google/wiki40b huggingface dataset:
גלקסיית הדובה הגדולה הננסית II

מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-32 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-900 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎4.9×10⁶‎ מסות שמש, כ-10 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-4,100 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת בעיקר מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא רק פי 4,000 מעוצמת ההארה של השמש, כלומר קיימים על-ענקים שיותר בהירים ממנה. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה נמוכה מאוד, כ-3 אלפיות מזאת של השמש, וזאת אחת מהגלקסיות עם רמת המתכתיות הנמוכה ביותר שמוכרות. דבר זה מראה שכוכבי הגלקסיה הם זקנים מאוד ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
Reverence

סגנון מוזיקלי

האלבום זכה להכרה בעיקר בשל 2 הסינגלים "Salva Mea" ו-Insomnia" שהפכו ללהיטים במצעדי המוזיקה האלקטרונית ורחבות המועדונים, אך באלבום עצמו ניתן למצוא מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים. השיר "Don't Leave" שיצא כסינגל הוא בלדת טריפ הופ שבה מתארחת הזמרת פאולין טיילור. "Angeline" היא בלדת רוק נוספת, המושרת על ידי חבר הלהקה, ג'ימי קאטו. בשיר "Flowerstand Man" מתארחת הזמרת דיידו ארמסטרונג, אחותו של רולו, הדמות המרכזית בלהקה. למעשה, זהו השיר הראשון שהקליטה הזמרת, בטרם פרצה בקריירת סולו. האלבום מסתיים בשיר "Drifting Away" - המשלב בין שירת אופרה ומוזיקת אמביינט.
כותרת ראשית (שבועון)

נקודות ציון עיתונאיות

עוז אלמוג מציין מספר גורמים שבזכותם היה "כותרת ראשית" לציון דרך חשוב בעיתונות הישראלית. הביקורת שמתח על השלטון והחברה הייתה מנקודת מבט שמאלנית מובהקת ונוקבת מתמיד. "המהפכה העיתונאית" שהחלה בשבועון "העולם הזה" של אורי אבנרי והתפתחה בירחון "מוניטין" הפכה ב"כותרת ראשית" לשנונה, מצליפה, פרובוקטיבית ורחבה יותר. השבועון היווה במה לביקורת הפוליטית שהתפתחה בשמאל בעקבות מלחמת לבנון הראשונה והיה הראשון שסיקר את עוולות השלטון הישראלי נגד האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון. עם זאת, השבועון לא חסך שבטו מתנועת העבודה ההיסטורית, דן בגלוי בקיפוח העדתי ולא היסס לתקוף את הבסיס המושגי של הלאומיות הציונית ואת צה"ל. השבועון נתן במה לכותבים צעירים על סמך כשרונם. סגנון הכתיבה היה ניו ג'ורנליסטי, אישי, אירוני, דעתני וללא כבוד ל"פרות קדושות".
ב-1984 יצא השבועון נגד הדחקת הישארות ישראל ברצועת הביטחון והתמשכותה למעשה של מלחמת לבנון והיה בכך דוגמה חריגה בעיתונות הישראלית של התקופה.
לאחר פרשת קו 300 פרסם העיתון (בניגוד להנחיות הצנזורה הצבאית) כי החשוד המרכזי בפרשה הוא יצחק מרדכי. נחום ברנע הביע חרטה על המסע שערך השבועון נגד מרדכי וציין "הבעיה הייתה בהיסחפות שבאה אחר–כך. במקום להסתפק בפרסום המידע שהיה בידינו, אימצנו אותו: חדלנו להתייחס אל מרדכי כאל נחקר, והתחלנו להתייחס אליו כאל אשם. אחר–כך התברר שהשב"כ בדה ראיות, תפר למרדכי תיק, היטה עדויות, והוליך שולל את ועדת החקירה שמינה שר הביטחון, את חוקרי המשטרה ובעקיפין גם אותנו. יכולנו להתנחם בתרומה שתרמנו למהומה בצמרת השב"כ, שהביאה בסופו של דבר לגילוי האמת. בעיני, אין בכך אפילו חצי נחמה."
ב-29 באפריל 1987 יצא השבועון בגיליון מיוחד לרגל יום העצמאות ו-20 שנה למלחמת ששת הימים, שבו רוכזו כתבות שטח שערך הסופר דויד גרוסמן בשטחי יהודה ושומרון. הגיליון, שזכה לשם "הזמן הצהוב", עורר הדים ורבים רואים בו כמי שניבא את פרוץ האינתיפאדה הראשונה חצי שנה מאוחר יותר. קובץ המאמרים יצא בספר סמוך למועד הפקת הגיליון. עורך "כותרת ראשית" נחום ברנע סיפר כי בשעה שתפוצה רגילה של השבועון הייתה 14 אלף עותקים ולא יותר מ-20 אלף, גיליון "הזמן הצהוב" הגיע ל-40 אלף עותקים. הזכויות לפרסום המאמרים נרכשו על ידי הוצאות וכתבי עת ברחבי העולם. התמלוגים ששילם ה"ניו יורקר" לבדו עבור פרסום המאמרים החזיק כלכלית את "כותרת ראשית", שעמד על סף הליך פירוק, במשך מספר חודשים.
אדם המפוצל

תקציר העלילה

הסרט מספר על נער בשם אדם בייקר, נער עסוק במיוחד. יום אחד אדם גילה מוכנת שיבוט מסתורית, בעזרתה הוא חשב שהוא יוכל לייצר כפילים ולחבוש את ליבה של נערת חלומותיו. לצערו של אדם, העניינים מסתבכים, ויש השלכות רבות עקב מעשיו.

