google/wiki40b huggingface dataset:
יוזף הופמן (פסנתרן)

קריירה

הופמן היה ילד פלא, שניגן בשורה ארוכה של קונצרטים ברחבי אירופה וסקנדינביה בגיל עשר. הופעותיו עוררו סנסציה ושיאן היה בסדרת קונצרטים באמריקה בסוף 1887 וראשית 1888, שהעלו את שמו לעיתונות.
אחרי חילוקי דעות בשאלת ניצול ילדים, תרם אלפרד קורנינג קלארק 50,000 דולר להופמן כדי שיפרוש מן הבימה עד שיגיע לגיל בגרות. תרומתו של קלארק איפשרה ליוזף לימודים עם המורה והמלחין המפורסם מוריץ מושקובסקי והווירטואוז והמלחין הרוסי אנטון רובינשטיין. יוזף הופמן היה לתלמידו הפרטי היחיד של רובינשטיין ולממשיך דרכו המובהק. הופמן היה גם ממציא מחונן, שהמציא מנגנונים לפסנתר ולמכוניות ומספר רב של פטנטים נרשמו על שמו.
הופמן עשה את רוב הקריירה שלו בארצות הברית, שם ניהל את מכון קרטיס למוזיקה עד שנת 1938. עם תלמידיו נמנו כמה מן הסטודנטים המוכשרים ביותר באותן שנים, ביניהם שורה צ'רקאסקי, הארי קאופמן, נדיה רייזנברג וואחרים. גם חורחה בולט, שלא היה מתלמידיו של הופמן, נהנה מהתעניינותו.
הופמן הקליט כמה תקליטים מסחריים, משנת 1903 עד 1930. בין השאר הקליט כמה מן ההקלטות המוקדמות ביותר של מוזיקה קלאסית בשביל תומאס אדיסון. הקלטות אלה אבדו, אך כמה גלילים שהקליט ברוסיה שנים אחדות לאחר מכן התגלו לאחרונה. הקלטות של נגינתו הכניסו לו סכומי עתק, אך הוא לא נתן בהן אמון כמייצגות נאמנה את ביצועיו, במידה מסוימת משום שנתן דעתו על כך, שנגינתו משתנה מביצוע לביצוע של אותה יצירה. מספר הקלטות של נגינת הופמן בקונצרטים חיים שרדו וניתנות להשגה על גבי תקליטורים.
נגינתו של הופמן החלה להידרדר בשנות ה-40', בעיקר עקב אלכוהוליזם. הקונצרט האחרון שלו היה בשנת 1946.
ידיו של הופמן היו קטנות מאוד אך חזקות במידה יוצאת מן הכלל, וכמו כמה פסנתרנים מפורסמים אחרים, ראה בכך יותר מטרד ממגבלה. חברת סטיינוויי בנתה למענו מקלדת בהזמנה מיוחדת, שהמנענעים בה צרים במקצת מן המקובל.
רחמנינוב סבר שהופמן עולה עליו כפסנתרן והקדיש לו את הקונצ'רטו השלישי שלו. הופמן לא ניגן אותו מעולם. לדברי אשתו הראשונה, הוא לא התלהב מן היצירה, שלקתה בחסר, לדעתו, מבחינה צורנית. (מקור: "The Amazing Marriage of Josef Hofmann and Marie Eustis".) 
הופמן הצטיין בכישורים טכניים, פיוט, צבע ודמיון יוצאים מגדר הרגיל. פרשנות וולקנית של יצירות כמו הבלדה הרביעית של שופן (שבוצעה ב"רסיטל ההיסטורי באולם קזימיר" בשנת 1938) מצביעה על הדמיון הרב בין נגינתו של הופמן לזו של רובינשטיין ועל השוני בין פרשנויותיו לאלה של פסנתרנים מודרניים.
הופמן חולל היסטוריה בשנת 1911, כאשר ניגן יותר מ-256 יצירות שונות בעשרה קונצרטים רצופים לפני מאזינים משתאים ברוסיה.
סם בנט

2010

בנט רכב כסטאז'ר בקבוצת פרנסיס דה ז'ה (כיום FDJ), הוא ניצח בקטע הרביעי של טור רונה אלפס, אך לא הצליח לקבל חוזה קבוע בקבוצה בכל זאת.

2011

בנט עבר לקבוצתו של שון קלי מדרג הקונטיננטל, וניצח את מרוץ ג'יפי ון דה סטד גל.

2012

בנט סיים שלישי במרוץ הרונדה ון נורד הולנד. הוא התחרה בטור של פוסט ראס, וסיים שני בקטע השמיני ושלישי בקטע השביעי.

2013

בנט ניצח את הקטע השלישי והשמיני הטור של פוסט ראס, ואת הקטע החמישי בטור של בריטניה.

2014

בנט הצטרף לקבוצת נט.אפ - אנדורה (כיום בורה הנסגרוא), מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, קלאסיקה די אלמריה. הוא ניצח גם את מרוץ רונד אום קלן, ואת הקטע החמישי בטור של באיירן - רונדפארט.

