ארתרוסקופיה

אַרְתְרוֹסקופיה (באנגלית: Arthroscopy, נקרא גם Arthroscopic surgery) היא ניתוח זעיר-פולשני של מפרק. הפרוצדורה כוללת החדרת מכשירים לגוף, הן לצורך אבחנה והן לצורך טיפול של פגיעות שונות. ארתרוסקופיה מבוצעת בהרדמה כללית או מקומית, ומשכה כרבע שעה עד שעה. היא לרוב תדרוש אשפוז יום ולא מעבר לכך, אך ההחלמה יכולה להיות בת מספר חודשים, תלוי בחומרת הפגיעה ובטיפול שנעשה, ויכולה לדרוש גם טיפול פיזיותרפי.
בניתוח ארתרוסקופי מוחדר סיב אופטי דרך חתכים קטנים לתוך מפרק ובאמצעותו ניתן לראות את תוכן המפרק בהגדלה על מסך ולבצע ניתוחים שונים. מקור המילה "ארתרו" הוא מפרק ומקור המילה "סקופ" הוא להסתכל. השימוש האנדוסקופי הראשון בהסתכלות ישירה למפרק הברך תועד בתחילת המאה ה-20, אך היישום הקליני החל כחמישים שנה מאוחר יותר.

תיאור הפרוצדורה

המנתח מבצע חתך קטן במפרק ודרכו מכניס את המכשירים הנדרשים לפעולת הבדיקה או הניתוח. ראשית מוחדר מכשיר אופטי (כיום מצלמת וידאו ברוב המקרים) המציג למנתח את המראה הפנימי של המפרק. התמונה יכולה להיות מוצגת על מסך מול המנתח. לפי החלטת המנתח מוחדרים מכשירים נוספים למטרת חיתוך, איחוי או כל פעולה נדרשת אחרת (בדרך כלל דרך חתך נוסף).

ברך

הניתוח המקורי של ארתרוסקופיה החל במפרק הברך לפני שאר המפרקים, כאמצעי אבחוני בלבד וכאמצעי טיפולי בהמשך. לפני הארתרוסקופיה, הטיפול בקרע של המניסקוס המקובל היה כריתה כוללת במחשבה שתיווצר צמיחה מחודשת. התברר כי הנחה זו הייתה שגוייה, וכי לעומת זאת כריתה חלקית ארתרוסקופית מובילה לתוצאות קליניות משופרות ואף לשחיקה מופחתת עתידית של המפרק. כיום, כריתה חלקית ארתרוסקופית של המיניסקוס הוא הניתוח השכיח ביותר באורתופדיה.
כיום גם, קיימות הוריות נוספות רבות לביצוע ארתרוסקופיה של הברך כגון הוצאת גופים חופשיים, תיקון נזקי סחוס מוקדמים, טיפול בזיהומים, במחלות חלל המפרק, בשאתות במפרקים ועוד. עם זאת, היא אינה נותנת פתרון יעיל במחלות ניווניות מתקדמות של הברך.

כתף

הכתף היא המפרק השני בשכיחותו לאחר הברך מבחינת אבחון וטיפול ארתרוסקופי. ניתוחים לטיפול ביציבות מפרק הכתף וניתוחים לטיפול בבעיות גידים סביב הכתף התפתחו בעיקר במאה ה-20 ונעשו בגישות הפתוחות הקלסיות. בעקבות התפתחות הארתרוסקופיה של מפרק הברך החלו ניסיונות ליישום ארתרוסקופי גם בכתף, אך בקצב איטי יותר בשל האנטומיה. הכתף מכוסה יותר בשרירים מאשר הברך, לכן קשה יותר למשש את עצמות המפרק, והחדירה אליו סמוכה לעצבים וכלי דם.
הארתרוסקופיה תרמה רבות להבנת הפתולוגיה בכתף, והיא הפכה מפעולה אבחונית לפעולה עם יכולת תיקון ושיחזור רקמה המשתווה בתוצאות לניתוחים הפתוחים הקלסיים.

ירך

בשנים האחרונות חלה עלייה במספר הניתוחים הארתרוסקופיים של מפרק הירך. מפרק הירך קשה במיוחד לגישה ארתרוסקופית בשל היותו עמוק, יציב והדוק. הסיבות הנפוצות לניתוח בשלבים הראשונים היו קרע בלברום, הוצאת גוף חופשי במפרק, זיהום, פגיעה בסחוס, מחלה של חלל המפרק ואבחון לבירור הכאב ממקור המפרק.

כף יד

ארתרוסקופיה של שורש כף היד משמשת כדי לחקור ולטפל בתסמינים של פגיעה חוזרת למתח, שברים של שורש כף היד ורצועות קרועות או פגומות. גם זה יכול לשמש כדי לוודא נזק שנגרם על ידי דלקת מפרקים ניוונית בשורש כף היד.

סיבוכים

למרות התחלואה המופחתת לעומת ניתוחים פתוחים ארתרוסקופיה היא תהליך פולשני שעלול לגרום לסיבוכים. הסיבוכים במהלך או לאחר ניתוחים ארתרוסקופים אינם שכיחים ולרוב מינוריים. את רובם אפשר למנוע על ידי תכנון טרום ניתוחי, שליטה באנטומיה וטכניקה נכונה. הסיבוך הנפוץ ביותר בזמן הניתוח הוא פגיעה בסחוס על ידי המכשור בשל חוסר ניסיון, מפרק הדוק או ניתוח ממושך וקשה. כמו כן ניתן לפגוע גם במבנים אחרים של המפרק בשכיחות קטנה מאוד כמו עצב או כלי דם גדולים. נוזל דמי במפרק הוא סיבוך שכיח יחסי לאחר הניתוח, בנוסף לזיהום לאחר הניתוח, הוא קטן מ-1%. הסיכון לאירועים פקקתיים-תסחיפיים אף הוא נמוך.