google/wiki40b huggingface dataset:
אימה אמריקאית: רואנוק

רקע העלילה

העונה מוצגת לצופים כסדרת טלוויזיה דוקומנטרית בשם "סיוט הרואנוק שלי", העוקבת אחר בעל ואשתו בשם מאט ושלבי מילר (אנדרה הולנד ולילי רייב), המספרים לצופים על חוויותיהם במושבת רואנוק המסתורית. חוויותיהם של הזוג משוחזרות כביכול על ידי צוות שחקנים מקצועי (שרה פולסון, קיובה גודינג ג'וניור, אנג'לה באסט, וס בנטלי, קתי בייטס, אוון פיטרס, מאט בומר, פין ויטרוק, ליידי גאגא ושאיין ג'קסון).
לאחר הצלחת ההסדרה הדקומנטרית, מפיק הסדרה מחליט להחזיר את משתתפי העונה הדקומנטרית חזרה לבית רואנוק, ושם הם מתים בזה אחר זה, ונשאר ניצול אחד בלבד.
היום הבינלאומי לנשים ונערות במדע

היום הבינלאומי לנשים ונערות במדע מצוין ב-11 בפברואר, והוא נקבע על ידי האו"ם בשנת 2015 במטרה לקדם נשים בתחומי המדעים, שבהם הן עדיין בגדר מיעוט. במהלך השנים בישראל ובקהילה הבינלאומית נעשו מאמצים רבים לקדם נשים בתחום ה-STEM (מדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה) אולם, עדיין, נערות ונשים אינן זוכות להשתתפות שווה ומלאה בתחומים אלו, והם נחשבים כגבריים. החלטת האו"ם על יום זה נועדה לעורר מודעות ולאפשר לנערות ולנשים גישה מלאה לעיסוק בתחום, כחלק מהחתירה לשוויון מגדרי ולהעצמת נערות ונשים.
על פי נתוני אונסקו, כיום, פחות מ -30% מהחוקרים בעולם הן נשים ורק 30% מכלל הסטודנטיות בוחרות בתחומים הקשורים למדע וטכנולוגיה בתחום ההשכלה הגבוהה.
גם בישראל, בניגוד לתחומי מדעי הרוח ומדעי החברה, בהן יש יותר סטודנטיות מסטודנטים לתואר ראשון, מתקיים שיעור נמוך של סטודנטיות הלומדות לתחומי מדעי המחשב וההנדסה. שיעורן נמוך של סטודנטיות בתחום מסתכם ב— 33% ו–29% בהתאמה בכלל המוסדות, או 32% ו–21% בהתאמה באוניברסיטאות בלבד.
בין הסיבות למיעוט נשים בתחומי המדעים והטכנולוגיה ניתן למנות הטיות מגדריות וסטראוטיפים המרחיקים נערות ונשים מתחומים אלו וכן חוסר במודלים נשיים. מחקר שנערך בשנת 2015 מלמד שרק 12% מהדמויות מתחומי ה-STEM על המסך הן של נשים.
זאב צל

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים צל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ולחם  במלחמת ששת הימים. כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח לחם במלחמת ההתשה, בין היתר במרדף בו נהרג מפקד הגדוד משה פלס. צל לקח פיקוד על הכוח והרג את המחבלים. צל לחם במלחמת יום הכיפורים ובשנים 1979-1978 שימש כמפקד גדוד 890, ופיקד עליו במבצע ליטני, במהלכו הובל את הגדוד כנגד יעדי מחבלים בכפר אבל א-סאקי, ובמבצע מנורה. בהמשך פיקד על חטיבת עודד.
בהמשך שימש כמנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה המפעילה את אתר רמת חובב.
מתחילים מחדש

רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
השיר הופק ביוזמת פרויקט "ותן חלקנו" ויצא לאור בספטמבר 2019. השיר נכתב והולחן על ידי תלמידי ותן חלקנו והופק על ידי מתן דרור.
הרווחים מן השיר ייתרמו לפעילות עמותת "אור בבית".
קונספט השיר דומה לשבט אחים ואחיות שיצא באותה השנה.
קתרינל מנג'יה

ביוגרפיה

מנג'יה נולדה ביאס, בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".
היא שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דיגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים מקסים ופיטנס.
באו באו באבי

עלילה

העלילה עוסקת בכלב קטן בשם באבי (במקור ואבזי) שבכל פרק רוצה לבלות וליהנות. כאשר הוא נתקל בבעיות, הוא נעזר בחבריו בובו ובלה.
גוגיטה גוגואה