פרסים

הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר לשנת 2016" בפרסי ליאו (Leo Awards), כמו כן הבמאי של הסרט, סקוט מקאבוי, זכה באותו טקס בפרס "הבמאי הטוב ביותר לסרטי ילדים".
קרול מוריס

ביוגרפיה

מוריס נולדה בנברסקה, ולאחר מכן משפחתה עברה לקנזס וכשהייתה בתיכון עברה להתגורר באיווה, ב-1954 זכתה בתואר מיס אייוה וייצגה את מדינתה בתחרות מיס אמריקה 1955 אך לא זכתה. כעבור שנה ב-1956 קטפה את תואר מיס ארצות הברית ונבחרה למיס תבל.
במהלך כהונתה כמיס תבל נפגשה עם נשיאי ארצות הברית הארי טרומן והרברט הובר ולאחר מכן החלה בקריירת משחק. הסרט הראשון בו שיחקה היה לצד ג'ף צ'נדלר. לאחר מכן הופיעה בעוד מספר סרטים והופיעה בסדרות טלוויזיה רבות.
מוריס נישאה פעמיים ובעלה הראשון היה איש עסקים עשיר מטקסס ולה שלושה ילדים.
רביב בן-מנחם

ביוגרפיה

בן מנחם נולד וגדל בנתניה, הבכור בין ארבעה ילדים. בגיל תשע התייתם מאביו צדוק אשר שירת בצנחנים ונפל במלחמת שלום הגליל. בנעוריו ניגן בן מנחם במועדוני לילה ובאירועים והתחבר לזמרים ישי לוי וליאור פרחי.
בשנת 2000 עיבד והפיק מוזיקלית ביחד עם הגיטריסט מקס מקסים כמחצית משירי אלבומו של ליאור פרחי גבר משתגע. בשנת 2008 עיבד בן מנחם את מרבית שירי האלבום ריקוד רומנטי של ישי לוי. שיר הנושא של האלבום אותו הלחין בן-מנחם הפך ללהיט ענק, והחזיר את לוי לקדמת הבמה לאחר מספר שנים של היעדרות. בשנת 2009 יצא אלבומו של אייל גולן זה אני, מתוכו הלחין בן-מנחם את השיר "אישה שלי".
בשנת 2010 הלחין ועיבד בן-מנחם לשלומי שבת את הלהיטים: "שתדעי" (שהיה לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו במהלך השנה) ו"אהבה של פעם בחיים" למילים של הכותבת עינת הולנדר, שותפתו העיקרית של בן מנחם לשיריו. באותה השנה בן מנחם שיתף פעולה עם הזמר עומר אדם, לו הלחין את הלהיטים "נצח לצידך" ו"לא תדעי דמעה" מאלבומו הראשון של אדם נמס ממך. לאלבומו השני של אדם ילד טוב ילד רע שיצא בתחילת 2012 הלחין ועיבד מוזיקלית את "מיליון נשיקות" ו"החיים דבש". באותה שנה הלחין לדודו אהרון את השיר "בגללך" מהאלבום מילים פשוטות, ולעופר לוי את השיר "מבקש שתאהבי" מאלבומו בדרך שבחרתי.
בשנת 2011 הלחין ועיבד לאלבום המוערך של ישי לוי האחת שלי, את הסינגל "עננים" שזכה לביקורות משבחות, וכן את השירים "כשאת צוחקת", ו"לאן את הולכת". בשנת 2012 הלחין ועיבד בן מנחם לאייל גולן את השיר "מנגינה" שנכלל באלבומו נגעת לי בלב, בו השתתף בן מנחם כמלחין גם בחמישה שירים נוספים: "לו הייתי יכול","פרפר", "שובי ילדונת", "אושר אמיתי" ו"ממריא".
בשנת 2017 יצא אלבומה של שרית חדד שרה שרה, לו כתב והלחין בן-מנחם 2 שירים: "כוכבי" ו"היא מאוהבת". בן מנחם שיתף פעולה גם עם מאיה בוסקילה, לה הלחין את השיר "אל תוותר עלי", ועם אורי פיינמן, לו הלחין את השירים "שיר מהלב" ו"תמיד איתי".

