google/wiki40b huggingface dataset:
אנה קומננה

חייה

אנה קומננה הייתה בתו הבכורה של הקיסר אלכסיוס הראשון ואיירין דוקינה . קומננה הייתה הבכורה משבעת אחים ואחיות והייתה ביתו אהובה של אביהם. באלכסיאדה היא כותבת על אהבתה להוריה ועל כך שמריה מאלניה גדלה אותה. האחרונה הייתה אמו של קונסטנטינוס דוקס שקוממנה התארסה לו בינקותה, כפי שהיה נהוג אז והוא הוכרז כיורש העצר של אביה. אולם ב-1087 נולד אחיה, יוחנן השני, וכבן הקיסר היה הוא היה ליורש העצר. זמן קצר לאחר מכן מת קונסטנטין דוקס.
קומננה זכתה לחינוך מעולה ולמדה פילוסופיה והכירה לעומק את כתביהם של אריסטו ואפלטון ולמדה גם מדע, היסטוריה, מתמטיקה ושירה. ניקטאס כוניאטס כתב עליה שהיא הייתה מסורה ללימודי הפילוסופיה, מלכת כל המדעים, ומלומדת בכל תחום. מעבר ליכולותיה האינטלקטואליות, קומננה הייתה אחראית על בית יתומים ובית חולים גדול שאביה בנה בקונסטנטינופול.  
ב-1097, שהייתה בת 15, נישאה לניקופורוס ברייניוס, גנרל, מדינאי והיסטוריון שהיה מבוגר ממנה בכעשרים שנה. נישואים פוליטיים אלה קישרו אותה למשפחת אצולה, שהייתה מעורבת במאבקי הירושה שקדמו להכתרת אלכסיוס הראשון. לניקופורוס ברייניוס ואנה קומננה נולדו ארבעה ילדים והיא כתבה שאלו לא היו נישואים מאהבה. בשנת 1108 תעדה קומננה את חוזה דבול שעל תנאיו נשא ונתן בעלה.
יחד עם אמה אירנה דוקאינה, קשרה קומננה קשר בניסיון להדיח את אחיה יוחנן ולזכות בקיסרות עבור בעלה, בעת שהקיסר אלכסיוס היה חולה וחלש. אולם ניסיון זה נכשל וב-1118 ירש יוחנן השני את כס אביו. כשכבר היה אחיה קיסר ביזנטיון, ניסתה שוב להדיחו ונכשלה בשנית, הפעם משום שניקופורוס עצמו סירב לקחת את חלקו בתוכנית ברגע האחרון. על קשר זה נענשה באובדן כל רכושה ומעמדה המלכותי], ועברה להתגורר במנזר מרוחק. אמה ואחת מאחיותיה אליה, בעוד שבעלה נותר אחד מיועציו הקרובים של יוחנן השני. 
היא חיה במנזר עד יום מותה, בהקדישה את זמנה ללימוד ולכתיבה. תאריך מותה המדויק אינו ידוע. היא עוד הייתה בחיים ב-1148, שנת השלמת האלכסיאדה, וככל הנראה נפטרה בין 1148 ל-1154.

כתיבתה ההיסטורית

ניקופורוס ברייניוס החל לכתוב חיבור על תולדות ביזנטיון בימי אלכסיוס (Materials for a History), ביוזמתה של חמתו, אך לא הספיק לכתוב הרבה בטרם מת ב-1137. בגיל 55 החליטה אנה קומננה להשלים את מלאכתו הבלתי גמורה]. אלכסיאדה, הכתובה ביוונית ביזנטית, מתארת חייו של אביה לפני שהיה לקיסר וימי שלטונו תוך התייחסות להיסטוריה הפוליטית והצבאית שלו. קומננה מתארת בטקסט גם את המלחמה הביזנטית עם הנורמנים, ומסע הצלב הראשון, שבו השתתף אלכסיוס. אלכסיאדה מתארת היבטים רבים של חיי התקופה, כמו גם קרבות וכלי נשק שהיו בשימוש.  
נקודת המבט שספרה מספק על מסע הצלב הראשון היא ייחודית, בכך שהיא מייצגת את מה שחשבו הביזנטים במזרח על מעשיהם של יריביהם הלטינים ממערב, בתקופה חשובה זו. עוד מספק הספר מבט פנימי אל החצר הביזנטית, המתבטא בפרטים כגון מנהגן של נשות הקיסרים ללדת בחדר בארמון המצופה בפורפיר ארגמני. 
סגנון הספר בנוי לפי סגנונם של תוקידידס ופוליביוס, אותם קראה אנה קומננה וביקשה לחקות. הכרונולוגיה של האירועים בספר סדורה בדרך כלל, אם כי היא נחלשת ביחס לתקופה שבה הייתה המחברת מבודדת בגלות.
האלכסיאדה היא גם אחד המקורות האירופאיים המוקדמים המזכירים את משחק השחמט, בו נהג אלכסיוס לשחק עם קרוביו. אנה קומננה מייחסת את מקור המשחק העתיק לאשורים.
נפתלי צבי הורוביץ

