-30 בנובמבר 2017, בוויקיפדיה המראטהית: 49,278 ערכים, 80,705 משתמשים רשומים שמתוכם 212 הם פעילים ומהם 9 מפעילי מערכת. ויקיפדיה זו מדורגת במקום ה-84 בגודלה מבין הויקיפדיות בשפות השונות.
ארץ המקור של כ-77.6% מהקוראים בוויקיפדיה המראטהית היא הודו, של 16.8% היא ארצות הברית, 3.1% גרמניה, 1.1% צרפת ו-1.4% מארצות אחרות.

גופנים והכנסת תוכן

כל גופן יוניקוד מראטהי מותר לשימוש בוויקיפדיה המראטהית. חלק מהעורכים משתמשים במקלדת הודית. מרבית העורכים משתמשים בשירות תעתיק פונטי של גוגל או בממיר השפות האוניברסלי הקיים בוויקיפדיה המראטהית.
Kashmir

רקע

השיר שאורכו מעל משמונה דקות, נחשב בדרך כלל על ידי עורכי הרדיו כארוך מדי, אך מאחר שהעורכים התנסו בעבר בהצלחה אדירה עם שיר אחר של הלהקה, Stairway to Heaven, שאורכו דומה, לא הססו הפעם להשמיע את "Kashmir".
הרצועה כוללת דפוסים מוזיקליים ייחודיים והשפעות ממזרח, בה משתתפים כלים רבים אשר אינם אופייניים ל"לד זפלין", כגון: מלוטרון, כינורות, כלי נשיפה וכלי מיתר. זהו אחד מהשירים היחידים של הלהקה שבו השתתפו גם נגנים חיצוניים. שמו הראשוני של השיר היה בתחילה "Driving to Kashmir" שמאוחר יותר קוצר. 
מילות השיר נכתבו מיד לאחר סיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית, בעת שחברי הלהקה היו בדרכם מגולימין בדרום מרוקו, לטנטאן שבדרום-מערב מרוקו, ומכאן ההשפעות המזרחיות שבשיר.  פלאנט אמר בהקשר להשפעות  שבשיר: "ההשראה של השיר נוצרה כתוצאה מהדרך הארוכה שנסענו ונראתה כי היא איננה עומדת להסתיים... זו הייתה דרך ייחודית, במסלול שחוצה את המדבר... השמש קפחה על פנינו..." מכאן גם המילים הפותחות את השיר: "Oh, let the sun beat down upon my face". פלאנט גם ציין כי השיר הוא "אהוב עליו במיוחד".
השיר מנוגן כמעט בכל הופעה של הלהקה, ונכלל באופן קבוע באלבומי האוסף וסרטי ההופעה שלה. פלאנט גם נוהג להפגין אלתורים רבים בעת ביצוע השיר על הבמה.

גרסאות כיסוי

במשך השנים זכה "קשמיר" לגרסאות כיסוי רבות על ידי אמנים מפורסמים, ביניהם: רוג'ר דלטרי, אנה וילסון, ג'ת'רו טאל, עפרה חזה, דייוויד גארט, אלטר ברידג', ואף על ידי התזמורת הפילהרמונית של לונדון, ועוד רבים.
עד היום השיר פופולרי ביותר בקרב נגנים ובתוכניות שונות, ואף היה מטרה לתביעות משפטיות רבות בעקבות שימושים לא חוקיים בשיר, תביעות שבהן זכו חברי הלהקה.
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - הקו הוורוד

