google/wiki40b huggingface dataset:
פטר מיהלנס

ביוגרפיה

מיהלנס נולד בשנת 1874 בבון. הוא למד רפואה ולאחר מכן היה קצין רפואה בצי הקיסרי הגרמני. בשנת 1901 החל לעבוד במכון לרפואה טרופית בהמבורג. בסוף אוגוסט 1912 הוא נסע לירושלים בראש משלחת למחקר המלריה שהתמקמה במתחם אוגוסטה ויקטוריה. מיהלנס ומשלחתו אספו דגימות דם רבות מתושבי ירושלים, חקר אותם ואת תנאי החיים בירושלים והרצה על המחלה בהמושבה הגרמנית. הוא דגם כ-10% מתושבי ירושלים ומצא ב-26% מהם את מחלת המלריה. בראשית 1913 ייסד תחנה קבועה לטיפול במלריה שפעלה בתחילה בשיתוף פעולה עם תחנה דומה שהוקמה על ידי נתן שטראוס. בתחילת 1913 נסע מיהלנס לגרמניה, בה התקיים משא ומתן עם אריה בעהם וד"ר ברין על שיתוף פעולה בין יהודים לגרמנים במכון הרפואי בירושלים. על פי ההסכם עמד מיהלנס בראש התחנה הרפואית המשותפת הכל-לאומית בירושלים. התחנה מומנה בשליש על ידי ההסתדרות הציונית, בשליש על ידי נתן שטראוס ובשליש על ידי אגודה בהמבורג.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בכוחות של צבא הקיסרות הגרמנית שסייעו לאימפריה העות'מאנית. לאחר הצטרפות ממלכת בולגריה למלחמה, נשלח לסייע לכוחות צבא בולגריה בשמירת ההיגיינה ובמיוחד בהתגוננות נגד מלריה, ונשא בתואר אחראי היגיינה ראשי בצבא הבולגרי השני. במסגרת תפקידו הוא הנהיג פעילות נרחבת לביעור הכינים מהחיילים. לאחר המלחמה הוא נשלח לדלמטיה לסייע שם במאבק נגד המלריה. משנת 1919 הוא היה מראשי המחלקה הקלינית של המכון לרפואה טרופית בהמבורג. בחורף של 1921–1922 הוא נסע עם משלחת של הצלב האדום הגרמני לרוסיה לסייע בהתמודדות עם  רעב ומחלות מידבקות, דוגמת טיפוס הבהרות. מטרתו של מיהלנס הייתה בנוסף לסייע רפואית ותרבותית לגרמנים שהתגוררו ברוסיה, לחזק את מעמדה של גרמניה וכן למנוע התפשטות מחלות אל גרמניה. בשנת 1924 הוא עמד בראש משלחת מחקר לצפון מערב ארגנטינה. 
משנת 1925 הוא היה פרופסור באוניברסיטת המבורג. לאחר מותו של ראש המכון הקודם, בספטמבר 1933, נתמנה מיהלנס לראש המכון הטרופי בהמבורג, בגוברו על מתחרהו העיקרי לתפקיד, ארנסט רודנוואלדט (Ernst Rodenwaldt). מיהלנס שנחשב על ידי הנאצים לשמרן, ונודע בקשריו עם מקס ורבורג, לא היה מועמדם המועדף לתפקיד ראש המכון והם העדיפו על פניו את רודנוואלדט שפרסם מאמרים על רפואה גזעית בשנות ה-20. הוא זכה בתפקיד בגלל יחסיו הקרובים עם ברנהרד נוכט (Bernhard Nocht) ולאחר מינויו עשה מאמץ למצוא חן בעיני הנאצים. הוא הצטרף לאיגוד המורים של המפלגה הנאצית ובנובמבר 1933 חתם על ההתחייבות של הפרופסורים הגרמנים לאדולף היטלר ולמפלגה הנאצית. בשנת 1937 הוא הצטרף למפלגה הנאצית. כראש המכון הוא פעל להגביר את ההשפעה הגרמנית במושבותיה מעבר לים שאבדו לה בעקבות התבוסה במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1938 ביקר מיהלנס באפריקה ובחן אפשרות לפתוח בה סניף של המכון הטרופי.
בשנת 1935 הוא נהיה חבר באקדמיה לאופולדינה. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא שב לייעץ לבולגריה בנוגע לטיפול במלריה. הוא החזיק בתפקיד ראש המכון הטרופי עד מותו בשנת 1942.
שדה הקרב המשולב

