google/wiki40b huggingface dataset:
אל-ח'דר

מיקום

גבולה המערבי של העיירה נושק לכביש עוקף בית לחם שנבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20 ומחבר בין ירושלים לחברון, ולגדר ההפרדה שנבנתה במקום בשנת 2006. בצפון גובלת בבית לחם, ממזרח במחנה הפליטים דהיישה ובדרום בשכונות גבעת התמר ודגן של היישוב אפרת.
אדמות העיירה השתרעו בעבר על פני כ-22,000 דונם. כמה אלפים מהן הוכרזו כאדמות מדינה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, ועליהן נבנו ההתנחלויות אפרת, נווה דניאל ואלעזר. לעיירה נותרו כ-8,000 דונם. בשנת 2006, נבנה קטע של גדר ההפרדה באורך של 3.5 קילומטר ממערב לאל-ח'דר. הגדר הותירה בצידה ה"פלסטיני" רק 2,600 דונם מאדמות אל-ח'דר ורוב אדמותיה החקלאיות של העיירה נותרו מעברה השני של הגדר והגישה אליהן מוגבלת. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תושב אפרת שרגא רוזנברג לנטוע כרמים באדמות אלו, המשמשים להכנת יין ביקב גוש עציון.
בעיירה שוכן מנזר סנט ג'ורג'. השם "אלח'דר" הוא כינויו בערבית של גאורגיוס הקדוש, אשר חי במאה השלישית לספירה. על פי המסורת, הסתתר גאורגיוס מפני הרומאים במערה אשר נמצאת עד היום בתחומי המנזר.

ספורט

במערב העיירה שוכן אצטדיון אל-ח'דר המשמש את הקבוצה המקומית שבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית.
Akon Lighting Africa

Akon Lighting Africa (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה.

היסטוריה

על פי אייקון, הוא ות'יון ניאנג גדלו במחוז קאולאק שבסנגל, בעיר ללא חשמל. ב-2013 שניהם החליטו לעזור להניע את הטרנספורמציה באפריקה. סמבה בת'ילי, יזם ממאלי, הצטרף אליהם וסיפק פתרונות ממוקדים דרך החברה שלו, Solektra INT, אשר מספקת ציוד המופעל באמצעות אנרגיית שמש. באמצעות השילוב בין הרשתות, הם החלו פרויקט בפברואר 2014. הפרויקט כעת מספק חשמל ב-14 מדינות אפריקאיות ומעסיק יותר מ-5,000 אנשים צעירים ברובם המתקינים ומתחזקים ציוד סולארי.

מדינות

מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון.

האקדמיה הסולארית

צוות הפרויקט הודיע על השקת האקדמיה הסולארית בבמקו, מאלי ב"פורום אנרגיה בת קיימא" השני של האומות המאוחדות, בעיר ניו יורק. האקדמיה הסולארית תלמד תלמידים על שימוש בלוחות סולארים שבעזרתם הם יוכלו להאיר את אפריקה. סמבה בת'ילי אמר בראיון: "יש לנו את השמש ואת הטכנולוגיות החדשניות כדי להביא חשמל לבתים ולקהילות. כעת עלינו לגבש מומחיות אפריקאית, וזאת המטרה שלנו."
קבורה בחיים

קבורה בחיים (או קבורה צ'צ'נית) היא שיטת רצח ודרך להוצאה להורג. הנקבר צפוי למות מחנק (שאיפת עפר או לחץ משניק על בית החזה), או במקרים אחרים - מרעב, מצמא או מאובדן חום גוף באקלים קר או מחום יתר בתוך האדמה.
קבורה בחיים הייתה עונשן של הבתולות הווסטליות אשר הפרו את נדר ההתנזרות. במצרים העתיקה ובסין קברו יחד עם המלך את משרתיו, כדי שיוכלו לשרת אותו גם בעולם הבא.
הערבים בתקופה הקדם אסלאמית נהגו לקבור את בנותיהן בעודן חיות (וואד אל-בנאת), כשאלו היוו מעמסה כלכלית גדולה מידי.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהגו הנאצים לקבור חיים עשרות ומאות אנשים נשים וטף, בהם יהודים. השיטה שימשה כאמצעי זול לרצח המוני, ואף כשעשוע עבור החיילים והיא התבצעה בדרך כלל בכפרים נידחים.
לעיתים קבורה בחיים היא תוצאה של טעות - הכרזה על אדם כמת בעוד הוא חי ומחוסר הכרה. במהלך המאה ה-18 חייבו מדינות מסוימות באירופה המתנת מספר ימים בטרם הבאתו של אדם מת לקבורה, כדי לוודא את מותו ולהבטיח שלא ייקבר חי. כמו כן, בחלק מהמדינות הותקנו פעמונים בבתי הקברות, וחוט היה נקשר אל ענבל הפעמון, ומגיע עד לידו של המת, והיה מוצב שומר לילה על מנת שבמקרה שהפעמון יצלצל, יזעיק השומר את אנשי העיר והם יחלצו את הנקבר.
אשת יפת תואר

