בריונות רשת

בריונות רשת (גם בריונות אינטרנט, בריונות מקוונת או בריונות קיברנטית, באנגלית: Cyber-bullying) היא תופעה חדשה יחסית בה נעשה שימוש באינטרנט או בטלפון הנייד על מנת להשמיץ, להטריד, להביך, להפחיד, או לתקוף אדם יחיד או קבוצה. בריונות רשת יכולה במקרים רבים להוות עבירה פלילית. בריונות רשת יכולה להתקיים באמצעות בלוגים, אתרי אינטרנט, קהילות מקוונות, דואר אלקטרוני, SMS, MMS, הרשתות החברתיות ובאמצעות סרטוני וידאו אשר צולמו באמצעות הטלפון הסלולרי אשר פורסמו באתר/קהילה מקוונת. לאחר שהחומר מפורסם באינטרנט הוא הופך לפומבי ובפוטנציאל כל אחד ממשתמשי האינטרנט בעולם לקבל גישה אל התוכן. קשה מאוד ולעיתים בלתי אפשרי להסיר לחלוטין חומר פוגעני שפורסם באינטרנט.
בריונות רשת נפוצה לרוב בקרב תלמידי בתי ספר יסודיים ובתי ספר תיכוניים, אולם גם בקרב המבוגרים. ההטרדות והאיומים מתבטאים בדרכים שונות המוגבלות אך ורק ליצירתיות של הבריון, והאמצעים הטכנולוגים העומדים לרשותו. צורת ההטרדה עשויה להיות שונה בין בנות לבנים.

סיבות לבריונות רשת

הסיבות לבריונות ברשת אינן שונות מהסיבות לבריונות פנים אל פנים. לרוב הם מונעים מיצרי כעס, תסכול, קנאה או נקמה. בחלק מהפעמים הבריונים אינם מודעים לחומרת מעשיהם ועושים זאת מתוך שעמום, בשביל הרצון לקבל תגובה או מתוך לחץ המופעל עליהם על ידי ילדים אחרים.
פעמים רבות פעולות בריונות ברשת באות כהמשך לבריונות פנים אל פנים או כנקמה על אלימות פיזית.

השפעות הבריונות ותוצאותיה

להטרדות באינטרנט, כמו להטרדות רגילות, עלולות להיות השפעות פסיכולוגיות עמוקות על ילדים, כמו דיכאון נפשי וליצור טראומות שישארו עם הילדים לכל אורך חייהם. האתגר המרכזי המסתמן במרחב המקוון הוא שלילדים יש פחות אסטרטגיות התמודדות עם הפגיעה בהשוואה לפגיעה במרחב הפיזי. מחקר שנעשה הוכיח מספר תוצאות חמורות של בריונות הרשת על הקורבנות. לדוגמה הילדים מפתחים הערכה עצמית נמוכה והם חווים העצמה של מגוון רגשות כגון: פחד, תסכול, נקמה, כעס ודיכאון. הטרדה באינטרנט לרוב תגרום לילדים להתרחקות חברתית והסתגרות בבית.
ישנם מקרים קיצוניים בהם הבריונות אף דחפה את הילדים לקצה, וגרמה להתאבדותם.
המקרים הידועים בארצות הברית בהם בריונות הרשת הובילה להתאבדותם של הקורבנות הם: פיבי פרינס, ריאן האליגן ומייגן מאייר. בקנדה, התאבדותה של אמנדה טוד זכתה להדים נרחבים ברשת בשל סרטון באתר יוטיוב שהעלתה המתעד את התדרדרותה.
המקרה הידוע ביותר של התאבדות בעקבות בריונות רשת בישראל הוא של דודאל מזרחי. ב-2011 התאבד בישראל דודאל מזרחי, בן ה-15, לאחר שסבל מבריונות בבית הספר וברשת כשהופצו עליו סרטונים, תמונות, ותגובות מטרידות ברשת החברתית- פייסבוק.
דו"ח המדיה השנתי על הרגלי השימוש של בני נוער בסמארטפונים ואינטרנט מצביע על כך שכ־70% מבני הנוער נפגעו ברשת יותר מפעם אחת. במקרים קיצוניים, הבריונות דחפה נערים צעירים לקצה והובילה אותם להתאבדות.

