יואב גינאי

ביוגרפיה

נולד בירושלים כבן למשפחה בת 14 דורות בעיר ששורשיה בגירוש ספרד. סבו של אביו בן ציון גיני, היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ושל יפו. בילדותו השתתף ככתב ושחקן בתוכניות הנוער של קול ישראל. למד תקשורת באוניברסיטת תל אביב, ובאוניברסיטת ניו יורק. בעל תואר B.A. במדעי החברה מטעם אוניברסיטת בר-אילן. ערך והגיש עשרות תוכניות בהן: "חתול בשק", "רדיו עשרה", שבמסגרתה הכשיר בני נוער שרבים מהם הפכו בעתיד לאנשי תקשורת, "כל צבעי הרשת", "טיסה לילית" ו"הכל דיבורים".
היה ממקימי תחנת הרדיו 88FM אותה גם ניהל מהקמתה בשנת 1995 עד שנת 2007. בין השנים 2001 עד שנת 2007 ייסד וניהל בנוסף את דסק התרבות של רשת ב'.
משנת 2007 ועד 2017 שימש לסירוגין כראש משלחת ישראל לאירוויזיון. בין השנים 2007 עד שנת 2012 היה מנהל מחלקת התרבות והבידור בערוץ הראשון. משנת 2012 ועד 2017 פעל כמנהל חטיבת התוכניות בערוץ הראשון.
משנת 1989 ועד 2017 ערך והגיש ברדיו את מגזין שישי בבוקר לתרבות ובידור "מה יהיה" ברשת ב'. ובפברואר 2018 עבר לשדר את התוכנית בגלי צה"ל ואף לשתף פעולה ברצועת תרבות אחת עם מולי שפירא, אשר במשך שנים שידר את התוכנית המתחרה בגלי צה"ל.
ערך והנחה תוכניות רבות בטלוויזיה בהן "עד פופ", "בלה בלה", "יוצאים קבוע", "משב רוח" וכן "לגעת ברוח". תוכנית זו, המתעדת את היוצרים הגדולים בישראל, בכל התחומים, נרכשה במלואה על ידי אוניברסיטת הרווארד. החל משנת 2007 ערך והנחה את סדרת תוכניות הנוסטלגיה "ניקוי הראש הוא הכרחי" לרגל ציון 40 שנה לטלוויזיה הישראלית. הסדרה הציגה קטעי ארכיון בעיקר ממחלקת הבידור של הערוץ הראשון, ומשולבים בה ראיונות שערך גינאי עם חלק מהמשתתפים בקטעים המוצגים. בשנת 2009 ערך והנחה את הסדרה "ממזרח תזרח השמש" אודות הזמר המזרחי והים תיכוני לאורך כ-50 שנה.
בין התוכניות שיזם כמנהל התוכניות בערוץ הראשון היו הסאטירה "היהודים באים", הסדרה ההיסטורית לתולדות ארץ ישראל "והארץ הייתה תוהו ובוהו: תולדות ארץ ישראל", הסדרה התיעודית על תולדות הקולנוע הישראלי "חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי", "מקום בצמרת" וסדרת הדרמה "משפחה טובה".
כפזמונאי כתב שירים רבים, בהם "דיווה" שזכה בשנת 1998 במקום הראשון בתחרות האירוויזיון, "לילה טוב אירופה", "פטה מורגנה" ו"נוסעת לפטרה" (דנה אינטרנשיונל), "אין מוצא" (אדם), "מרינה" (יזהר כהן), "כמו בהתחלה" (ירדנה ארזי, "כל נדרי" שירו האחרון של סשה ארגוב (יוספה דהרי, קובי רכט, עדנה גורן), "נדליק ביחד נר", "מיסטר די ג'יי" ו"אהבה מעבר לפינה" (שרית חדד), "אני אקטוף לך" (יוסי אזולאי), "חשבתי שיהיה רומנטי" (אוהד חיטמן), "גיבור" (יהודה פוליקר והראל סקעת), "שלג בשרב (שירי מימון), "גן הכוכבים" (בן סנוף), "קולות" (שוויקי), "הזמן המאושר" (יהודה פוליקר ושלומי שבת). כמו כן, כתב את "הודעה נמסרה למשפחה" לזכרו של אורי גרוסמן, בנם של מיכל ודויד גרוסמן שנפל במלחמת לבנון השנייה. השיר הולחן על ידי יהודה פוליקר ובוצע על ידי ירדנה ארזי.
תרגם את המחזה האמריקאי "שורת המקהלה". מחזה זה הוצג בבית הספר למשחק בית צבי בשנת 2005.
בשנת 1999 ראה אור ספרו "אהבה תל אביבית" (אותו ערך עם איציק יושע), אנתולוגיה לשירי הזמר של תל אביב (בהוצאת מודן).
בשנת 2006 ראה אור האלבום "מילים אהוד מנור" (שערך עם עופרה פוקס), שירים ואיורים מעזבונו של המשורר (שיצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות).
בחודש אוקטובר 2008 ראה אור בעריכתו הפרויקט "הפסקול של המדינה" - מארז בן 10 תקליטורים המתעד 40 שנות יצירה בערוץ הראשון.
בשנת 2009 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספר שיריו "חשבתי שיהיה רומנטי", ובו פזמונים שהולחנו לצד שירים אישיים שכתב לאורך השנים.
בחודש מרץ 2010 זכה בפרס דירקטוריון אקו"ם על תרומתו לתרבות ולמוזיקה בישראל ברדיו ובטלוויזיה.
בחודש יוני 2011 עלה בבכורה בפסטיבל ישראל המופע "עומדת ברוח", ערב מונולוגים מוזיקליים שכתב לשחקנית גילה אלמגור, עם לחנים של אוהד חיטמן. בשנת 2012, כתב את השיר "כשהגברים רוקדים" עבור ירדנה ארזי ודנה אינטרנשיונל.
בחודש פברואר 2013 זכה בפרס אקו"ם ככותב השנה.
בחודש אפריל 2016 ראה אור תקליטור האוסף הכפול "כמו שלג בשרב", המסכם 30 שנות כתיבה, ובו 32 משיריו הגדולים. באלבום מופיע גם לראשונה שיר בביצועו של גינאי – "גירסת כיסוי לאהבה".
באפריל 2017 ראה אור "קול ישראל מירושלים" מארז בן 10 תקליטורים עם הקולות הגדולים שהוקלטו לאורך 80 שנות קול ישראל אותו ערך ביחד עם נאוה אחירון בודק.
באוגוסט 2018 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספרו "סלפי זה כמו להתפלל לעצמך" ובו משפטים ואמרות שפר שפרסם בפייסבוק.
בינואר 2019 נערך לו בתיאטרון צוותא בתל אביב ערב הצדעה ובו השתתפו עשרות אמנים. בהם גילה אלמגור, שירי מימון, דנה אינטרנשיונל, זהבה בן, אילנית וסנדרה שדה.
מתגורר בתל אביב.