google/wiki40b huggingface dataset:
מודול פשוט

באלגברה ובתורת החוגים, מודול פשוט מעל חוג R הוא מודול M שאין לו תת-מודולים למעט מודול האפס ו-M עצמו. מודול האפס אינו נחשב פשוט. מן המודולים הפשוטים אפשר במקרים רבים לבנות את כל המודולים (בעלי סדרת הרכב סופית) מעל החוג.
כל מודול ארטיני מכיל תת-מודולים פשוטים. חוג המספרים השלמים, כמודול מעל עצמו, הוא דוגמה למודול שאין לו תת-מודולים פשוטים.

אפיון

כל מודול פשוט הוא ציקלי (כלומר, מודול מהצורה ), וכל מודול ציקלי איזומורפי למודול מהצורה  כאשר  אידיאל שמאלי של . המודול R/L פשוט בדיוק כאשר L אידיאל שמאלי מקסימלי (ולפי הלמה של צורן נובע מכאן שלכל חוג יש מודולים פשוטים). המאפס של R/L הוא האידיאל הדו-צדדי הגדול ביותר המוכל ב-L; לכן R חוג פרימיטיבי אם ורק אם יש לו אידיאל שמאלי שאינו מכיל אף אידיאל דו-צדדי.
קניין הגבהה

במשפט העברי, קניין הגבהה הוא סוג של קניין, ההופך אדם לבעלים של חפץ מסוים. קניין הגבהה תקף בכל המיטלטלין אך לא בקרקעות.
קניין הגבהה הוא תולדה של קנין משיכה, וגם הוא מורה על הכנסת החפץ לרשותו.

דיניו

הקניין נעשה בכך שמגביהו מהקרקע שלושה טפחים אך פחות מכך אינו מועיל מאחר שנחשב כמונח עדיין על הקרקרע מדין לבוד. ויש אומרים כי אף אם גרם לחפץ להיות בגובה שלושה טפחים, נחשב הדבר לקניין הגבהה, למרות שלמעשה לא הגביה את החפץ. דוגמה כזו נידונת במסכת בבא מציעא באדם המושך בגד מעמוד גבוה עליו הוא מונח, שהוא קונה אותו בקנין הגבהה. 
אך יש אומרים שדי בהגבהת טפח אחד בלבד מהקרקע או המקום שמונח עליו.
בתלמוד אמרו שקניין הגבהה קונה בכל מקום, בניגוד לקניין מסירה שניתן לקנות בו ברשות הרבים ובחצר שאינה של שניהם, וקניין משיכה קונה בסימטא (שיש לו רשות להניח שם את חפציו, בניגוד לרה"ר).
חפץ שדרכו בהגבהה אינו נקנה במשיכה או מסירה, אך בקניין הגבהה נקנה אף חפץ שאין דרכו בכך, מאחר שקניין הגבהה הוא קניין חשוב יותר.

נידונים

בתוספות דנו במקרה ואדם גורם לחפץ שיוגבה בדרך עקיפה כגון בקניית פיל על ידי ששם לו חפץ למעלה וגורם לו לקפוץ האם קונה מדין הגבהה.
יחסי אוקראינה–צרפת

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו באמצע המאה ה-11, כאשר בשנת 1048 משלחת דיפלומטית צרפתית נשלחה לקייב, כדי לקבל את ידה של אנה מקייב, בתו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, שהתחתנה בשנת 1051 עם אנרי, נסיך צרפת, בנו של רובר השני, מלך צרפת.
לאחר מכן כמעט ולא התקיימו יחסים מסוימים בין שתי המדינות. עם זאת, יש לציין את הגעתו של מפקד הזרוע הצבאית של בוגדן חמלניצקי לפונטנבלו באפריל 1645, ופגישתו עם הרוזן דה ברז'י שגריר צרפת בפולין, כדי לדון באפשרות של גיוס חיילים קוזאקים לצבא הצרפתי, ואכן, זה מ-2000 קוזאקים השתתפו במצור על דנקרק בשנת 1646, עם צבאו של נסיך קונדה.
עד לשנת 1918 היה שטח אוקראינה תחת שליטה אוסטרית ורוסית, אולם לאחר תבוסתם במלחמה בשנת 1918, נחתו חיילים צרפתים בנמל אודסה בדצמבר 1918, על מנת לתמוך בצבא הלבן בהתנגדותו לבולשביקים.
היחסים לא התחדשו עד דצמבר 1991 עם הכרזת העצמאות של אוקראינה, וב-3 ביוני 1992 נחתם בין המדינות הסכם הבנה ושיתוף פעולה הדדי. בעקבות אירועי המהפכה הכתומה שהתקיימו באוקראינה מנובמבר 2004 עד ינואר 2005, השתפרו היחסים בין שתי המדינות.