ביוגרפיה

נולד בחג השבועות תק"כ, יום פטירתו של הבעל שם טוב. לרבי מנחם מנדל רובין מלינסק (-כ"ב בתשרי תקס"ד) ולבתו של רבי איצק'ל המבורגר. 
למד אצל סבו רבי יצחק מהמבורג, ואצל רבי משולם איגרא בטיסמניץ. אימץ את שם משפחתו של סבו, הורוביץ במקום שמו המקורי רובין. התקרב מצעירותו לחסידות, ונסע לרבי אלימלך מליז'נסק. למד אצל החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ ורבי מנחם מנדל מרימנוב, ונסע לאדמו"רים רבים. 
בהמלצת רבי מנדל מרימנוב מונה לכהן ברבנות רופשיץ (Ropczyce), ובה כיהן שנים רבות. לאחר מכן כיהן בלינסק (מקום רבנותו של אביו), סטריז'וב וסאנוק. לאחר פטירתם של רבותיו בשנת תקע"ה החל לכהן באדמו"רות. היה מגדולי אדמו"רי גליציה ונחשב לאחד מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין ולאחד ממתנגדיו הגדולים של רבי שמחה בונים מפשיסחה. התפרסם בפקחותו ובאמרותיו השנונות. נפטר בלנצוט בי"א באייר תקפ"ז ושם נקבר. 
את מקומו ברבנות העיר רופשיץ מילא חתנו הרב אשר ישעיה רובין (מחבר ספר "אור ישע") ורוב חסידיו ביניהם בניו וגדולי תלמידיו (כמו רבי חיים מצאנז ורבי שלום מקמינקה) הסתופפו בצילו.
דיני מחשבים

דיני מחשבים כוללים חוקים אחדים שנחקקו במיוחד לשם הסדרת השימוש במחשבים, ובעיקר יישומה של החקיקה הכללית לבעיות המיוחדות שמציגה הטכנולוגיה החדשה של המחשבים.

זכויות יוצרים

כשם שליוצרה של יצירה מודפסת נשמרות זכויות יוצרים, כך נכון הדבר לגבי יצירה שכל קיומה הוא באתר אינטרנט. הקלות שבה ניתן לפגוע בזכויות יוצרים באינטרנט, באמצעות העתקת מלוא תוכנו של אתר תוך דקות ספורות, עושה את העבירה נפוצה יותר באמצעי תקשורת זה, אך אינה מורידה מחומרתה.
ההגנה המקובלת לתוכנה ניתנת אף היא באמצעות הגנה על זכויות יוצרים, אף שתוכנה אינה יצירה ספרותית במובן הפשוט של המילה. כדי להסיר ספק בעניין זה תוקנה פקודת זכויות יוצרים בשנת 1988, ונקבע בה במפורש: "לעניין זכות יוצרים, דין תוכנה של מחשב כדין יצירה ספרותית כמשמעותה בחוק זכויות יוצרים 1911". בהתאם לגישה זו ניתנו בבתי משפט בישראל פסקי דין אחדים שבהם הורשעו מעתיקי תוכנה. לעיתים משתמשים מפתחי תוכנה גם בהגנה הניתנת לפטנט, באמצעות רישום פיתוח ייחודי כפטנט.

חוק חתימה אלקטרונית

חוק חתימה אלקטרונית קובע את הכללים לפיהם חתימה אלקטרונית על מסר אלקטרוני (כגון הודעת דואר אלקטרוני), תחייב כחתימה רגילה על מסמך מודפס. על מטרתו ועקרונותיו של חוק זה עומדים דברי ההסבר להצעת החוק:
בעולם המשפט, מושג ה"חתימה" הוא מושג בעל משמעות מתחום דיני החוזים והראיות, אשר זכה לפרשנויות שונות. בעידן הטכנולוגי המתפתח, ניתן לבצע את החתימה בדרכים שונות מאשר בעבר, ולכן מתעורר צורך לעגן את האפשרויות הטכנולוגיות בחקיקה.
החתימה על מסמך נועדה להשיג כמה מטרות, אותן יש להבטיח גם כאשר החתימה מתבצעת באמצעים אלקטרוניים. מטרה אחת היא מתן ביטוי לכוונתו של החותם ולגמירות דעתו, וזאת על ידי גילוי אובייקטיבי לכך שאכן התכוון לחתום על המסמך הנדון ולאשר את תוכנו. מטרה נוספת היא זיהוי החותם עצמו, על ידי שיוך חתימה מסוימת לאדם מסוים.
מטרתו העיקרית של החוק המוצע היא להגביר את הוודאות לגבי פעולות המתבצעות באופן אלקטרוני על ידי הבטחת זהותם של החותמים באמצעים אלקטרוניים מסוימים, והכרה במעמדם הראייתי של חתימות אלה. חוסר הוודאות מתעורר במיוחד בהתקשרויות דרך רשת האינטרנט, שהיא רשת תקשורת פתוחה, המתאפיינת בהיעדר זיהוי הדדי ובהיעדר קשר ישיר בין הצדדים המתקשרים בעסקה.
בית הכנסת הגדול (פתח תקווה)