שדה הקרב המשולב הוא הכינוי לטקטיקה קרבית, אשר משלבת כוחות מחילות שונים להשגת תוצאה אופטימלית בשדה הקרב. שיטה זו מאפשרת לנצל את היתרונות היחסיים של כל חיל, כאשר במבחן התוצאה השלם הוא גדול מסכום חלקיו.
שילוב כוחות זה מקובל עוד מהעת העתיקה והגיע לשיאו בצבא הרומי. בעת החדשה בלט במיוחד בצבא הגרמני בשתי מלחמות העולם ובמיוחד בטקטיקת הבליצקריג שהגרמנים הפעילו בהצלחה בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה. בהמשך, הקרב המשולב הפך לסימן הכר של הצבאות המודרניים בעת המלחמה הקרה ואחריה. טקטיקה זו נמצאת בשימוש נרחב גם בצה"ל כך למשל, בכל גדוד שריון יש פלוגת חי"ר (מסייעת).
ג'וליאן בארנס

חייו

נולד בלסטר. בילדותו גדל בפרבר לונדוני. הוריו היו מורים לצרפתית. ב-1956 עברה משפחתו לנורת'ווד, מידלסקס, וחייו שם היוו כר ליצירת ספרו הראשון Metroland שפורסם ב-1980 (לא תורגם לעברית). לאחר שסיים תואר ראשון בלימודי שפות מודרניות באוניברסיטת אוקספורד, עבד שלוש שנים כמילונאי במילון אוקספורד. אחר כך הפך למבקר ספרים, עורך ספרותי ומבקר טלוויזיה, ובמקביל החל לכתוב את ספריו.
בארנס התאלמן בשנת 2008.

יצירתו

היצירה של בארנס כוללת כמה ז'אנרים: רומנים, סיפורים קצרים ומסות.
פריצתו אל תודעת הקוראים החלה עם פרסום הרומן השלישי שלו בשנת 1984, התוכי של פלובר. עם זאת, בארנס נחשב לסופר שכתיבתו אינה מיועדת להמונים. ספרו ארתור וג'ורג' שיצא בשנת 2005 נחשב לצעד לכיוון פופולרי יותר.
בארנס ידוע כפרנקופיל, וכמה מספריו עוסקים בעניינים או באנשים שקשורים לצרפת (לדוגמה התוכי של פלובר, מעבר לתעלה ומשהו להצהיר).

הוקרה

בשנת 2011, זכה בפרס מאן בוקר על ספרו תחושה של סוף, והיה מועמד לפרס זה שלוש פעמים נוספות (בשנים 1984, 1998 ו-2005).
אסף יעקב

אסף יעקב הוא פרופסור למשפטים בבית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה וכן מכהן כמרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

ליעקב תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט כתב באוניברסיטת שיקגו בארצות הברית. במהלך לימודי התואר כיהן כעורך של כתב העת "עיוני משפט". לאחר סיום לימודיו התמחה אצל נשיא בית המשפט העליון (בדימוס), מאיר שמגר וכן במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'.
תחומי המחקר וההוראה שלו הם דיני נזיקין, קניין רוחני, דיני מחשבים ואינטרנט ותאוריות קנייניות.
מעבר לפעילותו האקדמית, התפרסם יעקב בקהילה המשפטית בעקבות פסק הדין "אסף יעקב נ' איתן ענבר" בו תבע יעקב תלמיד לשעבר, אשר פרסם ספר שחלקים ממנו היוו העתקה שיטתית וגורפת של חלקים ניכרים מהרצאותיו של יעקב בקורס דיני נזיקין. בית המשפט הורה על הסרה מהמדפים של הספר "דיני נזיקין בראי ההלכה הפסוקה" שהפר את זכויות היוצרים של יעקב בהרצאותיו. ערעורו של איתן ענבר לבית המשפט העליון נדחה.
ההופכים את עורפם לאומלאס

פרסום

הסיפור פורסם לראשונה באנתולוגיית New Dimensions בעריכת רוברט סילברברג, באוקטובר 1973. הוא פורסם מחדש באוסף הסיפורים של לה גווין The Wind's Twelve Quarters ב-1975, ומאז נכלל באנתולוגיות רבות נוספות. הוא גם יצא לאור בהוצאה עצמאית בתור ספר קצר לנוער, בעל 31 עמודים, ב-1993. 
הסיפור תורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם בשנת 2009.

