google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי בנג'יו

ביוגרפיה

נולד בשנת 1825 בטנג'יר שבמרוקו לאורו ולרב יוסף בנג'יו, צאצאו של הרב מרדכי בנג'יו הראשון, שכיהן כמורה צדק בעיר.
בצעירותו למד אצל סבו, הרב משה בנג'יו, וכשבגר נישא לשרה לארדו, ועמד בראשות ישיבה מקומית.
לאחר שהוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק בן וואליד, ולאחר פטירת סבו ואביו במגפת כולרה שהתחוללה בעיר בשנת 1855, נבחר באותה שנה לכהן כאב בית הדין וכרבה של טנג'יר.
בשנת 1863 אירח את משה מונטיפיורי בביתו, בעת שהאחרון ביקר במרוקו.
פעל לפתיחת בתי ספר ואגודות ציבוריות, והנהיג תיקונים ורפורמות בקהילה, אמנם בכפוף להלכה היהודית:
הודות לבית הספר השיגו התלמידים משרות בפקידות והצליחו במסחר, לכן אני תומך בכך, שגם המקצועות הכלליים וגם לימודי הקודש, יילמדו שניהם בין כותלי בית הספר ולא במסגרת נפרדת, כפי שאמר רבן שמעון בן גמליאל: 'יפה תלמוד תורה עם דרך ארץ, שיגיעת שניהם משכחת עוון'.
— שו"ת רבי מרדכי בן ג'ו, עמ' 19, במכתב אל מנהל בית הספר כי"ח, מכון מלכי רבנן, אשדוד תשע"ח
נמנה עם מייסדי בית הספר הראשון של חברת כל ישראל חברים בטנג'יר בשנת 1862, ופעל להוסיף שעות נוספות לטובת לימודי הקודש בבית הספר.
בה' באלול 1880 ייסד בטנג'יר את בית הכנסת "עץ חיים", שהיה פעיל עד לשנת 1982, ומשנת 1994 פועל בו מוזיאון בשם "Fondation Lorin" .
מלבד ייסוד וועד הקהילה, בשנת 1912 ייסד בטנג'יר את אגודת "תורה וחיים".
הלך לעולמו בטנג'יר ב-20 בינואר 1917 (כ"ו בטבת ה'תרע"ז) ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי.
דרשותיו, פסקי דין ופיוטים שכתב נותרו בכתב יד. אחד מפסקיו הודפס בספר "ישא איש" שחיבר הרב יעקב שאול אלישר. על שמו הוקם מוסד ליתומים יהודים בטנג'יר, ובית הכנסת שייסד קיבל את שמו לאחר פטירתו.
וסטרן ניו יורק פלאש

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2008, ובתחילה שיחקה בליגת המשנה האמריקאית - הדבליו-ליג. בשנת 2011 הצטרפה הקבוצה לעונה השלישית של ליגת ה-WPS, והתחזקה בכוכבות כמו מרטה וכריסטין סינקלייר. השתיים הובילו את הקבוצה למקום הראשון בתום העונה הסדירה, ובסוף הפלייאוף גם לזכייה באליפות הליגה. סינקלייר אף נבחרה לשחקנית המצטיינת של משחק הגמר. ב-18 במאי 2012 הודיעה הנהלת ה-WPS על פירוק הליגה בעקבות מחסור חמור במשאבים כלכליים - דבר שגרם לווסטרן ניו יורק פלאש להשעות את פעילותה.
מספר חודשים לאחר פירוק ה-WPS החליטה פדרציית הכדורגל של ארצות הברית על הקמת ליגה מקצוענית חדשה, ה-NWSL, ווסטרן ניו יורק פלאש נבחרה להיות אחת משמונה הקבוצות המייסדות. בעונתה הראשונה של הקבוצה בליגה היא סיימה במקום הראשון, אך הפסידה בגמר הפלייאוף לפורטלנד ת'ורנס. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-NWSL, לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף, לאחר שסיימה פעמיים במקום השביעי.
ברנרד ג'וי