קריירת משחק


גוגואה נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). לפני הפרסום לו זכה בזכות הופעותיו במדי ספרטק נלצ'יק, שיחק בחימקי ובאולימפי רוסתווי. הוא הצטיין במדי ספרטק נלצ'יק בעונתה הראשונה בפרמייר ליג הרוסי ובתום העונה היה מבוקש על ידי קבוצת הארטס הסקוטית אך המעבר לא התאפשר בשל בעיות בקבלת רישיון עבודה. עם חזרתו לרוסיה, שיחק בסאטורן ראמנסקו במשך עונה אחת. בעונת 2007/2008 הוא חתם בפעם השנייה בספרטק נלצ'ק.
עשות אשקלון

היסטוריה

ראשיתו של המפעל חברת קייזר אילין, שייצרה בו מכלולים למכונית "קונטסה" שהורכבה בישראל. בשנת 1967 רכשה ממשלת ישראל את הפעילות הייצורית של המפעל, ובשנת 1970 הוכנסה פעילות זו למסגרת החברה הממשלתית "עשות אשקלון תעשיות" שהוקמה לשם כך. החברה הפכה לחברה בת של תעש מערכות. בשנת 1992 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך רק כ-15% ממניות החברה נמצאו בידי הציבור. 
בתחילת המאה ה-21 נקלעה החברה למשבר כספי, אך נחלצה ממנו והפכה לרווחית. ב-2007 זכתה החברה במכרזים של משרד הביטחון לייצור מערכות הנעה לטנק המרכבה סימן 4 ולנגמ"ש ה"נמר" בהיקף 46 מיליון דולר וכן במכרז למיגון נגמ"שי נמר.
החברה יועדה להפרטה ולמכירה ב-16.5 מיליון שקל לקבוצה בהשתתפות יו"ר הכנסת לשעבר אברהם בורג. בתחקיר של "ידיעות אחרונות" מספטמבר 2005 עלה החשד כי במימון הרכישה השתתפו שני אישים שהואשמו במרמה ובהונאה, ונאסר עליהם לרכוש את המפעל. בעקבות הפרסום ובהוראת מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, הוקפאה הפרטת עשות אשקלון, ומאוחר יותר אף בוטלה.
בחודש אוקטובר 2011 רכשה החברה את חברת ".Reliance Gear Corp" בארצות הברית. 
בשנת 2013 החליטה הממשלה מחדש על הפרטת החברה, כחלק מהפרטת תעש מערכות.
חלק ממניות החברה היה ישירות בידי מדינת ישראל, וגם מרבית מניות החברה האם, תעש מערכות, היו בידי המדינה. בנובמבר 2018, עם מכירת תעש מערכות לאלביט מערכות, העבירה המדינה את מניותיה ב"עשות אשקלון" לתעש מערכות, ו"עשות אשקלון" חדלה להיות חברה ממשלתית.
הדרשה על המישור

הדרשה על המישור היא דרשה שנשא ישו לפני שנים-עשר השליחים, תלמידים נוספים וקהל רב של אנשים. הדרשה מוזכרת רק בבשורה על פי לוקס והיא דומה בתוכנה לדרשה על ההר שמוזכרת רק בבשורה על פי מתי והארוכה ממנה בהרבה. הדמיון בין שתי הבשורות בדיווח על הדרשה והעובדה שהיא מופיעה רק בהן, מהווה חלק מהתאוריה המקובלת אודות מקור משותף שעמד בפני כותבי בשורות אלו ונעלם מאז והוא מכונה מסמך ה-Q.
הדרשה היא אחד המקורות הראשונים לתורת האי-אלימות המודרנית, והיא המקור לדימוי על "הטיית הלחי השנייה".
אחווה (רגש)

אחווה היא רגש ידידות חזק המבטא קרבה רבה דמוית קשר משפחתי.
מקור המונח במילה "אח" - בן משפחה; באנגלית אחווה היא brotherhood מלשון brother, או fraternity מלשון frater - אח. לפיכך אחווה מבטאת קשר קרוב ביותר, דמוי קשר בין אחים במשפחה, מסירות רבה, תמיכה הדדית וסולידריות חברתית חזקה, בדומה לאהבת אחים.
יסוד המשמעות של המונח כפי שהוא כיום, היא בקבוצות חברתיות פורמליות יחסית של גברים, "אחוות גברים", שהתגבשו בתחומים שונים החל מתקופת יוון ורומא העתיקה, ופרחו במיוחד בימי הביניים. חלק מהקבוצות שהתפתחו לאורך השנים התגבשו סביב אמונה דתית, למשל אחוות חברים בכנסייה מסוימת; חלק התפתחו סביב זהות מקצועית ספציפית, למשל גילדות של מקצועות שונים בימי הביניים; אחרות נוצרו סביב תחושת שייכות לאומית משותפת; קבוצות נוספות נוצרו סביב חוויות משותפות שיצרו תחושת שייכות ושותפות גורל, כגון שירות צבאי משותף. במהלך המאה ה-20 ועד היום התפתחו ארגוני אחווה רבים סביב שייכות פוליטית, דתית, חברתית, מקצועית, לימודית (למשל בין סטודנטים באוניברסיטה) ועוד.
קבוצות חברתיות בעלות קשר שייכות חזק מסוג זה בקרב נשים, היו פחות נפוצות, ונקראו Sororities, מלשון soror - אחות. כיום קבוצות אחווה רבות הן מעורבות וכוללות גברים ונשים כאחד.
פאול רוזנשטיין-רודן

