קרנף רחב-שפה

אנטומיה

גובהו של הקרנף רחב-השפה נע בין 1.5 ל-1.85 מטרים. אורך גופו עד ארבעה מטרים, וזנבו מגיע לאורך של 60 סנטימטרים. אורך הקרן הוא למעלה ממטר. משקלו נע בין 2,500 ל-3,500 קילוגרמים. למרות משקלו הרב, הוא מסוגל להגיע למהירויות של 40 קילומטרים בשעה ואף למעלה מכך.
גופו של הקרנף כבד המשקל ארוך והוא בעל רגליים קצרות וחזקות המאפשרות את ריצתו המהירה. כמו לקרנף צר-השפה, גם לקרנף זה שתי קרניים כאשר האחורית קצרה יותר. הקרן הקדמית משמשת לחפירה, להגנה ולתקיפה. משני צדי הקרן נמצאות שתי עיניים קטנות. ראייתו של הקרנף חלשה ושדה הראייה חסום על ידי הקרן. כדי להיטיב לראות, מטה הקרנף את ראשו. לקרנפים שמיעה מעולה הודות לאוזניהם הארוכות. הם נעזרים בחוש ריחם המפותח כדי למצוא את מזונם.

רבייה

הנקבה נמצאת בהריון במשך 17 עד 18 חודשים, ובסופם היא תמליט לרוב וולד אחד. משקלו של הוולד כ-40 ק"ג. זכרים מבוגרים נראים לבד, או בחברת נקבה שלעיתים מלווה בקרנפון. בעונת ההזדווגות מפרישה הנקבה ריחות, ובכך מושכת אליה את הזכר. עימותים בין זכרים בעונת ההזדווגות קשים ועלולים להסתיים במוות בשל פציעה מהקרן. הוולדות מגיעים לבגרות כעבור כשנתיים והאם מטפלת בהם עד אז, כך שהנקבות חיות בזוגות עם הגורים.

תפוצה ושימור המין

נותרו רק כמה אלפים מאוכלוסיית הבר, ומספרם מוערך ב-20,170 פרטים. בעבר שוטטו הקרנפים רחבי השפה במרחבי אפריקה באזורים רבים. עם עלות השחר היו יוצאים לנהר או לבור המים הקרובים ושם היו משכשכים בבוץ כדי לנקות את עורם מן הטפילים השונים בעוד בני השבטים המקומיים ממתינים לשעת כושר בניסיון לצודם בשל עורם העבה ובשרם עבור מאכל. ברם, ציד שכזה לא הביא את הקרנפים על סף כליה. הקרנף רחב-השפה הוכרז כבעל חיים מוגן והוא מצוי כיום בסכנת הכחדה בשל גורם נוסף שהוא קרנו.
הסיבה העיקרית לציד הפרוע נובע מחשיבות הקרן באמונתם של עמי מזרח אסיה. בני עמים אלה מאמינים כי החומר ממנו עשויה הקרן תורם לחיזוק כוח הגברא והוא בעל סגולות רפואיות אחרות וגם כישופיות. בשל כך רב הביקוש לקרנו של קרנף זה ושל מיני קרנף אחרים. באמונתם של עמים אלה אין ממש. הקרן עשויה שיער נוקשה וחסר בה הורמון הטסטוסטרון, הוא ההורמון הגברי. נראה כי מקורה של אמונה זו נובע מכך שבקרניהם של איילים אכן מצוי שיעור זעיר של טסטוסטרון, אולם לא ידוע כיצד השתרשה האמונה דווקא בקרנו של הקרנף.
כיום מצויים הקרנפים רחבי השפה בשמורות טבע ובפארקים לאומיים תחת השגחה קפדנית ופיקוח כדי למנוע כל פגיעה שבהם ובשנים האחרונות אף נהוג להרדימם ולהסיר את הקרן כדי למנוע כל רצון להמיתם בגללה. נעשים גם ניסיונות בעולם כולו כדי להרבותם בשביה אך לרוב נוחלים גני החיות כישלון חרוץ. בגן החיות מקבלים בעלי החיים מזון מועשר כדי לשמור את מצב בריאותן של החיות שפיר ככל שניתן, אולם המזון המועשר מביא לתוצאה בלתי רצויה כאשר נקבת הקרנף הרה, כי העובר מתפתח מעל הגודל הרצוי והאם לעיתים מתה בלידה. מלבד זאת, ויטמינים מסוימים ככל הנראה, שמצויים במזון המועשר גורמים להפלתו של העובר ולחולשה אצל האם. נראו גם שזכר בודד מאבד עניין בנקבה לאחר זמן לא רב ומחויב בתחרות עם זכר אחר כדי לחזר אחר הנקבה במידה הרצויה.
הואיל וקרנפים אלה כמעט שאינם מתרבים בגני חיות, הרי הם מובאים לשם בדרך כלל מן הטבע, בניגוד למרבית בעלי החיים שם שגם מתרבים בשביה. הבאתם לגני חיות, גם אם מטרתה היא להרבותם, לא תמיד פועלת בכיוון הרצוי, משום שחיות בר מתקשות לעיתים להסתגל לחיי שביה ומצויות במצב עקה תמידי אשר לא מאפשר להן כלל להתייחם.
בנובמבר 2015 מתה בגן החיות שבסן-דייגו נקבת קרנף לבן מתת המין הצפוני, והזכר האחרון מת ב-20 במרץ 2018 בקניה. משכך, נותרו מתת-מין זה 2 נקבות בלבד.
באוגוסט 2019, קבוצת מדענים מאיטליה הצליחה להפרות באופן מלאכותי ביציות שנלקחו משתי הנקבות האחרונות מתת-המין הצפוני. ההפריה נעשתה בעזרת זרע שנלקח בעבר משני זכרים של תת-המין, שחיו בגן חיות בצ'כיה לפני מותם.