מסלול הקו

הקו, שאורכו אמור להגיע ל-19 קילומטר, יתחיל בפארק העסקים החדש במזרח כפר סבא, סמוך לכביש 6 ולתחנת הרכבת העתידית "כפר סבא צפון" (שבתוואי המסילה המזרחית). משם הוא ימשיך לאורך רחוב התע"ש ורחוב ויצמן, עד צומת רעננה. בהמשך, יחצה הקו את רעננה לאורך רחוב אחוזה, יפנה דרומה לרחוב ירושלים, רחוב סוקולוב, ויצמן והרב קוק בהרצליה, ויסתיים במרינה הרצליה על קו החוף. לקו תהיינה תחנות, בין היתר, בסמוך לתחנות הרכבת בהרצליה וכפר סבא ובסמוך לתחנת הרכבת העתידית ברעננה ומסוף האוטובוסים בצומת רעננה. האוטובוסים ייסעו על נתיב מיוחד ומעט מוגבה מיתר הנתיבים בכביש, יזכו גם להעדפה ברמזורים, כרטוס ותיקוף מחוץ לאוטובוס, ואפשרות להעלות נוסעים גם מהדלת האחורית, כדי לקצר את זמן ההמתנה של האוטובוס בתחנה. הקיבולת בכל אוטובוס תהיה כ-200 נוסעים, בישיבה ובעמידה.

היסטוריה

התוכנית הראשונה לתוואי הקו גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא כדי לאכלס קוי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של הקו, במקור בתוכנית זו תוואי הקו הוורוד היה חלק הקו הצהוב של רכבת קלה. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו הצהוב (שכלל אז את תוואי הקו הוורוד) כקו רכבת קלה מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות תת-קרקעיות.
התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4. בתוכנית זו, משיקולי עלות, פוצל הקו לשנים, בצפון - ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שקיבל את השם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה "הקו הצהוב".

הקפאת הפרויקט

בשנת 2014, נאלצה חברת נת"ע להכריז על הקפאת הפרויקט עקב סירובו של ראש עיריית רעננה, זאב בילסקי, להנפיק אישורי בנייה לפרויקט. בילסקי שנבחר לתפקידו באוקטובר 2013 מתנגד לתוואי הקו שעובר ברחוב אחוזה ברעננה.
בנוסף בחודש ספטמבר 2016, התברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) בניית הקו הצהוב גם כן הוקפאה והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
הפרויקט שוב קודם במסגרת תוכנית מהיר לעיר של חברת נתיבי איילון, פרויקט ליצירת רשת רציפה של צירי העדפה לתחבורה ציבורית ב-17 רשויות מקומיות במטרופולין תל אביב. במסגרת פרויקט זה מתוכנן נתיב תחבורה ציבורית ברחוב אחוזה ברעננה (ולא מערכת אוטובוסים מהירה, דוגמת המטרונית בחיפה). אך במרץ 2019 שוב הוקפא הפרויקט, בעקבות הבטחת בחירות של ראש העיר החדש חיים ברוידא לבטל אותו.
היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

היינריך נולד ב-19 באפריל 1876 בשוורין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לפרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט.
ב-7 בפברואר 1901 התחתן היינריך בהאג עם וילהלמינה, מלכת הולנד, וקיבל את התואר "נסיך הולנד". הנישואים היו בשידוך, ונראה כי חיי הנישואים של הזוג לא היו מאושרים. וילהלמינה סבלה מהפלות חוזרות ונשנות, אך באפריל 1909 ילדה את בתם יוליאנה. יוליאנה הייתה בת יחידה, ווילהלמינה הפילה עוד פעמיים לאחר מכן.
בנוסף, היו להיינריך כמה ילדים לא חוקיים, שנולדו לו מפילגשיו השונות.
ב-3 ביולי 1934 מת היינריך, והוא בן 58 שנים בלבד.
כנרת בראשי

כנרת בראשי (נולדה ב-1974) היא עורכת דין (שותפה בשגב-בראשי) ומנחת טלוויזיה ישראלית. התפרסמה לראשונה כפרקליטתה של "א' מבית הנשיא", המתלוננת הראשונה על עבירות מין מצדו של הנשיא משה קצב.