2015

בנט ניצח את הקטע השישי והאחרון של טור קטר. הוא הוסיף עוד שני ניצחונות בטור של באיירן - רונדפארט, כאשר ניצח את הקטע הראשון והשלישי. הוא סיים שני במרוץ של גראמין ולוטון ברלין.
בנט נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר קבוצתו בחרה אותו לטור דה פראנס, אך לא הצליח להתבלט ופרש במהלך הקטע ה-17. הוא ניצח את הקטע השני של המרוץ הארקטי של נורווגיה, וסיים שני בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ פריז - בורגס.

2016

בנט סיים שני במרוץ הטרופאו פלינקס, וניצח את הקטע הראשון של קריטריום אינטרנשיונל. הוא נבחר לדופינה ליברה, וסיים שלישי בקטע הראשון ובסופו של דבר גם שלישי בקטגוריית המאיצים. הוא נבחר שנית לטור דה פראנס, והפעם הצליח לסיים את המרוץ כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 9 בקטע ה-21 והאחרון. הוא ניצח את הקטע השני של הג'ירו דל טוסקנה, ופעם שנייה ברציפות את מרוץ פריז - בורגס.

2017

בנט ניצח את הקטע השלישי בפריז - ניס. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה לראשונה, וסיים פעם אחת שני (קטע 13) ושלוש פעמים במקום השלישי (קטעים 5, 7, 12). הוא ניצח את הקטע הראשון והאחרון של טור סלובניה ואת קטגוריית המאצים במרוץ זה. הוא השתתף גם בטור של צ'כיה, וניצח את הקטע השני והרביעי ואת קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ הספארקסן מונסטרלנד ג'ירו, וארבעה קטעים בטור של טורקיה, מתוכם שלושה (1–3) רצופים.

2018

בנט השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה, וניצח את הקטע ה-12, ה-7, וה-21. בסופו של דבר, הפסיד לאליה ויוויאני בתחרות על קטגוריית המאיצים וסיים שני. הוא ניצח את מרוץ הרונד אום קלן, והוסיף שלושה ניצחונות בקטעים בטור של טורקיה, וניצח גם את קטגוריית המאיצים.

2019

בנט את פתח את העונה בוואלטה של סאן חואן, וניצח את הקטע השביעי. הוא ניצח את הקטע השביעי גם בטור של האמירויות, וניצח עוד שני קטעים בטור של פריז - ניס. הוא ניצח את שני הקטעים הראשונים בטור של טורקיה, ואת הקטע השלישי בדופינה ליברה. הוא ניצח את אליפות אירלנד. בנט סיים שישי באליפות אירופה, ובבינקבנק טור ניצח את שלושת הקטעים הראשונים.
בנט התחרה לראשונה בוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע ה-3 וה-14.
ג'ודי שכטר

חייו

שכטר נולד באיסט לונדון והתחנך בסלבורן קולג'. בשנת 1970 עבר לבריטניה והחל להתקדם במהירות בדרגות השונות של נהגי המרוצים.
שכטר נודע בסגנון נהיגה אגרסיבי במיוחד והיה מעורב בתאונות רבות לאורך הקריירה שלו. אלוף העולם אמרסון פיטיפלדי אף הגדיר אותו כ"נהג המסוכן לעצמו ולסביבתו אשר אינו ראוי להתחרות בסבב".
לאחר פרישתו מנהיגת מרוצים הקים שכטר חברה העוסקת בבניית סימולטורים לכלי ירייה לצורכי אימון עבור כוחות הביטחון.
מאז העשור הראשון של המאה ה-21 התגורר שכטר בחווה בבריטניה, ועסק בחקלאות אורגנית. שכטר נשוי בפעם השנייה ולו 6 ילדים.
ג'ודי שכטר זכה להנצחה ביד לאיש הספורט היהודי.