קריירה

ג'וי נולד בפולהאם שבלונדון, ובזמן הפנוי מלימודיו באוניברסיטת לונדון שיחק עבור קבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בעמדת הקשר. עם סיום לימודיו שיחק במועדון החובבני קאסואלס, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן ולהוביל את המועדון לזכייה בגביע ה-FA לחובבים בשנת 1936. הוא הופיע בעשרה משחקים במדי נבחרת החובבים של אנגליה, והיה הקפטן של נבחרת בריטניה הגדולה באולימפיאדת 1936 שנערכה בברלין.
בזמן שהיה רשום בקאסואלס שיחק גם במועדונים חובבנים אחרים כגון סאות'נד יונייטד (1931-1933) ופולהאם (1933-1934). ג'וי הצטרף לארסנל במאי 1935. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ובעונתו הראשונה הוא השתתף בשני משחקים בלבד כאשר הופעת הבכורה הייתה רק ב-1 באפריל 1936 מול בולטון וונדררס. ג'וי לא היה חלק מהסגל של ארסנל שהצליח לזכות בגביע ה-FA באותה שנה.
ג'וי זכה להכרה בינלאומית זמן קצר לאחר מכן כאשר ב-9 במאי השתתף בהפסד 2–3 של נבחרת אנגליה לנבחרת בלגיה, והיה לשחקן החובב האחרון ששיחק במדי הנבחרת; לאור הפערים הגדולים בין הכדורגל המקצועני לכדורגל החובבים לא סביר שהישגו של ג'וי ישוחזר אי פעם. על אף שג'וי שיחק עבור ארסנל באותה תקופה הוא עדיין היה רשום כשחקן של קאסואלס, והוא מתועד בספרי ההיסטוריה של הכדורגל האנגלי כשחקן של קאסואלס ולא ארסנל.
ג'וי המשיך לשחק עבור ארסנל בעיקר כמחליפו של הרבי רוברטס. רוברטס סבל משבר ברגלו באוקטובר 1937, וג'וי תפס את מקומו בהרכב למשך שאר המשחקים של עונת 1937/1938 שבה זכה המועדון באליפות, ולאחר פרישתו של רוברטס המשיך לשחק גם בעונת 1938/1939 שבה המועדון זכה במגן הצדקה.
ג'וי התגייס לחיל האוויר המלכותי בזמן מלחמת העולם השנייה. למרות זאת הוא הצליח להשתתף בכ-200 משחקים לא רשמיים במדי ארסנל, ואף לשחק פעם אחת במדי נבחרת אנגליה. לאחר חידוש משחקי הכדורגל הרשמיים בתום המלחמה הוא שיחק בחצי הראשון של עונת 1946/1947 לפני שהחליט לפרוש מכדורגל מקצועני בדצמבר 1946. למרות זאת הוא המשיך לשחק עבור קאסואלס עד 1948. בסך הכל הוא השתתף ב-95 משחקיים במדי ארסנל, שבהם לא הצליח להבקיע ולו שער אחד.
ג'וי היה מורה בהכשרתו, אך לבסוף החליט לעבור לעיתונאות והיה כתב הכדורגל של האיבנינג סטנדרד ושל הסאנדיי אקספרס עד לפרישתו ב-1976. הוא כתב את אחד מהספרים הראשונים העוסקים בהיסטוריה של ארסנל, Forward, Arsenal!, שיצא לאור ב-1952. מלבד ספר זה הוא כתב ספרים נוספים בתחום הכדורגל.
הפועל לוד