חיים אישיים

בן מנחם נשוי, אב לשלושה ומתגורר בבת ים.
עקרון התכלילים והמרכיבים

עקרון התכלילים והמרכיבים, הנקרא גם "יחסי היכללות", הוא אחד מעקרונות הסטרטיגרפיה המשמשים לקבוע את גילן היחסי של שכבות סלע ואת זמן ואופן היווצרותן. מהות העקרון: כל גוף או חלקיק הנכלל בסלע – קדום ממנו. עקרון זה – כרבים מעקרונות היסוד בגאולוגיה – פותח על ידי ניקולאוס סטנו והורחב מאוחר יותר על ידי ג'יימס האטון.
העקרון דן בשני סוגים של גופים וחלקיקים הכלולים בסלעים:
מגדלנה מברנדנבורג

ביוגרפיה

מגדלנה נולדה ב-7 בינואר 1582 בברלין, ליוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולאליזבת מאנהלט-צרבסט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואגנס מבארבי. ב-14 ביוני 1598 התחתנה מגדלנה עם לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט, ממנו נולדו לה 11 ילדים. ב-4 במאי 1616 מתה מגדלנה בדרמשטדט, מה שפגע קשות בבעלה, ובעקבות כך הוא החליט לעלות לארץ הקודש.
אקסטרפולציה

אֶקְסְטְרַפּוֹלַצְיָה (בעברית: חִיּוּץ) היא מין שיטה להעריך בקירוב  נתונים לא ידועים על סמך נתונים ידועים.

במתמטיקה

בתחום האנליזה הנומרית, אקסטרפולציה הוא שמו של התהליך המתאר יצירת נקודות חדשות מחוץ לתחום סופי של נתונים ידועים. התהליך דומה לאינטרפולציה, שזהו התהליך ליצירת נקודות בתוך התחום הנתון, אולם הוודאות והדיוק של האקסטרפולציה חלשים יותר מאלה של האינטרפולציה. כמו כן באקסטרפולציה עצמה, ככל שהנקודה החדשה רחוקה מתחום המדידה, כן פוחתת ודאותה.
אחת הדרכים הבסיסיות לביצוע אקסטרפולציה היא יצירת פונקציה על בסיס הנתונים הקיימים והצבה של ערכים מחוץ לתחום בפונקציה שהתקבלה.

אקסטרפולציה ליניארית

אקסטרפולציה ליניארית נעשית על ידי לקיחת הערכים האחרונים בתחום, יצירת ישר העובר ביניהם והמשכתו אל מחוץ לתחום. שיטה זו יעילה בעיקר למקרים שהגרף של הנתונים קרוב לקו ישר, והמרחק של הערכים החדשים מהנתונים הוא קטן.
ניתן לשפר את הדיוק של האקסטרפולציה על ידי חישוב השיפוע הממוצע בין הערכים הנתונים, או בין חלק מסוים של ערכים נתונים.

אקסטרפולציה באמצעות פולינום

בהינתן אוסף נקודות  קיים פולינום אחד ויחיד ממעלה שאינה עולה על  אשר עובר דרך כל הנקודות הנתונות, וכל שנותר הוא לחשב אותו.

צורת לגראנז'

דרך אחת לחשב את הפולינום היא באמצעות השיטה שמכונה "הפולינום בצורת לגראנז'": עבור אוסף הנקודות, הפולינום בצורת לגראנז' המתאים הוא:
קל לראות כי לכל  מתקיים  וכן: . לכן ברור כי: , כלומר הפולינום שהוגדר בצורת לגראנז' אכן עובר דרך הנקודות הנתונות.

צורת ניוטון

דרך נוספת לחשב את הפולינום היא באמצעות צורת ניוטון. לשיטה זו יתרונות על פני השיטה הקודמת בכך שהיא דורשת פחות פעולות חישוב, וקל להוסיף לפולינום הקיים נקודות נוספות, בעוד שבשיטת לגראנז' יש לחשב הכול מחדש.
צורת ניוטון מחושבת כך:
כאשר הביטוי  נקרא "הפרש מחולק", והוא מוגדר בצורה הרקורסיבית הבאה:
שיטה זו מניבה אותו הפולינום שהניבה שיטת לגראנז', אך השימוש בה יעיל יותר; כדי להוסיף נקודה נוספת לאקסטרפולציה די לחשב את האיבר החדש שמוסיפים לסכום, ואין צורך לחשב את הסכום כולו מחדש.

במדעים המדויקים

במדעים המדויקים כמו אסטרונומיה, קוסמולוגיה, ופיזיקה, משתמשים לרוב באקסטרפולציה לשם הכללת נתונים נצפים לטווח זמן גדול יותר או למרחבים יותר גדולים. לדוגמה:
ההנחה בפיזיקה היא שחוקי הכבידה מתקיימים לא רק במקומות בו צפו בהם אלא גם בכל מקום שהוא ביקום.
ההנחה בקוסמולוגיה היא שאם התפשטות היקום כרגע היא בקצב מסוים ניתן לחשב אחורה בעזרת אקסטרפולציה את גיל היקום, ואת התחלתו מנקודה בודדת בתהליך המכונה המפץ הגדול.
קרן צרפת ישראל

קרן צרפת ישראל היא קרן שהוקמה בשנת 2008 ואשר ומטרתה להדק ולהעמיק הקשרים בין צרפת וישראל בכל מגזרי החברה האזרחית.