תקציר

האלמנט הכרונולוגי היחיד בסיפור הוא ציון היום המתואר כיום הראשון של הקיץ באומלאס, עיר נוצצת של אושר ועונג יוצאים מן הכלל. באומלאס, היום הארוך ביותר של הקיץ נחגג בפסטיבל מרהיב, ותחרות של ילדים רכובים על סוסים. האווירה החגיגית, עם זאת, מתוארת כאווירה היומיומית של הקהילה המאושרת, אשר תושביה הם אנשים אינטליגנטיים ומתוחכמים, על אף הטכנולוגיה המוגבלת שלהם, אשר שמורה לשימוש ציבורי ולא פרטי. באומלאס אין מלכים, חיילים, כמרים או עבדים. 
המספרת אומרת לקוראים שהיא לא יכולה לספק את פרטי הפרטים של העיר - ומזמינה את הקוראים לתאר את החדווה האישית שלהם, ומרמזת אפילו לכך שניתן לכלול אורגיות בדימוי המנטלי הזה. 
כל מה שקשור באומלאס הוא כל כך מלא בחן ויופי, שהמספרת מחליטה שכנראה אין הקוראים מאמינים לה שזהו מקום אמיתי, ולכן היא משתפת את הפרט האחרון על העיר: הזוועה האחת שלה. כל השלווה וההוד וההדר של אומלאס תלויים בכך שילדה (במקור Child, המין של הקורבן אינו ידוע) אחת מסכנה תישמר בתנאים של טינופת, חושך, ואומללות.
כשתושבי אומלאס מגיעים לגיל שמותר להם לדעת את העובדה הזאת, בהתחלה הם, ברובם, חווים תחושות של הלם וגועל. אך עם הזמן הם משלימים עם אי-הצדק האחד הזה, שמבטיח לכל השאר את אושרם. אבל אחרים, מעטים, צעירים וזקנים, עוזבים את העיר, ואין איש יודע לאן. הסיפור מסתיים ב"המקום אליו פניהם מועדות הוא מקום שנתקשה להעלותו בדמיוננו, עוד יותר מאשר את עיר האושר הזאת. איני יכולה לתאר אותו כלל וכלל. אפשר שאין הוא קיים. אבל דומה שהם יודעים לאן הם הולכים, ההופכים את עורפם לאומלאס."
אלישה קיז

ביוגרפיה

קיז נולדה במנהטן שבניו יורק לאם ממוצא איטלקי, אירי וסקוטי ולאב אפרו אמריקאי. בגיל 7 החלה לנגן בפסנתר, למדה מוזיקה קלאסית, וניגנה יצירות של בטהובן, מוצרט והמלחין החביב עליה, שופן.
אלבום הבכורה שלה "Songs in A Minor" היה הצלחה מסחררת. האלבום מכר יותר מ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם וזכה בחמישה פרסי גראמי ב-2002, כולל אלבום האר אנד בי הטוב ביותר ושיר השנה עבור "'Fallin" וקיז אף זכתה בפרס פריצת השנה. אלבומה השני "The Diary of Alicia Keys" יצא לאור ב-2003 ואף הוא זכה להצלחה עולמית ומכר 8 מיליון עותקים. האלבום זיכה את קיז בעוד ארבעה פרסי גראמי ב-2005. באותה שנה, הוציאה קיז אלבום לייב ראשון שנקרא "Unplugged" שהגיע למקום הראשון בארצות הברית - האישה הראשונה שאלבום "MTV Unplugged" שלה מגיע למקום הראשון.
האלבום השלישי שלה "As I Am" יצא לאור ב-2007 ומכר חמישה מיליון עותקים וזיכה את קיז בעוד שלושה פרסי גראמי. באותה שנה, קיז הופיעה בסרט החיים הסודיים של הדבורים. היא הוציאה לאור את האלבום הרביעי שלה "The Element Of Freedom" בדצמבר 2009, שהיה האלבום הראשון של קיז שהגיע למקום הראשון בבריטניה. את אלבומה החמישי "Girl On Fire" קיז הוציאה לאור בנובמבר 2012, האלבום היה האלבום החמישי של קיז שהגיע למקום הראשון בארצות הברית.
קיז זכתה במספר רב של פרסים ומכרה מעל 35 מיליון אלבומים ו-30 מיליון סינגלים ברחבי העולם. מגזין בילבורד הכתיר אותה כזמרת האר אנד בי של העשור 00', וערוץ המוזיקה VH1 הכניס אותה, ב-2010, לרשימת 100 האומנים הטובים בכל הזמנים. קיז פתחה את הסופרבול בשירת המנון ארצות הברית, בפברואר 2013.
בשנת 2015 ערכה הופעת קמע בסרט "ג'ם וההולוגרמות" לצד אריאנה גרנדה וקשה. באותה שנה התארחה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד סקיי סאמרס, בכיכובם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון.

הצלחה

קיז נחשבת לאחת הזמרות המצליחות בארצות הברית ומכירות אלבומיה הם מעל 35 מיליון אלבומים ו-30 מיליון סינגלים ברחבי העולם. קיז זכתה במספר רב של פרסים, ביניהם 14 פרסי גראמי, 10 פרסי בילבורד וחמישה פרסי המוזיקה האמריקאיים.
מגזין בילבורד הכתיר אותה כזמרת האר אנד בי של העשור 00', וערוץ המוזיקה VH1 הכניס אותה, ב-2010, לרשימת 100 האומנים הטובים בכל הזמנים.