היסטוריה והווה

את בית הכנסת תכנן דניאל הכהן ליפשיץ, מהמתיישבים הראשונים בפתח תקווה. בחזית בית הכנסת מוצב שלט המעיד על פועלו של דניאל ליפשיץ ותרומתו לעיר.
בית הכנסת נבנה במשך כעשור, החל משנת 1890, בעקבות קבלת תרומה מאודסה, אך הבנייה נעצרה לאחר כשמונה שנים עקב מחסור בכסף. משהגיע הברון רוטשילד וראה שבניית בית הכנסת נעצרה, תרם את הכסף הדרוש לסיום בניית בית הכנסת, והבטיח שעד ראש השנה יהיה בעיר בית כנסת גדול כמו במקווה ישראל.
בית הכנסת מורכב מאולם מרכזי גדול ממדים ומעליו עזרת נשים. משני צידי הכניסה הראשית ישנם שני אולמות תפילה קטנים וברחבת הכניסה ישנו חדר נוסף המשמש גם כ"אולם קידושים" וככולל אברכים. התוספת נבנתה על ידי הנדיב מאיר כוכב זסלבסקי.
בחזית בית הכנסת, במרכז, תלוי שעון בן כ-60 שנה, שהשעות בו כתובות באותיות עבריות וכן שעוני שמש הפועלים בשיטת הנקודה. בית הכנסת הגדול מוגדר כבניין לשימור והוא אחד מהאתרים החשובים במרכז ההיסטורי של פתח תקווה.
בשנת 1990 תרם מנחם נחמנוביץ', אחד מהמתפללים, דלתות כניסה לאולם הגדול של בית הכנסת. בדלתות משובצים שנים-עשר ויטראז'ים המציגים את שנים-עשר שבטי ישראל, מעשה ידיה של האמנית יהודית יהלום.
בבית הכנסת נוסח התפילה הרשמי הוא נוסח אשכנז, אך במהלך ימות השבוע מתקיימים מניינים רבים במקביל בכל אולמות התפילה ונוסח התפילה בכל מניין נקבע על פי שליח הציבור. לבית הכנסת חזן קבוע העובר לפני התיבה בשבתות מיוחדות ובחגים.
בליל 4 במאי 2006 רוססו על דלת בית הכנסת ובתוכו צלבי קרס וכתובות בעלות אופי נאצי. גילוי הכתובות עורר זעזוע ברחבי העיר. בספטמבר 2007 הודיעה משטרת ישראל על לכידת קבוצת נאו-נאצים יוצאי חבר המדינות שהיו אחראים למעשה זה ולמעשים אחרים. אולם בלילה שלאחר לכידת חברי הכנופיה, נופצו דלתות הזכוכית של בית הכנסת ע"ש יהודי רומניה שנספו בשואה, הנמצא ברחוב גולדנהירש, סמוך לתחנת המשטרה ולבית הכנסת הגדול]. בנובמבר 2010 הושחת בית הכנסת פעם נוספת.
במהלך שנת 2018 החל שיפוץ בית הכנסת בעלות עשרות מיליון ש"ח. באוגוסט 2019 פרצה שריפה בבית הכנסת ששרפה את פרוכת ארון הקודש. החשש הוא להצתה| align=center

|
|}
בניחוש חוקר

עלילה

שון ספנסר (ג'יימס רודיי) הוא צעיר שניחן בכישורי תצפית והבחנה גבוהים ובזיכרון צילומי אשר ירש מאביו שלימד אותו, הנרי ספנסר (קורבין ברנסן). שון עובד כיועץ המתיימר להיות מדיום עבור משטרת סנטה ברברה וכביכול פותר תעלומות רצח בעזרת יכולותיו העל-טבעיות ביחד עם עוזרו וחברו הנאמן, ברטון "גאס" גאסטר (דולה היל) וצמד בלשי המשטרה, קרלטון "לאסי" לאסיטר (טימותי אומונדסון) וג'ולייט "ג'ולס" אוהרה (מגי לוסון), כשמעליהן מפקחת מפקדת תחנת המשטרה, קרן ויק (קירסטן נלסון).