קריירה בפורמולה 1

התחרות הראשונה של שכטר כנהג פורמולה 1 התקיימה בשנת 1972 כאשר נהג עבור קבוצת מקלארן. בשלב מסוים במירוץ דורג במקום השלישי אך לבסוף סיים במקום התשיעי. בשנת 1973 התחרה ב-5 מרוצים ובמקביל נהג גם במכוניות מרוץ מדגם פורמולה 5000 וזכה באליפות. במהלך מרוץ בבריטניה היה מעורב שכטר בגרימת תאונה של 12 מכוניות. התאחדות נהגי המירוץ דרשה להשעותו מיידית וקבוצתו נענשה בביטול השתתפותה בארבעת המרוצים הבאים.
בשנת 1974 עבר לנהוג בקבוצת "טירל" כנהג הבכיר. בעונה זו זכה בניצחונות במרוצים שהתקיימו בשוודיה ובבריטניה ובמקום השלישי הכללי בתום העונה. בשנת 1975 לא התחרה אך בשנה שלאחריה חזר להתחרות ולנהוג עבור קבוצת טירל וזכה שוב במקום השלישי באליפות הנהגים.
בשנת 1977 עבר לנהוג עבור הקבוצה החדשה של "וולטר וולף". הוא זכה בניצחונות בשני מרוצים וסיים את העונה כולה במקום השני באליפות הנהגים אחרי ניקי לאודה. בשנת 1978 סיים את העונה במקום השביעי הכללי ועבר לנהוג עבור קבוצת פרארי ביחד עם ז'יל וילאנייב. מבקרים טענו כי אופיו וסגנונו של שכטר לא יתאימו להתנהלותה של קבוצת פרארי אך בשנת 1979 זכה בשלושה ניצחונות במרוצים ובתואר אלוף העולם. קבוצת פרארי עצמה זכתה באותה העונה גם באליפות היצרנים.
בשנת 1980 פרש שכטר מנהיגת מרוצים ומקבוצת פרארי אשר נאלצה להמתין 21 שנים עד שמיכאל שומאכר זכה באליפות כאשר הוא נוהג ברכב של הקבוצה.
מטאלורג פיקאליובו

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בחסות מפעל המלט של העיר פיקאליובו.
משנת 1963 התמודדה הקבוצה במסגרת אליפות המחוז. בשנת 1966 זכתה בגביע המחוז ושנה לאחר מכן זכתה באליפות המחוז ללא אף הפסד במהלך העונה. 
בשנים 1968—1969 התמודדה באזור 8 של הליגה הסובייטית השנייה. בעונת 1976 התאחדה הקבוצה עם קבוצת הכדורגל של בוקסיטוגורסק והתקיימה עד 1989.
בשנים 1994—1995 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית השלישית, שבאותה עת נחשבה לליגה הרביעית בחשיבותה ברוסיה והייתה ליגה מקצוענית.
בעונת 2003 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית השנייה, אך נתקלה בקשיים פיננסיים שמנעו ממנה את המשך קיומה באופן סדיר. והקבוצה פורקה.
במרס 2015 הוקמה קבוצת הכדורגל מטאלורג-BMR, כאשר BMR הוא ראשי התיבות ברוסית של מחוז המשנה בוקסיטוגורסק; ברוסית: Бокситогорский муниципальный район). הקבוצה סיימה את עונת הבכורה שלה באליפות המחוז במקום החמישי ובעונת 2016 העפילה עד לגמר גביע המחוז, אך הפסידה.
טלפורטציה

טלפורטציה (באנגלית: Teleportation) ובעברית הִתְעַתְּקוּת או השתגרות היא העברה של עצם ממקום אחד לשני בלי לעבור דרך המרחב שביניהם. המושג שגור לרוב בספרות המדע בדיוני ובתחום זה מתאר העברה של עצמים ללא התערבות פיזית באמצעות כוח המחשבה או הרצון בלבד. 
כלל זה אינו מחייב, ולא פעם מתוארים מכשירים שונים המשמשים לטלפורטציה דוגמת המשגר (טרנספורטר) בסדרה מסע בין כוכבים.

אטימולוגיה

המונח "טלפורטציה" נטבע בשנת 1931 בידי הסופר האמריקאי צ'ארלס פורט (Fort), במטרה לתאר את הופעתן והיעלמותן של אנומליות שלדעתו היה ביניהן קשר. הוא הלחים את המילה באמצעות הוספת התחילית היוונית "טֶלֶה" (שפירושה "מרוחק") לפועל הלטיני portare (שפירושו "לשאת"). השימוש הפורמלי הראשון שעשה פורט במונח היה בפרק השני בספרו "Lo!"‏ (1931):
Mostly in this book I shall specialize upon indications that there exists a transportory force that I shall call Teleportation.
אך לצד זאת הוסיף, בבדיחות־הדעת הרצינית־למחצה שאפיינה אותו, כי
I shall be accused of having assembled lies, yarns, hoaxes, and superstitions. To some degree I think so, myself. To some degree, I do not. I offer the data.
— צ'ארלס פורט, !Lo
פורט הציע כי הטלפורטציה עשויה להסביר מספר תופעות פרנורמליות לכאורה – אם כי קשה לקבוע אם פורט עצמו התייחס ל"תאוריה" שלו ברצינות, או שלחלופין השתמש בה כדי להצביע על מה שהוא ראה כליקויים בהסברים אשר סיפק הזרם המרכזי של המדע לתופעות מוזרות.
איגור לולו