יחסים כלכליים

בשנת 2011 עם למעלה מ-2 מיליארד דולרים שהושקעו ויותר מ-300 חברות צרפתיות שפעלו באוקראינה, ניצבה צרפת במקום השביעי בהשקעות הזרות באוקראינה. היצוא הצרפתי לאוקראינה מוערך בשנת 2012 ב-1.058 מיליארד אירו. באותה השנה, היצוא אוקראיני אל צרפת הסתכם ב-539 מיליון אירו.
בשנת 1994 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הפרנקו-אוקראינית (CCIFU; Chambre de commerce et d'industrie franco-ukrainienne) בשם איגוד הקהילה העסקית הצרפתית באוקראינה, אשר בנוסף מבטיחה את הייצוג וההגנה של חברות צרפתיות באוקראינה, ומנסה לפתח סחר בין שתי המדינות.

יחסים דיפלומטיים

צרפת מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-2 קונסוליות בחרקוב ולבוב. מאידך, אוקראינה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז בלבד.
משה אונא

ראשית דרכו

אונא (Unna) נולד במנהיים שבגרמניה בשנת 1902, לאביו, הרב ד"ר יצחק אונא. אמו, גיטל (גרטרוד), הייתה בתו של הרב גדליה גויטין, רב בקרלסרוהה, נצר למשפחת מחבר "כסף נבחר". אחיו הם ברורית אונא ואביגדור אונא.
התחנך בגימנסיה, ולאחר מכן למד בבית הספר הגבוה לחקלאות בברלין ובבית המדרש לרבנים בברלין.
היה חבר בתנועת הנוער היהודי "בלאוּ-וייס (Blau Weiss; 'כחול-לבן'). בשנת 1919 שהה בהכשרה בהרמנסברג ובמיסינגורק.

פעילות חלוצית בארץ ישראל

ב-1924 היה ממייסדי ההכשרה הראשונה של "המזרחי", וניהל אותה, תחילה בכפר בצנרוד (Betzenrod) שליד פולדה, ואחר כך ברודגס שליד פולדה, עד שבסוף שנת 1927 עלה לארץ ישראל. בארץ עבד כפועל בפרדסים. הוא נשלח פעמיים לגרמניה, בשנים 1931 ו-1933. בשנת 1934 הצטרף לקיבוץ רודגס והיה פעיל בארגון ”עליית הנוער” הדתי. בשנת 1937 היה ממייסדי קיבוץ טירת צבי ותנועת הקיבוץ הדתי - תנועה שהיה חבר המזכירות שלה עד שנת 1974. בשנת 1941 עזב את טירת צבי ובשנת 1944 הצטרף לקיבוץ שדה אליהו.
בראשונה נשא את מרים, ונולדו להם שלושה ילדים. לאחר מכן התגרש, נשא את סבינה, ולהם נולדו ארבעה ילדים.
משה הוא דודו של יששכר אונא, פרופ' לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

פעילות פוליטית

אונא היה ציר באספת הנבחרים וחבר הוועד הלאומי בשנים 1940–1949. בשנת 1941 היה חבר סיעת "התנועה החקלאית". משנת 1942 היה חבר הוועד הפועל של תנועת ”הפועל המזרחי”, ועד שנת 1949 היה גזבר התנועה. היה מפעילי עליית הנוער וממייסדי כפר הנוער הדתי.
אונא נבחר לכנסת הראשונה מטעם סיעת חזית דתית מאוחדת (על אף שהיה מראשי המתנגדים להקמתה), וכיהן ברציפות עד הכנסת השישית מטעם סיעה זו וגלגוליה השונים (חזית דתית לאומית, הפועל המזרחי והמפד"ל). ב-26 בנובמבר 1956 היה אונא לחבר הכנסת הראשון שהעביר הצעת חוק פרטית.
אונא כיהן כסגן שר החינוך והתרבות בין 22 במרץ 1956 ל-1 ביולי 1958 (למעט הפסקה קצרה של שבועיים) וכיושב ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת בכנסות השנייה, החמישית והשישית.
היה מראשי סיעת למפנה והביע דעות יוניות. ב-1988 פרש מהמפד"ל, הצטרף למימד ונעל את רשימתה לכנסת.
משה אונא נפטר בט"ז באדר א' תשמ"ט.
יעל פוליאקוב

ביוגרפיה

פוליאקוב היא בתם של שוש ושל השחקן והקומיקאי ישראל (פולי) פוליאקוב, ומשפחתה ממוצא אפגני והונגרי. את נעוריה, בין השנים 1992 -1994, העבירה בלהקת "צעירי תל אביב", והופיעה בסדרות הלהקה, "לא כולל שירות" ו"תלויים באוויר", בערוץ הראשון.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת חיל החינוך.