היסטוריה

הפועל לוד הוקמה ב-1949, זמן מה לאחר מלחמת העצמאות, על ידי קבוצת תושבים מלוד. מהקמתה שיחקה הקבוצה במחוז תיכון של ליגה ג'. הפועל לוד העפילה לליגה ב' ב-1958. בשנים 1960 ו-1961 הגיעה הקבוצה למשחקי המבחן לעליה לליגה א', אך כשלה במשחקים המכריעים. ב-1962 העפילה לליגה א' תחת הדרכתו של המאמן יצחק מגדלוביץ'. באותן שנים נולדה קריאת העידוד המפורסמת של אוהדי הקבוצה, "ויוה לוד".
ב-1963 העפילה לליגה הלאומית, שהייתה הליגה הבכירה בכדורגל הישראלי. כך קרה שלוד עלתה מליגה ב' לליגה לאומית ברציפות. לפני פתיחת העונה נסעו שניים משחקני הקבוצה, לזר ואבוטבול, לדנמרק על מנת לשחק שם. עובדה זו החלישה את הקבוצה שהתקשתה להסתגל לעלייה המהירה לליגה הלאומית, וירדה בסוף העונה בחזרה לליגה א'. לזר ואבוטבול אמנם חזרו במהלך העונה ועם בואם נחלה הקבוצה הצלחה והתעוררו תקוות שתצליח לשרוד בליגה הלאומית. אולם, השניים חזרו לדנמרק והקבוצה לא הצליחה להתגבר על חסרונם.
החל מ-1965 שיחקה הפועל לוד במחוז הדרומי של ליגה א'. היא ניסתה בלא הצלחה לחזור לליגה הלאומית. ב-1977 אף ירדה לוד לליגה ב', אך כעבור עונה אחת בלבד העפילה בחזרה לליגה א'. ב-1979 העפילה לליגה הארצית, והשלימה עליית ליגה פעם שנייה ברציפות. ב-1982 היא חזרה לליגה הבכירה, לראשונה מזה 17 שנים.
המאמן דרור קשטן הוביל את הקבוצה ב-1984 לזכייה היסטורית בגביע המדינה, לאחר ניצחון במשחק הגמר 3–2 על הפועל באר שבע בבעיטות הכרעה. בעונה ההיא כיכבו בקבוצה שלושת האחים למשפחת בנודיס: השוער יעקב בנודיס, המגן יצחק בנודיס והבלם אורי בנודיס. כמו כן בלטו בלוד החלוצים יעקב בוזגלו ומשה זיתון, הקשרים ישראל בן ממס ובני סמדג'ה, הבלמים יצחק נעמן וברוך ידיד, והמגן שלמה חביב. ארבעה ימים לאחר חגיגות הזכייה בגביע זכתה הפועל לוד גם בתואר אלוף האלופים, אחרי ניצחון 4–1 על האלופה מכבי חיפה.
ב-1985, שנה לאחר הזכייה בגביע, ירדה הקבוצה לליגה השנייה. היא חזרה לליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה) כעבור עונה אחת, וב-1987 דורגה במקום הרביעי שהיה הטוב ביותר בתולדותיה.
שנה אחת לאחר מכן החלה התקופה הרעה מבחינת הקבוצה. היא קבעה שיא שלילי בכך שבמשך ארבע עונות ירדה שלוש ליגות עד לליגה ב'. היא הצליחה לחזור לליגה הארצית ב-1994, אך לא הפגינה יציבות ברמת המשחק. הרשות לבקרת תקציבים הורידה את הקבוצה לליגה א' ב-1999, ונימקה זאת בחוסר היכולת של ההנהלה להעמיד תקציב מתאים לתקנות של הליגה הארצית. שלוש שנים לאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה ב' והתפרקה.
שנים אחדות לאחר הפירוק, בשנת 2003, הוקמה הקבוצה מחדש תחת השם "מקסים לוד", על שמו של ראש עיריית לוד מקסים לוי. בעונתה הראשונה בליגה ג' נכשלה הקבוצה במאמציה לעלות לליגה ב' לאחר שנוצחה על ידי יריבתה לצמרת הפועל טירת שלום. כעבור עונה עלתה הקבוצה לליגה ב', וכעבור עונה עלתה פעם שנייה ברציפות כאשר העפילה למחוז הדרומי של ליגה א' ב-2006. כעבור שנה היא חזרה לליגה הארצית, אך בעקבות עבירה על תקנון הרשות לבקרת תקציבים היא הורדה בחזרה לליגה א' והוחלפה על ידי הפועל כפר שלם. בעקבות ההורדה וקשיים כלכליים התפרקה הקבוצה החדשה.
בקיץ 2015 נעשה ניסיון להקים את הקבוצה מחדש תחת השם הפועל עירוני לוד, אך הניסיון לא צלח. בקיץ 2017 הוקמה הקבוצה מחדש. באפריל 2018 עלתה הפועל לוד לליגה ב'.
הארמייה השביעית (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה יוזיאס פון הרינגן. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף השמאלי הקיצוני, באזור אלזס. עם פרוץ המלחמה, הדפה הארמייה את הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז. לאחר מכן בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמו הארמייה והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש.
לאחר הכישלון בקרב על המארן הועברה הארמייה צפונה, והגיעה בדיוק בזמן לבלום את כוחות מדינות ההסכמה בקרב על האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-28 באוגוסט 1916 מונה פון הרינגן למפקד מפקדת הגנת החופים, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל ריכרד פון שוברט. ב-11 במרץ 1917 פרש פון שוברט מהפיקוד על הארמייה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל מקס פון בהן.
באפריל 1917 הותקפה הארמייה השביעית בידי כוחות צרפתיים במהלך מתקפת ניוול, ובכלל זה בקרב השני על האן.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של יורש העצר הגרמני. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון בהן למפקד קבוצת ארמיות פון בהן, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל מגנוס פון אברהרדט. ב-15 באוקטובר 1918 חזר פון בהן לפקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השביעית ב-1 בינואר 1919.
חדר טהרה

חדר טהרה או בית טהרה הוא מבנה המשמש בבתי קברות יהודיים לביצוע הליך טהרת המת בטרם הקבורה.

היסטוריה

בשל הצורך לרחוץ את גופות המתים לפני הקבורה בשל הלכות טהרת המת, החלו כנראה במאה ה-17 להקים ברחבי אירופה בתי טהרה. בשל החשש מפני תקלות במסע ארוך מדי מבתי הטהרה למקום הקבורה, הוקמו בתי הטהרה בתוך בתי הקברות היהודיים או בסמוך להם. בית הטהרה העתיק ביותר שקיים עדיין בגרמניה הוא זה שבבית העלמין היהודי בוורמס משנת 1625, ששוחזר בשנת 1956.
החל מאמצע המאה ה-19 החלו בונים במקום בתי טהרה, אולמות אבל לטקסי ההלוויה שבהם הוקמו חדרי טהרה.
בבתי הקברות בישראל קיימים חדרי טהרה שמצוידים בציוד חדיש יחסית, ציוד שמתאים לדרישות ההלכה ומקל את תהליך הטהרה ברמה הטכנית. כן נעשה שימוש בציוד קל לחיטוי כדי לשמור על תנאי היגיינה נאותים.
ג'יל קלייבורג