ביוגרפיה

אביה של בראשי, סמ"ר יצחק בראשי, נהרג בקרבות ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, בטרם נולדה. כנרת בראשי היא אם לבת.
בראשי למדה תואר ראשון במשפטים במכללת נתניה. בסיום הלימודים התמחתה בבית משפט השלום בתל אביב אצל השופט ציון קאפח. כעורכת דין התמחתה בתחום הפלילי. לאחר כשנתיים במקצוע החלה לייצג את אורלי רביבו (א' מבית הנשיא), המתלוננת הראשית במשפט נגד הנשיא קצב, אתה בראשי הייתה ביחסי ידידות עוד בטרם החל המשפט. בתקופה זו החלה בראשי את לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית הר הצופים.
בראשי הופיעה כעשר שנים כמגישה בתוכנית "שישי בחמש" של הערוץ הראשון, לצדו של אורי לוי. היא הייתה שותפה להקמת התוכנית "סירנות" בערוץ הראשון, העוסקת במשפט ופלילים. היא פרשה מהגשת התוכנית בתחילת הדרך בשל חילוקי דעות עם העורך והמגישה הנוספת. חברת פנאל קבועה בתוכנית שיחת היום של הזכיינית "רשת", ובתוכניות אקטואליה שונות כפרשנית לענייני משפט וייצוג קורבנות בפרט. בראשי ביקרה את הפרקליטות ואת פרקליט המדינה עו"ד שי ניצן, עליו אמרה: "הוא האיש שביזה, השפיל, שיקר (דגש על השיקר) ורמס את זכויות האדם הבסיסיות של קורבנות קצב". את הופעותיה כמגישה ופרשנית בטלוויזיה החלה בראשי בטרם הסתיים משפטו של קצב, דבר שגרר ביקורת מצד גורמים משפטיים.
לואנג פרבאנג

היסטוריה

על פי אגדה מקומית, שהה בודהה במקום בעת מסעותיו משך יום בודד וניבא כי ביום מן הימים תהיה העיר לבירתה של ממלכה עשירה. לפי אגדה אחרת היא הוקמה בידי שני נזירים אשר נמשכו אל יופיו הטבעי של האתר. 
"מואנג סואה" היה השם העתיק של לואנג פרבאנג לאחר שנכבשה על ידי הנסיך התאילנדי קון לו בשנת 698. קון לו ניצל את ההזדמנות לכבוש את העיר כאשר הצבא של ממלכת נאנז'או נלחם באזור אחר. קון לו קיבל את העיר מאביו, קון בורום, הקשור לאגדה הלאוטית המתייחסת לבריאת העולם. אגדה זו משותפת ללאו ולשאן, וכן לקבוצות אתניות אחרות מהאזור. קון לו ייסד שושלת ש-15 השליטים שנכללים בה שלטו על מואנג סואה במשך רוב המאה.
במחצית השנייה של המאה ה-8 נאנז'או התערבה בענייני הפנים של הערים ששכנו במרכז עמק המקונג, דבר שהסתיים בכיבושה של מואנג סואה ב-709. הנסיכים והפקידים של נאנז'או החליפו את מעמד האצילים התאי. תאריכי הכיבוש לא ידועים, אולם ההשערה היא כי הכיבוש הסתיים זמן מה לפני ההתרחבות צפונה של אימפריית הקמר שהונהגה על ידי אינדראווארמאן הראשון. אימפריית קמר התרחבה עד לסיפסונג פאנה הנמצאת באזור המקונג העליון.
במקביל, הקמר הקימו מוצב חוץ בקסאיי פונג ליד ויינטיאן, וממלכת צ'אמפה המשיכה להתבסס בדרום לאוס ושמרה על נוכחותה על גדות המקונג עד 1070. צ'אנת'אפאניט, השליט המקומי של קסאיי פונג, נדד צפונה למואנג סואה והתקבל בברכה כשליט לאחר עזיבת הפקידים של נאנז'או. צ'אנת'אפאניט ובנו שלטו במשך תקופה ארוכה, שבמהלכה העיר נודעה בשם התאילנדי קסיינג דונג קסיינג ת'ונג. השושלת התמזגה בסופו של דבר עם כמה נסיכויות מקומיות. קון צ'ואנג, שליט לוחמני שככל הנראה היה בא מקרב אנשי הקאמו, הרחיב את הטריטוריה שלו כתוצאה ממאבק בנסיכויות הללו והטענה היא שהוא שלט בין 1128 ל-1169. תחת שלטונו של קון צ'ואנג משפחה יחידה שלטה בטריטוריה נרחבת ויישמה מחדש את מערכת הניהול מסיאם של המאה ה-7. בנקודת זמן מסוימת, הטהרוואדה נכללה בתוך המהיינה.
קסיינג דונג קסיינג ת'ונג הייתה נתונה לשלטון הקמר במשך תקופה קצרה כאשר ג'איאוואראם השביעי שלט בה בין 1185 ל-1191. אולם, ב-1180 סיפסונג פאנה קיבלה את עצמאותה בחזרה מהקמר וב-1238 ההתקוממות הפנימית שפרצה במוצב החוץ סוקהוטאי הובילה לסילוקו של מעמד האצילים של הקמר.
ב-1353 קסיינג דונג קסיינג ת'ונג נהפכה לעיר הבירה של לאן קסאנג. עיר הבירה הועברה ב-1560 על ידי המלך סת'את'יראת' הראשון לויין צ'אנג, והעיר נותרה במעמד זה עד היום.
ב-1707 לאן קסאנג התפרקה ולואנג פרבאנג הפכה לעיר הבירה של הממלכה העצמאית בעלת אותו השם. כאשר צרפת סיפחה את לאוס, הצרפתים הכירו בלואנג פרבאנג כאתר מקודש. לבסוף, השליט של לואנג פרבאנג הפך לשליט בובה מטעם הצרפתים. כאשר לאוס זכתה בעצמאותה, המלך של לואנג פרבאנג, סיסאוואנג וונג, הפך לראש המדינה של ממלכת לאוס.
סטפן קרשניניקוב

