google/wiki40b huggingface dataset:
אנלפריל

מנגנון התרופה

התרופה פועלת על ידי עיכוב ACE. אנזים זה הופך את ההורמון אנגיוטנסין 1 לאנגיוטנסין 2 - הורמון שגורם לכיווץ כלי הדם וכן להפרשת אלדוסטרון מהאדרנל. פעולות אלו גורמות להעלאת לחץ הדם. חסימת האנזים מונעת את הפיכת אנגיוטנזין 1 ל-2, מה שגורם להורדת לחץ הדם, הפרשת הפחתת אלדוסטרון, העלאת מתונה של אשלגן בדם וכן איבוד נתרן ונוזלים בשתן (-מוריד את נפח הדם). בנוסף, התרופה מעלה ייצור של פרוסטגלנדינים, דבר שייתכן שעוזר להורדת לחץ הדם. התרופה משפרת אי ספיקת לב על ידי הורדת התנגודת הפריפרית, וכן הי מפחיתה את ה-Afterload וה-Preload.

שימוש רפואי

ניתן דרך הפה לטיפול יחידי ביתר לחץ דם או בשילוב עם תרופות נוספות להורדת לחץ דם, כמו משתנים מסוג תיאזידים. משמש לטיפול באי ספיקת לב אקוטית או כרונית, חוסר תפקוד אסימפטומטי של חדר שמאל (LVD). ניתן בצורה פרה אנטרלית כאשר אין אפשרות לתת דרך הפה. התרופה הוכחה במגנה על תפקוד הכליות במקרים של לחץ דם, אי ספיקת לב וסוכרת.

קונטרה אינדיקציות

התרופה אסורה לנשים בהריון. השימוש בתרופה אסור במקרה של אלרגיה לאנלפריל וכן במקרים של היסטוריה של אנגיואדמה תורשתית או אידיופתית. במקרה של תפקודי כליה לא תקינים, ירידה בנפח הדם והנקה, יש להשתמש בזהירות.

תופעות לוואי

תופעת הלוואי הנפוצה ביותר של התרופה היא העלאת רמת הקריאטינין בסרום (20%). תופעות לוואי נפוצות אחרות הן סחרחורות (2-8%), תת-לחץ דם (1-7%), התעלפות (2%) ושיעול יבש (1-2%). תופעת הלוואי הרצינית ביותר של התרופה היא אנגיואדמה (0.68%) באזור הפנים והשפתיים, שעלולה לסכן את דרכי הנשימה של החולה. למרות שהיא יכולה להופיע בכל שלב, היא נפוצה יותר בתחילת השימוש בתרופה.

היסטוריה

אנלפריל פותחה על ידי MSD והוכנסה לשימוש ב-1981.
תוקף הפטנט של MSD פג ב-2000, ומאז נפתח פתח ליצרנים גנריים.
AGM-84 SLAM

ה-SLAM המקורי

ה-SLAM המקורי היה, בניגוד ל-SLAM-ER החדיש, דומה יותר לAGM-84 הרפון שממנו הוא פותח,
אך היה מעט ארוך יותר.
ה-SLAM המקורי היה דומה יותר להרפון מכיוון שנעשה שימוש רב בחלקים ובמערכות של ההרפון ב-SLAM,
בכך נחסך כסף רב בפיתוח הטיל ואף איפשר פיתוח מהיר שלו שנעשה בכמה שבועות בלבד.
למעשה הטיל פותח בזמן מלחמת המפרץ הראשונה כדי לענות על צורך מידי בטיל שיוט מתקדם וארוך טווח.
על מנת לשגר את ה-SLAM יש צורך במטוס משגר ובמטוס אחר שישמש כתחנת קשר אל הטיל על מנת
לכוון אותו אל המטרה.