שחקנים ודמויות ראשיים

שון ספנסר (ג'יימס רודיי) - יועץ עצמאי במשטרת סנטה ברברה אשר מתיימר להיות מדיום. ניחן בכישורי תצפית והבחנה גבוהים ובזיכרון צילומי כשהוא משתמש בהם ב"חזיונותיו". הוא מסרב לקחת שום דבר ברצינות, אם כי התבגר לאט לאורך כל עונות השנה. לו ולג'ולייט יש מתח מיני מתמיד שהוביל לזה שהפכו לזוג באמצע עונה 5.
ברטון "גאס" גאסטר (דולה היל) - החבר הטוב ביותר והשותף העסקי של שון בעסקי המדיום בנוסף לכך הוא איש מכירות תרופות. שלא כמו שון, הוא לוקח את עבודתו ברצינות רבה, בדרך כלל מנסה לפעול בצורה מקצועית, אך בדרך כלל מסתיים בגיחוך. הוא מתפרסם בכינויים רבים שניתנו לו על ידי שון, כולל "ראש הקסם", "ראש לבנדר", וכדומה. הוא ידוע על כך שהוא נמשך לכל סוגי הנשים.
קרלטון "לאסי" לאסיטר (טימותי אומונדסון) - הבלש הראשי של משטרת סנטה ברברה. הוא ספקן לגבי היכולות המקצועיות של שון, וכועס מאוד על התנהגותו הילדותית והלא אחראית של שון. מנסה בכל פעם להדיח אותו מתפקידו אם כי מדי פעם הוא נעזר בכישוריהם של שון וגאס במקרים היותר קשים שלו.
ג'ולייט "ג'ולס" אוהרה (מגי לוסון) - בלשית זוטרת ושותפתו של לאסיטר במשטרת סנטה ברברה. בתחילת העונה הראשונה הייתה שוטרת במקור במיאמי והצטרפה בהמשך העונה למשטרת סנטה ברברה. במהלך הסדרה היא ושון במתח מיני מתמיד שהוביל לכך שהפכו לזוג באמצע עונה 5.
קרן ויק (קירסטן נלסון) - מפקדת תחנת המשטרה של סנטה ברברה. היא קשוחה אבל הוגנת, מסרבת בדרך כלל לשכור את שון וגאס כיועצים במקרים, אך כמעט תמיד נכנעת ומבקשת לעזרתם ומכבדת את עזרתו של שון אך בתקיפות, כאשר הוא דוחף את גבולות החוק או סבלנותה.
הנרי ספנסר (קורבין ברנסן) - אביו של שון. היה בעברו בלש, סמל ומפקד התחנה במשטרת סנטה ברברה. עצבני וכעסן כלפי הסובבים אותו ובעיקר אל שון וגאס. במקרים רבים עוזר לשון בפתירתם אך מדי פעם שש מלעזור. בעונה הרביעית הוא מועסק מחדש בתור המנהל המקצועי של היועצים בתחנה, כולל את שון וגאס.

שחקנים ודמויות משנה

שון הצעיר (עונות 1-5: ליאם ג'יימס; עונות 5-6: סקיילר גיסונד) - גרסה צעירה של שון ספנסר. מוצג בעיקר בתחילת כל פרק בפלאשבק ביחד עם גאס הצעיר, ובו הם למדים לקחים אשר מסייעים להם בעתיד לפתור תעלומות רצח.
גאס הצעיר (עונה 1: אייז'ה בראון; עונות 2-6: קרלוס מקאלרס השני) - גרסה צעירה של ברטון גאסטר. מוצג בעיקר בתחילת כל פרק ביחד עם שון הצעיר.
באז מק'נאב (סייג' ברוקלבנק) - שוטר צעיר ותמים אשר עוזר תמיד בלא-יודעין לשון וגאס בפתירת תעלומות הרצח. עבר פציעה חמורה לאחר שהתפוצץ בקרבתו פצצה בתיבת דואר בעונה הרביעית. 
מדלן ספנסר (סיביל שפרד) - פסיכולוגית העובדת עם משטרת סיאטל ולעיתים עם משטרת סנטה ברברה. אמו של שון ספנסר וגרושתו של הנרי ספנסר. בדומה לשון גם היא בעלת זיכרון צילומי.
פלישיה גאסטר (וויני ראשד) - אמו של ברטון גאסטר ואשתו של ביל גאסטר. הייתה חשודה ברצח ביחד עם בעלה במהלך העונה השלישית.
ויליאם "ביל" גאסטר (עונה 2: ארני הדסון; עונות 4-6: קית' דייוויד) - אביו של ברטון גאסטר ובעלה של פלישיה גאסטר. היה חשוד ברצח ביחד עם אשתו.
Younger Now (שיר)

קידום והופעות

סיירוס הופיעה עם השיר בטקס פרסי ה-VMA של 2017 ב-27 באוגוסט, בהשתתפות נשים וגברים בגיל מבוגר כרקדנים וילדים שרוכבים על מיני אופנועים. היא הופיעה עם השיר גם אצל אלן דג'נרס.
בוסטו

אתרים

בעיר ובסביבתה מצויים אתרים רבים הקשורים בורדי. בעיר נמצאות הכנסיות "Santa Maria degli Angeli" ו-"San Michele Arcangelo" בהן ניגן ורדי בעוגב.

רונקולה

העיירה רונקולה הסמוכה, מקום הולדתו של ורדי.

קאזה בארצי

בסמוך לכיכר המרכזית נמצא ביתו של אנטוניו בַּארֶצִי, סוחר שנעשה לפטרונו של ורדי בשנותיו המוקדמות. בטרקלין שבקומה השנייה הופיע ורדי הצעיר לראשונה בפני קהל בשנת 1830, והוא המשיך לפקוד את הבית עד מות מיטיבו. ורדי נשא לאישה את ביתו, מרגריטה, בשנת 1836, והיא ילדה לו 2 ילדים.
כיום משמש הבית את ארגון "Amici di Verdi" (חברים או ידידים של ורדי), שפיקח על עבודות שיפוץ ושחזור הבית מ-1979 עד 1998. כיום מוצגת בבית תערוכה קבועה, הכוללת מוצגים הקשורים בורדי ובקשריו עם משפחת בארצי. בין היתר מוצגים הפורטרט הראשון של ורדי, ציור שמן של אנטוניו בארצי, וכן מכתבים של ורדי.