תולדות הקרן

ביולי 2005 בעת ביקור ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, בצרפת כאורחו של הנשיא הצרפתי ז'אק שיראק, הכריזו שני המנהיגים על הקמת הקרן. המחשבה שעמדה בבסיס הקמת הקרן היה הרצון לשפר את הדימוי של ישראל בצרפת ולהפך.
בראש הקרן עומדת הגב' ניקול גדז, אשר שימשה כשרה בממשלת צרפת. בראש הצד הישראלי של הקרן עומדת הגב' דינה שורק, המכהנת כסגנית נשיא הקרן.

מבנה הקרן

הקרן פועלת באמצעות 5 ועדות משנה המתמקדות בנושאים הבאים: תרבות, אומנות, מדע, כלכלה והציבור הרחב. בראש כל אחת מהוועדות הללו עומדים שני יושבי- ראש: ישראלי וצרפתי.
בועד הכבוד של הקרן חברים בצד הישראלי, בין היתר, הסופר א.ב. יהושע, שופט בית המשפט העליון מאיר שמגר, השר דן מרידור. בצד הצרפתי נכללים בוועד הכבוד של הקרן, השרה לשעבר בממשלת צרפת סימון וייל.
כריסטיאן ויז'אגרה

קריירה

ויז'אגרה החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה ב-5 בפברואר 2006. הוא השתלב במהרה בהרכב הקבוצה ונחשב לאחד הכשרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי. בינואר 2007 עבר לריבר פלייט במסגרת עסקה שכללה גם את השוער חואן אוחדה והחלוץ מרקו רובן. הוא זכה יחד עם ריבר באליפות הקלאסורה לשנת 2008.
ב-11 בנובמבר 2008 זומן על ידי דייגו מראדונה לסגל נבחרת ארגנטינה כאחד מתוך שלושת שחקני הליגה המקומית לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד.
עבר

במושג הליניארי של זמן, העבר הוא החלק של קו-הזמן שכבר קרה, כלומר המקום במרחב-זמן שבו נמצאים כל האירועים שכבר קרו. במובן זה העבר הפוך במשמעותו לעתיד (הזמן והאירועים שטרם קרו) וההווה (האירועים שקורים כעת).
במרבית השפות קיימת צורה דקדוקית מיוחדת לזמן זה. 
לדברים שקרו בעבר מיוחסת חשיבות רבה כתחומים כמו: היסטוריה, משפטים, ארכאולוגיה, פלאונטולוגיה, בלשנות, אונטולוגיה וגאולוגיה.
אתלדה בלייבטריי

ביוגרפיה

בלייבטריי נולדה בווטרפורד ניו יורק. בהתחלה השחייה הייתה עבורה אמצעי טיפולי, במחלת הפוליו שבה לקתה בשנת 1917. היא החלה להשתתף בתחרויות שחייה בשנת 1918. בשנת 1919 היא עמדה להיכנס לכלא לאחר שהסירה את הגרביים שלה על מנת לשחות במנהטן ביץ', דבר שנחשב באותו הזמן כ"שחייה בעירום". בסופו של דבר בזכות התערבות ציבורית היא לא נאסרה. בין השנים 1922-1920 היא הייתה בלתי מנוצחת וזכתה באליפות ארצות הברית בשחייה בכל המשחים בסגנון חופשי מ-50 יארד ועד 1 מייל.

שיאנית עולם

בתחרות שחייה שנערכה בניו יורק באוגוסט 1919 קבעה בלייבטריי במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 6:30.2 דקות.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכתה בלייבטריי ב-3 מדליות זהב ובשלושה שיאי עולם חדשים בשלושת המשחים שנערכו עבור נשים באולימפיאדה, למעשה נמנע ממנה לזכות במדליית זהב נוספת במשחה גב, שלא התקיים, שבו החזיקה בשיא העולם. היא זכתה במדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:13.6 דקות, לפני איירין גסט (1:17.0 דקות) ופרנסס שרות' (1:17.2 דקות) שתיהן מארצות הברית, כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 1:14.4 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק של פאני דוראק מאוסטרליה (1:16.2  דקות), במשחה ל-300 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:34.0 דקות, לפני מרגרט וודברידג' (4:42.8 דקות) ושרות' (4:52.0 דקות) שתיהן מארצות הברית, כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש בשל 4:41.4 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק של דוראק (4:56.2 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 5:11.6 דקות, לפני בריטניה (5:40.8 דקות) ושוודיה (5:43.6 דקות). 
בשנת 1928 ישבה בלייבטריי במעצר לילה, לאחר ששחתה באגם סנטרל פארק שבניו יורק. לאחר התערבותו של ראש העירייה, ג'ימי ווקר היא שוחררה והוחל בבניית בריכת שחייה גדולה הראשונה בניו יורק.
בשנת 1978 נפטרה בלייבטריי בווסט פאלם ביץ', פלורידה.
ארנסט ביברשטיין

ארנסט אמיל היינריך ביברשטיין (16 בפברואר 1899 - 8 בדצמבר 1986). כומר פרוטסטנטי, קצין אס אס ועוצבות המבצע בדרגת "אוברשטומבנפיהרר", פושע מלחמה נאצי.