ביוגרפיה

קלייבורג נולדה בעיר ניו יורק, בתם של ג'וליה לואיס דור ואלברט הנרי "ביל" קלייבורג.
אימה הייתה פרוטסטנטית ממוצא בריטי, ואביה היה ממשפחה יהודית מבוססת ממוצא אשכנזי וספרדי. גדלה בשכונת אפר איסט סייד שבמנהטן ולמדה בבית ספר פרטי לבנות "ברארלי".
החליטה להיות שחקנית בעת שלמדה ב"מכללת שרה לורנס" שם סיימה את לימודייה בהצלחה עם תואר בתיאטרון.
קלייבורג נישאה לתסריטאי-מחזאי דייוויד רייב ב-1979. לזוג נולדו בן, מייקל, ובת, השחקנית לילי רייב.
קלייבורג נפטרה בגיל 66 בביתה שבקונטיקט לאחר מאבק בן 20 שנה במחלת הסרטן לוקמיה לימפוציטית כרונית, הסרט "על אהבה וסמים אחרים" שיצא מספר שבועות לאחר פטירתה הוקדש לזכרה של קלייבורג.

קריירת משחק

החלה לשחק ב"תיאטרון צ'ארלס סטריט" שבבוסטון. ולאחר מכן למדה משחק ב"סטודיו הרברט ברגהוף" שבגריניץ' וילג', הופיעה במספר מחזות ברודוויי.
את הופעת הבכורה שלה על המסכים עשתה באחד הסרטים הראשונים של בריאן דה פלמה "מסיבת החתונה".
ב-1975 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "Hustling".
ב-1976 השתתפה בקומדיית הפשע "קו הכסף" בתור המזכירה הילי בארנס.
קלייבורג הועמדה בשנת 1978 לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א על תפקידה בדרמה הקומית "אשה לא נשואה", בסרט גילמה את אריקה עקרת בית הנשואה באושר לעורך דין.
שלוות החיים של אריקה נפגעת כאשר יום אחד בעלה נוטש אותה והיא נאלצת להתמודד לבדה עם ההשלכות.
בתפקידה ייצגה קלייבורג באחת הפעמים הראשונות בתולדות הקולנוע את האשה האמריקאית החזקה והעצמאית. קלייבורג זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן.
בשנת 1979 הייתה קלייבורג מועמדת לפרס האוסקר בתפקיד ראשי ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור מרילין הולמברג בקומדיה "להתחיל מחדש", באותו טקס גלובוס הזהב הועמדה קלייבורג גם לפרס השחקנית הטובה ביותר בסרט דרמטי על תפקידה בתור זמרת האופרה קתרינה סילברי במלודרמה המוזיקלית של ברנרדו ברטולוצ'י "לה לונה".
קלייבורג הועמדה ב-1981 ברביעית כמועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בעיבוד הקולנועי למחזה "יום שני ראשון באוקטובר".
השתתפה בסרטים "נישואים חפוזים" בתור נאן אמו של אלכס וויטמן (מת'יו פרי), בקומדיה הספרותית "לרוץ עם מספריים" ובדרמה הקומית "על אהבה וסמים אחרים" בתור ננסי אמו של ג'יימי רנדל (ג'ייק ג'ילנהול).
שיחקה בחמישה פרקים בסדרה "אלי מקביל" את ג'נין, אמה של אלי (קליסטה פלוקהארט).
הועמדה ב-2005 לפרס אמי על תפקיד האורח שלה בסדרה "ניפ/טאק". בשנים 2007-2009 שיחקה בסדרת הדרמה "כסף, דארלינג" ברשת ABC, את דמותה של לטישה דארלינג, אשתו של פטריק (דונלד סאת'רלנד).
מטאפיזיקה

מֵטָאפִיזִיקָה (מיוונית: μετά (מֵטַא) "מעבר", φυσικά "פיזיקה", "אודות הטבע") היא ענף של הפילוסופיה העוסק בהסבר טבעם של המציאות, הקשר בין חומר לנפש, בין חומר לתכונה ובין מחשבה למציאות. מקור המונח בספרו של אריסטו, שנקרא "מטאפיזיקה" משום שבסידור המסורתי של כתביו היא הופיעה לאחר ספרו ה"פיזיקה".
אך במשך הדורות קיבל המושג משמעות יותר מילולית- פיזיס משמעותו טבע; לכן מטאפיזיקה עוסקת בדברים אשר הם מעבר לטבע או לעולם הגשמי. התפיסה בפילוסופיה מודרנית מתבססת על שימוש זה.