פאול נרציז רוזנשטיין-רוֹדָן (Paul Narcyz Rosenstein-Rodan;‏ 1902, קרקוב, גליציה, אוסטריה – 28 באפריל 1985, בוסטון) היה כלכלן אוסטרי, והוגה מודל הדחיפה הגדולה (Big push model).

ביוגרפיה

רוזנשטיין-רודן נולד בקרקוב למשפחה ממוצא יהודי, וגדל בווינה. בשנת 1925 קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת וינה וחונך לאסכולה האוסטרית. בתחילת דרכו המקצועית, תרומתו לכלכלה הייתה בתחום התאוריה הכלכלית הטהורה - אודות תועלת שולית, מוצרים משלימים, מבנה היררכי של ביקוש ועוד.
ב-1930 היגר רוזנשטיין-רודן לבריטניה ולימד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובהמשך בבית הספר לכלכלה של לונדון עד 1947. בשנים 1947-1950 עבד בבנק העולמי, בשנים 1953-1968 לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובהמשך לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין ובאוניברסיטת בוסטון. רוזנשטיין-רודן שימש כיועץ לממשלות הודו, איטליה וצ'ילה.
בשנת 1943 פרסם את המאמר "Problems of Industrialisation of Eastern and South-Eastern Europe", שעמד בבסיס מודל הדחיפה הגדולה. במאמר זה מצדד רוזנשטיין-רודן בהשקעה בקנה מידה גדול בתעשייה במדינות שבהן קיים עודף עובדים בחקלאות, במטרה לנצל את אפקט הרשת וזאת כדי להינצל ממצב בו שיווי המשקל הכלכלי נוצר במיקום נמוך. הוא למעשה מפתח רעיון שהוצע בידי אליין יאנג  במאמר "Increasing Returns and Economic Progress" שמתבסס בעצמו על רעיון של אדם סמית' משנת 1776.
פרובינציית שלזוויג-הולשטיין

היסטוריה

בשנת 1868 צורפו דוכסות שלזוויג שנכבשה על ידי פרוסיה במלחמת שלזוויג השנייה, ודוכסות הולשטיין שנכבשה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ליצירת פרובינציית שלזוויג-הולשטיין. בשנת 1876 צורפה לפרובינציה דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, ובשנת 1920 נערך בשלזוויג משאל עם, ובסיומו הצטרפה צפון-שלזוויג לדנמרק.
בשנת 1937 צורפה העיר החופשית ליבק לתחומי הפרובינציה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו רוב שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש הבריטי. בשנת 1946 הוקמה בשטחי הפרובינציה מדינת שלזוויג-הולשטיין, שהצטרפה בשנת 1949 לגרמניה המערבית.
יעקב אריה לייב טברסקי

רבי יַעֲקֹב אַרְיֵה לֵייב טְבֶרְסְקִי (כונה גם: ר' יעקב לייב או ר' יעקב לייבניו; ה'תר"ח – כ"ח באייר ה'תרע"ח) בן רבי אברהם מטריסק (המגיד מטריסק) שימש כאדמו"ר השני מטריסק.

ביוגרפיה

נולד לרבי אברהם טברסקי. לאחר נישואיו לפייגה בתו של רבי יוחנן מרחמסטריווקה המשיך להתגורר בטריסק. בשנת תרמ"ה עקב גזירות ממשלת רוסיה נאלצו אחיו רבי מנחם נחום מטריסק-בריסק ורבי מרדכי מקוזמיר לברוח מעיר מולדתם, ורק רבי יעקב לייב יכול היה להישאר עקב כך שהציג עצמו כלפי השלטונות כסוחר. ומאחר שמבין שלושת אחיו נשאר רק הוא בעיר נטל הוא את כתרו של אביו כאדמו"ר מטריסק אף שהיה הצעיר שבאחים.
בשנת תרס"ז העביר את חצרו לעיר קובל עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לרוונא. לאחר המלחמה נזדמן לשבות בעיר הוריבישויב, ובערב שבת באמצע טבילתו במקוה נפטר בכ"ח אייר ה'תרע"ח ושם נקבר.
בנו הצעיר רבי זאב עלה על כסאו בקובל שם כיהן באדמו"רות עד הריגתו במלחמת העולם השנייה.
מבחן בוזגלו