קריירה

בשנת 1998 זכתה לחשיפה ראשונה כבוגרת, בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הדרמטית "משפחה וחצי" בטלוויזיה החינוכית, שגילמה במשך שלוש עונות. במקביל, באותה השנה הנחתה את "סטגדם" בקשת בערוץ 2.
ב-2003 כיכבה פוליאקוב בסדרה ההומוריסטית "אחד העם 1" ב"רשת" בערוץ השני, והשתתפה בתוכנית "מישהו מטפל בכם" בערוץ "החיים הטובים". בשנת 2004 השתתפה כקומיקאית בתוכניות "כל לילה עם אסף הראל" ו"דובל'ה עולמי" בערוץ 10, ושיחקה בסדרה "ראש גדול" ביס. ב-2007 שיחקה פוליאקוב בסרט הקולנוע "אין לה אלוהים" של יעקב גולדווסר. באותה שנה זכתה לחשיפה משמעותית, כשעלתה ב"רשת" של הערוץ השני הסדרה "הכל דבש", אותה יצרה וכתבה (בשיתוף עומר תדמור), ובה מככבת בתפקיד הראשי, המבוססת על חייה וחיי משפחתה, ולצדה כיכב אביה, ישראל פוליאקוב. בסוף אותה השנה פוליאקוב הוכתרה במקום הראשון כ"אשת השנה בטלוויזיה" של שנת 2007 על ידי המגזין רייטינג. 
בשנת 2009 השתתפה בעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה "פעם בחיים" ששודרה ב-yes stars ישראלי, ובה נשלחה ביחד עם דורית בר אור למנזר מריה מגדלנה בהר הזיתים שבירושלים.
בשנת 2010 עלתה לאוויר עונת המשך לאחד העם 1, "אחד העם 101", שבה פוליאקוב שבה לגלם את דמותה של שולה נמירוביץ-נמיר, אשת חברה גבוהה. בנוסף,  בשנת 2012 הנחתה את תוכנית השידוכים "סינגלס" בערוץ הוט קומדי סנטרל, לצד עידו רוזנבלום.
בשנת 2013 שיחקה תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מקימי", ובה גילמה את דמותה של עלמה, שדרנית רדיו, המבוססת על דמותה של נעה ירון דיין.
בראיון למוסף "זמנים מודרניים" של ידיעות אחרונות לכבוד חג השבועות 2011 חשפה פוליאקוב את דעותיה הפוליטיות הימניות והצהירה על חוסר נכונותה לוותר על חלקים מארץ ישראל. פוליאקוב סיפרה גם באותו ראיון על אמונתה באלוהים ועל רצונה לשלב ערכים מסורתיים במשפחתה לכשתקימנה. פוליאקוב השתתפה בעונה ה-11 של "ארץ נהדרת", יחד עם שותפה, הקומיקאי אילן פלד (איתו שיתפה פעולה עוד באחד העם 1), כחלק מסדרת מערכונים הנקראת "להקת ארבע". אולם, הפינה ירדה אחרי שלוש תוכניות בלבד לאחר שלא התקבלה יפה בקרב קהל הצופים.
בשנת 2015 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולשי ספות", לצד אחיה הגדול איתמר פוליאקוב. בשנת 2016 הופיעה בסדרה "פוליאקובים" לצד משפחתה. בשנת 2017 עלתה העונה השנייה לסדרה "פוליאקובים".

חיים אישיים

לפוליאקוב בן מנישואיה הראשונים לעופר זר.
בסוף 2008 החלה לנהל זוגיות במשך כחצי שנה עם הזמר רן דנקר.
ב-2014 נישאה בשנית, לאיש העסקים אלעד מילוא, הצעיר ממנה בשש שנים. לזוג שתי בנות. הם מתגוררים בתל אביב.
שעורת התבור

תיאור הצמח

שעורת התבור היא צמח דגני חד-שנתי, שגובהו עד 100 ס"מ. שיבוליו גדולות, דו-טוריות, המתבלטות במלענים ארוכים בעלי זיזים. השיבולת בנויה משלישיות של שיבוליות, היושבות לסירוגין על ציר השיבולת. בכל שיבולית יש פרח יחיד, ובבסיסה שתי גלומות צרות, דמויות זיפים. רק השיבולית האמצעית בכל שלישייה פורייה, והיא מצוידת במלען ארוך מאוד, בעל זיפים קצרים הפונים כלפי מטה. הפרי הוא גרגר גדול יחסית (8 מ"מ ויותר), המעורה במוצי הפרח. 
עם ההבשלה, ציר השיבולת מתפרק ליחידות תפוצה דמויות חץ. כל יחידה מורכבת משלישיית שיבוליות (רק האמצעית פורייה), הנופלת לקרקע וחודרת לאדמה. זיזי המלען מכוונים כלפי מעלה וכך נשמר כיוון התנועה כלפי מטה. הפריחה בסוף חודש מרץ ותחילת אפריל, וההבשלה בחודשים אפריל-מאי. במשך הקיץ הזרעים טמונים באדמה, שם הם שמורים משריפות ומבעלי-חיים.