טעמי המצוות

הלכות אשת יפת תואר חריגות ביותר מכיוון שהן מתירות אפילו לכהן זנות עם גויה, ולכמה דעות אף אונס לאחר גיורה של האישה. חז"ל טענו בהקשר זה: "לא דיברה תורה אלא כנגד יצר הרע – מוטב שיאכלו ישראל בשר תמותות שחוטות ואל יאכלו בשר תמותות נבילות" (תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"א, עמוד ב'). כלומר, לשיטתם מדובר בתופעה מגונה שיש להסדירה בדרך של היתר, וכך יהיה ניתן לפקח עליה ולמנוע תקלות שעלולות להתרחש אם לא תוסדר.
ספר החינוך טוען כי על הלוחם לעכב את דחפיו המיניים האפשריים, "ועל כן סָתם הכתוב דלת בפניו להבאישה בעיניו, וציווה לגלח ראשה, כדי לאבד תואר שערותיה הנאוות, ולגדל ציפורניה כדי לנוול תואר ידיה, ושֶירשה אותה לבכות חודש ראשון לנוול פניה ולכלות בדמעות עיניה... והכל - כדי להמאיסה בעיניו. שיהא נכנס ויוצא ומסתכל בה ורואה בניוולה" (ספר החינוך, פרשת כי תצא, מצווה תקל"ב) אם הלוחם מאס בה, אסור לו להפוך אותה לשפחה, והוא נדרש לשחררה. אסור לו לסחור בה ולמכור אותה לאחר.
פירוש נוסף ומקובל פחות למעשיה של יפת התואר מביא ר' אברהם בן עזרא בפירושו על התורה. לפי פירושו מעשיה של אשת יפת תואר בביתו של השובה אינם כדי להתגנות עליו אלא להכין את עצמה לחתונה עם בעלה לעתיד כבת ישראל. האבן עזרא מציין שהמילה "ועשתה" בפסוק י"ב "וְעָשְׂתָה אֶת צִפָּרְנֶיהָ" משמעו תיקון - "ותיקונה לכרות העודף" מעין מניקור. וכן הסרת שמלת השביה נועדה על מנת ללבוש בגדים נקיים ולא כאלו שהתלכלכו בשדה בקרב.

גדרי המצוות

במסכת קידושין בתלמוד נקבעו הלכות שונות: שאשת יפת תואר איננה חייבת להיות יפה באופן אובייקטיבי; אסור לקחת יותר מאישה אחת; אסור ללחוץ אותה במלחמה ולהפחיד אותה, או לשכב עימה במקום שאינו פנוי.
לגבי ביאה ראשונה ישנם 3 שיטות עיקריות: לדעת רש"י אסור לו לבוא עליה במלחמה אפילו ביאה ראשונה, אלא רק לאחר התהליך של גילוח, צפרניים וגיור אחר חודש. ולדעת התוספות מותרת לו ביאה ראשונה בעת המלחמה, וביאה שניה כשהיא גיורת ובביתו. והשיטה השלישית היא שיטת ביניים, לדעת הרמב"ם מותר לו לבוא עליה רק פעם אחת אם תקפו יצרו, אבל לא יבעלנה בשטח המלחמה אלא יכניסה לביתו, שזהו מעין תהליך נישואין של בני נח, וביאה שניה מותרת לאחר שישאנה.
בגמר החודש, מותר ללוחם לשאת את השבויה לאישה רק אם תסכים להתגייר; כל עוד לא התגיירה היא נשארת במעמדה במשך שנים עשר חודש, ובהם אין לפגוע בה אף שהיא עודנה דבקה בעבודה זרה. לאחר מכן, היא נדרשת לקבל את שבע מצוות בני נח ויש לשחררה.