קריירת מועדונים

התחיל את הקריירה שלו במולדת, בחוף השנהב. ב-1998 קיבל פציעת ברך קשה, אך הצליח להחלים תוך 3 שנים. שיחק באסק מימוזס עד 2003, משם עבר למועדון הבלגי בוורן. ב-2004 נהיה שחקן מטאלורג דונצק האוקראינית. משחקו הראשון בליגת העל האוקראינית נרשם ב-31 ביולי 2004 בניצחון 0:3 על שחטאר דונצק. מאוחר יותר שיחק בעוד 2 קבוצות בלגיות:בירסחוט וגנק. בספטמבר 2008 עבר לדנייפר דנייפרופטרובסק. בינואר 2009 חתם במונקו. בליגת העל הצרפתית ערך בכורה ב-7 במרץ במשחק מול ניס. ב-22 באוגוסט 2011 עבר לקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-29 באפריל 2013 לולו נאלץ לעזוב את המועדון בשל ויכוחים בין המועדון לסוכן שלו. ב-12 ביוני 2013 חתם ברוסטוב לשנתיים. לראשונה הופיע במדי הצהובים-כחולים ב-15 ביולי בניצחון 1:2 על טרק גרוזני. ב-8 במאי 2014 לולו נכנס כמחליף בדקה ה-103 בגמר הגביע הרוסי מול קרסנודאר ובדו-קרב בעיטות ההכרעה הבקיע את שער הניצחון שהעניק לרוסטוב את הגביע.

נבחרת לאומית

לולו שיחק בנבחרות הצעירה והאולימפית של חוף השנהב. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב הבוגרת הוא ערך ב-22 במאי 2008 במשחק ידידות עם פרגוואי. כמו כן הוא השתתף ב-2 טורנירים של גביע אפריקה לאומות.
ועידת שפרדסטאון

ועידת שפרדסטאון הייתה ועידת שלום שכונסה בעיירה שפרדסטאון במדינת מערב וירג'יניה שבארצות הברית. הוועידה התקיימה בין 3 בינואר ל-11 בינואר 2000. במוקד הוועידה עמדו ניסיונות להגיע למתווה מוסכם עבור הסכם שלום בין מדינת ישראל לבין סוריה. השיחות נערכו בחסות הממשל האמריקאי.
ועידת שפרדסטאון הייתה חלק ממכלול מהלכים שנועדו להשיב את תהליך השלום שהחל עם הסכם אוסלו בימי ממשלת רבין. המגעים עם הסורים הופסקו אז על רקע גל של פיגועי התאבדות שפקד את הארץ בשנת 1996 על רקע התקדמות שיחות השלום בין ישראל לפלסטינים. 
השיחות התקיימו במלון קלריון שבשולי העיירה שפרדסטאון. תושביה, המונים כ-800 נפש, התרגלו במהרה לנוכחותם של קרוב ל-1,000 עיתונאים, צוותי חדשות ופקידי ממשל אמריקאים. סמיכות מועד קיום השיחות לציון השנה האזרחית החדשה הביא לתפילה משולבת של נוצרים, יהודים ומוסלמים בכנסייה המקומית למען הצלחת השיחות. 
בראש המשלחת הישראלית לשיחות עמד ראש הממשלה דאז, אהוד ברק, והיא כללה בין היתר את השרים דוד לוי ואמנון ליפקין-שחק ואת ראש אמ"ן לשעבר אורי שגיא. בראש המשלחת הסורית עמד שר החוץ פארוק א-שרע. הצד האמריקאי, שמילא את תפקיד המתווך, יוצג על ידי הנשיא ביל קלינטון, שנכח במעמד פתיחת הוועידה, ועל ידי מזכירת המדינה מדלן אולברייט.

תוכנית הוועידה

על פי תוכנית העבודה של מחלקת המדינה האמריקאית, היו אמורות לידון בוועידה סוגיות מרכזיות בנוגע להסדר שלום עתידי בין ישראל לסוריה. הנחת העבודה האמריקאית הייתה כי הסורים יירצו להשיב לידיהם את הריבונות על רמת הגולן שנחשבת לשטח בעל חשיבות אסטרטגית, להסיר את תחנות הבקרה הישראליות בחרמון וכן לדון בסוגיות שקשורת למקורות המים. לגבי הצד הישראלי הנחת העבודה הייתה שיידרשו הסדרי ביטחון נאותים לשלב שלאחר הנסיגה, מתן מענה ל-17,000 תושבי רמת הגולן שיאלצו להתפנות מבתיהם, הסרת החסות הסורית מארגוני הטרור היושבים בדמשק, וכן הסדרת הגישה למקורת המים בכלל ושל הכנרת בפרט.