ביוגרפיה

קרשניניקוב נולד במוסקבה במשפחת איש צבא. עוד בהיותו סטודנט היה חבר של משלחת, שיצאה בשנת 1733 לחקר סיביר. הוא חזר לסנקט פטרבורג רק כעבור 10 שנים, בשנת 1743. במהלך השנים 1733 - 1736 הוא היה חבר במשלחת שחקרה אזורים דרומיים של סיביר כולל אזור הרי סאיין, נהר יניסיי ואגם באיקל. בחורף 1737 הוא הגיע לעיר יקוטסק. לקראת קיץ 1737 הוא הגיע לחוף האוקיינוס והחלו הכנות למעבר ימי לקמצ'טקה. בחצי האי קמצ'טקה הוא השתתף במסעות רבים במשך 4 שנים, עד לשנת 1741. הוא חקר שטחים נרחבים כולל אזורי החוף ואזורים הפנימיים של חצי האי. במהלך השנים הוא טיפס על כל הרי הגעש הגדולים בקמצטקה, חקר את הנהרות, תיאר תיאור מפורט של האקלים והחי והצומח באזור. בקיץ 1741 הוא התחיל בדרך חזרה לסנקט פטרבורג. 
בסנקט פטרבורג הוא עבד בגן הבוטני של האקדמיה למדעים והחל משנת 1747 היה מנהלו. בשנת 1750 הוא נבחר להיות חבר של האקדמיה הרוסית למדעים.
קרשניניקוב נפטר באופן פתאומי בשנת 1755. 
עבודתו הראשית "תיאור אדמת קמצ'טקה" (Описание Земли Камчатки) פורסמה כבר לאחר מותו. היא תורגמה למספר שפות והייתה מקור ללימוד האזור במשך שנים רבות.
על שמו נקראו מספר מקומות בחצי האי קמצ'טקה (אי, כף, מפרץ והר) ומספר סוגי צמחים.
קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן

קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן (בגרמנית: Hoboken-Verzeichnis) מקטלג למעלה מ-750 יצירות של יוזף היידן, בעריכתו של אנתוני ואן הובוקן.
בשונה מן הקטלוג של לודוויג פון קכל ליצירות וולפגנג אמדאוס מוצרט או הקטלוג של אוטו אריך דויטש ליצירות פרנץ שוברט, המסודרים שניהם כרונולוגית על פי תאריך החיבור, הקטלוג של הובוקן, כזה של וולפגנג שמידר ליצירות יוהאן סבסטיאן באך, מסודר על פי סוגת היצירה. כל הסימפוניות, למשל, נמצאות בקטגוריה I, כל רביעיות המיתרים נמצאות בקטגוריה III, סונאטות לפסנתר בקטגוריה XVI וכן הלאה.
אדג'קליף

גאוגרפיה

אדג'קליף ממוקם כ-4 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל ממזרח בדאבל ביי, מצפון בדרלינג פוינט, ממערב בראשקטרס ביי ומדרום בפדינגטון. הדרך הראשית החוצה אותו ממערב למזרח היא דרך סאות' הד החדשה ורחוב אושן חוצה אותו מצפון לדרום. הפרוור קרוי על שם קצה צוק בולט עליו הוא ממוקם. בפרוור תחנת רכבת באותו שם, המובילה לבונדיי ג'נקשן ממרכז העסקים הראשי של סידני.

היסטוריה

אדג'קליף היה אתר מחצבה מבוסס בתחילת ההתיישבות האירופאית בסידני, וסיפק חומרי בנייה לפרוורים סביבו. במאה ה-19 החלו נבנים בו בתי מגורים: ב-1842 הוקם מעון דאוור, ב-1864 בית פיונה וב-1870 הגלנרוק, כולם בתי אחוזה בני שתי קומות מאבן חול מקומית.
בסוף המאה ה-19 הוקם בפרוור קו חשמלית, שקרונותיו נעו במסילה משוקעת, אוחזים בכבל המתח רק במהלך הנסיעה ומנתקים את המגע על מנת לעצור. קו החשמלית הגיע עד צומת דרך סאות' הד החדשה ורחוב אושן. הקו הופסק בשנת 1905, וקו הרכבת שהחליף אותו החל לפעול רק בשנות השבעים.

תרבות

באדג'קליף שני מרכזים מסחריים בולטים, שניהם על דרך סאות' הד החדשה: מרכז אדג'קליף ואיסטפוינט אדג'קליף, המצויים בקרבת תחנת הרכבת ותחנת שילוח האוטובוסים.
בפרבר בית ספר אחד, בית הספר היסודי לנערות אשאם, שנמנה עם החינוך העצמאי ואינו בעל השתייכות דתית.
וו ונג'ון

ביוגרפיה

מוצאה של משפחתו של וו הוא מג'יאשאן במחוז ג'ג'יאנג. הוא עצמו נולד בשאנגחאי, וסיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית ג'יאו טונג בשנת 1940. ב-1945, וו לימד מספר חודשים באוניברסיטת האנגג'ואו (מאוחר יותר התמזגה לתוך אוניברסיטת ג'ג'יאנג) בהאנגג'ואו.
ב-1947, הוא נסע לצרפת לצורך השתלמות באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1949 הוא קיבל את הדוקטורט על עבודתו Sur les classes caractéristiques des structures fibrées sphériques, שנכתבה בהנחיית שארל אהרסמן. לאחר מכן, הוא עבד בפריז עם רנה תום וגילה את מחלקת וו ונוסחת וו בטופולוגיה אלגברית. בשנת 1951 הוא פנה ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פקינג. עם זאת, ייתכן שוו היה בין גל החזרה של אקדמאים סינים שעבדו במערב שבא שבעקבות הדחתו של צ'יאנג קאי שק מהיבשת ב-1949, על-פי עדות ראייה של המתמטיקאי הצרפתי מרסל ברז'ה, היות שהוא נעלם מצרפת יום אחד, בלי לומר מילה לאיש.
בשנת 1957 נבחר להיות חבר של האקדמיה הסינית למדעים. ב-1990, הוא נבחר כחבר באקדמיה למדעים של העולם השלישי.
יחד עם יואן לונגפינג, הוענק לו הפרס הלאומי העליון למדע וטכנולוגיה על ידי הנשיא ג'יאנג דזה-מין בשנת 2000, כשהחלו להעניק את הפרס, הנחשב כפרס המדעי והטכנולוגי הגבוה ביותר בסין. הוענק לו גם פרס TWAS ב-1990 ופרס שאו ב-2006. הוא היה הנשיא של האגודה הסינית למתמטיקה. הוא נפטר ב-7 במאי 2017, 5 ימים לפני יום הולדתו ה-98.