מבחן בוזגלו הוא מונח שהתפשט מתחומי עולם המשפט, והפך למטבע לשון.
בשנת 1976 הורה היועץ המשפטי לממשלה דאז, אהרן ברק, לפתוח בחקירה פלילית נגד אשר ידלין במה שנודע לימים כפרשת ידלין. ידלין, פעיל מרכזי במפא"י שעמד להתמנות לנגיד בנק ישראל, נחשד בגנבה וקבלת שוחד במסגרת תפקידו הקודם כיו"ר מרכז קופת חולים כללית. כאשר ביקשו מברק לקיים את חקירתו של ידלין במשרדו, הורה לזמן את ידלין לחקירה במתקן משטרתי ואמר כי מעמדו של חשוד, רם ככל שיהיה, צריך להיות שווה למעמדו של אזרח פשוט מן השורה. לבסוף, ידלין הורשע ונידון לחמש שנות מאסר.
החלטתו זו של ברק לקיים את החקירה במתקן משטרתי הייתה צעד נחוש ואמיץ באותם ימים. בהתייחסו להחלטה, אמר ברק: "דין ידלין - כדין בוזגלו". המשמעות הייתה שאין הבדל בפני החוק בין החזק לחלש, ובהתאמה לאותם ימים, בין מי שנתפס כחזק - אשכנזים ותיקים לעומת החלש - בני העליות החדשות ובעיקר המזרחים.
למעשה, מבחן בוזגלו הועתק ממשמעותו המקורית שנגעה לשחיתות שלטונית ושימש אינדיקציה לנושאים הקשורים לשסע הבין-עדתי בישראל. מבחן בוזגלו הפך לכלי מבחן תרבותי בשורה רחבה של נושאים כמו כלכלה, חינוך תקשורת ועוד. המבחן נערך למעשה על ידי השוואת הישגיהן של שתי קבוצות עדתיות אלו, מתוך ראייה שלא אמור להיות ביניהן הבדל. 
עם השנים התפתח גם המונח מבחן בוזגלו ההפוך, המתייחס לרדיפה של איש ציבור על סמך חשדות לא מבוססים, שלא היו מצדיקים פתיחת חקירה כנגד אדם מן השורה. מבחן זה גם מתייחס למתן גזר דין דרקוני על עבירה שביצע איש ציבור, בעוד אדם מן השורה יקבל גזר דין קל יותר.
הנרי ויטנברג

ביוגרפיה

ויטנברג נולד בג'רזי סיטי ובבית הספר הצטיין בהיאבקות, שחייה ושחמט. בשנתו הראשונה בקולג' התחיל להשתתף בטורנירים של היאבקות והצטיין בכך. הוא לקח חלק בטורנירים של איגוד האתלטים החובבים וזכה בשמונה מהם, תוך לקיחת חלק בשלוש מאות היאבקויות וזכייה בכולן. הוא למד והתאבק בישיבה יוניברסיטי ובסיטי קולג' של ניו יורק במשך שלוש עשר שנים. הוא שימש כפרופ' לחינוך לבריאות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ויטנברג במדליית זהב לאחר ניצחון בקרב הגמר על פריץ שטוקלי משווייץ. במדליית ארד זכה בנט פוליקוויסט משוודיה.
ב-1950 השתתף במכביה השלישית וזכה במדליית זהב. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה ויטנברג במדליית כסף. הוא הגיע שוב לקרב הגמר, אך הפעם הפסיד לוויקינג פאל משוודיה שזכה במדליית הזהב. במדליית הארד זכה אדיל אטן מטורקיה. 
ב-1954 חזר ויטנברג לישראל וזכה במדליית זהב במכביה הרביעית.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שימש ויטנברג כמאמן נבחרת ההיאבקות של ארצות הברית. 
ב-1979 הוכנס שמו ליד לאיש הספורט היהודי.
פסגת עקבה

פסגת עקבה (גם ועידת עקבה) הייתה ועידה חד-יומית במטרה לקדם את תהליך השלום בין ישראל והפלסטינים, על פי מתווה "מפת הדרכים".
הפסגה התקיימה במהלך האינתיפאדה השנייה, ב-4 ביוני 2003 בהשתתפות ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, עבדאללה מלך ירדן ונשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש.
ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת שהיה נתון תחת מצור במוקטעה לא נכח בוועידה לאור התנגדות ישראל.