תוצאות הוועידה

בפועל, נקודת המחלוקת המרכזית נסבה על מיקומו של קו הגבול בין המדינות. בעוד הסורים התעקשו על קו הגבול שהיה קיים עד פרוץ מלחמת ששת הימים, ישראל דרשה להסתמך על קו הגבול הבינלאומי. חזרה לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים הייתה מאפשרת לסורים גישה ישירה למי הכנרת. קו הגבול הבינלאומי, לעומת זאת, עובר כמה מאות מטרים מזרחית לכנרת. 
עמדתם של הסורים הייתה שעל השיחות להתחיל מהנקודה שבה הופסקו בימי ממשלת רבין, שבה, לטענתם, הסכים ראש הממשלה יצחק רבין באופן עקרוני לסגת לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים. הצד הישראלי שב וקשר את עומק הנסיגה לעומק השלום ולהסדרי הביטחון הנלווים. 
למעשה התעקשותה של סוריה להתחיל מהנקודה שבה הופסק המשא ומתן בסבב הקודם, מנעה את התקדמות השיחות. התקווה של הצד הישראלי, ובעיקר של ראש הממשלה אהוד ברק, הייתה שהחסות הישירה של הנשיא האמריקאי והמפגש הישיר פנים אל פנים יצליח להפשיר את הקיפאון המדיני ולקדם את התהליך. 
בנוסף, עם תחילת כהונתו של אהוד ברק כראש ממשלה הוא הבטיח לצאת מלבנון בתום שנת כהונתו הראשונה. הגעה להבנות עם סוריה, שלה יש השפעה ישירה על הנעשה בלבנון, הייתה אף היא אמורה לקדם את המהלך. 
חרף המאמצים והניסיונות של המתווכים האמריקאים, לא הביא סבב השיחות להתקדמות כלשהי, וב-11 בינואר הסתיימה ועידת שפרדסטאון תוך הצהרה של שני הצדדים לשוב ולהיפגש. אלא שפרוץ מהומות אוקטובר והאינתיפאדה השנייה כחצי שנה לאחר מכן, סתמו את הגולל על המשך המגעים.
האצטדיון האולימפי סנטניאל

היסטוריה

עבודות בניית האצטדיון החלו ב-10 ביולי 1993 והוא נפתח ב-19 ביולי 1996 עבור טקס הפתיחה של האולימפיאדה. האצטדיון בן ה-85,000 מושבים נבנה על פי תכנון של משרד האדריכלים הירי, משרד רוזר ומשרד ויליאמס - ראסל וג'ונסון.
לאחר סיום האולימפיאדה, עבר האצטדיון שינויים נרחבים על מנת להתאימו לשמש כאצטדיון קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס. חלקו הדרום מערבי של האצטדיון נבנה מראש באופן המותאם למשחק הבייסבול. חלקו הצפוני של האצטדיון נהרס לחלוטין ובכך קטן מספר המושבים באצטדיון ל-49,000 בלבד.
שמו של האצטדיון שונה לאחר האולימפיאדה ל"שדה טרנר" - על שם הבעלים של קבוצת הברייבס - טד טרנר. העובדה שהוועד האולימפי שארגן את משחקי אטלנטה נתן את האצטדיון בשווי 207 מיליון דולרים במתנה לקבוצת הברייבס ולא לעיר אטלנטה עוררה ביקורת.
עבודות שיפוץ האצטדיון הושלמו בשנת 1997.
פרנק ויליאמס

ילדותו

ויליאמס נולד בסאות' שילדס, מחוז דרהאם, אנגליה. אביו שירת בחיל האוויר המלכותי ואימו הייתה מורה לחינוך מיוחד. בעקבות גירושי הוריו עבר להתגורר עם דודו ודודתו. את לימודיו בתיכון עשה בקולג' סנט ג'וזף, בית ספר פרטי בדרום-מערב סקוטלנד. לקראת סוף שנות החמישים לקח טרמפ עם חבר ביגואר XK150 ומאז התחבר למכוניות מהירות.

קריירה מקצועית

ויליאמס החל להתחרות בשנת 1961 במרוצי מכוניות, מממן את הפעילות מהכסף אותו הרוויח בעבודתו כסוכן מכירות של מוצרי מכולת. בשנת 1966 החליט לפרוש ממרוצים והקים עסק למכירת חלקי חילוף לרכבים. במקביל הקים את קבוצת "Frank Williams Racing Cars" שלקחה חלק במרוצי פורמולה 2 ופורמולה 3. בשנת 1969 החלה הקבוצה להתחרות בפורמולה 1, כשהיא עושה שימוש בשלדה מתוצרת ברבהאם. פירס קורג, נהג הקבוצה, סיים פעמיים במקום השני ואת העונה סיים במקום השמיני בדירוג הנהגים. לקראת שנת 1970 החל בשיתוף פעולה עם אלחנדרו דה-טומאסו, שיתוף פעולה שנפסק לאחר מותו של קורג בגרנד פרי גרמניה. בשנת 1971 רכשה את השלדה מקבוצת מרס הבריטית והחתימה את הנרי פסקרולו. בשנת 1972 הציגה הקבוצה לראשונה רכב מתוצרתה - Politoys FX3. הופעת הבכורה התקיימה בגרנד פרי הבריטי, בעיות היגוי גרמו לפסקרולו לרסק את המכונית. בעקבות כך שבה הקבוצה להתחרות עם רכבי מרס.
בשל מחסור במזומנים פנה ויליאמס למרלבורו וליצרנית הרכב האיטלקית איזו ריבולטה ( Iso Rivolta) בבקשה לחסות. למרות שהושגה הסכמה על שיתוף פעולה הכסף לא הגיע בזמן ובשנת 1976 צירף ויליאמס את וולטר וולף, איל נפט קנדי. הקבוצה המשיכה לפעול, אך כבר לא הייתה בידיו של ויליאמס, שהחליט בשנת 1977 לעזוב את הקבוצה יחד עם פטריק הד, מהנדס הקבוצה. השניים שכרו מחסן שטיחים ישן באוקספורדשייר, בריטניה והכריזו על הקמת קבוצת ויליאמס גרנד פרי. הקבוצה עדיין פעילה בסבב האליפות.
הניצחון הראשון של הקבוצה הושג בשנת 1979 על ידי קליי רגזוני בגרנד פרי בריטניה. בשנת 1980 זכה אלן ג'ונס באליפות הנהגים וסייע לקבוצה לזכות גם באליפות היצרנים, תארים ראשונים עבור הקבוצה. בין השנים 1980 ל-1997 זכתה הקבוצה 6 פעמים באליפות הנהגים ו-8 פעמים באליפות היצרנים. במרץ 2012 הודיע ויליאמס על התפטרותו מהועד המנהל של הקבוצה והעברת התפקיד לבתו קלייר.