תיאטרון ג'וזפה ורדי

תיאטרון ג'וזפה ורדי הוא בית אופרה קטן, המכיל 300 מקומות, שנבנה בידי הרשות המוניציפלית. למרות התנגדותו של ורדי לבניה, בטענה כי היא יקרה מדי וחסרת תועלת, ומקובל כי לא דרך את רגלו מעולם במקום, תרם ורדי מכספו 10 אלפים לירטות להשלמת הבניה. התיאטרון נחנך בשנת 1868 באופרות "ריגולטו" ו"נשף המסכות".
יון אולה סאנד

על עבודתו

סאנד הוא איש טלוויזיה נורווגי העובד עבור ערוץ השידור הציבורי הנורווגי NRK (ראשי תיבות של: Norsk Rikskringkasting). הוא בעל ניסיון של 15 שנים בעבודה בהפקות גדולות ב-NRK, בערוצי טלוויזיה נבחרים, וכן בחברות הפקה עצמאיות. סאנד הוא חבר באקדמיה הבינלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה. הוא הפיק וביים מגוון רחב של תוכניות, כגון קונצרט פרס נובל לשלום, טקס פרסי הקולנוע הנורווגי, ואת הבחירה הנורווגית הלאומית לאירוויזיון (Melodi Grand Prix).
בשנת 2010 מונה סאנד למפיק הראשי של תחרות האירוויזיון ה-55, שנערכה באותה עת בארץ מוצאו נורווגיה בעיר אוסלו. באותה עת היה סאנד מפיק טלוויזיה בערוץ הטלוויזיה הנורווגי NRK, שהיה אחראי על הפקת התחרות באותה שנה.
ב-26 בנובמבר 2010 מונה סאנד מטעם מנהלי ה-EBU, איגוד השידור האירופי, מפיק האירוויזיון, למפקח הרשמי של התחרות ("ESC Executive Supervisor"). זאת לאחר שהקודם לו, סבנטה סטוקסליוס, החליט להתפטר מהתפקיד. בשנת 2011 ערך סאנד את הופעת הבכורה שלו כמפקח על תחרות האירוויזיון בדיסלדורף.
בספטמבר 2019 פורסמה באתר האינטרנט של איגוד השידור האירופי, מודעת "דרושים" למציאת מפקח כללי חדש לתחרות האירוויזיון. בהודעה מטעם איגוד השידור נמסר כי אירוויזיון 2020 יהיה התחרות האחרונה בה ישמש סאנד בתפקידו.
שאול שטמפפר

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית לגולדה ויהושע שטמפפר, צאצאו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בשנות ה-70 עלה לישראל ונישא לסילוויאן דרייפוס, ילידת שווייץ.
תחום התמחותו של פרופ' שטמפפר הוא תולדות הישיבות במזרח אירופה וההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים שם. עם פתיחת הארכיונים במזרח אירופה, אחרי הסרת מסך הברזל, התגלו מסמכים השופכים אור חדש על ישיבות ליטא במאה ה-19. שטמפפר שילב חומר רב שהיה מסווג כסודי בספרו "הישיבה הליטאית בהתהוותה". הוא מרצה בפורומים שונים ומפרסם מאמרים בכתבי עת אקדמיים והיסטוריים, ובהם קתדרה.
פרופ' שטמפפר עמד בראשות הוועדה שהוקמה על ידי משרד החינוך לגיבוש תוכנית לימודי ההיסטוריה בחטיבות הביניים של בתי הספר הממלכתיים דתיים.
הוא תושב ירושלים, ואב לחמישה.
ניו אינגלנד