הסוגיה המוסרית

הגמרא מסתייגת מאשת יפת תואר ודורשת את הקשר הפרשיות, לכך שמי שלוקח אשת יפת תואר, היא לבסוף הופכת עליו שנואה, ונולד לו בן סורר ומורה. על פי מדרש תנחומא, אבשלום שמרד באביו והיה למעשה בן סורר ומורה, היה בנה של מעכה בת תלמי מלך גשור, שדוד חמד במלחמותיו. חז"ל גם סוברים שתמר הייתה בת של אשת יפת תואר ולכן הייתה יכולה להינשא לאחיה אמנון, כפי שהיא מבטיחה לו, מכיוון שהייתה בתו של דוד עוד בשלב שאמה הייתה גויה, ולכן לא התייחסה אליו. רב יהודה בשם רב מבקר את דוד וטוען שהיו לו לא פחות מארבע מאות בני יפות תואר (קידושין ע"ו ע"ב).
אומברטו בוצ'וני

חייו

נולד ברג'ו די קלבריה שבדרום איטליה. בשנת 1910 פרסם בוצ'וני יחד עם אמנים נוספים את ה"המניפסט הטכני של הציור הפוטוריסטי". מטרת המניפסט הייתה לעודד את הכוחות המניעים את סמלי הטכנולוגיה המודרנית: כוח, אלימות, תנועה ומהירות.
בשנת 1912 התוודע בוצ'וני לראשונה אל הקוביזם, שרווח בפריז. סגנון זה העשיר את אוצר הדימויים הצורניים שלו, ובעקבות כך נוצר סגנונו האופייני, המתאר צורות מופשטות למחצה באמצעות קווים ומשטחים המגדירים בעת ובעונה אחת את הנושא ואת התנועה שלו בחלל. גם בתחום הפיסול היו לבוצ'וני חידושים רבים: החל בשילוב בין חומרים שונים ועד להצעות ליצירת פסלים ממונעים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס בוצ'וני לצבא והוצב ביחידה סמוך לוורונה; הוא נהרג כאשר נפל מסוסו בעת אימון ונקבר בבית הקברות המרכזי בוורונה (Cimitero Monumentale di Verona).
נחש פרעה (כימיה)

נחש פרעה או נחש שחור ענק הן שתי תגובות בעירה כימיות דומות עם תוצרים ויזואליים.
לאחר ההצתה, הבעירה מתחילה לעשן ולפלוט בתגובה תופחת אפר דמוי נחש. היא נשארת על הקרקע ואינה פולטת ניצוצות, זיקוקים או כל צורה של רסיסים או כל צליל, אך יכולה לפלוט עשן.
הכימיקלים הנפוצים להדגמת הנחש השחור הענק הם סודיום ביקרבונט שמייצר פחמן דו-חמצני וסוכר היוצר פחמן שמכיל אפר. לפי מקורות אחרים להדגמתו משמשים "תערובת של שמן פשתן ונפטלנים שעברו העשרה בניטרציה".
"נחש פרעה" המסורתי מייצר נחש מרשים יותר, אך הפעלתו תלויה בתיוציונט של כספית בערכיות שתיים, שלא נפוץ בשימוש בשל רעילותו.
נאנט

גאוגרפיה

נאנט יושבת על שתי גדותיו של נהר הלואר, בנקודה בה מתמזגים בו נהרות האֵרדר והסֵבר נאנטז, והיא מרוחקת כ-55 ק"מ מהאוקיינוס האטלנטי.
נאנט מחולקת ל-11 שכונות, 9 מהן על הגדה הימנית (הצפונית) של הלואר, אחת בגדה השמאלית, ואחת על האי נאנט (Ile de Nantes).
מרכז העיר ההיסטורי שוכן במקום שבו הנהר ארדר נפגש עם הלואר, שבחלקו יובש במאה ה-20. במזרחו של אזור זה נמצאים תחנת הרכבת של נאנט, הגן הבוטאני וטירת דוכסי ברטאן (Château des ducs de Bretagne) שנבנתה ב-1207, ובמערבו כיכר גראלן (Place Graslin) ובה משכן האופרה של נאנט (1788). מרכז-העצבים של העיר הוא כיכר המסחר (Place du Commerce) שהיא גם הצומת המרכזי של כל סוגי התחבורה הציבורית העירונית: האוטובוסים והרכבת הקלה.

