הגבירות מקלנגותלן

הגבירות של קלנגותלן (באנגלית: The Ladies of Llangollen) היה כינויין של אלנור באטלר ושרה פונסונבי, שתי נשים בנות המאה ה-18 ממעמד האצולה האירי שחיו כזוג נשוי. הבחירה של השתיים "לחיות חיים בלתי שגרתיים" עורר את חמת משפחותיהן, ואת סקרנותם ואהדתם של מובילי התרבות של התקופה.

תחילת דרכן

אלנור שרלוט באטלר (11 במאי 1739 – 2 ביוני 1829) הייתה בת לשושלת באטלר, הרוזנים (ומאוחר יותר הדוכסים) של אורמונד. בקרב משפחתה שהתגוררה בטירת קילקני, מושבה המסורתי, נחשבה באטלר לתולעת ספרים עם השכלת-יתר. היא דיברה צרפתית והתחנכה במנזר בצרפת. מאחר שלא נישאה, ניסתה אמה לאלץ אותה להצטרף למנזר.
שרה פונסונבי (1755 – 9 בדצמבר 1831) התגוררה אצל קרובי משפחה בעיירה וודסטוק שבמחוז קילקני באירלנד. קרוביה היו גם הם מבני האצולה, וביניהם הסופרת ליידי קרוליין לאם.
משפחותיהן חיו קרוב אחת לשנייה, והשתיים נפגשו ב-1768 ופיתחו חברות אמיצה. המשפחות לא ראו את קרבתן בעין יפה, הן בגלל הפרשי הגילים ביניהן, והן מכיוון שהשתיים רצו להקדיש את זמנן למדיטציה ולימוד. משפחתה של שרה במיוחד העדיפה שהיא תגלה עניין בנושאים שנחשבו יותר מתאימים לבנות גילה ומעמדה, ותחפש חתן. אך שרה ואלנור התעקשו גם אחרי שמשפחתה של אלנור כלאה אותה למשך תקופה, ועם הזמן המשפחות השלימו עם המצב ואף התחייבו להמשיך לתמוך כלכלית בבנותיהן. 
הבטחה זו השרתה בשתיים תחושת ביטחון, והן רקמו תוכנית בריחה כדי להגשים את חלומן לחיות ביחד חיים בלתי שגרתיים.

בית חדש

כדי לוודא שלא ייאלצו להינשא בניגוד לרצונן, השתיים החליטו להתרחק מאוד מבתי משפחותיהן. הן עברו קודם לאנגליה, אך בסופו של דבר השתקעו בוויילס, בבית בסגנון נאו-גותי בשם "פלאס נווית" (Plas Newydd) ליד העיירה קלנגותלן (Llangollen).
הבטחת ההכנסה לא התממשה, לפחות לא מיד. עורך הדין של משפחת פונסונבי טען שהכסף נועד לשמש נדוניה לשרה, וסירב לכל בקשה או הצהרה שאין בכוונתה להינשא. גם משפחתה של אלנור נטתה "לשכוח" להעביר לה כספים. למרות שהכנסתן הייתה צנועה, השתיים לא גילו איפוק בכל מה שנגע להוצאות. הן שיפצו את בית האחוזה והתקינו בו חלונות זכוכית. הן גם שכרו את שירותיהם של גנן, משרת, ושתי משרתות. כל אלו הכניסו אותן לחובות, והן נאלצו להסתמך על נדיבותם של חברים.
הנשים, שנקראו בפי המקומיים בקלנגותלן פשוט "הגבירות", העבירו זמנן בלימוד ספרות ושפות ובטיפוח הבית והגנים. הן לא גילו עניין בפיתוח יחסים חברתיים וגם לא התעניינו באופנה. למעשה, השתיים נטו להתלבש בבגדים בסגנון גברי והסתפרו קצר. אלנור כתבה יומנים מוקפדים על מעשיהן וחייהן.
על אף רצונן להתבודד, שמן יצא לפניהם, ועם הזמן התחילו להתעניין בהן אנשי תרבות וחברה של התקופה. ביתן הפך למרכז בו שהו מבקרים כדוגמת לורד ביירון, פרסי שלי, רוברט סותי, ויליאם וורדסוורת, סר וולטר סקוט, המנהיג הצבאי הדוכס מוולינגטון, איל התעשייה ג'וזאיה וג'ווד, והסופרת האצילה קרוליין לאם. גם אן ליסטר - האישה הראשונה לכתוב יומנים נרחבים על חייה כלסבית - הייתה בין מבקריהם, וייתכן כי שרה ואלנור היוו את ההשראה שלה "להינשא" לבת זוגה לפני נישואיה הפורמליסטים לבעלה. גם בני מלוכה מאירופה הגיעו, כולל הנסיך הרמן פון פיקלר-מוסקאו, שכתב עליהן בהערצה.
גם המלכה שרלוט הייתה בין מעריציהן, ורצתה לבקר בביתן. היא שכנעה את המלך להעניק להם פנסיה. עם הזמן, גם המשפחות למדו לקבלן.

חיים אישיים

באטלר ופונסונבי חיו יחדיו כזוג נשוי למעלה מ-50 שנה. הן החתימו את ספריהן וכלי ביתן בראשי התיבות המשותפים שלהן, ואף חתמו במשותף על מכתבים. הן ישנו באותה מיטה, וקראו אחת לשנייה "אהובתי" ו"החצי השני שלי". עם זאת, הסברה כי השתיים היו לסביות הוא עדיין נושא שנוי במחלוקת. חבריהם בני זמנן לא סברו שהן "סאפפיות" (הכינוי דאז לנשים-אוהבות-נשים), אלא ראו בהן חברות המסורות אחת לשנייה באופן מיוחד. חלק סברו שמדובר ב"נישואים בוסטוניים" - כינוי לנשים שחיות ביחד ביחסי נישואים שאינם מבוססים משיכה מינית או רומנטית. אחרים ראו ביניהן יחסים רומנטיים, אך לא ראו רמז ליחסים מיניים (גם לא ביומנים של אלנור, ואף לא בקוד כמו ביומניה של ליסטר ויומנים סאפפיים אחרים). היסטוריונים ומבקרי תרבות חלוקים אף הם, ביניהם המדגישים שדיבורים שלאוזן המודרנית ייחשבו לרומנטיים היו מקובלים אז, ואחרים מדגישים שבאותה תקופה השפה והתרבות עדיין לא כללו מושגים כמו ביסקסואליות או א-מיניות, ולכן זו טעות לנסות למקם את יחסיהן של אלנור ושרה במונחים של היום.

מותן

אלנור באטלר נפטרה בשנת 1829. שרה פונסונבי נפטרה שנתיים לאחר מכן. שתיהן קבורות בבית הקברות של כנסיית סנט קולן, בקלנגותלן.

מורשת

הבית של הגבירות, פלאס נווית, הוא כיום מוזיאון המנוהל על ידי המועצה של מחוז דנבישייר. גבעת באטלר, הסמוכה לבית, נקראת על שמה של אלינור באטלר. פונדק Ponsonby Arms שנקרא על שמה של שרנ פונסונבי הוא בניין רשום ברחוב מיל בקלנגותלן.