הופעה בישראל

ב-4 ביולי 2013 הופיעה קיז לראשונה בישראל, במסגרת סיבוב ההופעות העולמי שלה "Set The World On Fire Tour". קיז הופיעה בהיכל נוקיה, לעיני כ-8,000 צופים ואירחה את הזמר הישראלי עידן רייכל.
ב-27 בספטמבר 2014 ביצעה את השיר "We Are Here" יחד עם עידן רייכל ועם הזמר עלי עמר מרמאללה במסגרת פסטיבל "Global Citizien" על במת הסנטרל פארק בניו יורק (שודר בערוץ NBC).

חיים אישיים

ב-31 ביולי 2010, נישאה קיז לראפר סוויס ביטס בקורסיקה. באוקטובר 2010 נולד בנם הבכור ובדצמבר 2014 נולד בנם השני.
ג'וש וינק

קורות חיים

ג'וש וינק נולד בשם ג'ושוע וינקלמן בשנת 1970. בן למשפחה יהודית מפילדלפיה, פנסילבניה.
כאשר היה ילד, למד לנגן על פסנתר ומאוחר יותר על קלרנית.
האהבה לתקליטנות החלה כבר כאשר היה בן 13, אך רק בשנת 1986, כאשר היה בן 18, הצליח לחדור לסצנת המועדונים.

קריירה מוזיקלית

בשנת 1994 וינק וחברו הדיג'יי קינג בריט יסדו חברת תקליטים עצמאית, 'אובום רקורדס'. אמנים מפורסמים רבים פירסמו יצירותיהם באמצעות חברה זו, ובהם טרנט רזנור וניין אינץ' ניילס.
הסינגלים הראשונים שלו, "Don't laugh" (תחת השם Winx) ו"I'm Ready" (תחת השם Size 9) הוצאו בשנת 1995. "I'm Ready" הגיע למקום הראשון במצעד להיטי הדאנס של ארצות הברית. הסינגל "Higher State of Consciousness", שהוצא באותה שנה, פרסם את וינק באירופה, וכך לראשונה יצא מגבולות ארצות הברית. בשנת 2007 וינק חידש אותו.
בשנת 1996 הוציא שני אלבומים: "A Higher State Of Wink's Work", שכלל 7 מיצירותיו (כולל "I'm ready") תחת 4 שמות שונים האלבום השני היה "Left Above the Clouds" תחת השם Winx, שכלל גם את "Don't laugh".
בשנת 1998 הוציא את האלבום "Herehear" תחת השם המקורי שלו, ג'וש וינק. בשנת 2003 יצא מיני-אלבום (EP) שלו "20 To 20". בנוסף לאלבומי האולפן המקוריים שלו, וינק הוציא לאור אלבומי מיקס רבים. הסדרה המפורסמת שבהם היא: "Profound Sounds".
בפברואר 2009 הוצא אלבומו הרביעי, "When A Banana Was Just A Banana".
סטיבן אליוט

קריירה

אליוט החל את הקריירה שלו כעוזר במאי, בזמן שהקולנוע האוסטרלי היה בפריחה בשנות השמונים של המאה ה-20. 
בשנת 1993, יצא סרטו "Frauds" (הונאות)  בכיכובו של פיל קולינס, שנבחר לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן. סרטו השני "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר", יצא ב-1994 וזכה להצלחה רבה. "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" זכה בפרסי האוסקר והבאפט"א עבור התלבושות. מלבדם, זכה הסרט ב-7 פרסים ו-16 מועמדויות ברחבי העולם. מאז יציאתו לאקרנים, הפך "פריסילה מלכת המדבר" לסרט קאלט ואייקון בקהילת הלהט"ב.
סרטו "Welcome to Woop Woop" , יצא ב-1997, ונבחר גם הוא לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 2007, אליוט עבד עם פרד נסירי כדי ליצור אחד מסרטוני המוזיקה היקרים ביותר בכל הזמנים. נורה בלמעלה מ- 15 מדינות, עם שבעה במאים השיר "Love Sees No Color" שואף להפיץ מסר של שלום ואהבה. 
באותה שנה, אליוט עיבד את התסריט של "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" למחזמר באותו שם. המחזמר הופק על ידי אלן סקוט בשיתוף עם Back Row Productions, מייקל צ'אג, מייקל המלין וג'ון פרוסט;  ההפקה המקורית עלתה לראשונה באוסטרליה, ב-Sydney Lyric, סידני באוקטובר 2006. לאחר הצלחתו של המופע בסידני, ההפקה עברה למלבורן בשנת 2007, ולאחר מכן לניו זילנד בשנת 2008, ובחזרה לסידני לתקופה קצרה, לציון שנתיים למופע. בעקבות ההצלחה האוסטרלית, המחזמר עלה גם בוסט אנד של לונדון, ובשנת 2011, בהפקתה של בט מידלר, בברודוויי, ניו יורק. 
אליוט לקח הפסקה של כ-9 שנים מבימוי סרטים בעקבות תאונת סקי קשה.
סרטו Easy Virtue, נכתב במשותף עם שרידן ג'ובינס , ומבוסס על המחזה באותו שם של נואל קאוורד. הסרט, בכיכובם של קולין פירת', קריסטין סקוט-תומאס, ג'סיקה בייל ובן בארנס יצא בשנת 2008. הסרט הופק על ידי ברנבי תומפסון עבור אולפני אילינג בבריטניה, והוקרן בבכורה פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב- 8 בספטמבר 2008. הוא הוקרן גם בפסטיבל ריו, פסטיבל הקולנוע ברומא ובפסטיבל פסטיבל הסרטים של לונדון. 
סרטו מעט אנשים טובים בכיכובם של חאבייר סמואל ואוליביה ניוטון-ג'ון  יצא בשנת 2012.