היסטוריה

במקור נוסדה העיר על ידי שבט קלטי בשם נמנטי (Namneti) בסביבות שנת 70 לפני הספירה. בהמשך נכבשה על ידי יוליוס קיסר בשנת 56 לפני הספירה, וניתן לה השם "פורטוס נמנטוס". העיר נכבשה עוד על ידי הסקסונים בסביבות 285 לספירה, הפרנקים בסביבות 500 לספירה, הברטונים במאה ה-6 וה-7, והנורמנים ב-846. בשנת 937 אלן בארב-טורט, נכדו של המלך האחרון של בריטָני - אשר גורש על ידי הנורמנים, סילק אותם מהשטח וייסד את דוכסות ברטאן, אשר ב-1532 סופחה על ידי ממלכת צרפת.
ב-14 באפריל 1434 החלה בניית הקתדרלה של העיר - קתדרלת סן פייר וסן פול - בסגנון גותי, שנמשכה לתוך המאה ה-17. ב-28 בינואר 1972 ניזוקה הקתדרלה קשות משריפה, דבר שהוביל לשחזור יסודי של המבנה.
בשנת 1598, בטירת דוכסי ברטאן, חתם המלך אנרי הרביעי על צו המעניק חופש פולחן דתי לפרוטסטנטים. הצו נודע בשם "האדיקט של נאנט".
במאה ה-20 וה-21 נמשכה המחלוקת הפוליטית באשר לשיוכה של העיר, ושל המחוז כולו, לברטאן. מאז המאה ה-20 אין העיר שייכת עוד מנהלית לחבל ברטאן, כי אם היא בירתו של חבל פיי דה לה לואר. עם זאת סמליה כולם מאזכרים את סמל ברטאן, ורבים מתושביה הם בעלי זהות ברטונית.

הקהילה היהודית

קהילה יהודית התקיימה בעיר במאה ה-13, עד שגורשה עם שאר יהודי ברטאן ב-1236. במאה ה-16 התחילו להתיישב בעיר משפחות מפורטוגל, מצאצאי אנוסים. בית הכנסת בעיר הוקם ב-1870. על פי מפקד שערך ממשל וישי ב-1942 בימי מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר 531 יהודים, וכעבור שנה מספרם ירד לעשרות בודדות. לאחר המלחמה הגיעו לעיר משפחות יהודיות מצפון אפריקה, וב-1969 התגוררו בעיר כ-500 יהודים.

כלכלה

נאנט היא נמל-נהר חשוב, המקבץ על הלואר את הסחר האטלנטי אל- ומפנים הארץ ויחד עם ממשיכו בעיירה סן-נזר, ממערב לנאנט, הוא מהווה את הנמל הרביעי בגודלו בצרפת, ועוברים בו מעל 34 מיליון טונות סחורות מדי שנה. נאנט היא המרכז המסחרי והתעשייתי של חבל ארצות הלואר. היא בולטת בהיותה עיר-הולדתם של מוצרי מזון מפורסמים כדוגמת הביסקוויטים פתי בר (1886), וה"עוגה הננטזית" המתקתקה. כמו כן, העיר היא מרכז חשוב של פירות ים.
מיק שומאכר

קריירת מרוצים

שומאכר החל להתחרות בשנת 2008 בקארטינג. על מנת להימנע מתשומת לב בשל הפרסום של אביו התחרה בשם "מיק בטש", שם משפחתה המקורי של אימו קורינה. בשנת 2013 סיים במקום השלישי באליפות גרמניה לנוער וב-CIK-FIA סופר קאפ. בשנת 2014 החל להתחרות בשם "מיק ג'וניור" ולקחת חלק בתחרות בינלאומיות. הוא סיים במקום השני באליפות גרמניה לנוער, אליפות אירופה ובאליפות העולם.
בשנת 2015 הצטרף לקבוצת Van Amersfoort Racing ועבר להתחרות באליפות פורמולה 4 הגרמנית, כשהוא משתמש לראשונה בשמו המלא. בשנת 2016 המשיך להתחרות באליפות, אך עבר לקבוצת Prema והתחרה עימה במקביל גם האליפות הפורמולה 4 האיטלקית. את העונה סיים במקום השני בשתי האליפויות. בשנת 2017 עבר להתחרורת עבור הקבוצה באליפות אירופה בפורמולה 3. בעונתו הראשונה הגיע פעם אחת לפודיום ודורג במקום ה-12. במחצית השנייה של עונת 2018 השיג שמונה ניצחונות ובסיומה הוכתר לאלוף אירופה.
לאחר הזכייה באליפות עבר להתחרות בפורמולה 2. במהלך חודש ינואר 2019 הצטרף לאקדמיה לנהגים של קבוצת פרארי. בסוף חודש מרץ ערך את הבכורה במרוץ פתיחה העונה שהתקיימו בבחריין. בהמשך השתתף בנסיעות המבחן שקיימו קבוצת הפורמולה 1. במהלך היומיים של המבחנינם נהג יום אחד ברכב של קבוצת פרארי וביום השני ברכב של קבוצת אלפא רומיאו.
חברה (שיר של ריטה)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ריטה עוד בנעוריה, כמכתב לחברתה פנינה עסיס, שעזבה את ישראל ועברה לגור בצרפת.
השיר הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי קלינשטיין, אלון הלל, נאור דיין ובן ציון גפני.
השיר היה מועמד למצעד השבועי של רשת ג' ב-14 במרץ 1989. ב-28 במרץ נכנס למצעד השבועי ודורג במקום ה-11. ב-4 באפריל הגיע לשיאו, דורג במקום הרביעי ושהה שבועיים במקום זה, עד ה-17 באפריל. ב-20 ביוני יצא מהמצעד. סך הכל צעד השיר 11 שבועות במצעד.
במצעד השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה-34.
בשנת 2015 ריטה הקליטה גרסה אנגלית לשיר בשם "Come to Me" לאלבום הבין-לאומי בלועזית "Heaven Sent".
ליצנים (אופרה)