הפסגה ותוצאותיה

ב-24 ביוני 2002 הציג ג'ורג' בוש את חזונו המדיני לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעקבות הנאום נוסחה מפת הדרכים לפתרון הסכסוך, בהתאם לנאומו של בוש, על ידי הקוורטט.
ממשלת ישראל תחת סייגים מסוימים והרשות הפלסטינית הביעו את נכונותן לפעול ליישום מפת הדרכים.
פסגת עקבה היוותה למעשה הצעד הראשון בניסיון להניע את מפת הדרכים.
יום לפני הפסגה שחררה ישראל כמחווה לרשות הפלסטינית מאה אסירים פלסטינים, רובם עצירים מנהליים. רק שניים מהמשוחררים הוגדרו אסירים עם "דם על הידיים", בהם מחבל מקרר התופת בכיכר ציון.
במסגרת הפסגה נועדו ראש ממשלת ישראל, ראש הרשות הפלסטינית ונשיא ארצות הברית. הוועידה ננעלה בהצהרה משותפת שבה הביעו את מחויבותם למפת הדרכים.
ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, התחייב לפנות מאחזים לא מאושרים והצהיר כי ישראל מכירה בחשיבות רצף טריטוריאלי למדינה פלסטינית בת-קיימא.
ראש ממשלת הרשות, מחמוד עבאס, גינה טרור נגד ישראלים והתחייב לפעול על מנת לפרק את ארגוני הטרור ולהביא לסיום האינתיפאדה השנייה.
כשישה ימים לאחר הוועידה (10.06), ניסתה ישראל להתנקש בבכיר חמאס עבד אל-עזיז א-רנתיסי. יום לאחר מכן (11.06) ביצע החמאס פיגוע בקו 14 בירושלים ובו נהרגו 17 בני אדם ולמעלה ממאה נפצעו.
כאמור, הפסגה הייתה אמורה להיות הראשונה מבין סדרת מגעים בין הישראלים לפלסטינים אולם בשטח לא הובילה לרגיעה והאינתיפאדה המשיכה. בעקבות האירועים האלימים הוקפאו המגעים בין הצדדים וחודשו שוב רק כשנה וחצי מאוחר יותר בפסגת שארם א-שייח' (פברואר 2005).
מובלעת צופר

מובלעת צופר (בערבית: אל-ע'אמר) היא מובלעת ישראלית הנמצאת בשטח בריבונות ירדנית. לפי הסכם השלום בין ישראל לירדן שנחתם באוקטובר 1994, הקרקע הועברה לריבונות ירדנית והוחכרה על ידי מדינת ישראל למשך 25 שנה, עם אפשרות להארכה.
המובלעת נמצאת בסמוך למושב צופר בערבה, ומכאן שמה. היא כוללת 4,500 דונם, שמתוכם 1,500 דונמים מעובדים כשטח חקלאי, בו מצויים בתי רשת חקלאיים וחממות ובהם גידולים חקלאיים של חקלאים ממושב צופר. בפועל זהו שטח מפורז המאפשר לתושבי מושב צופר לעבדו חקלאית ולשהות בו משעות הבוקר ועד רדת החשיכה.
על מנת לעבור לשטחי המובלעת, יש לעבור נקודת ביקורת של צה"ל ולאחר מכן, הכניסה לשטח הירדני, באמצעות כרטיסי כניסה בלבד.
באוקטובר 2018 הודיעה ממלכת ירדן כי היא לא מאריכה את סעיף החכירה של השטח על ידי ממשלת ישראל הכלול במסגרת הסכם השלום עם ירדן, ובמלאת 25 שנה למעמד חתימת ההסכם על ממשלת ישראל יהיה להעביר את שטח המובלעת לירדן.
Siehe zu, daß deine Gottesfurcht nicht Heuchelei sei, רי"ב 179

Siehe zu, daß deine Gottesfurcht nicht Heuchelei sei (בעברית: השמר לך, פן תהפוך יראת האלהים שלך לחנופה), רי"ב 179, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-11 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-8 באוגוסט 1723.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשירית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105 ורי"ב 46. הוא השתמש במוזיקה של שלושה קטעים מהקנטטה ליצירות הליטורגיות מס' 234 ו-236.
ב-1888 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 35 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1988), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
בו מקאלב