פציעתו

ויליאמס משותק בפלג גופו התחתון ומתנייד בעזרת כסא גלגלים בעקבות תאונת דרכים. ב-6 במרץ 1986 הגיע למסלול פול ריקרד בצרפת על מנת לצפות בנסיעת המבחן של רכב הקבוצה החדש לקראת פתיחת עונת 1986. כחובב ריצות ארוכות, ביקש להגיע למרוץ שהתקיים בלונדון למחרת. במהלך הנסיעה לנמל התעופה ניס איבד שליטה על הרכב השכור בו נסע יחד עם פיטר וינסדור, מנהל החסות של הקבוצה. הבדלי גובה של כ-2.5 מטרים בין הכביש ובין השדה שלצידו גרמו למכונית להתהפך על צד שמאל, הצד בו ישב הנהג. ויליאמס נפגע בחוליה הרביעית והחמישית של עמוד השדרה לאחר שנמחץ בין המושב ובין הגג המעוך. וינסדור יצא מהתאונה עם פציעות קלות בלבד.

הוקרה

בשנת 1987 העניקה מלכת אנגליה לויליאמס תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית. בשנת 1999 הוכתר כאביר. עבודתו על קבוצת רנו זיכתה אותו בתואר לגיון הכבוד הצרפתי.
בשנת 2008 הוענק לו גביע וויטקרופט ( Wheatcroft trophy) המוענק לאנשים שתרמו בצורה משמעותית לספורט המוטורי. בשנת 2010 הוענק לו פרס הלן רולסון במסגרת הענקת פרסי איש השנה של ה-BBC.
גן החיות הלימודי חיפה

תולדות המקום

המכון הביולוגי, שכלל פינת חי קטנה, נוסד בשנת 1949 על ידי פנחס כהן, שהיה מראשוני המורים לטבע בחיפה.
תחילתו של המכון במרתף של בית הכנסת המרכזי של מרכז הכרמל, ברח' דרך הים. במרתף עצמו הוקם חדר טבע שבו היו שיעורים לתלמידים והשתלמויות למורים. מרתף זה שכן מעל מערת בירינג - מערה של הולנדי בשם בירינג וממנה היה צופה על תנועות הצי העות'מאני והגרמני ודיווח משם על תנועות אלו לאנגלים.
בשטח אדמה קטן ליד המרתף הוקמה פינת חי קטנה אשר הלכה והתרחבה במהירות. הרעש של בעלי החיים הפריע למתפללי בית הכנסת, ובלחצם, בשנת 1952, הועברה פינת החי למיקומו הנוכחי של גן החיות. בשנת 1955 הסתיימה הקמתו של בנין המכון הביולוגי בתוך השטח החדש של גן החיות, אחרי פטירתו של פנחס כהן הוחלט, כאות הערכה לפועלו, לקרוא למכון הביולוגי "בית פנחס".

שיפוץ הגן

לפני השיפוץ עלו טענות, לא רק מחוגים התומכים ברווחת החיות, על צפיפות והעדר תנאי כליאה הולמים. לשם המחשת הבעיה השתמשה הנהלת גן החיות בכלוב הדובים.
בשנת 2002, בזכות תרומה של הנדבנים החיפאים משפחת אריאלי, עבר גן החיות שיפוץ משמעותי, בו הוחלפו כל התשתיות הישנות בחדשות ונבנו תצוגות חדשות ופתוחות לבעלי החיים השוכנים בגן, וכן כלל הכלובים הוחלפו והורחבו, דבר ששיפר את תנאי המחיה של החיות.