בית גידול

תפוצתו של המין היא באגן המזרחי של הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בחבל הים-תיכוני (למעט חולות ומלחות) מרום של 400- מטר בים המלח עד לרום 1400 מטר במדרונות החרמון. בחבל זה הוא מגיע לעיתים קרובות (במיוחד כשנמנעת רעיית יתר) לתפוצה רצופה ולבניין אוכלוסיות צפופות ועשירות. הוא בולט כצמח חלוץ של בתי גידול משניים כגון חלקות בור, צידי דרכים, שדות נטושים ושולי שדות, ולעיתים אף פולש לשדות מעובדים.
הצמח חודר גם לצפון הנגב ולמרכזו ולמדבר יהודה, אך שם התפוצה מקוטעת מאוד ומוגבלת לוואדיות ולבתי גידול הנהנים מתוספת מי נגר ושטופים יחסית ממליחות.

שונות מורפולוגית-גאוגרפית

מין זה מראה בארץ שונות מורפולוגית וגנטית גדולה. באדמות הבזלת והטרה רוסה בגליל ובמורדות הגולן הפונים לכנרת, גדלים טיפוסים גדולים במיוחד, ששיבוליהם מגיעות לאורך של 35 ס"מ ויותר. טיפוס קטן, ששיבוליו הן כמחצית מאורך זה, מצוי בדרום עמק בית שאן. במדבר יהודה ובנגב שכיחים טיפוסים בעלי מלענים קצרים. ביהודה, בשומרון ובגליל המזרחי ישנם טיפוסי 'ביניים'.
רנה לימה

קריירה

לימה, בוגר מחלקת הנוער של קבוצת ריבר פלייט, ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט ב- 23 בנובמבר 2003 במשחק הליגה מול צ'קריטה ג'וניורס. הוא שיחק בשורותיה 46 משחקי ליגה והיה שותף לזכייה באליפות הקלאוסורה בשנת 2004. לימה השתייך גם לסגל הנבחרות הצעירות של ארגנטינה אך פציעה שעבר בלמה את התקדמותו.
מינויו של דייגו סימאונה למאמנה של הקבוצה הביא להכללתו ברשימת ההעברות. לימה, שכרטיסו שייך בין היתר לאיש העסקים הישראלי פנחס זהבי, היה מבוקש על ידי מספר קבוצות מהליגה הארגנטינאית ומרחבי דרום אמריקה אך לבסוף בחר להגיע בהשאלה עם תום העונה למכבי חיפה, שקיבלה גם את האפשרות לרכוש את כרטיסו בתום העונה.
ב-4 באפריל 2008, לאחר שסבל מכאבים במשך מספר ימים, נבדק לימה בבית החולים רמב"ם והתגלה כי לקה בסרטן. בעקבות מחלתו עזב לימה את ישראל וחזר לארגנטינה, שם הוסר הגידול מגופו. לאחר שהוסר הגידול ולימה החלים, הוא עבר לשחק בחימנסיה לה פלאטה. לאחר מכן עבר לחימנסיה חוחוי ומשם לארחנטינוס ג'וניורס. לאחר מכן שיחק לימה גם בקבוצת פניקס מאורוגוואי ובקבוצות נוספות בארגנטינה, ובשנת 2012 עבר לשחק בצ'ילה.
משחק מרובה משתתפים

משחק מרובה משתתפים (באנגלית: Multiplayer) הוא משחק וידאו בו משתתפים מספר שחקנים בו זמנית. 
היות שבמרבית המשחקים תנאי זה מתקיים, נהוג לציין משחק כמרובה משתתפים בהקשר של משחקים שעוצבו במקור לשחקן יחיד, כגון משחקי וידאו. משחקי וידאו החלו כמשחקים טקסטואליים לשחקן בודד, טרם פיתוח והפצה של טכנולוגיות רשת, ועד היום משוחקים בעיקר על ידי שחקן בודד מול הווידאו. החל בפריצתה המסחרית של טכנולוגיית ה-www כחלק מהאינטרנט (לערך 1994) החל פיתוח ושיווק של משחקי וידאו עם פן ריבוי משתתפים, שאפשרו למספר שחקנים ידוע מראש (לרוב 2-7) לשחק יחדיו על גבי שרת משחק. מאוחר יותר, עם פיתוח טכנולוגיית גלישה מהירה בפס-רחב (DSL, ISDN וכדומה) פותחו משחקי רשת המוניים, ללא הגבלה קשה על מספר השחקנים המקסימלי מלבד מגבלות השרת, שהועלו מדי מספר שנים.
איה מירון

איה מירון (נולדה ב-1969) היא אוצרת לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל ומרצה לתולדות האמנות.