עלילת האופרה

האופרה פותחת טרם עולה המסך; אל הבמה עולה טוניו המחופש כטדאו (דמותו בהצגה, מאוחר יותר באופרה) ומציג עצמו בפני הקהל. "אני הפרולוג", אומר טוניו, וממשיך בהקדמה לסיפור העלילה. בהקדמה זו מספר הוא, בין היתר, מהן כוונותיו של המחבר בסיפור עלילה זה ובבחירתו בשיבה אל דמויות ה"קומדיה דל'ארטה" הישנות והנשכחות. על פי הטקסט, המחבר מעוניין להביא אל הקהל סיפור נוגע ואמיתי של דמויות אמיתיות, מעין "פיסת חיים", לדבריו. בפרולוג זה ליאונקוואלו שוטח בפני קהל המאזינים מעין "מניפסט של הווריזמו".
עולה המסך. להקת השחקנים הנודדת של קאניו (הוא "פליאצ'ו", דמות בהצגה שפירוש שמה "ליצן"), מגיעה לכפר קטן על מנת להציג בפני תושביו קומדיה. קאניו הולך בלווית מספר חברים לשתות במסבאה. אחד האיכרים בבדיחותא מזהיר את קאניו לבל ישאיר את נדה, אשתו, לבדה עם טוניו, שכן כוונותיו אינן טהורות, קאניו, מגיב לכך ברצינות גמורה ומזכיר להם שהחיים אינם כמו בהצגה.  טוניו, שנשאר עם נדה, אכן חושק בה ומתוודה בפניה על אהבתו. זו לועגת לו ומשלחת אותו מעליה, אך טוניו הולך ומתלהט בתשוקתו. לבסוף, משמנסה הוא לנשקה מצליפה היא בפניו בשוט. טוניו נשבע לנקום בה ועוזב את המקום. או אז מגיע סילביו, בן הכפר ומאהבה של נדה. סילביו מפציר בנדה לעזוב את קאניו ולברוח עמו. השניים מחליטים כי הערב יבוא סילביו להצגה ואז יברחו. טוניו מצותת מן הצד והולך למסור את המידע לקאניו, אשר מגיע ומפתיע את השניים; סילביו חומק מקאניו חיש קל, והליצן מתרה בנדה לגלות לו את שמו של המאהב. משזו מסרבת, קאניו עובר לאיומים על חייה, אך שאר חברי הלהקה מזכירים לו כי ההצגה עומדת להתחיל. קאניו שבור הלב שנשאר לבדו על מנת להתלבש שר את האריה המפורסמת "vesti la giubba" (לבש את התחפושת), בה מקונן הוא על מר גורלו של הליצן האמור לבדר את הקהל גם כאשר לבו שבור. 
ההצגה מתחילה, וקאניו משתמש בעלילתה, הדומה דמיון מפליא לחייהם, על מנת להמשיך ולנסות לגלות את שמו של המאהב. כשהקהל מבין כי אין מדובר עוד בהצגה כבר מאוחר מדי: קאניו דוקר את נדה, וכשסילביו נזעק להצילה נרצח אף הוא בידי הבעל הזועם. אחד הליצנים פונה לקהל המבוהל ומכריז: "!La commedia è finita" (הקומדיה הסתיימה). משפט זה במקור נועד לטוניו (שגם דיבר אל הקהל בתחילת ההצגה), אך בהמשך נוצרה מסורת שעל פיה קאניו הוא זה שאומר אותו.
צ'צ'רסק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'צ'רסק 35,738 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.15% בלארוסים, ו-4.26% רוסים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (86.24%) ורוסית (13.05%).
אלפא רומיאו