גן הילד

גן הילד הוא מוסד משלים להוראה וחינוך עבור ילדים עם מוגבלויות שונות.
הגן נמצא במתחם גן החיות בחיפה ומקנה העשרה טיפולית, בעיקר על ידי טיפול בעזרת בעלי חיים וכן טיפול בתחומים אחרים.
הרמן רקנדורף

קורות חיים

רקנדורף נולד בעיר טרביץ' שבמוראביה (כיום בצ'כיה), האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן לר' שלמה מטרביץ' (י' באב ה'תקל"ז - י"ג בתשרי ה'תר"ז). הוא למד היסטוריה ושפות שמיות והיה לפרופסור באוניברסיטת היידלברג. ב-1856 עבר ללייפציג, שם שאב השראה מספרו של אז'ן סי "מסתרי פריז" וכתב סדרת סיפורים שלהם קרא "מסתרי היהודים" (Geheimnisse der Juden) ששילבו הרצאה היסטורית מבוססת עִם סיפור בדיוני סוחף. הספר יצא לאור בסדרת כרכים בין השנים 1856 ל-1857. הספר תורגם לעברית וידוע, כאמור, בשם "זכרונות לבית דוד".
ב-1857 פרסם גם את עבודת התרגום שלו לקוראן, המהווה את התרגום העברי הראשון בדפוס לספר הקדוש המוסלמי. בהקדמה שכתב פרס את ההיסטוריה הקדם-איסלמית של חצי האי ערב, ביוגרפיה של מוחמד, היסטוריה של האסלאם לאחר מות מוחמד, סקירה על הקוראן ושפתו ועוד. שפת התרגום הייתה עברית מקראית, אך לדברי אורי רובין בהקדמתו לתרגום הקוראן שלו, סגנונו קולח ובהיר.
ב-1868 פרסם את הספר "חיי משה" (Das Leben Mosis) – ביוגרפיה של משה רבנו על סמך המקרא ומקורות חיצוניים.
בנו, הרמן סולומון רקנדורף (1863–1923), היה אף הוא מזרחן.
נמל התעופה טוקיו האנדה

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מירון ח. איזקסון

ביוגרפיה

איזקסון הוא נינו של ד"ר אהרן מאיר מזי"א, רופא אשר שימש כיושב ראש ועד הלשון העברית לאחר שהחליף את אליעזר בן יהודה. סבו היה צבי איזקסון, פרדסן ונשיא התאחדות האיכרים בישראל (על שמו היישוב קדמת צבי ברמת הגולן). אביו, אליהו איזקסון, המשיך את עסקי הפרדסנות המשפחתיים ושימש אף הוא כנשיא התאחדות האיכרים. אמו, רות איזקסון, שימשה כיושבת-ראש ויצו העולמית.
איזקסון נולד בחיפה, וכעבור מספר שבועות משפחתו עברה להרצליה פיתוח, בה הוא מתגורר עד היום. בצעירותו למד בגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו התגייס איזקסון לחיל הים. לאחר שחרורו למד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית ותואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב. כיום, משמש כפרופסור לשם כבוד במחלקה לספרות עברית בבר-אילן, וכן מנהל בפועל את עסקי המשפחה הענפים. בנוסף משמש איזקסון כקונסול כבוד של לוקסמבורג בישראל.
נשוי לעופרה, קלינאית תקשורת במקצועה ואחותו של מאיר שמיר (איש עסקים), ולהם  שבעה ילדים.

יצירה ספרותית

איזקסון החל להתנסות בכתיבה בגיל צעיר. בתקופת התיכון כתב לעיתון "הדים" של גימנסיה הרצליה בה למד. בתחילת דרכו נעזר איזקסון בכתיבתו במשורר אורי צבי גרינברג, ופיתח קשרים עם משוררים נוספים. עד כה הוציא לאור אחד עשר ספרי שירה וארבעה רומנים, וכן פרסם שירים רבים במוספי ספרות ובכתבי עת לשירה (הליקון, עיתון 77, משיב הרוח ואחרים). 
איזקסון הינחה סדנת "כתיבה יצירתית בשירה" באוניברסיטת בר-אילן, ולימד קורס נוסף, שבמסגרתו אירח משוררים ישראלים ידועים. כמו כן פרסם טור שבועי בנושא פרשת השבוע במוסף השבת של מעריב.