קריירה

מקאלב נולד בעיר ניו אורלינס שבלואיזיאנה וב-2003 החל לשחק כדורסל באוניברסיטת ניו אורלינס במדי ה"פרייבטירס", בעבורם שיחק במשך 5 שנים. בתחילת עונת 2008/2009 עבר לשחק בקבוצת מרסין הטורקית. הוא זכה להצלחה בעונה זו כשקלע 17.4 נקודות למשחק, 4.6 אסיסטים ו-2.7 חטיפות. בעקבות העונה המוצלחת, עבר לשחק בתחילת עונת 2009/2010 במדי פרטיזן בלגרד. בעונה זו שיחק כרכז הפותח של הקבוצה והוביל אותה לזכייה בליגה האדריאטית ולחצי גמר הפיינל פור של היורוליג. בתום עונה זו, חתם במועדון מונטפסקי סיינה לשלוש עונות.
בקיץ 2011, נקרא לשחק בשורותיה של נבחרת מקדוניה בכדורסל באליפות אירופה שנערכה בליטא. באליפות עצמה, חתום מקאלב על הישג השיא של נבחרת מקדוניה אי-פעם כשהעפיל עימה לשלב חצי הגמר של האליפות, תוך שהיא מדיחה את המארחת, ליטא. הישג זה, לדעת רבים, נחשב לאחד הסנסציות הגדולות שאירעו בתולדות אליפות אירופה, שכן עד לאותה העת נחשבה מקדוניה לנבחרת חלשה בקנה מידה אירופי.
בקיץ 2012, על אף התעניינות מצד סן אנטוניו ספרס מה-NBA ומכבי תל אביב, חתם מקאלב לשנתיים בפנרבחצ'ה הטורקית, במהלכן הרוויח כ-2 מיליון דולר.
בקיץ 2014, עזב מקאלב את המועדון הטורקי, שבחר לא להאריך לו את החוזה וצרף במקומו את ריקי היקמן.
בנובמבר 2014 חתם בבאיירן מינכן לחודש עם אופציה להארכת חוזה עד תום העונה. חוזהו הוארך בסופו של דבר עד ינואר 2015. בינואר הוא קרע רצועות באגודל, מה שגרם לו להיות מושבת ממשחק עד סיום העונה. באוקטובר 2015 חתם בניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA, אך נופה מהסגל הסופי של הקבוצה לקראת תחילת עונת 2015/2016 אחרי ששיחק בארבעה משחקי קדם-עונה. בינואר 2016 חתם במועדון הצרפתי לימוז' עד לתום העונה.
באוגוסט 2016 עבר לשחק בגראן קנאריה מליגת העל הספרדית והיורוקאפ.
ב-13 בדצמבר 2017, מקאלב חתם בסרגוסה באסקט מליגת העל הספרדית עד לסיום העונה.
ג'ים הול

ביוגרפיה

הול למד מוזיקה במכון למוזיקה של קליבלנד (Cleveland Institute of Music) ולאחר שבגר עבר ללוס אנג'לס, שם למד גיטרה קלאסית אצל ויסנטה גומז. בהמשך ניגן בחמישייה של צ'יקו המילטון (1955- 1956), בשלישייה של ג'ימי ג'ופרה (1956 - 1959), ליווה את אלה פיצג'רלד (1960–1961) ושיתף פעולה עם מוזיקאים כבן וובסטר, ג'ון לואיס, זוט סימס, פול דזמונד, לי קוניץ וביל אוונס והפך לדמות מרכזית בסצנת הקול ג'אז של "החוף המערבי". ב-1960 עבר לניו יורק על מנת לנגן עם סוני רולינס וארט פארמר. הקלטותיו מאותה תקופה נחשבות לאחת מפסגות יצירתו (בהן (The Bridge (1962 עם סוני רולינס, (To Sweden with Love (1964 עם ארט פארמר, (Interplay (1962), Undercurrent (1963 ו- (Intermodulation (1966 עם ביל אוונס ו-(Take Ten (1963 ו-(Bossa Antigua (1963 עם פול דזמונד). נגינתו בגיטרה בתקופה זו השפיעה על סגנון הנגינה של גארי ברטון בויברפון, שביקש לחקות את הצליל שלו בכלי נגינה אחר.
סגנונו של הול מוגדר לא על ידי מונחים של הרמוניה, מלודיה וקצב, אלא על ידי מונחי "תחושה" (approach, feel) ומילים כגון "מעודן", "עשיר", "רגוע", "לא מתלהם", "חם" ו"מאזין לאחר", כלומר נותן לשותפיו מקום ומתקשר עמם תוך נגינה.
ב-1986 ניגן עם ויין שורטר ומישל פטרוצ'יאני בשלישייה Power of Three אשר תקליטה והופעותיה זכו להצלחה רבה. שותף נוסף להקלטות ולהופעות של הול הוא רון קרטר. תקליטיו "Textures" ו- "By Arrangement" מ-1996 ו-1998 מציגים יצירות מורכבות המשלבות כלי קשת, כלי נשיפה ממתכת וקולות אנושיים. הול זכה על יצירותיו אלה בפרס "חוג מבקרי הג'אז של ניו יורק" (New York Jazz Critics Circle Award) למלחין הג'אז הטוב ביותר.
הול נודע כמורה ומחנך, בין תלמידיו ביל פריזל, פט מתיני ג'ואי ברון, סקוט קולי ועוד. הוא הוציא לאור מספר ספרי הדרכה ו-DVD ללימוד והכשרה בתחום. הול היה חבר סגל בבית הספר למוזיקה "ניו סקול" בניו יורק (New School for Jazz and Contemporary Music).
ב-10 בדצמבר 2013 נפטר הול בגיל 83 בשנתו.
יועצת הנקה