דתות

מאז עגנו ספינותיהם של המתיישבים האירופאים הראשונים בצפון אמריקה בסוף המאה ה-16 ועם הקמת היישוב הראשון ג'יימסטאון בעולם החדש, שלטה הדת הפרוטסטנטית כדת הנפוצה ביותר בצפון אמריקה בקרב האוכלוסייה הלבנה.
לאורך כל ההיסטוריה של ניו אינגלנד הגיעו מהגרים אשר חיפשו מקום בו יוכלו לחיות בלי שיירדפו בגלל דתם. במהלך המאה ה-17 ו-ה-18 עגנו אוניות רבות בחופי ניו-אינגלנד. משפחות שלמות הגיעו מאנגליה בעיקר, מחפשות חופש מהכנסייה האנגליקנית. המהפכים הרוחניים ותעשייתיים שעברה בריטניה בתקופה זו, הביאו לפילוג הדת האנגליקנית למאות כתות שונות. באותה תקופה הגיעו גם מתיישבים מסקוטלנד, מגרמניה, וכמה מצרפת ומארצות סקנדינביה. כל אלה אוחדו תחת אותו הגג - היו אלה פרוטסטנטים שחלק גדול מהם נרדפו בשל היותם מיעוט במדינות מהן הגיעו, ובאו לחפש מקלט בעולם החדש. עם הגעת יותר ויותר מתיישבים לניו אינגלנד, התפשטו הדתות הפרוטסטנטיות בין יושבי האזור.
לבריטניה היה קשר ישיר עם ניו אינגלנד, על כן היה ביניהן גם קשר בדת הנהוגה. עם הזמן, פילוג הדת הפרוטסטנטית הביא להיווסדות כנסיות שונות. החשובות שבהן היו הכנסייה האפיסקופלית, הכנסייה הקונגרגציונלית, הכנסייה הבפטיסטית והמתודיזם. 
גם דתות אחרות ניתן היה למצוא בניו אינגלנד: עד שנות השלושים של המאה ה-19, היו במסצ'וסטס תשע-עשרה קהילות של קווייקרים, שמונה כנסיות קתוליות, שלושה כפרי שייקרים ומיעוטים נוספים. בניופורט שברוד איילנד התקיימה קהילה קטנה של יהודים. 
בעיירה כפרית טיפוסית בניו אינגלנד בשלושים השנים הראשונות של המאה ה-19, ניתן היה למצוא שלוש עד חמש קהילות דתיות מאורגנות הנפגשות לפולחן וסגידה לאל. ברוב העיירות הכפריות היה לפחות בית פגישות (meetinghouse) אחד של הכנסייה הקונגרגציונלית ואחד של הכנסייה הבפטיסטית, וכומר לכל אחת מהן.
גם כיום, ממש כמו בימיה הראשונים, הדת הפרוטסטנטית היא השלטת בניו אינגלנד, עם כמה קהילות של יהודים או מוסלמים - כמו אלו המשגשגות בניו יורק ובערים גדולות אחרות- ומספר רב למדי של בודהיסטים והינדואיסטים- כתוצאה מגלי ההגירה מאסיה בעשורים האחרונים.
רכבת הרמה הברנית

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נפאל במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של נפאל למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת התחרתה בענפים אתלטיקה וטאקוונדו וסיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים ספורט. ספורטאי המשלחת התחרו בענפים אתלטיקה ובדמינטון והשתתפותם הייתה סמלית.

משחקי החורף

נפאל השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הסקי אלפיני שלא הגיע להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה ספורטאי יחיד ששתחרה בענף הסקי אלפיני אך לא הצליח לסיים את מסלול הסלאלום והסלאלום הענק.
שרשרת פרוטון-פרוטון

שרשרת פרוטון-פרוטון (מכונה שרשרת PP) הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. זהו התהליך הדומיננטי בכוכבים שגודלם כגודלה של השמש ומטה. בכוכבים גדולים יותר (1.3 מסות שמש ומעלה) לעומת זאת, מחזור CNO הוא התהליך הדומיננטי.

התהליך

כאשר ענן מולקולרי קורס כבידתית ומתהווה קדם-כוכב (protostar), הטמפרטורה שלו מתחילה לעלות. עם המשך הקריסה של הענן עולה הטמפרטורה למעל 10 מיליון מעלות ומתחיל היתוך גרעיני. בתגובות אלו מתמזגים שני גרעיני אטומי מימן, שבכל אחד מהם יש פרוטון אחד, ויוצרים גרעין חדש, בעל פרוטון אחד ונייטרון אחד. גרעין זה נקרא מימן כבד או דאוטריום. כתוצאה ממיזוג זה נפלטים החלקיקים פוזיטרון וניטרינו. בהמשך הדיאוטריום מתמזג עם פרוטון נוסף ויוצר איזוטופ הליום-3, כלומר גרעין בעל שני פרוטונים ונייטרון אחד. תוך כדי התהליך נפלט פוטון של קרינת גמא. לבסוף, מתמזג איזוטופ ההליום-3 עם איזוטופ זהה ויוצר איזוטופ הליום-4, בעל שני פרוטונים ושני ניטרונים. זאת תוך פליטת שני פרוטונים.
בתגובה זו לוקחים חלק ששה פרוטונים. ארבעה יוצרים את גרעין ההליום והשנים הנותרים חוזרים למאגר הפרוטונים אשר בליבת הכוכב. לפי הקשר מסה אנרגיה (E=mc²) שינוי באנרגיה של המרכיבים גורר ירידת מסה של התוצרים. כך שלמעשה כ-0.75 אחוזים מהמסה של המרכיבים המקוריים משתחררת כאנרגיה.
לצורך קיום התהליך נדרשת טמפרטורה גבוהה מ-10 מיליון מעלות קלווין מכיוון שיש צורך להתגבר על כוח הדחייה החשמלי בין הפרוטונים, ולקרב אותם מספיק עד שהכוח הגרעיני (שהוא כוח משיכה הדועך במהירות עם המרחק ודומיננטי רק במרחקים קטנים מאוד), יתגבר על הדחייה החשמלית. בטמפרטורה של 10 מיליון מעלות קלווין רוכשים הפרוטונים אנרגיה קינטית מספקת כדי לקרב את הפרוטונים מספיק, למרות הדחיה החשמלית.
רוזנשטראסה (סרט)