ביוגרפיה

איה מירון נולדה בשנת 1969 בירושלים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 למדה תולדות האמנות בישראל ובארצות הברית. בשנת 1993 החלה לעבוד במוזיאון ישראל, בתחילה באגף הנוער, והחל משנת 2005 היא משמשת כאוצרת במחלקה לאמנות ישראלית. בין התערוכות שאצרה "בתים של אחרים: וידאו וצילום ישראלי" (2008), "החיים הוראות שימוש" (2011), "טמיר ליכטינברג: עסקת חבילה", "עידו מכאלי: שטיח בנק הפועלים" (2015), "1965 היום" (2015) ואת התערוכות הרטרוספקטביות "גדעון גכטמן, 2008-1942" (2013) ו"אפרת נתן: סיד וזפת" (2016), "גיל מרקו שני: אוטובוסים" (2018), "אורן אליאב: היעלמותה של לוקרציה" (2018). החל משנת 1999 היא מרצה ביחידה ללימודים כלליים של המרכז הבינתחומי הרצליה.
בן זוגה הוא האמן אוריאל מירון.
יצחק רייך

ביוגרפיה

נולד בחדרה למרדכי ולתמר רייך. למד בישיבת היישוב החדש, ומשם המשיך לישיבת איתרי בירושלים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת בית מאיר בבני ברק. היה פעיל בהקמתו של עיתון יתד נאמן, וניהל בו את תחומי ההפצה, הגבייה והמנויים בשלוש השנים הראשונות להקמתו. בסוף שנות ה-80 היה עוזרו, באופן לא־רשמי, של מנחם כרמל בניהול רשת בר-כל (שנקראה אז "צרכניית דגל התורה", ולאחר מכן "ברכת הארץ"). 
בשנות ה-90 שימש ראש לשכתו של ח"כ משה גפני בתקופת כהונתו כסגן שר הדתות. כאשר התפטר גפני כחלק מרוטציה, פרש גם רייך מהמשרד והחל לעבוד באופן רשמי בהנהלת הרשת.
בשנת 1994 עבר להתגורר ברכסים בעידוד הרב שך, כדי לשמש כמזכיר המועצה ומנהל תיק החינוך במועצה, תפקיד אותו מילא כעשר שנים. בשנת 2003 נבחר לראשות המועצה כנציג דגל התורה. 
בבחירות בשנת 2008, בעקבות הסכם רוטציה עם נציג מפלגת ש"ס, דן כהן, לא התמודד לכהונה נוספת ומונה כממלא מקום ראש המועצה וסגנו בתואר. לאחר עזיבתו את ראשות המועצה חזר לרשת בר־כל בה פעל להקמת סניפיה בצפון הארץ. 
ביולי 2009 מונה לעוזרו של יו"ר ועדת הכספים משה גפני ויועצו הפרלמנטרי. זמן קצר לאחר מכן עבר לשמש כמנכ"ל רשת גני ילדים של אגודת ישראל. 
בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2013 נבחר שוב לראשות המועצה. שנה לאחר מכן, בסוף 2014 עזב את תפקידו כמנכ"ל הרשת עקב בעיית כפילות תפקידים, והוחלף על ידי ישראל גולומב. בבחירות 2018 נבחר שוב דן כהן לראש המועצה, ורייך מונה לסגנו.
ב-17 בפברואר 2019 הוצב במקום השביעי ברשימת דגל התורה לבחירות לכנסת העשרים ואחת ובכך במקום ה-14 ברשימת יהדות התורה אך לא נכנס לכנסת.
סטוויסקי

תולדות היישוב

סטוויסקי נזכרת מראשית המאה ה-15, עת הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1688 הוענקו ליישוב זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1870, בעקבות מרד ינואר, והושבו לו בשנת 1921 תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי סטביסק

קהילה יהודית מאורגנת ועצמאית התקיימה בעיירה מהמאה ה-17, ובשנת 1813 נחנך בה בית כנסת חדש. בראשית המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,554 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה 1,920 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בין רבני העיירה נודעו: הרב חיים אריה לייב מישקובסקי, שכונה על שם היישוב "ר' חיים לייב סטוויסקר", הרב אברהם יואל אבלסון הרב ראובן כץ והרב האחרון לפני המלחמה הרב נחמן שמואל וסרמן.
בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולוטוב הועברה העיירה לשליטה סובייטית באוקטובר 1939. עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, נמלטו מהעיירה צעירים יהודים מזרחה, ורבים מהם נהרגו כתוצאה מהפצצות הגרמנים. עד לכניסת הגרמנים לעיירה פרעו הפולנים המקומיים ביהודי היישוב, ורצחו כמה מהם.

פוגרום סטוויסקי

עם כניסת הגרמנים לעיירה ב-27 ביוני 1941, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודיה. בשבוע הראשון של יולי 1941, ביום שכונה יום הדמים, הקצו הגרמנים לפולנים המקומיים ולאיכרי הסביבה 20 שעות לערוך פוגרום ביהודי היישוב. באותו יום רצחו הפולנים בנשק קר כ-300 יהודים מהעיירה בבתיהם, ובהם זקנים וילדים, תוך התעללות פומבית ביהודי העיירה בכיכר השוק בה. עדי ראייה לטבח דיווחו על מעשי זוועה שבוצעו ביהודים, ובהם ביתור בטניהן של נשים הרות וכריתת ראשי תינוקות.
את המעשים הללו צילמו הגרמנים, ולאחר מכן הציתו את בית הכנסת המקומי, והשליכו לתוכו את רב הקהילה, הרב נחמן שמואל וסרמן. באותם ימים ביצעו הפולנים פוגרומים אכזריים גם במספר יישובים סמוכים לסטוויסקי, ובהם ידוובנה, וונסוש ורדזילוב.