מחקרו

המחקר של וו כלל את התחומים הבאים: טופולוגיה אלגברית, גאומטריה אלגברית, תורת המשחקים, היסטוריה של המתמטיקה, מערכת הוכחה אוטומטית. תרומותיו החשובות ביותר היו בתחום הטופולוגיה האלגברית. מחלקת וו ונוסחת וו קרויות על שמו. בתחום ההוכחה האוטומטית, הוא ידוע על שיטת וו.
הוא היה גם פעיל בתחום ההיסטוריה של המתמטיקה הסינית. הוא היה העורך הראשי של עשרת הכרכים של הסדרה הגדולה של המתמטיקה הסינית, המקיפים את הזמן למן העת העתיקה ועד תום תקופת שושלת צ'ין.
ורסצ'ה

היסטוריה

ורסצ'ה פתח את חנותו הראשונה במילאנו בשנת 1978 והחנות הפכה להצלחה מיידית. כיום ורסצ'ה הוא מבתי האופנה המובילים בעולם. בשנת 1994 השיק ורסצ'ה את קולקציית השעונים הראשונה של המותג. בשנת 1997 נרצח ורסצ'ה על ידי אנדרו קונאנן. אחותו דונטלה ואחיו סנטו תפסו פיקוד והפכו למנהלים הראשיים של החברה. בתה של דונטלה, אלגרה ורסצ'ה, היא הבעלים של 50 אחוז מהחברה כמו שרצה ג'יאני בצוואתו. המותג עצמו מורכב מקווי אופנה שונים הפונים למגזרים שונים אך ביחד מרכיבים את המותג הכולל. בנוסף לביגוד ואביזרי אופנה המותג כולל גם מלון שנקרא "Palazzo Versace" שנפתח בשנת 2000 באוסטרליה. מלון נוסף עתיד להיפתח בדובאי בסוף שנת 2013. הקו המרכזי של המותג נקרא Versace Couture והוא כולל בגדים, תכשיטים, שעונים, מוצרי קוסמטיקה, בשמים, תיקים ורהיטים. בשנת 2010 נחשף מכשיר סלולרי שעוצב על ידי ורסצ'ה.
בית האופנה ידוע בקרב מפורסמים רבים כגון: אליזבת הרלי, ג'ניפר לופז, סינדי קרופורד, קתרין זיטה-ג'ונס, ביונסה נואלס, ליידי גאגא, ואלטון ג'ון. הייחוד של ורסצ'ה מבתי אופנה אחרים הוא השימוש התדיר שלו במפורסמים בפרסומות שלו. חלק מהאנשים שהיו הפנים של המותג במהלך השנים היו מדונה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, דמי מור, אשטון קוצ'ר, ואיאן סומרהולדר. כיום הפנים של המותג היא השחקנית והדוגמנית ג'נוארי ג'ונס.
Wobi