חברת אלפא רומיאו

בראשית דרכה נקראה החברה ALFA, ראשי תיבות של societa Anonima Lombarda Fabbrica Automobili (מפעל לומברדי לייצור מכוניות). הסמל הראשון שלה היה שונה מעט מכפי שהוא היום; בכל הוריאנטים של הסמל, מאז ועד היום, מאוחד סמל העיר מילאנו (צלב אדום) עם שלט האצולה של משפחת ויסקונטי ובית ספורצה (נחש מלכותי בולע אדם). שם החברה שונה כאשר התעשיין ניקולה רומיאו רכש את ALFA בשנת 1915, וצירף את שם משפחתו לשם החברה.
המכונית הראשונה מתוצרת החברה הייתה ה-"24HP", שהוצגה בשנת 1910 ובשנה שלאחר מכן השתתפה במרוץ הטארגה פלוריו, המרוץ השנתי להקפת סיציליה. התחלה צנועה זו הניבה עשר זכיות בטארגה פלוריו בין השנים 1923 ל-1975 (שנייה רק לפורשה שרשמה 11 זכיות). בשנים 1924-1925 זכתה מכונית P2 של אלפא רומיאו באליפות העולם הראשונה במרוצי הגרנד פרי למכוניות. בשלושים השנים שלאחר מכן רשמה אלפא רומיאו עשרות זכיות במרוצי הגרנד פרי. בשנת 1935 ניצחה אלפא רומיאו בגרנד פרי הגרמני, במכונית P3 הנהוגה בידי 
טאציו נובולארי, באחד ממרוצי המכוניות הדרמטיים ביותר של כל הזמנים. אלפא רומיאו מחזיקה בשיא הניצחונות (11) במרוץ הקלאסי למרחק אלף מייל מרומא לברשיה ובחזרה, המילה מילייה. כמו כן, מכונית ה-8C 2300 ניצחה במרוץ 24 השעות של לה מאן בכל שנה ברציפות משנת 1931 עד 1934. 
בשנת 1950 ניצח האיטלקי נינו פארינה באליפות העולם הראשונה במתכונת הפורמולה 1 כשהוא נוהג באלפא 158 מוגדשת, וב-1951 הארגנטינאי חואן מנואל פנג'יו ניצח באלפא 159 (המכונית הראשונה שבה נוסה מגדש דו-שלבי) וזכה באליפות העולם השנייה. אליפויות עולם נוספות הושגו בשנים 1975 ו-1977 כאשר אב הטיפוס של האלפא 33 שלט בקטגוריית אליפות העולם למכוניות ספורט ואליפות העולם ליצרנים בשנים 1967 עד 1977. כן זכתה אלפא רומיאו בעשרות אליפויות אירופה ואליפויות איטליה, בריטניה, גרמניה וספרד בקטגוריות GT, Touring Cars ועוד
בשנת 1933 הולאמה אלפא רומיאו על ידי הממשלה הפשיסטית של בניטו מוסוליני.  בשנות ה-80 הוביל המצב הכלכלי ההולך ומחמיר באיטליה את הממשלה למכור את אחזקותיה באלפא רומיאו לפיאט (1986) המחזיקה בה עד היום. לפני רכישתה על ידי פיאט, נודעה אלפא רומיאו במדיניות שיווקית נועזת, אשר הביאה פיתוחים רבים ממסלול המרוצים היישר למכוניות הכביש, גם במחיר אובדן נתח שוק. בעלון מכירות בבריטניה נכתב:
"אלפא רומיאו ג'וליה SS 1600, בת הזוג לגבר שיש לו הכול...
המחיר - 2394 ליש"ט, יקר ? וודאי! זו אלפא רומיאו מלאכת יד!"
המסר השיווקי היה שאלו הן מכוניות המאפשרות נהיגה ספורטיבית בכבישים רגילים, בתנאי שהנהג יאפשר למכונית להביע את "צלילה" הייחודי. מסר שמועבר גם בסיסמת הפרסום הקודמת בישראל: "אלפא רומיאו - רק אם אתה מתאים לה". הייחודיות של אלפא רומיאו הקנתה לה קהל אוהדים נאמן ומסור. אלה זכו, מאז שנות השלושים, לכינוי "אלפיסטה" (ביחיד, "אלפיסטי" ברבים), מילה שנכנסה לשפה ומופיעה במרבית המילונים באיטלקית. מכוניות מסוימות של אלפא רומיאו הפכו לסמלי תרבות, כגון הספיידר דואטו (מעצב: פינינפארינה) האדומה המפורסמת של דסטין הופמן ש"כיכבה" בסרט "הבוגר".
הצבע הטיפוסי למכוניות אלפא רומיאו הוא אדום, ועד לאלפאסוד של שנות ה-70 היו כל דגמי אלפא רומיאו בעלי הנעה אחורית. משנות ה-60 ואילך התאפיינו רבות ממכוניות החברה בהתנהגות מעוררת מחלוקת: ההילוך השני בתיבת ההילוכים הידנית היה קשה במיוחד לשילוב, דבר שחייב מיומנות מיוחדת בהחלפת ההילוכים, אך היווה גם מקור גאווה ל"אלפיסטים".