ביוגרפיה

ביברשטיין נולד בעיר הילכנבאך שבגרמניה בשם ארנסט זימנובסקי, הוא שירת כחייל בצבא הקיסר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. אחרי שחרורו, החל ללמוד תאולוגיה וב-1924 מונה לכמורה בכנסייה הפרוטסטנטית.
ב-1926 הצטרף ביברשטיין (אז עדיין ארנסט זימנובסקי) לשורותיה של המפלגה הנאצית. ב-1936 התנדב לאס אס. ב-1941 שינה את שם משפחתו לביברשטיין. 
במהלך ממלחמת העולם השנייה שירת כקצין בעוצבות המבצע ("איינזצגרופן"), שתפקידן העיקרי היה התלוות לחיילי הוורמאכט בכיבוש מזרח אירופה, איסוף היהודים באזורים שנתפסו, ורציחתם. לאחר ההתנקשות בחייו של ריינהרד היידריך, מראשי האס.אס, על ידי פרטיזנים צ'כים, מונה ביברשטיין, ביוני 1942, למפקד עוצבה "C" ב"איינזצגרופן".
היה אחראי לרציחתם של קרוב לשלושת אלפים יהודים. בין היתר, הובאו עדויות ראייה להשתתפותו האקטיבית ברציחתם של כשישים יהודים בעיר רוסטוב (בברית המועצות של אז), ובנוכחותו ופיקודו על הוצאות נוספות להורג. העדויות קשרו אותו לרציחות המוניות באמצעות גז ובורות ההריגה (בהם נורו הקורבנות על סיפם של בורות, שהיו לקברי אחים).
העשירון העליון

העשׂירון העליון או העשירון הראשון הוא מונח במדעי החברה המתייחס לעשרת האחוזים מבתי האב במדינה שהם בעלי ההכנסה השוטפת הגבוהה ביותר. הגדרה חלופית מחלקת את האוכלוסייה לעשירונים לפי שווי הנכסים נטו של בתי האב.

במדינת ישראל

על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2014, בעשירון העליון בישראל נכלל משק בית שהכנסתו החודשית הממוצעת היא מעל ל-36,093 ש"ח ברוטו.
באופן דומה, המאיון העליון הוא האחוז הבודד מהאוכלוסייה של בתי אב במדינה מסוימת שהם בעלי ההכנסה הגבוהה ביותר. נכון לשנת 2011, בישראל נכללים בקטגוריה זו אלה שהכנסתם החודשית היא 134,824 ש"ח ברוטו בממוצע.
בשל הסמיכות הלשונית של המלים "עשר" (שממנה נגזר העשירון) ו"עושר" בעברית, מתייחסים לעשירון העליון גם בכינוי המבודח "העשׁירון העליון".

העשירון העליון וחלקו היחסי בעוגת ההכנסות

הפערים הכלכליים-חברתיים הגבוהים בישראל באים לידי ביטוי בין היתר בחלוקת עוגת ההכנסות בין העשירונים. ב-2013 היה העשירון העליון אחראי על כ-40% מעוגת ההכנסה הלאומית.
פרדריק לו אולמסטד

משפחה ושנים ראשונות

אולמסטד נולד בקונטיקט וחי באזור כפרי וטבעי. אמו נפטרה בהיותו בן ארבע. אולמסטד עבד כימאי, סוחר ועיתונאי ובשנת 1848 התיישב בחווה לחופי סטטן איילנד, שהיה אז שטח כפרי. ב-1857 נפטר אחיו ג'ון הול. ב-1859 נשא אולמסטד את אלמנת אחיו ואימץ את שלושת ילדיהם.

כעיתונאי

בשנת 1850 היה אולמסטד כתב העיתון New York Daily Times (לימים ניו יורק טיימס). הוא נסע לאנגליה והתרשם שם מאד מהגנים האנגליים ובפרט מפארק בירקנהד. עם שובו לארצות הברית איגד את רשימותיו בספר Walks and Talks of an American Farmer in England (הליכות ודיבורים של איכר אמריקאי באנגליה), שראה אר ב-1852. 
בין 1852 ו-1857 נשלח על ידי עיתונו למספר מסעות ארוכים בדרום ארצות הברית וטקסס, לשם תיעוד חיי החברה והכלכלה של הדרום. הכלכלה המבוססת על עבודת עבדים נראתה לאולמסטד מושחתת, בלתי מוסרית ואף בלתי-יעילה מבחינה כלכלית. רשימותיו אוגדו בספרים A Journey Through Texas (מסע בטקסס; 1857) ו-Journeys and Explorations in the Cotton Kingdom (מסעות וחקירות בממלכת הכותנה) שיצא לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית והן מהוות תיעוד חי של החברה הדרומית ערב המלחמה. רשימותיו תיארו בפני אזרחי האיחוד את חיי אויביהם ומנהגיהם. 
במהלך המלחמה שירת אולמסטד כאח.
בשנת 1865 היה בין מייסדי השבועון The Nation.