תקציר העלילה

האנה ויינסטיין (מריה שרדר) היא צעירה יהודיה המתגוררת בניו יורק. אביה נפטר ואמה רות (יוטה למפה) החליטה להפתעתה, לקיים טקס אבלות אורתודוקסי (חליצת נעליים, איסור דיבור בטלפון, ישיבה על הרצפה ועוד) למרות שתמיד הייתה חילונית גמורה. היא גם מתנגדת ליחסיה עם החבר שלה לואיס (פדיה ון הט) בגלל שאינו יהודי.
בין המוזמנים לשבעה מגיעה בת דודה של רות אותה לא הכירה האנה, מספרת לה על קורותיה של אמה בתקופת השואה בברלין ומראה לה תמונה של רות כילדה עם אשה בשם לנה פישר שהצילה אותה.
האנה מחליטה לטוס לברלין ולמצוא את לנה פישר. היא מוצאת אותה ומבקשת להיפגש אתה באמתלה של סקר שהיא עורכת על נישואי תערובת בתקופה הנאצית. לנה פישר (דוריס שאדה) כעת אשה בת 90 אך עם זיכרון צלול, מסכימה לפגוש אותה בדירתה.
בסידרת פגישות מספרה לנה להאנה את מה שעבר עליה ועל רות בשואה. אביה של רות היה ארי והוא התגרש מאמה היהודיה בתקופת השואה והשאיר אותן לנפשם.
האם נעצרה והובאה למעצר בבית הקהילה היהודית ברוזנשטראסה ביחד עם עוד גברים יהודים נשואים לנשים אריות. מול הבניין מתארגנת הפגנה של נשים אריות הצועקות כלפי אנשי האס אס, "רוצחים, אנחנו רוצות את הבעלים שלנו".
בין הנשים נמצאת הצעירה לנה פישר (קטיה ריימן), פסנתרנית, שבעלה הכנר היהודי פביאן פישר (מרטין פייפל) נלקח למעצר ברוזנשטראסה. לנה לוקחת את רות בת השמונה (סבאה תודה) לביתה ומדי יום הן מתייצבות ברחוב רוזנשטראסה מול אנשי האס אס המאיימים עליהן בירי. לנה נפגשת עם קצין בכיר ומבקשת עזרה אך הוא מכנה אותה "זונת יהודים" ומגרש אותה. אביה של לנה הוא ברון נאצי שאינו מוכן לעזור לבתו שהתחתנה עם יהודי וביישה אותו. רק אחיה ארתור (יורגן פון פוגל) שחזר פצוע מסטלינגרד וחזה ברצח היהודים, מנסה לעזור לה אך ללא הצלחה. לבסוף הוא מארגן לה הופעה לפני ראשי הממשל. היא שרה שם וצדה את עיניו של יוזף גבלס (מרטין ווטקה). ארתור מנצל את ההזדמנות ומעלה לפני גבלס את בעיית רוזנשטראסה וזה מעביר אותו לשלישו. לבסוף מתקבלת החלטה לשחרר את הגברים. פביאן יוצא ומתחבק עם לנה אך רות נשארת ללא אמה וממשיכה לגור עם הזוג פישר. כעבור שלוש שנים נדרשת לנה לשלוח את רות לדודתה בניו יורק והיא אינה מתנגדת. רות כועסת עליה ורואה בזאת בגידה ונטישה וזורקת לעברה את הטבעת שנתנתה לה אמה לפני שגורשה.
האנה מגלה לה מי היא ולנה נותנת לה את הטבעת שתחזיר לאמה. האנה חוזרת לניו יורק ומספרת לאמה את הכל. כעת רות נינוחה ושמחה, מחזירה להאנה את הטבעת ומסכימה לנישואיה עם לואיס. הסרט מסתיים בחתונת האנה ולואיס.
אלפרד קייזין