ענפי המטאפיזיקה

ענף מרכזי במטאפיזיקה הוא האונטולוגיה או תורת היש, החוקרת את טיבם של הדברים הקיימים בעולם ואת הקשרים ביניהם.
המטאפיזיקאי מנסה גם להבהיר את המושגים שלפיהם אנשים תופסים את העולם, לרבות קיום, אובייקט, רכוש, מרחב, זמן, סיבתיות והיתכנות, תחום זה נקרא אפיסטמולוגיה, ויש שאינם מכלילים אותו כחלק מהמטאפיזיקה. הפילוסוף הנודע עמנואל קאנט איחד למעשה בין המטאפיזיקה לבין האפיסטמולוגיה. קאנט טען שאנחנו יכולים לדבר על עולם התופעות רק באופן שבו אנו תופסים אותן ולא על הדברים כשלעצמם. רבים טענו שבכך קבר קאנט את המטאפיזיקה, אולם פרופסור ירמיהו יובל טוען כי בכך רצה קאנט דווקא לחדש את העיסוק במטאפיזיקה, לאחר הספקנות הניהליסטית של דייוויד יום.
אווגניוס וולגאריס

אווגניוס ווּלגאריס (או בולגריס, ביוונית Εὐγένιος Βούλγαρις או Βούλγαρη;‏ 10 באוגוסט 1716 – 12 ביוני 1806) היה מחנך בולגרי יווני-אורתודוקסי ידוע, והבישוף של חרסון. הוגה דעות בולט של תנועת ההשכלה היוונית, שהיה גם שותף בדיון איזו שפה תאמץ המדינה היוונית, האם את העגה העכשווית (כלומר זו שהייתה מדוברת בתקופתו) או את השפה היוונית הקלאסית (העתיקה). כתב רבות על תאולוגיה, פילוסופיה ומדעים, הפיץ חשיבה מערב-אירופאית בכל העולם הנוצרי היווני והמזרחי, והיה תורם מוביל להשכלה היוונית המודרנית.
וולגריס נולד בשם אלפתריוס וולגאריוס למשפחה בולגרית שגרה באי קורפו, שנשלט באותה תקופה על ידי הרפובליקה של ונציה. הוא למד בקורפו והמשיך את לימודיו בבית הספר ביואנינה שבמערב יוון. בשנת 1737 או 1738 הוא הפך לנזיר וכומר, ואימץ לעצמו את השם אווגניוס. ואחר כך נסע לאוניברסיטת פדובה ללמוד תאולוגיה, פילוסופיה, שפות אירופיות ומדעי טבע.
משנת 1742 כיהן וולגאריס כמנהל בית ספר יוקרתי ביואנינה. משנת 1753 עד 1759 ניהל את אקדמיית אתוניאס (Αθωνιάς Εκκλησιαστική Ακαδημία) בהר אתוס, והתנגד לקתולים ולכנסייה הקתולית המזרחית. למרות שנחשב לאחד מהמורים הדגולים, להיטותו להעביר רעיונות חדשים של עידן הנאורות המערב-אירופאי גרמה לתגובה שלילית בקרב חלק מהמנהיגים הנוצרים-אורתודוקסים בהר אתוס, שראו אותו כרדיקלי מדי. הוא נאלץ לנטוש את בית הספר בתחילת 1759 ועבר לנהל את אקדמיית הפטריארך בקונסטנטינופול (Μεγάλη του Γένους Σχολή) ו ב-1761 הוא החליט לזנוח את הקריירה החינוכית שלו ולהיענות להזמנתה של הקיסרית יקטרינה הגדולה.
ב-1763 נסע לברלין וללייפציג בהזמנתה של הצארית יקטרינה, ושם לימד וכתב את הטקסטים החשובים שלו. הוא תרגם והורה מיצירותיהם של ג'ון לוק, וולטר, וכריסטיאן וולף, והוסיף לתרגומים מבואות ארוכים בהם פרש את משנתו בדבר הצורך בהשכלה ונאורות; למשל, בתרגומו לוולטר הוסיף הקדמה בה הטיף לסובלנות דתית. בשנת 1771 הגיע לסנקט פטרבורג, ובין 1772 ל-1774 עבד כספרן בבית המשפט ותרגם ליוונית את הקודקס המשפטי הצרפתי. בשנת 1775 הוסמך כארכיבישוף, והפך לבישוף הראשון של איפרכיה (דיוקסיה) חדשה שנוצרה במיוחד עבורו, האיפרכיה של סלביאנסק וחרסון כולל אדמות נובורוסיה ואזוב שהועברו זמן קצר קודם לכן מהאימפריה העות'מאנית לרוסיה כחלק מהסכם קוצ'וק קאינרג'ה.
הקיסרית הזמינה רוסים ואוקראינים להתיישב באזור, וכן הזמינה יוונים אורתודוקסים. הממשלה הקיסרית חשבה שיהיה מתאים למנות בישוף דובר יוונית לעמוד בראש האיפרכיה החדשה. מושב הבישוף היה מחוץ לגבולות האיפרכיה, במנזר בפולטבה. ב-1779 החליט לפרוש מתפקידו והמשיך לגור באותו המנזר בפולטבה עד שב-1787 הורשה לעבור לסנקט פטרבורג. משנת 1801 ועד לפטירתו ב-1806 הבישוף בדימוס חי במנזר אלכסנדר נבסקי.
איה זהבי פייגלין