פעולות מניעה

בשל התגברותה של התופעה החלו לנקוט בפעולות להגברת המודעות אליה, ופעולות למניעה. סרטוני הדרכה, וקבצים העוסקים בגלישה בטוחה ברשת ניתנים להשיג באתרים ממשלתיים. באוקטובר 2014 נער ישראלי צילם סרטון המתעד את בריונות הרשת שחווה. כתגובה הנשיא רובי ריבלין הזמין אותו לבית הנשיא, ויחד הם צלמו סרטון המגנה אלימות ברשת. עמותות העוסקות בגלישה בטוחה באינטרנט נותנות עצות כיצד להימנע מבריונות רשת, וכיצד להתמודד איתה. בנובמבר, 2018 הוקם גם מוקד טלפוני משטרתי ייעודי לדיווח והגנה על קטינים ברשת.
לאור הפגיעות הרבה של בני נוער לחוויות של דחיה חברתית ובריונות רשת בגיל ההתבגרות מאמצים רבים מופנים כיום לאיתור מוקדם של מצוקה של בני נוער באמצעות הרשתות החברתיות. הרשתות החברתיות משמשות לעיתים כפלטפורמות נוחות לשיתוף רגשי וקריאה לעזרה. במחקריו של יעקב אופיר, פסיכולוג קליני וחוקר תחום הפסיכולוגיה של הילד בעידן המקוון, נמצא כי פוסטים של בני נוער עם תכנים דיכאוניים מנבאים בצורה משמעותית את קיומה של הפרעת הדיכאון ב'עולם האמיתי', במרחב הפיזי. לא זו בלבד אלא, חוויות של דחיה חברתית וקורבנות לבריונות מותירים עקבות דיגיטליות, סימנים סמויים בפעילות של המתבגרים ברשתות החברתיות. אף שתחום מחקר זה נחשב עדיין כתחום צעיר, יש בפופולריות העצומה של אתרי הרשתות החברתיות משום הזדמנות חסרת תקדים לזיהוי מוקדם של קורבנות לבריונות רשת בקרב מתבגרים. לא זו בלבד אלא, חוקרים המשלבים שיטות חישוביות שמבוססות על למידת מכונה (Machine Learning), מאמינים כי לא רחוק היום שבו ניתן יהיה לזהות פגיעה ומצוקה של בני נוער באמצעות כלי איתור ממוחשבים ואוטומטיים

בקולנוע

ב-2011 שודר סרט הטלוויזיה "בריונות ברשת". הסרט עוקב אחרי נערה, טיילור היילריג' שעוברת בריונות ברשת, לאחר שנרשמה לרשת חברתית בה רשומים כל חבריה בבית הספר. במהלך הסרט רואים איך אנשים הקרובים לטיילור פועלים בבריונות נגדה ללא מחשבה, כמו אחיה, שגרם לבריונות להתחיל, וחברתה הטובה שסייעה לבריונות נגדה דרך משתמש מזויף. אבל האמירות שלהם צוברות תאוצה, עוד אנשים מצטרפים ללעג עד כי טיילור מנסה להתאבד. היא מתחילה טיפול ומגלה כי רבים עוברים בריונות רשת. כחלק מתהליך החלמתה היא מחליטה לפעול כנגד התופעה, ואמה מנסה להוביל מהלך חקיקה שיאפשר לפעול כנגד בריוני רשת. אחד הדברים שמודגשים בסרט הוא הקלות שבה בריונות מתרחשת, וכי האמירה הקטנה ביותר מובילה לנידוי חברתי. ודבר הנוסף אותו מדגישים בסרט הוא שאפשר וכדאי לטפל בתופעת הבריונות ברשת.
ב-2015 יצא סרט הקולנוע "בריון ברשת", שעוקב אחרי נערה קייסי. קייסי לוקחת תרופות אנטי דיכאוניות ובן זוגה לשעבר פרסם זאת בחשבון הטוויטר שלו. פגועה מאוד, קייסי נוקמת בו על ידי פריצה לחשבונו ורושמת דברים פוגעניים על פעילותו המינית. אותו הפורץ שעזר לקייסי לנקום, משתלט על מחשב שלה. הוא מאיים לפרסם תמונות ערום שלה אם היא לא תשתף פעולה, וקייסי נלכדת. אותו הפורץ טוען שהוא עוזר לקורבנות בריונות רשת, וכשקייסי אומרת לו שהוא לא עוזר לה, הוא צוחק ומסביר כי היא לא הקורבן, אלא הבריון. הוא עובר איתה על פעולות רבות שעשתה לועגת לאנשים אחרים. נערה אחת שלעגה לה התאבדה לבסוף. קייסי מנסה להתחמק מהאשמה ללא הצלחה. הפורץ מכריח אותה לקחת כדורים על מנת למנוע ממנו לפרסם את התמונות. קייסי עושה זאת עד כי הסתכנה במנת יתר. לבסוף היא בורחת והפורץ מפרסם את תמונות הערום שלה. גם בסרט זה, מודגש כי מאוד קל ללעוג למשהו ברשת חברתית, אבל לעג מהסוג הזה יוצא מכלל שליטה. בסרט גם מודגש כי אנשים שהם בריונים ברשת לא מבינים בכלל את ההשלכות של מעשיהם. הם אינם חושבים על עצמם כבריוני רשת. כל מה שהם עשו זה "ללחוץ על כמה כפתורים, ולכתוב משפט באינטרנט". הם לא נוכחים בחייהם של קורבנותיהם ולכן לא מבינים את הנזק שגורמים לו.