השמדת הקהילה

ב-15 באוגוסט 1941 פשטו על העיירה אנשי גסטאפו, ורצחו צעירים יהודים רבים ממנה בסמוך לכפר מנטוויצה, וכ-500 ילדים וזקנים יהודים ביער קישילניצה. לאחר האקציה, רוכזו כ-60 יהודים בעלי מקצוע ובני משפחותיהם שהושארו בעיירה בגטו בן כמה בתים שהוקם בה, אשר על יושביו הוטלו תשלומי כופר, והם הועסקו בעבודות כפייה. מעת לעת רצחו הפולנים יהודים מגטו זה.
ב-2 בנובמבר 1942 הועברו באלימות כל יושבי הגטו שבעיירה למחנה הריכוז בוגושה, בו מתו רבים מהם ברעב וממחלות. לאחר מכן, נערכה ביהודי המחנה סלקציה, בה נורו החולים, והיתר שולחו למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ. יהודים בודדים מהעיירה שהצליחו להימלט מהאקציות הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה.
מכ-2,000 יהודי העיירה שרדו את השואה בודדים, ואלו לא שבו להתגורר בה, לאחר שהותקפו עם שובם בידי פולנים לאומנים.
אחד השרידים  הבודדים מסטאוויסק הוא הרב יצחק וסרמן מתלמידי החזו"א וראש ישיבת אהל יעקב בבני ברק- בנו של הרב נחמן שמואל וסרמן (הרב של סטאוויסק בזמן המלחמה ורבו האחרון של גטו לומזה).
אורם קלארק

ביוגרפיה

קלארק נולד בכלכותה ובגיל 25 נשא לאישה את אלפרידה רוזוולט, נכדתו של ג'יימס אלפרד רוזוולט, דודו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.

הוא למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד, הוסמך לעריכת דין בשנת 1906 ועבד עבור התובע הכללי של בריטניה סר ג'ון סיימון במשך כשמונה שנים. בשנת 1914, ככל הנראה בהמלצתו של סיימון, מונה קלארק ליועץ המשפטי של השער הנשגב של קונסטנטינופול. במהלך עבודתו שם ייעץ למשרד בנושאי מודרניזציה של מערכת המשפט הטורקית, עבודה שנקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915, לאחר תקופה קצרה עם משפחתו בניו יורק, חזר קלארק לבריטניה כדי להתגייס למאמץ המלחמתי. הוא הוצב ביחידת ארטילריה בצרפת והוצב מחדש במהלך המלחמה בקהיר, שם שירת עד לתום הקרבות בשנת 1918. משנכנסה לתוקפה הפסקת האש ובשיחות השלום החלו מסתמנים גבולות חלוקת המנדטים במזרח התיכון, עלה הצורך במשפטן שינסח במהרה מעין 'חוקה' או מערכת משפטית בארץ ישראל. מאחר שהכוחות בפיקודו של גנרל אלנבי  גירשו את הטורקים מפלשתינה, השטח היה למעשה תחת כיבוש צבאי, ומשימת הסדרת המערכת המשפטית הוטלה על הצבא. קלארק, שהיה אז בדרגת רב-סרן, היה האדם בעל הניסיון הרלוונטי באזור, והוא הועבר באופן מיידי לירושלים והחל לעבוד על הפרויקט.
לפי חוקר המשפט הישראלי נתן ברון, קלארק עמל בתנאים קשים, לבדו, מבלי שיוכל להתייעץ עם אף גוף או אדם, והשלים את המשימה בתוך חודשים בודדים. משרדו של קלארק בירושלים היה ממוקם במגרש הרוסים, על קרקע שנמכרה לכתר הבריטי על ידי השלטון החדש במוסקבה לאחר מהפכת 1917. במתחם זה קבע קלארק את משכנו של בית המשפט העליון, ושם הוא נותר עד לחנוכתו של המשכן החדש בשנת 1992. קלארק הגדיר את ערכאות המשפט, ייסד את החלוקה האזורית של בתי המשפט ומינה שופטים בכל רחבי הארץ, תוך הקפדה על מתן ייצוג לקהילות היהודיות, הערביות והבריטיות.
בספטמבר 1918 הכריעו אותו דיכאונות ועומס העבודה ובריאותו החלה מתרופפת. הוא התפטר משירות לאחר שלקה במלריה וחזר לביתו שבאנגליה. בשנת 1921 הוענק לו תואר אצולה בשל 'תרומתו הגדולה למנהל המשפטי בטריטוריות הכבושות'. את המשך הקריירה שלו העביר במשרד האוצר הבריטי.
מולון לאבה

מוֹלוֹן לאבֶּה (ביוונית Μολὼν λαβέ, מבוטא מולון לאבֶה ביוונית מודרנית, בתרגום בוא קח) - ביטוי שמיוחס למלך ספרטה לאונידס הראשון.