תולדות חייו ויצירתו

קייזין נולד בבראונסוויל שברוקלין ב-1915. כילד סבל מפגיעה באשכים שגרמה לו לרגשות בושה ואומללות שליוו אותו כל חייו, בצד תקווה ותאוות-חיים. למד בסיטי קולג' של ניו יורק ובאוניברסיטת קולומביה ועוד במהלך לימודיו כתב מאמרים ל"ניו יורק טיימס", ל"ניו ריפבליק" ולמגזין Fortune". ב-1942 זכה במלגת גוגנהיים, בזכותה התפנה לכתיבת ספרו On Native Grounds: An Interpretation Of Modern American Prose Literature, בו ניתח את הספרות האמריקאית מסוף המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20, והוא בן 27 בלבד (חלקים מהספר נכתבו עוד כשהיה בן 23)‏.
בהמשך כתב אוטוביוגרפיה בשלושה חלקים: A Walker in the City‏ (1951), Starting Out in the Thirties‏ (1965) ו-New York Jew‏ (1978), שבהם סיפר על ילדותו, נעוריו ובגרותו כיהודי בברוקלין, השואף להגיע אל "העיר הגדולה", מנהטן. למעשה מתאר קייזין באוטוביוגרפיה את ההתבגרות האישית, הרוחנית והתרבותית ובניית הזהות של דור שלם של אינטלקטואלים-מהגרים, רובם ככולם יהודים, על רקע השפל הגדול ומלחמת העולם השנייה, דור שהשפיע על החשיבה הביקורתית והיצירה התרבותית של ניו יורק בשנת החמישים והשישים. בספרו Starting Out in the Thirties ניסח את המוטו של קבוצה זו:
יש תקופה בתולדות האדם, שקבוצה אחת מרגישה שהיא מרכז המאורעות. היינו עניים, העתיד היה מעורפל, איש לא שם אלינו לב. ואף על פי כן הרגשנו עמוק בליבנו כי עצם העובדה שנמצאים אנו מחוץ לחברה המוכרת ושאנו יהודים - הפכה אותנו למרכז העולם אפילו בעיניה של גרמניה ההיטלראית. ההיסטוריה הלכה והכינה באמצעות קורבנותיה היהודים, את אות החירות, את גילוי האמת הגדולה. ראיתי בבדידותי, בכל המיוחד שבנו, בעוניים של הורי, סימן כי עלינו לעבוד כדי ליצור את האושר העתיד לבוא.
— עולמו היהודי של אלפרד קאזין, מעריב, 24 בספטמבר 1965.
בהמשך נגעה ביקורתו בדה-סטטרוקטורה של המודרניזם, בספרות יהודית, ספרות אפרו-אמריקאית וספרות של דרום ארצות הברית והיה אחד הראשונים שהתייחסו באופן עמוק אל הספרות והתרבות של דור הביט. בין היתר טיפח וקידם את הקריירות של סול בלו ונורמן מיילר שאף היו לידידיו האישיים. בשנות השישים והשבעים התעמק בחקר השואה והשתקפותה בספרות, חקירה שהובילה אותו לחקר היהדות כתופעה יוצאת דופן לטוב ולרע. כידיד קרוב ושותף לדעתה של חנה ארנדט ביקר בחריפות את ספרות השואה היהודית ובפרט את אלי ויזל, אותו האשים בבדיית סיפורים ששובצו בספרו "הלילה", על כך הגיב ויזל שקייזין מסייע להכחשת השואה.
בנו הוא ההיסטוריון והביוגרף מייקל קייזין, שזכה אף הוא במלגת גוגנהיים ב-2003.
שפילפוגל, שפילפוגל

הופעות קמע

מתן חרמוני עצמו מופיע ברומן פעמים אחדות, ברמז ובמפורש. שם ספרו של יהושע רדלר, "כל הנכלים זורמים לאמריקה – חייו של המשכיל אהרון יהודה לייב הורוביץ", הוא פרודיה של שם הדוקטורט של חרמוני, "כל הנחלים זורמים לאמריקה – על תפקיד העולם החדש בספרות תקופת התחייה".
בהערת שוליים מפנה המספר למאמר "חמישה ירחי לידה" מאת מ' חרמוני בגיליון 5 של כתב העת "דווקא". מתן חרמוני פרסם מאמרים באחדים מגיליונות "דווקא", כולל גיליון 5, אבל מאמר בשם זה לא פורסם (זו דוגמה להערת שוליים שלא קל לזהות שהיא בדיונית).
הערת שוליים נוספת מפנה למאמר מאת מ' חרמוני בשם "Brenner Goes Berzerk", שכנראה אף הוא מאמר בדיוני.

שם הספר

ד"ר אבינועם שפילפוגל, שעל שמו נקרא הרומן, אינו דמות מרכזית בו. הוא מופיע בהערת שוליים, שבה מתוודה המספר שבנעוריהם לימד אותו שפילפוגל כיצד לאונן, וכן הוא הגבר הראשון שאתו שכבה יהודית רדלר, ותיארה: "הוא הזיון הכי גרוע שהיה לי בחיים".
שפילפוגל הוא שם יהודי אשכנזי, והופיע בספרות כשמו של הפסיכיאטר של אלכסנדר פורטנוי, גיבור ספרו של פיליפ רות, "מה מעיק על פורטנוי", וחרמוני הסביר: "נראה היה לי שמן הראוי הוא שיהיה לנו גם גיבור בעל השם הזה בספרותנו העברית".
שם הספר, "שפילפוגל, שפילפוגל", הוא קריאתו לעזרה של פרופ' ססובר, כאשר הדוקטורנט עשהאל רובשקין, בעלה של ד"ר חמדה קוסובר, הניף אותו באוויר במהלך ויכוח ביניהם.
יחסי לוב–קפריסין

יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מקפריסין ללוב הגיעה לסך 145 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ברובה נפט מזוקק, אך גם סחורות מגוונות אחרות: כבשים, עזים, טלפונים ומיצי פירות. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מלוב לקפריסין הגיעה לסך 6.68 מיליון דולר אמריקאי וכללה גם היא ברובה נפט מזוקק. בנוסף, לוב ייצאה לקפריסין סחורה של מחשבים בשווי זניח.