היסטוריה

אתר wobi הוקם בשנת 2010 על ידי קבוצה של אנשי ביטוח ואינטרנט, אשר מטרתם הייתה להקים שירות אשר ישווה בין פוליסות הביטוח השונות ויאפשר את רכישתן בצורה מקוונת.
החברה, החלה את דרכה בתחום ביטוחי הרכב כאשר בשנת 2011 הקימה אתר שאפשר לראשונה לרכז, להשוות ולרכוש פוליסות ביטוח באופן מקוון. לאחר מכן אפשרה הסוכנות לרכוש סוגי ביטוחים נוספים.
בשנת 2017 השיקה החברה מנוע חיפוש השוואתי לתחום ביטוחי הבריאות, במטרה להנגיש למבוטחים מידע ולהפחית סיכוי לכפילויות ביטוח.

פרשיות

בשנת 2017, מצא עצמו אתר וובי תחת טענות שמנוע השוואת מחירי הביטוח של Wobi מנוצל למלחמה בתחרות. נטען כי חברות הביטוח משתמשות במידע שמעביר להן אתר וובי כדי לדווח לסוכנים על לקוחות שמעוניינים לעזוב. בעקבות הפרשה, הנושא הועבר לבחינת המפקח על הביטוח.
בהמשך אותה שנה, בעלת השליטה באתר וובי, חברת הביטוח וויט מאונטיין האמריקאית, הדיחה את המייסד והמנכ"ל שרון גילר, בחשד כי במשך שנים העביר לה נתוני הכנסות מנופחים בהיקף של עשרות מיליוני שקלים במטרה להגדיל את השכר והבונוסים שלו. בהמשך לכך, פורסם ב"כלכליסט" כי חברת הביטוח כלל, ששיווקה באתר של וובי ביטוחי רכב ובריאות, הגישה תלונה במשטרה נגד גילר בטענה כי זייף מסמכים בנוגע לתשלומים שהיא העבירה לוובי, והציג בהם נתונים מנופחים.

פעילות בשוק הפיננסים

בשנת 2015 החלה החברה לפעול בתחום הפיננסי, באמצעות הכלי סטטוס פנסיוני המאפשר לכל חוסך לפנסיה לראות את מצב הפוליסה שלו. החברה הייתה הראשונה לאמץ את דו"ח ועדת שטרום, שאחת מהמלצותיו היא לאפשר לצרכן להשוות ולרכוש מוצרים פיננסיים וביטוחיים באופן מקוון.
בשנת 2017 השיקה wobi אגרגטור (מנגנון לאיסוף מידע) להשוואה בין ביטוחי הבריאות התואם את הרפורמה של המפקחת על הביטוח.
באותה השנה הושק מנוע להשוואת תנאי הלוואות.

בעלות ואחזקות

בסוף שנת 2012, חברת רוביקון רכשה כ-50% מהחברה, ובתחילת 2013 הגדילה את אחזקותיה ל-75%.
בפברואר 2014 רכשה ענקית הביטוח האמריקאית White Mountain  כ-50% מאחזקות החברה ולאחר מכן השלימה רכישה של גרעין השליטה תמורת 40 מיליון שקל.
בשנת 2015 השלימה החברה רכישה של 90% מאחזקת וובי.
נכון לשנת 2017, החברה בבעלות מלאה של חברת White Mountain.

שירותי החברה

האתר מספק שירותים בתחומים הפיננסים והביטוח ובכללם ביטוח רכב, ביטוח דירה, ביטוח נסיעות לחו"ל, פנסיה, השוואת הלוואות ואיתור כספים אבודים.
Valentines

רקע כללי

האלבום יצא לאור במהלך שיא העבודה של קארי על הסרט בכיכובה, Glitter, לחנויות וולמארט.
השיר "Do You Know Where You're Going To?", חידוש ללהיט של דיאנה רוס, שהופיע על גבי אלבום באוסף של קארי משנת 1998, Number 1's, הופץ כסינגל לתחנות הרדיו.