פעילות עסקית

במהלך השנים צברה משפחת איזקסון נכסים רבים, באמצעות קניית אדמות באזור השרון, והפיכתן למיזמי נדל"ן. כמו כן, למשפחה קשר הדוק ורב שנים עם תד אריסון שתרם לפיתוח העסקי. איזקסון נשוי לעפרה, שהיא אחותו של איש העסקים מאיר שמיר, בעל חברת האחזקות "מבטח שמיר". אחיו אורני, איש עסקים, נשוי לאירית איזקסון, יו"ר הבנק הבינלאומי ולשעבר יו"ר חברת ישראכרט. אחותו ארבל היא דירקטורית במספר חברות, וכן נשואה לאיש העסקים אהוד הוברמן.
קייטאנו ריפול

חייו

ריפול היה חייל בצבא ספרד במהלך מלחמת חצי האי (1807-1814). הוא נתפס על ידי כוחות צרפת והיה שבוי מלחמה. בזמן שהוחזק בצרפת נחשף לדאיזם והפך לדאיסט בעצמו.
בשובו לספרד, הוא ניצל את תפקידו כמנהל בית ספר ללמד על דאיזם. במהרה הואשם על ידי האינקוויזיציה הספרדית, נעצר באשמת כפירה, והוחזק בכלא קרוב לשנתיים עד הוצאתו להורג.

האשמות הכנסייה

יושב ראש הבישופות של ולנסיה, האינקוויזיטור מיגל טורנזו, שלח דו"ח  לארכיבישוף של ולנסיה בוותיקן שריפול לא מאמין בישו, בשילוש הקדוש, באינקרנציה, ועוד. ריפול לא מילא חובות נוצריות כגון חג הפסחא, ולא עודד את ילדי בית הספר לדקלם את אווה מריה או להצטלב.

המשפט

בעוון האשמות אלו אנשי האינקוויזיציה הספרדית דרשו שריפול יורשע ויעלה על המוקד . עם זאת, מאחר שביצוע גזר הדין הוטל מסורתית על הנציגות האזרחית החילונית של המלוכה, בחרה זו לתלות אותו במקום העלאה על המוקד.
על פי הסיפור אך ללא מקור מבוסס, שלטונות הכנסייה לא אהבו את העונש ולכן הניחו את גופתו של ריפול בחבית, העלו אותה באש וקברו את השרידים באדמה מחוץ לבית קברות. דיווחים אחרים גרסו כי האפר נזרק לנהר.
מילותיו המפורסמות האחרונות של ריפול היו :"אני מת בהשלימי עם אלוהים ואדם."
קארי פישר

ביוגרפיה

פישר נולדה בבוורלי הילס שבקליפורניה לזמר אדי פישר ולשחקנית דבי ריינולדס. הורי אביה היו יהודים אשר היגרו מרוסיה. אמהּ ממשפחה נוצרית-פרוטסטנטית ממוצא אנגלי וסקוטי-אירי. כאשר פישר הייתה בת שנתיים, התגרשו הוריה. אביה נישא בשנית לשחקנית האנגלייה, אליזבת טיילור.

קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מלחמת הכוכבים

פישר כיכבה בתור הנסיכה ליאה, בשלושת סרטי "מלחמת הכוכבים" שיצאו בשנות ה-70 וה-80. בנוסף, הופיעה דמותה גם בשני הסרטים החדשים שיצאו בעשור השני של המאה ה-21.
קארי פישר נפטרה ב-27 בדצמבר 2016, לאחר סיום צילום החלק שלה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי" הסרט מוקדש לזכרה.

איש משפחה

בעשור האחרון לחייה פישר דיבבה ב-20 פרקים בסדרה הקומית "איש משפחה" את דמותה של אנג'לה, הבוסית של פיטר גריפין. בפרק "זוהי מלכודת!", אשר מהווה הומאז' לסרט השישי בסדרת מלחמת הכוכבים, "שובו של הג'דיי", דיבבה פישר את מון מותמה, אחת ממנהיגות המורדים, אליה מתייחסים כאישה היחידה השנייה בגלקסיה, ודמותה של הנסיכה ליאה (לויס גריפין) אומרת כי "אינה מחבבת אותה".

חיים אישיים

בשנת 1983 נישאה פישר למוזיקאי האמריקאי-יהודי פול סיימון. במהלך נישואיהם הופיעה בווידאו קליפ של בעלה, לשיר "Rene And Georgette Magritte With Their Dog After The War". פישר מוזכרת בשירים רבים של סיימון. לאחר פחות משנה הם התגרשו.
לאחר גירושיה הייתה פישר בזוגיות עם מנהל של "Creative Artists Agency",הסוכן האמריקאי בריאן לורד. לזוג נולדה בת ב-1992, השחקנית בילי לורד. יחסיהם של בני הזוג הסתיימו כאשר לורד עזב אותה ועבר לחיות עם גבר.
פישר נשארה בכותרות כשחשפה את התמודדותה עם הפרעה דו קוטבית ועם התמכרותה לקוקאין.
לאחר מותה זכתה בפרס גראמי על הקראת ספר הזיכרונות שלה "The Princess Diarist".

פטירתה

פישר נפטרה ב-27 בדצמבר 2016 בבית חולים בלוס אנג'לס, זאת לאחר שלקתה בדום לב שבוע לפני כן, במהלך טיסה מלונדון לקליפורניה. אמה, השחקנית דבי ריינולדס, מתה משבץ יום אחריה.