יועצת הנקה מתמחה בניהול הקליני של הנקה ומסייעות לאם ברכישת מיומנות ההנקה הנכונה, שכן זו אינה בהכרח מבוצעת היטב אינטואיטיבית.
יועצות הנקה עובדות לרוב בבתי חולים, מרפאות של רופאים או מיילדות, תוכניות לבריאות הציבור ובמגזר הפרטי. יועצות הנקה מוסמכות לתפקידן על ידי הוועד הבינלאומי לבוחני יועצי הנקה (IBLCE).
יועצות הנקה הן לרוב אחיות, דיאטניות, רופאות, מיילדות, תומכות לידה ועובדות סוציאליות שעברו הכשרה ובחינה להסמכה למקצוע, ותפקידם לסייע לאמהות משלב הטרום־לידה, דרך שלב ההנקה (בנושאים הקשורים לאם, לחלב ולתינוק) ועד לסיום ההנקה. 
הנקה היא פעולה שעלולה להיות מורכבת. לפעמים אין התאמה בין התינוק לשד, לפעמים יש בעיות פיזיולוגיות המונעות הנקה תקינה, כמו לשון קשורה של תינוק. הנקה לא טובה גורמת לכאבים ואף זיהומים בשד. יועצת הנקה תפקידה לאבחן את ההנקה, על מורכבותה ולייעץ בהתאם. תקופת משכב הלידה, היא תקופה לא קלה עבור האם, וקשיים בהנקה עלולים להיות מאוד מאתגרים לנשים, רגשית ופיזיולוגית. יועצת הנקה טובה יכולה להרגיע, ולעודד את האם המניקה, כמו גם לפתור את הבעיות הגורמות להנקה. נשים רבות נעזרות באיזה שהוא שלב ביועצת הנקה, כיוון שמדובר בתהליך מורכב.
בישראל, יועצות הנקה מאוגדות תחת האיגוד הישראלי ליועצות הנקה מוסמכות.
פרנץ פון היפר