חיים אישיים

אליוט יצא מהארון במהלך הצגתו בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע האוסטרליים (AACTA)  בסידני ב-31 בינואר 2012. הוא היה במערכת יחסים עם בן זוגו, ויל בווולי, מאז סוף שנות השמונים. הם נישאו בחתונה אזרחית בלונדון בשנת 2008.
דגל ג'רזי

עיצוב

האלכסונים האדומים על הרקע הלבן בדגל מזכירים את דגל אנגליה והמסורת אומרת שתושבי ג'רזי, אשר שמרו תמיד על נייטרליות בזמן המלחמות התכופות בין אנגליה וצרפת, והמשיכו לסחור עם שתי המדינות כל העת, לקחו את הדגל האנגלי והיטו אותו ב-45 מעלות, כדי שאוניותיהם יוכלו לשוט בתעלה האנגלית בחופשיות. המגן עם שלושת אריות הזהב הוא אחד מסמליה של נורמנדי. למרות שניתן לראות את הדגל מונף באי, מקובל הרבה יותר להשתמש במגן בלבד.
ג'ייקוב ריס-מוג

ביוגרפיה

ריס-מוג נולד בלונדון וגדל בסאמרסט, אחד מחמישה ילדיהם של ויליאם שהיה עורך עיתון "הטיימס" וג'ילאן שייקספיר מוריס. הוא למד בבית ספר יסודי דרגון ובתיכון איטון קולג'.
ב-1991 סיים תואר ראשון בהיסטוריה בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. במהלך לימודיו כיהן כראש תא הסטודנטים השמרניים ובהנהלת תא הדיבייט של האוניברסיטה. לאחר לימודיו עבד בבנק ההשקעות רוטשילד ובשנים 1993–1996 עבד בחברת השקעות בהונג קונג ולאחר מכן בלונדון שם ניהל קרן השקעות לשווקים המתפתחים. ב-2007 הקים יחד עם שותפים חברת השקעות בשם "Somerset Capital Management" המתמחה בהשקעות גופים מוסדיים בשווקים מתעוררים.
בבחירות 1997 בהן נחלה המפלגה השמרנית מפלה מוחצת, התמודד לראשונה כנציג המפלגה השמרנית למושב מחוז מרכז פייף בבית הנבחרים. הוא סיים שלישי ולא נבחר לפרלמנט. בבחירות 2001 התמודד למושב מחוז וורקין, אך סיים שני.
בבחירות 2010 נבחר לראשונה לבית הנבחרים כנציג מחוז צפון-מזרח סאמרסט, מאז נבחר לשתי כהונות נוספות. הוא כיהן עד 2015 בוועדה לבדיקת מסמכי האיחוד האירופי וכחבר ועדת הנהלים של בית הנבחרים. לאחר בחירות 2015 כיהן בנוסף גם כחבר בוועדת האוצר, ובוועדה המשותפת של שני בתי הפרלמנט לעניין שיפוץ ארמון וסטמינסטר. מספטמבר 2017 הוא מכהן כחבר הוועדה לפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. בינואר 2018 נבחר ליושב ראש "קבוצת המחקר האירופית" (ERG), המקדמת את רעיון הברקזיט. כחבר הפרלמנט הפגין עצמאות והתנגד תכופות ליוזמות של ראשי הממשלה ממפלגתו, דייוויד קמרון ותרזה מיי. ביולי 2019 מונה על ידי ראש הממשלה בוריס ג'ונסון ללורד נשיא המועצה ומנהיג בית הנבחרים הבריטי.
בענייני דת ומדינה, ריס-מוג מצהיר על עצמו שהוא מחזיק בדעת הכנסייה הקתולית, אליה הוא משתייך. הוא מתנגד לנישואין חד-מיניים באומרו שנישואין הם פולחן דתי המוגדר על ידי הכנסייה ולא על ידי המדינה. בנוסף, ריס-מוג מתנגד לחלוטין להפלות. לדבריו, חיי האדם מתחילים ברגע ההתעברות ולכן הוא מתנגד להפלות גם במקרים של אונס וגילוי עריות.  
הוא נודע ברטוריקה המשובחת שלו, בשימוש בשפה גבוהה, בלטינית ובהומור.
ריס-מוג הוא קתולי באמונתו. הוא נשוי להלנה ולזוג שישה ילדים. הונם מוערך בכ-100–150 מיליון לירות שטרלינג.
יחסי בנגלדש–קטר