הביטוי משמש כמוטו של הארמייה היוונית ה-1 ושל הפיקוד המרכזי של כוחות המיוחדים בצבא ארצות הברית. הביטוי מהווה דוגמה לשפה לאקונית.

הביטוי

לפי האגדה הביטוי נאמר בנסיבות הבאות. בזמן פלישת קסרקסס מלך פרס ליוון, הוא שלח שליח למלך ספרטה עם דרישה "תניח את הנשק". לאונידס ענה בצורה לאקונית - "בוא קח".

שימוש מודרני

הביטוי המפורסם היה בשימוש בסרטים 300 ו-300 ספרטנים .
בתקופה המודרנית הביטוי באנגלית "Come and take it" היה בשימוש בזמן המהפכה הטקסנית.
אשרף ארמאן

תהליך היצירה

ארמאן מעיד כי הוא זקוק לדממה מוחלטת כאשר הוא מצייר וכך הוא מרגיש שהוא "נכנס" אל תוך הציור שלו.
הציורים הראשונים של ארמאן כילד היו קווים ששרטט בחול, אבל כבר בגיל שש הוא עבר לנייר ועפרון ואחר כך לצבעי שמן, ומאוחר יותר לצבעי אקריליק.
לרוב הוא ממשש את מושא ציוריו בשלב הראשון, לאחר מכן הוא יוצר בעזרת חֶרֶט ברייל את קוי המתאר לציור וכאשר הוא מרוצה הוא מתחיל במלאכת הצביעה עצמה.
לעיתים הוא מניח גבולות המשמשים כקוי מתאר בעזרת רצועות גבס.
הוא מחכה כיומיים לאחר שהוא שם כל צבע, על מנת שהצבע הקודם יתייבש.
שיטה זו היא ייחודית לארמאן אשר גם לימד את עצמו לצייר לפי חוקי פרספקטיבה.
כדי לצייר דיוקן, הוא משתמש בתצלום, כך צייר, בין השאר, דיוקן של ראש הממשלה והנשיא.
הוא מבקש מאדם רואה לעבור בעפרון על קווי המתאר ואז הוא הופך את נייר הצילום, ממשש את הקווים בידו השמאלית ומצייר את מה שלמדו אצבעותיו עם ידו הימנית.

ארמאן ומחקרים אקדמים

בשנת 2004 הוא היה מושא למחקר על יכולות התפיסה האנושית באוניברסיטת טורונטו שבקנדה המחקר נערך על ידי הפסיכולוג ג'ון קנדי.
קנדי הניח לפני ארמאן שורה של חפצים: קובייה, חרוט וכדור וביקש ממנו לצייר אותם כמה פעמים, כאילו שבכל פעם הוא רואה את העצמים מזווית שונה - מימין, משמאל, מהצד הנגדי והתבקש לצייר שורה של כוסות המשתרעת עד האופק. קנדי מספר שנשימתו נעתקה לנוכח ציוריו של ארמאן המציגים פרספקטיבה מושלמת, כזאת שגם אנשים רואים היו מתקשים להעביר אל הנייר. הוא שרטט סדרה של רישומים בהם הקוביה נראית בכל פעם מזווית שונה וביטא תפיסת תלת ממד מפתיעה. 
ב-2008 חוקרים מאוניברסיטת הרווארד, אלוורו פסקל-ליאוני והישראלי, ד"ר אמיר עמדי סרקו את המוח של ארמאן בשעה שהוא ממלא משימות, סריקה שממפה פעילות חשמלית בחלקיו השונים של המוח. הוטל עליו לצייר עצמים שאותם הוא מדמיין ואחרים שמישש ביום הקודם והעלה בזכרונו. החוקרים רצו לראות האם הקורטקס הוויזואלי, האזור בקליפת המוח שידוע כאחראי על עיבוד מידע חזותי, יכול לשנות יעוד ולטפל במידע שאינו נובע מראיה. כיום ידוע שאצל קוראי ברייל אזורי הראייה במוח הפכו לפעילים במילוי משימות הקשורות בזיכרון מילולי.
כאשר ארמאן נזכר במה ש"ראו" אצבעותיו, קורה לו מה שקורה במוחות של אנשים רואים, כשהם נזכרים בדימוי חזותי - הקורטקס הוויזואלי עובד, אומנם ברמה פחותה בהרבה בהשוואה לאדם רואה. אך כשארמאן מתחיל לצייר את מה שנגלה לאצבעותיו, רמת הפעילות בקורטקס הראייה שלו מזנקת מעלה, ממש כפי שזה מתרחש במוח של אדם רואה כאשר עיניו נתקלות במראות חדשים והמידע מעובד במוח.
זמן אוניברסלי מתואם