מלבד  מכוניות משפחתיות, ומכוניות ספורט אלפא רומיאו ייצרה אוטובוסים וטרוליבוסים.
מגדל הווקי טוקי

היסטוריה

עד שנת 2008 הבניין התנשא לגובה 90 מטרים, אולם מחירי הנדל"ן הגבוהים בלונדון גרמו לבעלי הבניין, חברת לאנד סקיורטיס, לשכור את האדריכל מאורוגוואי רפאל וינולי כדי להגביה אותו עד לגובה של 160 מטר. עלות הבנייה הגיעה ל-200 מיליון ליש"ט. האדריכל בחר לעצב אותו בצורה קעורה, מה שגרם לקרני השמש לפגוע בו ולהפוך אותו למראה שהקרינה את קרני השמש והמסה חלקי פלסטיק בקרבת מקום. הסיפור עורר סערה בבריטניה וחברת לאנד סקיורטיס הואשמה במחדל. בשנת 2014 מצאה החברה פתרון לבעיה - הצללת גג המבנה. 
על גג המבנה נפתח גן בוטני שזכה לכינוי "גן השמיים", והוא למעשה הגן הגבוה ביותר בלונדון.
מחוז גושן

גאוגרפיה

שטחו של מחוז גושן 5,781 קמ"ר מהם 5,764 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-18 קמ"ר (0.31%) הם שטחי מים. מחוז ניובררה גובל במחוז גושן מצפון, מחוז פאלטה גובל בו ממערב, מחוז לאראמי גובלים בו מדרום, מחוז באנר שבמדינת נברסקה גובל בו מדרום מזרח, והמחוזות סקוטס בלאף וסיוקס שבמדינת נברסקה גובלים בו ממזרח.

היסטוריה

קודם להגעת המתיישבים האירופאים לאזור, נהגו השבטים האינדיאנים המקומיים להתגורר בעמק (בו גידלו תבואות), ולצוד בהרים שמשני צדדיו.
בשנת 1834 הוקמה בשטח המחוז מצודת לארמי (כיום אתר היסטורי), בשל המיקום האסטרטגי במפגש הנהרות לארמי ונורת' פלאטה.
במקום בו נמצאת כיום העיר טורינגטון עבר נתיב אורגון - הדרך שהובילה מטקסס לעבר אורגון וקליפורניה. קבוצת המהגרים המערביים העיקרית הראשונה שעברה באזור זה - עברה בשנת 1843. המהגרים חנו לצד נהר הפלאטה בשטח בו ממוקם כיום המחוז.
במשך השנים שלאחר מכן כ-350,000 מהגרים עברו דרך נתיב אורגון - מרביתם דרך המחוז.
בשנת 1889 נבנה סניף דואר במחוז. שם האתר בו נבנה הסניף, טורינגטון, ניתן לו על ידי המתיישב באתר - על שם עיר הולדתו במדינת קונטיקט. בשנת 2000 קיבלה טורינגטון, בירת המחוז, מעמד של עיר.

כלכלה

כלכלת המחוז מתבססת על החקלאות. המבנה הטופוגרפי של המחוז - עמק המוקף הרים, מגן על שדות החקלאים המצויים בעמק מפני סופות החורף. במחוז מגדלים בקר (מחוז גושן, ובו כ-200,000 ראשי בקר, מהווה המחוז המוביל בגידול בקר במדינת ויומינג). כמו כן מגדלים במחוז תפוחי אדמה, שעועית, תירס, חיטה ואלפלפה.

אוכלוסין

נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 12,538 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 2 נפשות לקמ"ר.
38.2% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 10.4% ממוצא אנגלי, ו-8.0% ממוצא אירי.
נמל התעופה הבינלאומי ז'וקובסקי

מסלולים

בנמל קיים מסלול המראה אחד באורך 4,600 מטרים וכן מסלול נוסף באורך 2,950 מטר אך הוא סגור כעת.
יעקב טרכטנברג