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחדרה. דודה הוא משה פייגלין.
בילדותה חלתה בסרטן העצמות ולאחר מספר שנים החלימה. לאחר שירותה הצבאי בצה"ל, למדה במגמה להלחנת שירים בבית הספר רימון, בהדרכתו של יהודה עדר.
בשנת 2009 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד", יחד עם להקתה, "כל החתיכים אצלי", שהוציאה את אלבומה הראשון בשנת 2010. זהבי פייגלין כתבה והלחינה את שירי האלבום. בשנת 2012 הוציאה הלהקה את אלבומה השני. תוך כדי עיסוקה במוזיקה, עבדה כמורה לספרות ומחנכת כיתה בחטיבת ביניים ברמת אביב ובלוד.
בשנת 2015, לאחר פירוק הלהקה, הוציאה את אלבומה העצמאי "שבעה שירים". השיר "גיבור" מן האלבום, בלט באלבום זה.
בשנת 2017 הוציאה את האלבום "אמריקה".
באפריל 2018 ביצעה חידוש לשיר "איילת אהבים" (בהפקתו של המפיק והמוזיקאי עידו מימון) במסגרת פרויקט מכונת הזמן של תחנת הרדיו כאן 88 לחידוש קלאסיקות ישראליות.
אולפני אילינג

אולפני אילינג הם אולפני טלוויזיה וקולנוע הפועלים בשכונת אילינג במערב לונדון. האולפנים החלו את פעולתם בשם "אולפני אילינג" בשנות ה-30, וידעו תקופת זוהר בה ייצרו קומדיות הנחשבות כיום לקלאסיות, בשנות ה-50. בסוף שנות ה-50 הופסק ייצור הסרטים תחת השם "אולפני אילינג" אך חודש לקראת אמצע שנות ה-90, והוא ממשיך אף כיום (2009).

היסטוריה

האולפנים הם בין אולפני הסרטים הוותיקים בעולם. במקום פעלו מפיקי קולנוע שונים וביניהם ויל בארקר מחלוצי הקולנוע הבריטי, שהקים את האולפנים במקום בשנת 1896 ובזיל דין, שרכש את האולפנים בשנת 1929. בשנת 1931 החל דין להסריט במקום סרטים במסגרת חברת "אולפני אילינג". בשנת 1933 הוחלף שם החברה ל-"Associated Talking Pictures" (סרטים מדברים מאוגדים), ובמקום הוסרטו כ-60 סרטים עד לשנת 1938 בה רכש את החברה איל הקולנוע מייקל בלקון בשיתוף עם חברת MGM. בלקון החל מחדש להשתמש בשם "אולפני אילינג". בשנת 1944 נרכשה החברה על ידי תאגיד ראנק, אך המשיכה בפעילותה הקולנועית תחת שמה.
בשנות ה-30 ושנות ה-40 הפיקה החברה בעיקר קומדיות בהשתתפות בדרנים כג'ורג' פורמבי שהיה ידוע כזמר ונגן יוקולילי-בנג'ו, וויל היי שרכש את פרסומו על במת המיוזיק הול. כן עסקה החברה בהסרטת סרטי תעודה. החברה הייתה חלוצה בשימוש בבמאי תעודה ליצירת סרטי מלחמה בעלי מראה ריאליסטי.
לאחר המלחמה החלה אילינג בייצור קומדיות, שהפכו לסימן ההיכר של האולפן, ונקראות עד היום "קומדיות אילינג". אלו היו לעיתים סאטיריות באופן קליל ונראו כמשקפות מאפיינים שונים של האופי הבריטי והחברה הבריטית. הקומדיות התבססו על מספר במאים קבועים וביניהם צ'ארלס קרייטון, אלכסנדר מקנדריק וצ'ארלס פרנד, ומספר כוכבים קבועים, ובראשם אלק גינס. הראשונה שביניהן הייתה הקומדיה "Hue and Cry" משנת 1947, והאחרונה "Barnacle Bill" משנת 1957. בין הטובות שבקומדיות היו "Whisky Galore!" ‏(1949), "דרכון לפימליקו" ‏ (1949), "דם כחול" (1949), "The Lavender Hill Mob" ‏ (1951), "The Man in the White Suit" ‏(1951), "The Titfield Thunderbolt" ‏ (1953 ו-"הרוצחים והגברת" (1955). סרטים אלו נחשבים כיום כקלאסיקה של הקולנוע הבריטי, וכלולים בין הקומדיות המשובחות ביותר שהופקו מעולם. הקומדיות זכו במספר פרסי אוסקר ומספר פרסי באפט"א ופרסים נוספים.
בשנת 1955 רכש ה-BBC את האולפנים, על אף שהפקות הנושאות את הכותרת "אולפני אילינג" המשיכו להיווצר באולפני MGM באלזטרי למשך שנתיים נוספות. ה-BBC השתמש באולפנים לצילומי סדרות טלוויזיה ידועות כגון "הבלש המזמר" (1986) וסדרות רבות נוספות.
בשנת 1995 נרכשו האולפנים על ידי בית הספר הלאומי לטלוויזיה וקולנוע, ובאמצע שנות ה-2000 נרכשו על ידי קבוצת אנשי עסקים בראשות אורי פרוכטמן, ברנבי תומפסון, הארי הנדלסמן וג'ון קאו. בשנת 2001 החל האולפן ביצירת סרטים בכותרת "אולפני אילינג" והוא ממשיך בכך עד היום.
ולנטינה קורטז