היסטוריה

בנגלדש מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בעיר הבירה דוחה. בנגלדש וקטר חתמו על ברית הגנה ומאוחר יותר הגבירו אותה והרחיבו את סמכויותיה. ארגון הצדקה הקטרי מחזיק יש בתי ספר, פנימיות, בתי יתומים ומרכזי ספורט בבנגלדש. ב-2014 האיגוד למען זכויות נשים בנגלדש-קטר הוקם בדוחה. שר החוץ של בנגלדש אבו חסן מחמוד עלי ביקר בקטר ב-2016 כדי לדון על הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות.

יחסים כלכליים

בנגלדש וקטר חתמו בנובמבר 2013 על עסקה בה הוסכם כי בנגלדש תייבא גז טבעי נוזלי מקטר. בנגלדש ייצאה לקטר באותה השנה סחורות בסך 1.8 מיליון דולר אמריקאי. העיתון הבנגלי פרוטום אלו התחיל לפרסם באופן שבועי בקטר באוקטובר 2014, היומון הבנגלי הראשון לפרסם מחוץ למדינה. ביוני 2017, בנגלדש חתמה על הסכם עם החברה הקטרית ראסגז לייבוא של 2.5 מיליון טונות של גז טבעי נוזלי למשך כל 15 השנים הבאות. המשלוחים אמורים להתחיל ב-2018.
ב-2015 הקבוצה הגדולה ביותר של מהגרים מבנגלדש הייתה הקבוצה תושבת קטר. נכון ל-2015, כ-123,000 בנגלים גולים עובדים בקטר, בעיקר בענף הבנייה.
בנאי (מדעי המחשב)

בתכנות מונחה-עצמים, בנאי (באנגלית: constructor, לעיתים נכתב בקיצור: ctor) הוא פיסת תוכנה (דומה לשגרה) המאתחלת אובייקט, ונקראת באופן אוטומטי מיד לאחר שהאובייקט נוצר.
בנאי דומה למתודות רגילות, אך תפקידו שונה באופן מהותי. בתחילת הריצה של הבנאי האובייקט אותו הוא צריך לבנות עדיין איננו מוגדר עד תומו. תפקידו של הבנאי הוא למעשה לדאוג לכך שהאובייקט יהיה בנוי היטב (כלומר, שהאינווריאנט של האובייקט יתקיים), למשל עבור אובייקט המגדיר תאריך, לדאוג שהשדה של היום בחודש יכיל ערך חוקי ביחס לחודש אליו האובייקט מאותחל, ולא יכיל "זבל". זאת בניגוד למתודה רגילה המניחה שהאובייקט עליו היא פועלת בנוי היטב, וצריכה רק לדאוג לשמור אותו במצב זה.
הבנאי נקרא רק לאחר שהזיכרון עבור האובייקט כבר הוקצה; בשפות תכנות המאפשרות למתכנת לשלוט בהקצאה, זו תתבצע בעזרת פונקציה נפרדת. על פי רוב מוגדר בשפת התכנות בנאי "ברירת מחדל" למחלקה, ולעיתים די בבנאי זה - למשל כאשר ניתן להגדיר ערכי התחלה לשדות באופן ישיר, או כאשר אין צורך בפרמטרים, או כאשר השפה מאפשרת אתחול ישיר של השדות על ידי הצד שיוצר את האובייקט. ישנן שפות תכנות בהן ניתן לכתוב מספר בנאים שונים לאותה מחלקה. בנאים יכולים לקבל פרמטרים, אך בשפות תכנות רבות הבנאי שונה ממתודות גם בכך שאין לו ערך החזרה, כך שלא ניתן לסמן כישלון דרך ערך החזרה. בשפות תכנות התומכות בניהול חריגות ניתן לסמן כישלון של הבניה בעזרת חריגה. בשפות בהן יש הורס (destructor) שתפקידו לשחרר משאבים המוחזקים על ידי המחלקה, ושנקרא אוטומטית כאשר אובייקט נהרס, הוא לא ייקרא אם הבנאי סימן כישלון.
שמו של הבנאי הוא לרוב כשם המחלקה עבורה הוא מוגדר, אך ישנן שפות תכנות (למשל שפת D) שבהן אין לבנאי שם, או שהבנאי נקרא this, על מנת שלא לחזור על שם המחלקה במקומות שונים שלא לצורך.
בתכנות פונקציונלי, בנאים הם פונקציות היוצרות באופן חד-חד-ערכי ערך מטיפוס נתונים מורכב, ולהן קיים גם "הורס" (על פי רוב, בצורה של תבנית) המאפשר לקבל בחזרה את הפרמטרים שהועברו להן. בנאים כאלה אינם כוללים קוד המוגדר על ידי המשתמש. הגישה הזו מקלה על הוכחת נכונות של תוכניות, בעזרת הוכחה באינדוקציה.
ב-Java הבנאי מהווה חלק מהמנגנון של גוש אתחול.