קריירת אדריכלות הנוף

עם פרסום התוכנית לתכנון גן גדול במרכז מנהטן, בדוגמת הייד פארק, ניגש אולמסטד יחד עם אדריכל הנוף הבריטי קלברט ווקס (Calvert Vaux) לתחרות תכנון הסנטרל פארק בניו יורק. הפארק תוכנן כבעל צביון טבעי (שכולו מלאכותי, כולל הגבעות והעמקים שהוקמו על גבי אדמה מישורית). ב-1858, עם חזרתו מהדרום נודע לו על דבר הזכייה. הוא המשיך לשתף פעולה עם ווקס בתכנון פארק פרוספקט בברוקלין. 
ב-1863 נסע לסיירה נבדה וקידם את שימור עמק יוסמיטי והגדרתו כפארק לאומי.
בהמשך תכנן עם ווקס, שותפו, את השדרות בבאפלו ובמילווקי ואת השמורה במפלי הניאגרה.
ב-1890 התמנה על ידי אנשי העסקים של שיקגו לתכנן את התערוכה העולמית של 1893, הוא בחר את השטח בדרום-מזרח העיר לחופי ימת מישיגן, תכנן את גופי המים המלאכותיים שאפיינו את שטח התערוכה ואת פארק השעשועים במידויי פלזנס. יחד עם האדריכל דניאל ברנהם, היה אולמסטד לאחראי על עיצוב התערוכה. 
אחד מעיצוביו האחרונים היה המבנה המרהיב של אחוזת בילטמור, אותה הזמין המיליונר ג'ורג' ו. ואנדרבילט השני.
ב-1895 אובחן אולמסד כלוקה בשיטיון (דמנציה, סניליות) ופרש. את שנותיו האחרונות בילה בבית חולים גריאטרי בבלמונט, מסצ'וסטס, שאת שטחי הגנים שלו תכנן בשעתו. בניו (בנו הקרוי בשמו ובנו המאומץ ג'ון צ'ארלס) הקימו את חברת Olmsted Brothers שפעלה עד 1980.
דניאל ברנהם הספיד אותו במילים: "אמן. צייר עם אגמים ומורדות מיוערים, עם מדשאות וגדות-נהר וגבעות מיוערות, עם הרים וחופי אוקיינוסים".
לה דק טהו

הסכמי השלום של פריז

ארצות הברית הצטרפה באופן פעיל למלחמת וייטנאם במהלך שנות ה-60. בין השנים 1969—1973 נערכו בפריז שיחות, חלקן חשאיות וחלקן גלויות, לקידום תהליך השלום בין המדינות. המגעים שניהל טהו, שהיה נציגה של הרפובליקה הדמוקרטית הווייטנאמית בשיחות החשאיות, והיועץ לביטחון לאומי דאז, הנרי קיסינג'ר, הן שהובילו להפסקת האש בין המדינות ב-23 בינואר 1973. הבסיס של ההסכם ההיסטורי כלל: שחרור שבויים תוך 80 ימים, הפסקת אש שתפוקח על ידי ה-ICC ‏(International Commission of Control and Supervision), בחירות חופשיות ודמוקרטיות בדרום וייטנאם, תימשך פעילותה של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) בדרום וייטנאם והכוחות של צפון וייטנאם יוכלו להישאר בדרום וייטנאם. 
אף שההסכמים נחתמו ב-23 בינואר 1973, נמשכו המגעים בין המדינות גם בהמשך, גם הלחימה נמשכה באופן לא סדיר בחלק מהמקומות. כאשר נסוגו הכוחות המזוינים של ארצות הברית, ב-29 במרץ, ההפצצות בצפון וייטנאם נמשכו. כיוון שההסכמים הופרו על ידי כל הצדדים, שבו קיסינג'ר וטהו אל שולחן הדיונים במאי וביוני 1973 על מנת להשיב את תהליך השלום על כנו. ב-13 ביוני 1973 חתמו ארצות הברית וצפון וייטנאם על תצהיר משותף לפיו שתי המדינות יישמו את ההסכמים.