ביוגרפיה

קורטז נולדה במילאנו.
החלה את דרכה בקולנוע האיטלקי ובסרט הפשע האמריקאי "כביש הגנבים". התפרסמה לראשונה באמצע שנות ה-50 בסרטו הקלאסי של ג'וזף ל. מנקייביץ' "הרוזנת היחפה" בתפקיד אלנורה אחותו של הרוזן פאבריני, בדרמת השואה של רוברט וייז "הבית שעל גבעת הטלגרף" ובסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "הידידות" עליו זכתה קורטז בפרס הקולנוע האיטלקי רצועת הזהב.
ב-1965 הופיעה בסרטו של פדריקו פליני "ג'ולייטה של הרוחות" בתור ולנטינה חברתה של ג'ולייטה בולדריני (ג'ולייטה מזינה).
ב-1974 זכתה קורטז בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתה בסרט הצרפתי "לילה אמריקאי" בו גילמה את כוכבת הקולנוע האלכוהוליסטית סברין.
קורטז הייתה מועמדת על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, אינגריד ברגמן שזכתה בפרס באותה השנה התנצלה בנאום הזכייה שלה והודתה שקורטז הייתה צריכה לזכות במקומה.
ב-1977 שיחקה בהפקת הטלוויזיה האנגלו-איטלקית המרשימה "ישו מנצרת" בתור הנסיכה היהודייה הרודיאס.
ב-1988 השתתפה בקומדיית ההרפתקאות של טרי גיליאם "הרפתקאות הברון מינכהאוזן" בתור מלכת הירח אדריאן.
קורטז נפטרה ב-10 ביולי 2019. היה לה בן אחד, שחקן הקולנוע ג'קי בייסהארט (נפטר ב-2015) מנישואיה לשחקן האמריקאי ריצ'רד בייסהארט (ממנו התגרשה).
דומז'אלה

היסטוריה

קיימות עדויות ארכאולוגיות מתקופת הקלטים בסביבת העיר. "טירת קרומפרק" הרנסאנסית הקרובה לעיר, נוסדה בסביבות המאה ה-13 על ידי "אצילי ראבנסברג" מקופריבניק. אדם ראוובר, היה מנצח בקרב סיסאק שהתקיים באזור בשנת 1593, שבה הצבא העות'מאני הוכרע.

נתונים סטטיסטיים

בעיר קיימות 8,490 משפחות, ולומדים בה 1220 תלמידים. הגיל הממוצע של התושבים הוא 37.8 שנים. ישנם 14,568 תושבים עובדים ו-1223 מובטלים.

כלכלה

העיר התפתחה כלכלית במאה ה-19 עם תעשיית כלי השיט המקומית בנוסף על אריגת קש.
ענפי הכלכלה העיקריים כוללים: חקלאות, תעשייה קלה ותעשיות נייר.

ספורט

בעיר דומז'אלה קיימת קבוצת כדורגל ייצוגית דומז'אלה. וקבוצת כדורסל יצוגית הליוס דומז'אלה, אשר מתמודדות בליגות הבכירות בסלובניה.
סדרה

סדרות באנליזה מתמטית

סדרות הן מרכיב יסודי בשפה של האנליזה המתמטית. מושג ההתכנסות של סדרה, המתאר את ההתנהגות של אבריה כאשר האינדקס גדל לאינסוף, מאפשר לתאר מושגים חשובים אחרים, כגון רציפות של פונקציות או תכונות של המרחב שממנו מגיעים אברי הסדרה. אומרים על סדרה שהיא מתכנסת אם ורק אם קיים לה גבול. סדרה שאיבריה שייכים למרחב מטרי (כגון הישר הממשי) היא סדרה חסומה אם קיים מספר ממשי R כך שמרחקם של אברי הסדרה מנקודה x אינו עולה על R. הסדרה היא סדרת קושי אם המרחק בין שני איברים שואף לאפס כאשר שני האינדקסים שואפים לאינסוף.
סדרה שאבריה הם מספרים ממשיים נקראת סדרה ממשית. על סדרות כאלה אפשר להחיל את מושג המונוטוניות: סדרה היא עולה ממש אם לכל אינדקס  מתקיים , ועולה (או "לא יורדת") אם מתקיים . באותו אופן אומרים שהסדרה יורדת ממש אם מתקיים  ושהיא יורדת (או "לא עולה") אם מתקיים . בשני המקרים הללו אומרים שהסדרה מונוטונית. סדרה שהיא גם עולה וגם יורדת מוכרחה להיות סדרה קבועה, כלומר סדרה שכל איבריה זהים. לא כל סדרה היא מונוטונית, אבל לכל סדרה קיימת תת-סדרה מונוטונית.
סדרת הסכומים החלקיים של סדרה נתונה נקראת טור.