ביוגרפיה

היפר נולד בבוואריה ב-13 בספטמבר 1863, לאנטון ולאנה. לאחר שסיים את לימודיו הצטרף באפריל 1881, בגיל 18, לצי הקיסרי הגרמני כקדט. היפר שירת על הפריגטות המשוריינות ניובה (Niobe) ולייפציג. בסתיו 1884 עלה היפר לדרגת קצונה, וכקצין שימש במגוון תפקידים בספינות טורפדו, עד פיקוד על שייטת של ספינות כאלה. ב-1903 מונה למפקד הסיירת המשוריינת פרידריך קארל. באוקטובר 1913 מונה היפר כמפקד שייטת סיירות המערכה הגרמניות. שייטת זו היוותה את כוחות הסיור של צי הים הפתוח, הצי העיקרי ועיקר עוצמתו של הצי הקיסרי, שנועד להתמודד מול הצי הבריטי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הוביל היפר את סיירות המערכה לכמה פשיטות על החוף הבריטי, החשובה שבהן הייתה הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי, בדצמבר 1914. בשל פשיטות אלה כונה היפר בבריטניה "רוצח התינוקות" (Baby Killer). ב-24 בינואר 1915 הופתע היפר על ידי הבריטים, בפיקודו של דייוויד ביטי: היפר ניסה לבצע פשיטה נוספת, אך הבריטים ידעו על כך מראש לאחר שפענחו את התשדורות הגרמניות, והיו מוכנים מבעוד מועד. הקרב שהתפתח נודע כקרב שרטון דוגר, ובו איבדו הגרמנים סיירת משוריינת אחת; סיירת מערכה אחת ניזוקה קשות. בצד הבריטי נפגעו שתי אוניות, אך לא הוטבעו. היפר הצליח להציל את רוב הכוח שבפיקודו, במיומנות ועם לא מעט מזל.
בקרב יוטלנד הצליחה השייטת בפיקודו של היפר להטביע שלוש סיירות מערכה בריטיות, ולהציל את עיקר הכוח הגרמני בעזרת מתקפת התאבדות על הצי הבריטי, מתקפה שבה נפגעו קשות רוב אוניותו של היפר, ואחת מהן טבעה בסופו של דבר. מבין ארבעת האדמירלים שפיקדו על הקרב (ג'ון ג'ליקו ודייוויד ביטי מן הצד הבריטי, ריינהרד שר והיפר בצד הגרמני), רק היפר נחשב על ידי ההיסטוריונים כמי שתפקד ללא טעות. זמן קצר לאחר הקרב העניק מלך בוואריה, המלך לודוויג השלישי, אות אבירות להיפר.
באוגוסט 1918 קודם היפר לדרגת אדמירל, וקיבל את הפיקוד על צי הים הפתוח, במקום ריינהרד שר, שהפך למפקד הצי. שֶר ומטה הצי היו נחושים בדעתם לנסות ולעשות ניסיון אחרון לתקוף את הצי הגדול הבריטי. כמו בתוכנית המקורית של יוטלנד, הרעיון היה למשוך את הצי הבריטי מנמליו; ואולם הפעם ימתין לו במארב כל צי הצוללות הגרמני. במקביל, ייצא צי הים הפתוח כולו לקרב מול הצי הבריטי, ללא התחשבות באבדות. המטרה הייתה להסב לבריטים אבדות קשות ככל האפשר לפני חתימת הסכם שביתת נשק; הקיסר והקנצלר לא ידעו על התוכנית, אם כי הקנצלר אמר מאוחר יותר שהיה מאשר תוכנית כזו. התוכנית נועדה להתבצע ב-30 באוקטובר, והייתה אמורה להיפתח בהפגזה של סיירות המערכה הגרמניות באזור תמזה והפגזה של צי הים הפתוח בפלנדריה. לאחר ההפגזות יצטרפו סיירות המערכה לצי הים הפתוח, וימתינו לצי הבריטי שהיה צפוי להגיע מבסיסיו בסקוטלנד. הגרמנים קיוו שאם יצליחו להסב לבריטים נזק כבד, יסייע הדבר לגרמנים בשיחות שביתת הנשק. 
ואולם, בשורות הצי הגרמני פשטה תסיסה נרחבת, שהפכה למרד גלוי עם קבלת ההודעה על המבצע המתוכנן. מלחים נטשו את האוניות במאותיהם, וצוותים רבים סירבו להפליג. המרד התפשט בכל הצי והיה חלק מנסיון המהפכה הקומוניסטית בגרמניה בתחילת 1919. היפר ושֶר נאלצו לוותר על תוכניתם; המלחמה הסתיימה, והגרמנים אולצו למסור את כל אוניותיהם לבריטניה, להסגר. זו הייתה משימתו האחרונה של היפר. מדינות ההסכמה תכננו לחלק ביניהן את האוניות כשלל מלחמה, אך הצוותים הגרמניים הטביעו את כולן.
היפר פרש מן השירות ב-30 בנובמבר 1918, ובילה את שארית ימיו באוטמארשן, ליד המבורג. הוא מת באלטונה ב-25 במאי 1932. אפרו הושב לעיר מולדתו לאחר מותו.
הסיירת הכבדה אדמירל היפר, שלחמה בשורות הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה, נקראה על שמו.
אנדריי טיחונוב

קריירה

טיחונוב אותר בידי מאמנה לשעבר של ספרטק מוסקבה, אולג רומנצב, בעת ששיחק בטיטאן ראוטוב. תוך זמן קצר הפך טיחונוב להיות שחקן מפתח של הקבוצה. טיחונוב היה שותף לזכייה ב-8 אליפויות ליגת העל הרוסית (1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000).
בשנת 2000 הגיע לישראל והושאל למכבי תל אביב לתקופה קצרה. בפברואר 2001 חתם בקריליה סובטוב סמרה. טיחונוב התאמן במועדון האנגלי סאות'המפטון, והשתתף במשחק ידידות אחד, אולם לא חתם  בקבוצה האנגלית. בשנת 2005 הוא עבר לחימקי, וב-2008 חזר לסמרה ושיחק במדיה עונה נוספת בודדת.
טיחונוב היה שותף לזכייה פעמיים במקום שלישי בליגה ופעמיים זכייה בגביע הרוסי. הוא זכה גם במספר תארים אישיים: כדורגלן השנה ברוסיה  לשנת 1996 (מטעם ספורט אקספרס ומגזין פוטבול) ו-4 פעמים הקשר השמאלי של העונה לפי העיתון הרוסי ספורט אקספרס (1996, 1997, 1998, 1999).
משחקו הראשון בנבחרת רוסיה היה בשנת 1996, במשחק ידידות נגד מלטה.  מאז ועד שנת 2000 שיחק טיחונוב 29 משחקים בנבחרת, בהם כבש שער אחד.
לאחר פרישתו החל לשמש כחלק מצוות האימון של ספרטק מוסקבה.