בשפת התכנות Java

public class Example 
 {
   //הגדרת הבנאי  
   public Example()
   {
      this(1);
   }
  
   //העמסת הבנאי
   public Example(int input)
   {
      data = input;
   }
  
   //declaration of instance variable(s).
   private int data;
 }

 //code somewhere else
 //instantiating an object with the above constructor
 Example e = new Example(42);

בשפת התכנות C++‎

class Example {
 public:
 
   // בנאי שאינו מקבל פרמטרים
   Example()
   {
     data = 0;
   }
  
   // העמסה של בנאי
   Example(int data)
   {
     this->data = data;
   }
     
 private:
 
   int data;
 };

 // Code somewhere else
 // Instance an object on the stack with the above constructor
 Example a(4);
 
 // Instance one on the heap
 Example *b = new Example(4);
רנה ליטוין

ביוגרפיה

רנה ליטוין נולדה בהונג קונג בשנת 1939. אמה הייתה מורה לאנגלית ואביה היה מהנדס ותעשיין. שפות הדיבור בבית היו רוסית ואנגלית. בשנת 1949 המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בקריית חיים.
רנה למדה בבית ספר "אהל שם" ברמת-גן. לאחר שירותה הצבאי, למדה ספרות עברית ואנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים. לימדה שירה בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב (1968), בתיכון מיטראני בחולון (1972) ובמכללת בית ברל (1995-1997) במסגרת מלגת "סופר-מורה" של משרד החינוך והתרבות ובמסגרות נוספות.
ליטוין הייתה עורכת ומתרגמת בהוצאת ספרית פועלים (1976-1981) וכמו כן חברת מערכת (1981–1984) וממונה על מדור הספרות המתורגמת בהוצאת כתר (1987-1990). מאז 1998 עבדה כעצמאית עם הוצאות ספרים שונות: הוצאת הקיבוץ המאוחד ועם תיאטראות: גשר, החאן והבימה.
ליטוין התגוררה בתל אביב, הייתה נשואה ואם לשניים. היא נפטרה ב-17 במרץ 2012 עקב מחלה נדירה.
פרופסור מנחם פרי, עורך הספרייה החדשה, אמר על רנה ליטוין (18 במרץ 2012):
היא הייתה אדם ברוך כישרונות וז'אנרים, מתרגמת שירה מחוננת עם אוזן לצליל ויכולת להיות נאמנה למשקל ולחרוז - דבר מאוד נדיר אצלנו. היא כאילו שייכת לדור ההוא של המתרגמים, של ימי שלונסקי.
חלקיק OMG

חלקיק Oh-My-God או חלקיק OMG (באנגלית: Oh-My-God particle) הוא כינוי לתצפית בחלקיק קרינה קוסמית בעל אנרגיה קינטית עצומה שהתרחשה בשנת 1991. החלקיק שנצפה הוא ככל הנראה פרוטון, שנע במהירות קרובה מאוד למהירות האור. מהירותו מוערכת בכ-99.99999999999999999999951% ממהירות האור, ופקטור לורנץ שלו שווה ל-3.2×10.

תיאור

החלקיק נצפה ב-15 באוקטובר 1991 במצפה ביוטה בארצות הברית. הוא נצפה לפרק זמן קצר נע במהירות שהגיעה כמעט למהירות האור. אם החלקיק וקרן האור יתחרו במשך שנה, קרן האור תקדים את החלקיק רק ב-47 מיליארדיות המטר. החלקיק נקרא כך, מכיוון שהאנרגיה שלו גבוהה פי 23 מיליון מכל חלקיק שהואץ במאיץ חלקיקים. התופעה הקוסמית האחראית ליצירת חלקיק זה, אינה ידועה. מאז התצפית הראשונה, דווחו עוד כ-15 מקרים של צפייה בחלקיק קרינה קוסמית בעל אנרגיה דומה לזו, ובממוצע חלקיקים אלו נצפים כיום אחת לשנה.
למרות שמדובר בחלקיק תת-אטומי, ככל הנראה פרוטון, מהירותו העצומה מקנה לו אנרגיה קינטית (יחסותית) בסדר גודל של עצמים יומיומיים - כ-50 ג'אול. לשם השוואה, לכדור טניס שמשקלו כ-60 גרם ונע במהירות של 45 מטר לשנייה, כלומר כ-160 קילומטר לשעה, יש אנרגיה קינטית דומה.