פרס נובל לשלום

ועדת פרס נובל מצאה לנכון להעניק ללה דק טהו ולהנרי קיסינג'ר במשותף את פרס נובל לשלום בשנת 1973, על מאמציהם בקידום המשא ומתן בהסכמי פריז. קיסינג'ר קיבל את הפרס באותה שנה, אולם טהו סירב לקבל את הפרס בטענה שעדיין אין שלום בארצו.
יעל נאמן

ביוגרפיה

יעל נאמן נולדה בקיבוץ יחיעם. בתחילת שנות השמונים עברה להתגורר בתל אביב. למדה לתואר שני בספרות כללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
עורכת ספרים (עבדה כעורכת בהוצאת "מפה") וכותבת. בנוסף על ספריה פרסמה סיפורים ושירי פרוזה בכתב העת "מטעם" בעריכת יצחק לאור. מחזה פרי עטה (בשיתוף אמיר רותם) עלה על הבמה בפסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין ב-2006.
ב-2011 פורסם ספרה "היינו העתיד" בהוצאת אחוזת בית, המתאר את ילדותה והתבגרותה ביחיעם. הספר זכה להצלחה גדולה והופיע במשך שבועות רבים ברשימות רבי המכר. הספר זכה באות ספר הזהב של התאחדות הוצאות הספרים בישראל על מכירת יותר מ-20,000 עותקים. הספר נרכש לתרגום לשפות פולנית, צרפתית והולנדית. המהדורה הפולנית של הספר יצאה לאור בספטמבר 2012 בהוצאת "צ'ארנה" (Czarne). הספר יצא לאור בצרפתית בהוצאת Actes Sud באפריל 2015.
בעקבות ספרה "היינו העתיד" הייתה מועמדת נאמן לפרס ספיר לשנת 2011.
באוגוסט 2013 יצא לאור ספר הסיפורים "כתובת אש" בהוצאת כתר. הספר התקבל בחום רב הן על ידי הביקורת המקצועית והן על ידי הקהל הרחב. הוא שהה שבועות רבים ברשימות רבי המכר.
"כתובת אש" היה מועמד לפרס ספיר לשנת 2014.
במאי 2018 יצא לאור ספרה "היה היתה", בהוצאת אחוזת בית.  גם ספר זה היה מועמד לפרס ספיר (הרשימה הקצרה).  
נאמן היא כלת פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת 2015.
בן זוגה הוא דני טרץ', מו"ל ואיש תיאטרון לשעבר.
רימון בלאן

רימון בלאן OBE (בצרפתית: Raymond Blanc; נולד ב-19 בנובמבר 1949) הוא שף צרפתי הפועל בבריטניה. הוא השף והבעלים של מלון הבוטיק והמסעדה "לה מנואר או קואט סזון" (Le Manoir aux Quat' Saisons), בנוסף לכך הוא הבעלים של רשת מסעדות.

ביוגרפיה

רימון בלאן נולד בבזנסון, צרפת. בלאן הגיע ב-1972 לאנגליה ועבד כמלצר במסעדה בלונדון, כשהשף חלה מילא את מקומו ונשאר בתפקיד, כעבור שנתיים המסעדה כל כך הצליחה שלא ניתן היה להשיג מקומות במסעדה.
בלאן נעשה שף בThe Rose Revived באוקספורדשייר, אחר-כך פתח את מסעדתו הראשונה הקרויה Les Quat'Saisons בסאמרטאון, אוקספורד. הוא רכש את כל השכלתו הקולינארית בכוחות עצמו.
ב-1981 בלאן פתח רשת של בולאנג'רי ופטיסרי המכונה "מזון בלאן" (Maison Blanc) שגם מכילה בתי קפה. כעת פזורים 15 סניפים של מזון בלאן ברחבי הארץ, בכללם כמה בלונדון ואחד באוקספורד. עוגות מאפה של מזון בלאן ניתנות להשגה ברחבי אנגליה ברשת המרכולים הבריטית וייטרוז.
בלאן פתח את המסעדה הראשונה ברשת של מסעדות קטנות שבבעלותו, "לה פטיט בלאן" (Le Petit Blanc) באוקספורד ב-1996. הוא הצהיר שמטרתו להביא את הפילוסופיה הצרפתית של "אוכל טוב שהכרחי לחיים טובים" לבריטניה. תשוקתו הייתה ליצור ולהגיש אוכל שכל אחד יוכל ליהנות ממנו – "מאנשי עסקים בעלי מודעות ועד לאלו המחפשים מסעדה משפחתית".
בלאן היה השף בתוכנית הטלוויזיה Great Chefs, הופיע בGreat Chefs of the World.‏
ב-2007 הוא השתתף בתוכנית Saturday Kitchen. בשנים 2007, 2008 ו-2009 הוא הנחה את תוכנית המציאות The Restaurant ב-BBC.
ביוני 2003, ארבעת בראסרי של לה פטיט בלאן (כיום ידועים כבראסרי בלאן)

בברמינגהאם, צ'לטנהאם, מנצ'סטר ואוקספורד נהפכו לחלק מקבוצת המסעדות Loch Fyne Restaurant Group.‏
מאז המסעדה החמישית נפתחה בטנברידג' ולס, קנט, אחרת בווינצ'סטר, ואחת במילטון קינס. בלאן מחזיק בחלק מהבעלות וממשיך להיות פעיל ומעורב ביצירת תפריטים חדשים, מפתח את צותי השף והמטבח ולוקח חלק בקידום המסעדות.
בראסרי טנברידג' ולס נסגר ובלאן פתח בראסרי חדש בבניין גאנוורף קייז, פורטסמות'.
בלאן היה אחד מהמארגנים של Children's Food Festival, שנערך באחוזת נורת’מור טרסט בדרום אוקספורד שייר ביוני 2009.
בנו, אוליבייה בלאן, עובד כעוזר במאי סדרת הטלוויזיה The Bill בחברת הפקת הטלוויזיה הבריטית Talkback Thames.