ביוגרפיה

הוא נולד באודסה באימפריה הרוסית. הוא סיים בהצטיינות יתרה לימודים במכון להנדסת מכרות בסנקט פטרבורג ולאחר מכן עבד כמהנדס במספנות, וכעבור מספר שנים, כשהוא בשנות העשרים לחייו, קיבל את תפקיד המהנדס הראשי כשאלפי עובדים תחת ניהולו. הוא היה פציפיסט מושבע, וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה בין מקימי קבוצה בשם "קהילת השומרונים הטובים", שייעודה היה להכשיר תלמידים רוסים לטיפול בפצועים.
ב-1919, כשנתיים לאחר מהפכת אוקטובר, ברח טרכטנברג לגרמניה מכיוון שהתנגד לקומוניזם וחשש לחיו. הוא הגיע לברלין ועבד שם כעורך בהוצאת מגזינים וכתב ספר על התעשייה הרוסית. הוא התנגד לעלייתו של אדולף היטלר לשלטון ולרעיונות הנאצים, ומחשש לשלומו עקר לווינה עם אשתו, שם עבד במגזין מדע. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה נעצר ונשלח למאסר. הוא הצליח לברוח ליוגוסלביה עם אשתו והסתתר שם, אולם כעבור זמן קצר נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז.
כדי להסיט את מחשבותיו מהקשיים והאכזריות של מחנה הריכוז, החל לפתח שיטה לביצוע חישובים מתמטיים בעל-פה במהירות, כל זאת ללא דפים ואמצעי כתיבה. הוא פיתח שיטת חישוב הקרויה "שיטת טרכטנברג" ואת התוצאות הסופיות הצליח לרשום על מספר ניירות שמצא. בשנת 1944, לאחר כשבע שנים בשבי הנאצים, נודע לו כי מתכננים להוציאו להורג. אשתו שיחדה את השומרים והוא הועבר לכלא אחר, משם ברח עם אשתו. הוא נתפס בשנית אולם הצליח להימלט לשווייץ, פעם נוספת בעזרת שוחד שאשתו נתנה לשומרים.
בשווייץ החל טרכטנברג ללמד את שיטת החישוב שהגה ואשר זכתה לפופולריות. בשנת 1950 יסד את המכון המתמטי בציריך.
ממשלת ישראל השישית

הקמת הממשלה

הממשלה הוקמה לאחר פרישתו של משה שרת ב-29 ביוני 1955 מראשות הממשלה. שרת החליט להתפטר בעקבות סירובם של ארבעת שרי הציונים הכלליים  (פרץ ברנשטיין, יוסף ספיר, יוסף סרלין, וישראל רוקח) להתפטר מהממשלה לאחר שהחליטו להימנע בהצעת אי אמון שעסקה במשפט קסטנר. הממשלה כיהנה למעשה כממשלת מעבר לקראת הבחירות לכנסת השלישית. הממשלה התפטרה לאחר הבחירות ב-14 לאוגוסט 1955.
יאן ד'אקוסטה

חייו

ד'אקוסטה, לפי מקורות שונים היה, ממשפחה יהודית או משפחת אנוסים שברחה מפורטוגל והשתקעה בסלא: עיר ליד רבאט אז בשליטת שודדי הים הברברים. בצעירותו, כנראה, התמקצע בים. בהמשך נדד יחד עם משפחת אביו באירופה עד שפתחו משרד ברוקרים בהמבורג. בהמשך התחיל לתת שיעורי נימוסים (אטיקט) עד שנפגש עם פטר הגדול שלקח אותו יחד עם משפחתו לחצרו. לפי מקורות אחדים המפגש הראשון עם הקיסר אירע במרחצאות באולונץ בחבל קרליה.
ד'אקוסטה ידע 6 שפות ושלט היטב בביבליה. ידוע כי קיבל מפיוטר תפקיד ליצן חצר ושם חדש - פיוטר דורופייביץ'. הוא עצמו קרא לפיוטר קום (ברוסית "הסנדק" או אישיות מאוד קרובה) ולפי חלק מן המקורות השתתף בגזירת זקנים וקצוות קפטנים של בויארים. ב-1717 המיר את דתו לנצרות האורתודוקסית.
פיוטר ערך איתו ויכוחים תאולוגיים ועל שירותו הנאמן העניק לו תואר "מלך סאמויידים" והעניק לרשותו את האי סומרס במפרץ הפיני או, לפי מקור אחר, את האי הוגלנד הסמוך שעליו גם צויר בתמונתו היחידה על קריקטורה גרמנית ב 1736. בכל מקרה לאחר המתנה לקוסטה התחיל להופיע בארוחות חצר עם כתר מפח שתמיד היה מוזז לאחת מאוזניו.
הוגלה ב-1723 לכפר ווסקרסנסקויה בסיביר (כעת במחוז צ'ליאבינסק) על ידי אלכסנדר מנשיקוב שהאשימו בקשר עם פיוטר שפירוב שאז נשפט להוצאה להורג שהוחלפה בהגליה לסיביר. הוחזר לחצר על ידי הקיסרית אנה איוואנובנה.
נהיה לגיבור סיפורי חצר רבים.

צאצאיו

בנו יעקב כריסטיאן שירת ביחידות הארטילריה של הצבא הרוסי. הגיע לדרגת פודפורוצ'יק (לוטננט).