לקריאה נוספת

רן לוי, האוניברסיטה הקטנה של המדעים, 2011.
סאלי הוקינס

ביוגרפיה

הוקינס נולדה ברובע בלקהית' שבמערב לונדון, בתם של סופרי הילדים ג'קי וקולין הוקינס. למדה בבית ספר פרטי לבנות "ג'יימס אלן" סיימה את לימודיה בהצלחה יתרה ב-1998 ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה".
התגלתה על בימות התיאטרון בקומדיות שקספיריות כדוגמת "מהומה רבה על לא דבר" ו"חלום ליל קיץ" ובעיבוד המודרני למחזה "בית ברנרדה אלבה" של פדריקו גארסיה לורקה.
הופיעה לראשונה בסרט קולנוע ב-2002 בדרמה הבריטית של מייק לי "הכל או כלום".
ב-2004 הופיעה בסרטו של לי "וירה דרייק" בתור סוזן, צעירה בריטית העוברת אונס במהלך דייט לילי ונכנסת להריון, ונאלצת לעבור הפלה. הוקינס שהופיעה בסרט לצדה של אימלדה סטאונטון שיחקה עמה גם בשנה שלאחר מכן במיני סדרה "פינגרסמית'".
בנוסף השתתפה גם בדמותה של סליישר בסרט הפשע הבריטי "לאייר קייק".
ב-2007 הופיעה בתפקידי משנה בתור קייט בסרט הפשע של וודי אלן "חלומה של קסנדרה" ובמותחן המשטרה האלים "waz".
ב-2008 שיחקה בדרמה הקומית "חופשייה ומאושרת" בתפקידה השלישי תחת בימויו של מייק לי. בסרט גילמה את פאולין "פופי" קרוס מורה בבית ספר יסודי אופטימית במיוחד, מלאת חיים והומור שמאמינה כי יש ליהנות מהחיים ולנצל כל רגע להנאה ולבידור. על תפקידה זה זכתה הוקינס בפרס דוב הזהב לשחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל ברלין, כן זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומי/מוזיקלי.
ב-2009 השתתפה בדרמה הביוגרפית "פרח המדבר" העוסק בדמותה של ואריס דירי. הוקינס שיחקה בתפקיד מרלין, לונדונית מוכרת בחנות בגדים הנוטלת תחת חסותה את הפליטה הסומלית דירי ונותנת לה מקלט בביתה. הוקינס שיחקה גם תפקיד קטן בדרמה "לחנך את ג'ני" בתור שרה אשתו ואם ילדו של דייוויד גולדמן (פיטר סארסגארד).
ב-2010 כיכבה בקומדיה התקופתית "איזה מין שוויון" על אודות השביתה המפורסמת שהתרחשה בשנת 1968 במפעל המכוניות "פורד".
בשנת 2013 שיחקה הוקינס בדרמה של וודי אלן "יסמין הכחולה" בתפקיד ג'ינג'ר אחותה של יסמין פרנסיס (קייט בלאנשט), תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה הבריטי "מאודי" לצד אית'ן הוק וקארי מאצ'ט.
מעבר דרייק

מעבר דרייק הוא מצר ים בין הנקודה הדרומית ביותר של דרום אמריקה בכף הורן, צ'ילה לאיי שטלנד הדרומיים הסמוכים ליבשת אנטארקטיקה. בנקודה זו מתמזגים החלק הדרום מערבי של האוקיינוס האטלנטי והחלק הדרום המזרחי של האוקיינוס השקט והוא ממשיך דרומה אל עבר האוקיינוס הדרומי.
המצר נקרא על שמו של יורד הים ומגלה הארצות האנגלי פרנסיס דרייק.
דגל ויקטוריה

דגלים קודמים

הדגל הראשון של ויקטוריה אומץ בשנת 1870 - דגל זה אף הוא נס כחול בריטי שעליו הצלב הדרומי. אימוץ הדגל נעשה מאחר שויקטוריה הייתה המושבה הראשונה של בריטניה לה הייתה ספינת מלחמה, ולכן, בהתאם לחוק ההגנה הימית הקולוניאלי משנת 1865 חייבת הייתה אוניה זו לשאת דגל המבדיל אותה מאוניות אחרות של בריטניה.
דגל זה שונה בשנת 1877 לדגל הנוכחי עם הוספת הכתר האימפריאלי. כתר זה שונה מספר פעמים, הראשונה לאחר עלייתו לשלטון של המלך אדוארד השני - הכתר הקיסרי הוחלף ב"כתר טיודור", והשנייה בשנת 1953 לבקשת המלכה אליזבת השנייה שהכתר הוחלף בכתר אדוארד הקדוש.