זמן אוניברסלי מתואם או UTC (באנגלית: Coordinated Universal Time; בצרפתית: Temps Universel Coordonné) הוא השעון הבסיסי בעולם שלפיו נמדדים ומתואמים השעונים במדינות השונות. אזורי זמן מסביב לעולם מתוארים ביחס לשעון הזה. לדוגמה: השעון בישראל הוא UTC+2 בחורף, ו-UTC+3 בשעון הקיץ.
שמו הקודם והנפוץ של ה-UTC הוא GMT - Greenwich Mean Time או בעברית שעון גריניץ' (מילולית: השעה הממוצעת בגריניץ'). שינוי השם נובע משתי סיבות. ראשית כדי לא להשתמש בשמו של מקום מסוים מכיוון שהמדידות נעשות על ידי מספר גורמים בינלאומיים. שנית, עם המעבר ל-UTC הזמן החל להימדד על ידי שעונים אטומיים ולא באמצעות צפייה בגרמי השמיים, כפי שנעשה במאות השנים שקדמו. על אף שינוי השם ושינוי שיטת המדידה, UTC עדיין מבוסס על השעה הממוצעת בקו האורך 0° העובר במצפה הכוכבים הישן של גריניץ'. ראשי התיבות UTC נוצרו כפשרה בין ראשי התיבות באנגלית (CUT) וראשי התיבות בצרפתית (TUC).
בהקשרים תעופתיים וימיים, לרוב נקרא זמן UTC "זמן זולו" - Zulu time, והשעה מצוינת בתוספת Z: למשל השעה 23:20 UTC ב"זמן זולו" תיכתב כ-2320Z.
אפילו לא שגוי

"אפילו לא שגוי" (מאנגלית: "Not even wrong") הוא ביטוי מתחום הפילוסופיה של המדע, המפגין זלזול ברעיון מדעי, אשר לא ניתן להפריכו במובן הפופריאני, או שאינו מגובש דיו כדי להפיק בעזרתו תחזיות מדעיות על אודות העולם הגשמי. דהיינו, הביטוי מתאר רעיון שגם אם על פניו נשמע כי הוא בעל משמעות, מבחינה מדעית הוא חסר כל משמעות מעשית. טביעת הביטוי מיוחסת לוולפגנג פאולי, מראשוני הפיזיקאים של מכניקת הקוונטים, שהיה ידוע בביטוייו השנונים להתנגדויות לחשיבה מדעית שגויה או מרושלת.
חבר הציג לו מאמר מאת פיזיקאי צעיר, שחשד כי הוא אינו בעל ערך רב, אך רצה לשמוע את דעתו של פאולי בעניין. פאולי העיר בצער "זה אפילו לא שגוי".
— ביוגרפיה, רודולף פיירלס
הצהרות שאינן אפילו שגויות עשויות להיות בנויות היטב, אך אינן מתייחסות לדבר מה פיזיקלי או מוחשי. לדוגמה, ההצהרה "נשמות הן בנות־אלמוות" היא אפילו לא שגויה כיוון שהמושג "נשמה" אינו מוגדר היטב במונחים אמפיריים מוחשיים. הצהרות אחרות עשויות להיות לא יותר מבליל מילים חסר משמעות, דוגמת הביטוי "רעיונות ירוקים חסרי-צבע ישנים בזעם" מאת הבלשן נועם חומסקי. 
טענות פסאודו-מדעיות עשויות להיות "אפילו לא שגויות". אך לא כולן כאלו. חלקן דווקא כן הופרכו בכלים מדעיים וחלקן נכונות כשלעצמן, אך מצורפות אל טענות אחרות, שאינן נכונות, חסרות יכולת בדיקה מדעית או חסרות משמעות לחלוטין.
עננות אורוגרפית

בישראל

הדוגמאות המוכרות ביותר בישראל להיווצרות עננות אורוגרפית הן ברכס הרי יהודה וברכס הגלבוע. אוויר לח הנע מכוון הים התיכון מתגבש לעננים הממטירים כמות מעטה יחסית של גשם בהמשך דרכם ממישור החוף לאזור השפלה ואת כמות הגשם הרבה ביותר הם מורידים על המפנה המערבי של הרכסים. מעבר לקו פרשת המים של הרכסים וכתוצאה מהפרש הגבהים שלהם למדבר יהודה ולבקעת הירדן, חל תהליך משמעותי של התחממות והתאדות טיפות מים וכמות המשקעים שנותרת בעננים כשהם מגיעים למדבר ולבקעת הירדן מועטה מאד במדרונות המזרחיים שלהם ביחס לאלה שבמדרונות המערביים.
כדורגלן השנה באוקראינה

כדורגלן השנה באוקראינה (ברוסית:  Лучший игрок чемпионата Украины по футболу) הוא פרס שנתי המחולק על ידי העיתון האוקראיני "הקבוצה" (Команда) לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל האוקראינית.
הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה המונהגת על ידי העיתון. בהצבעה משתתפים 240 שחקנים מליגת העל האוקראינית (15 שחקנים מכל קבוצה) וכן מאמנים של כל אחת מהקבוצות בליגה.
הפרס מוענק החל משנת 1995 ויכול להיות מוענק לכל שחקן בליגת העל ללא קשר לאזרחותו.