לה מנואר או קואט סזון

ב-1984 פתח בלאן את לה מנואר או קואט סזון (בצרפתית: Le Manoir aux Quat' Saisons ; פירוש השם הוא "אחוזת ארבע העונות") הוא מלון-מסעדה בכפר Great Milton באוקספורדשייר, אנגליה. היא ממוקמת בבית אחוזה היסטורי בסמוך לכנסייה שביקר בו אוליבר קרומוול.
למסעדה יש שני כוכבים במדריך מישלן האדום והיא בעלת ניקוד של 9/10 במדריך The Good Food Guide. היא כלולה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם", כאחת מ-144 המסעדות הטובות בעולם.
המסעדה נבחרה במקום 29 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2003,

במקום 30 בשנת 2004

ובמקום 28 בשנת 2005.
לה מנואר הוא מלון בוטיק, השוכן בטירה מהמאה ה-15 ומשתייך לרשת רלה א שאטו. ללה מנואר מאה דונם של גינות בהם מגדלים למעלה ממאה ירקות ועשבי תיבול בצורה אורגנית המשמשים למטבח המסעדה.
במקום מנחת מסוקים לאורחי לה מנואר.
חוזה גאורגייבסק

חוזה גאורגייבסק (בגאורגית: გეორგიევსკის ტრაქტატი, ברוסית: Георгиевский трактат) היה הסכם בין האימפריה הרוסית לממלכת כארתלי-קאחתי שנחתם ב-24 ביולי 1738. על פי ההסכם הפכה כארתלי-קאחתי למדינת חסות של האימפריה הרוסית. הרוסים מצידם הבטיחו לדאוג לשלמותה הטריטוריאלית של הממלכה הגאורגית ואת המשך שלטונה של שושלת בגרטיוני. מצד שני, על פי החוזה, הייתה לרוסים זכות קדימה בניהול יחסי החוץ של כארתלי-קאחתי. כמו כן התכחשה הממלכה המזרח גאורגית מתלות כלשהי במלכת פרס (שהייתה ריבונית במשך מאות שנים) או מדינה אחרת. על פי ההסכם כל מלך חדש שימונה היה צריך לקבל את אישור הצאר הרוסי לפני הכתרתו.

תנאי החוזה

בסעיפים 1, 2, 4, 6 ו-7 מוגדרת קיסרית רוסיה כריבונית היחידה של ממלכת כארתלי-קאחתי. הקיסרית התחייבה לשמור על הריבונות הפנימית של הממלכה ושלמותה הטריטוריאלית. היא התחייבה כמו כן וגם לראות באויבי הממלכה כאילו היו אויביה. הגאורגים מצידם התחייבו כמאותה עת כל מלך שימונה ישבע אמונים לצאר הרוסי, לתמוך באימפריה הרוסית במלחמותיה ולא לקיים יחסים דיפלומטיים  עם מדינות אחרות ללא הסכמת הרוסים מראש.
את הסכמתם של הגאורגים לקבל עליהם חסות זו יש לראות על רקע הצורך בהגנה מפני פלישות מדרום, מצד הע'ותמנים והפרסים. הסכמי חסות דומים נחתמו קודם לכן עם שליטים עות'מאנים ופרסים.
סעיף 8 נוגע לענייני דת, ולפיו צורף ראש הכנסייה הגאורגית ל"סינוד הקדוש" של הכנסייה האורתדוקסית הרוסית.
סעיפים נוספים קובעים כי בין הארצות יהיה גבול פתוח לתנועת סחורות, מהגרים ותיירים, ומבטיחים שרוסיה תימנע מלהתערב בענייני הפנים של כארתלי-קאחתי, בכלל זה בענייני מיסוי.

תוצאות

החוזה לא הגשים את התקוות שתלו בו הגאורגים. עוד בימיו של ארקלה השני סבלה גאורגיה מפלישות הרסניות של הפרסים, ורוסיה לא התערבה להגנתה אלא באיחור ובאופן חלקי. בינואר 1801, בעקבות סכסוכים בין בני שושלת בגרטיוני על השלטון בכארתלי-קאחתי, הכריז הצאר פאבל הראשון, יורשה של קתרינה, על סיפוח כארתלי-קאחתי לרוסיה באופן חד-צדדי, בניגוד לחוזה גאורגייבסק. פאבל מת זמן קצר לאחר מכן, ויורשו אלכסנדר הראשון, ששקל לבטל את המהלך, אישר מחדש את הסיפוח ב-12 בספטמבר 1801. יורש העצר האחרון של כארתלי-קאחתי, דוד בגרטיוני, הוגלה לסנקט פטרבורג ב-1803.