ארצות הברית

בארצות הברית קיימת חקיקה כנגד בריונות רשת משנת 2007 במספר מדינות מצומצם.
ב־1 בינואר 2009 נכנס לתוקף אחד החוקים הראשונים בארץ המתמודדים ישירות עם בריונות החקיקה. החוק מעניק למנהלי בתי הספר סמכות להעניש תלמידים שביצעו פעילות בריונית מקוונת או לא מקוונת.
המחוקקים מעוניינים לתקוף את הנושא על ידי חקיקה חדשה המציעה להוציא מחוץ לחוק שימוש באמצעים אלקטרוניים כדי לכפות, להפחיד, להטריד או לגרום לאחר מצוקה רגשית משמעותית. בנוסף על כך התאבדות של נערים בעקבות בריונות הובילה לשינוי בחקיקה, בנושא פרטיות באינטרנט. הורי הילדים רצו את פרטי התקשורת הפרטיים של ילדם, כדי שיוכלו להבין מדוע התאבד, ומי "אשם". הרשתות החברתיות סירבו לבקשת ההורים, אך בית המשפט הכריז כי אם ילד מתחת לגיל שמונה עשרה נוטל את חייו הוריו יוכלו לקבל גישה לתכתובות הדואר האלקטרוני, והפעילות ברשתות החברתיות. ההחלטה פתחה את הנושא לדיון וחקיקה.

ישראל

בישראל אין חקיקה ספציפית כנגד בריונות רשת. למרות זאת מרבית ממעשי הבריונות נכללים בקטגוריה של עברות פליליות ועל כן ניתן להשתמש בחוקים אלו כנגד בריונות הרשת. החקיקות הנוגעות בנושא הן: חוק הגנת הפרטיות התשמ"א, חוק איסור לשון הרע וחוק מניעת הטרדה מאיימת. האחרון מאפשר כל מי שנפגע ומרגיש איום לשלוות חייו, לפרטיותו, לחירותו ולגופו לפנות לבית המשפט ולקבל צו שיאסור על הצד השני להטריד. הפרת הצו גוררת סנקציה של מעצר.
למרות החוקים שיכולים להוות פתרון משפטי לבריונות, זו אינה דרך הטיפול הטובה ביותר. מכיוון שגם לאחר הוכחת הפגיעה עדיין יש להתמודד עם הבעיה של האנונימיות ברשת והוכחה כי אכן האדם המתעלל ישב בצידו השני של המחשב. לכן עדיף להקדים תרופה למכה ולפעול בצורה של מניעה. יש לנהל עם הילדים שיחות בנושא שיעלו את המודעות בנושא וכך הם יבינו את ההשלכות של מעשיהם או יפנו לעזרה בעת הצורך.
בריוני הרשת עשויים לפרסם ברשת האינטרנט תמונות, קטעי וידאו או טקסטים פוגעניים על אנשים או לשלוח את התוכן הפוגעני למספר רב של אנשים מבלי להתחשב בזכותו של הקורבן לשמור על פרטיותו. לעיתים רבות בריוני רשת עשויים גם לשלוח לקורבנותיהם איומים, דברי שטנה והודעות לא רצויות בעלי תוכן מיני, בעוד שאחרים עשויים להפיץ מידע שקרי על הקורבן. כמו כן, בריוני רשת עשויים לחשוף מידע אישי על הקורבנות (כגון שם, כתובת אמיתית, או מספר טלפון אמיתי) באתרי אינטרנט או בפורומים או עשויים להתחזות לקורבן על מנת לפרסם מידע בשמם במטרה לפגוע במוניטין של הקורבן על ידי מניפולציה אנשים נגדו.