סדרות מיוחדות

יש סדרות שאפשר לתאר בקלות את האיבר הכללי שלהן. סדרה חשבונית היא סדרה שבה , כאשר  קבועים; סדרה כזו מאופיינת בהפרש  קבוע. סדרה הנדסית היא סדרה שבה , כאשר  קבועים; סדרה כזו מאופיינת במנה  קבועה. 
סדרה פולינומית היא סדרה שבה האיבר הכללי מתואר על ידי פולינום, . המעבר מסדרה  לסדרת ההפרשים , שבה האיברים הם הפרשי האיברים העוקבים בסדרה המקורית, מוריד את מעלת הפולינום. לכן, כאשר נתונים איברים מסדרה פולינומית, ודרגת הפולינום ידועה, אפשר למצוא את הפולינום על ידי המעבר לסדרת ההפרשים, סדרת הפרשי ההפרשים וכו'. 
דוגמה: מצא את האיבר הכללי של הסדרה הבאה: .
פתרון: נתבונן בסדרת ההפרשים, שהיא: . זוהי סדרה חשבונית, שאיברה הראשון () הוא 0, והפרשה () הוא 2. סכומה של סדרה כזו הוא . לכן . האיבר הראשון בסדרה המקורית הוא , ולכן .

סדרות כמרחב וקטורי

אוסף הסדרות מעל שדה נתון (כלומר, הסדרות שאיבריהן הן איברים בשדה) מהוות מרחב וקטורי מעל , כאשר פעולת החיבור מוגדרת  ופעולת הכפל בסקלר מוגדרת .
משה בן יצחק בונמש

רבי משה בן יצחק בּוּנֶמשׂ (בּוּנִים, בּּנֵמ'ס או בּוּנִימְז - כלומר: של בּוּנִים) מכונה רבי משה מלובמלא או רבי משה מלומבלא, היה רב ומפרש התלמוד בלובומל ובלובלין.

ביוגרפיה

נולד כנראה בפינסק, ללאה - בת ר' בונם מיזלש חתן הרמ"א, ועקב חשיבות משפחתם נקרא על שם אביה, רבי יצחק בונים מפינסק, דודו של הש"ך, ומצאצאי רבי ישראל איסרלן מחבר תרומת הדשן.
הוא נישא לבתו של המהרש"א.
אחותו נישאה למדפיס מנחם נחום מייזלש (מייזלס) מקרקוב. כיהן כרב בלובומל ומשנת תט"ז (1656) ועד לפטירתו שימש כרבה של לובלין, בהחליפו את הרב יהושע השל.
ספרו המכונה "מהדורה בתרא" על חידושי חותנו המהרש"א וחידושיו שלו, יצא לאור בשנת ה'ת"ל ובתבניתו הייחודית השפיע רבות על לימודי התלמוד.
רבי משה נפטר בשנת ה'תל"ב או ה'תכ"ט (יש המציינים את תאריך ח' בכסליו שנת ה'תכ"ט) ונקבר בלובלין.

ספרו

הספר 'מהדורא בתרא': רבי משה ערך והגיה וכן הוציא לאור חלק מפירושי חותנו המהרש"א על התלמוד, אשר לא הודפסו בספר חידושי הלכות של המהרש"א וחבורתו, שיצא לאור עוד בחיי המהרש"א, כ-60 שנה קודם לכן. הספר הודפס בשם "חידושי הלכות מהדורי בתרא למהרש"א" וכונה בקיצור "מהדורא בתרא" ספרו של רבי משה, כולל חידושי הלכה מהמהרש"א שלא הודפסו קודם עם הערות של רבי משה, מסומנים ביד מצביעה, וכן חידושי אגדות של רבי משה (שאינם כלל משל המהרש"א). הפירוש ההלכתי "חידושי הלכות" והפירוש התלמודי "חידושי אגדות" ערוכים לבקשת המהרש"א זה לצד זה לעיתים, דבריו והערותיו הם עיקרו של הכתוב, ובחלק מהמסכתות הן למעשה חידושיו של רבי משה ולא של המהרש"א. הספר הודפס בלובלין בשנת ה'ת"ל.
הספר צורף גם מאוחר יותר בדפוס וילנא בסופי הכרכים, עם שגיאות העתקה מרובות, ובלי הפרדה בין דבריו של רבי משה לדברי המהרש"א. ספר זה הפך להיות אחד המקורות המרכזיים בלימוד התלמוד בישיבות.

ייחוסו ומשפחתו

מכיוון שאביו היה ממשפחתו של מחבר תרומת הדשן הרב ישראל איסרלן, וממשפחת הרמ"א, ומכיוון שהיה דוד של אשת הש"ך, וחתן המהרש"א שושלות רבניות ובעקבותיהן משפחות מיוחסות רבות, ראו ב'רב מלומבלא' עוגן לתולדות המשפחה וקשריה עם משפחות חשובות אלו. ביניהן משפחות רוקח, מרגליות, מייזלס ומייזל, אידלס, וכן שושלות אדמורים חסידיים וביניהם נדבורנא ובלז.
אחד מצאצאיו היה בין חשובי עליית החסידים עם הרב מנחם מנדל מוויטבסק וחלק מאגרותיו מהתקופה נשתמרו.