SLAM-ER

ה-SLAM-ER (ראשי תיבות של Standoff Land Attack Missile - Expanded Response)
הוא הגרסה המתקדמת והחדישה של ה-SLAM המקורי אשר מציגה מספר שיפורים לעומת ה-SLAM ופותחה על ידי בואינג.
ה-SLAM-ER מסוגל לתקוף ולפגוע במטרות יבשתיות וימיות, עומדות ונעות, בצורה אוטומטית בטווח ארוך של מעל 240 קילומטרים בעזרת הנחיית GPS וחיישן תת-אדום הדמאתי מתקדם,
בנוסף לכך, המטוס המשגר יכול להנחות את הטיל ידנית באוויר.
מחירו של SLAM-ER בודד הוא 500,000$.
נגיד ש...

עלילת הספר

גיבור הספר הוא ילד בגיל הגן בשם תור. הגן נמצא בקצהן של מדרגות היוצאות מביתו. כל פעם מחדש תור מתקשה לעלות על המדרגות הרבות והדרך אל הגן אינה קרובה לסיומה. תור, שאינו מרגיש בנוח עם הדרך הקשה, נוהג להפעיל את דמיונו ולשחק ב"משחק החלומות" בו הוא משתמש במילות-קסם: "נגיד ש..." ומכאן שם הספר. בכל פעם הוא משנה את המשך המשאלה עקב הדבר אותו הוא מוצא בדרכו. בסיפור הוא פוגש בפעם הראשונה בחיפושית משה-רבנו ומדמיין שהוא עף עליה לגן, בפעם השנייה הוא פוגש בחתול מנומר ומדמיין שהחתול הוא למעשה נמר מטיל-אימה הנאמן לתור השולט בו ובפעם השלישית הוא נתקל בשלולית רחבה ומדמיין שהיא למעשה ים-סוף והוא עצמו צוללן. המקרה הרביעי חל ביום-הולדתו החמישי של תור והוא הולך לגן מפני שמחכה לו שם מסיבה לכבודו. תור מדמיין שהוא נסיך והכל מחכים לו בארמון. במקרה הזה הדבר שדמיין היה יחסית דומה למה שאירע במציאות. משפחתו חיכתה לו בכניסה ושמחה לראותו.
ניו זילנד

כלכלה

ניו זילנד היא מדינה מערבית מפותחת, ורמת החיים בה גבוהה. המטבע הוא דולר ניו זילנדי המחולק ל-100 סנט.
כלכלת ניו זילנד מסתמכת במידה רבה על מסחר ועל ייצוא, במיוחד של מוצרי חקלאות, דיג, בשר, מיכון וטקסטיל, ענף מרכזי נוסף הוא התיירות. הייצוא מסתכם ב-22.21 מיליארד דולר בשנה, והשווקים המרכזיים הם אוסטרליה (18.7%), ארצות הברית (13.8%) ויפן (10.3%). הייבוא מסתכם ב-24.57 מיליארד דולר בשנה, בעיקר בענפי האלקטרוניקה, כלי רכב, נפט ופלסטיק. רוב הייבוא מתבצע מאוסטרליה (28.7%), מארצות הברית (11.1%) ומיפן (10.3%). החוב החיצוני מוערך ב-42.58 מיליארד דולר.
מאז הקמתה של ניו זילנד עד לסוף המאה ה-20 התבססה כלכלתה במידה רבה על סחר עם הממלכה המאוחדת, ועד שנת 1965 הופנה אליה יותר ממחצית הייצוא. הצטרפות הממלכה המאוחדת לאיחוד האירופי ב-1973 גרמה להעדפת תוצרת אירופית והקטינה באופן משמעותי את הסחר בין המדינות. שינוי זה, במקביל לעליית מחירי הנפט ולהאטה בכלכלה העולמית בשנות ה-70 וה-80, גרמו למיתון עמוק בניו זילנד ולירידה משמעותית ברמת החיים ביחס למדינות מערביות אחרות. בשנת 1984 החלה ניו זילנד בשינוי מקרו-כלכלי משמעותי, מכלכלה מגוננת המושתתת על מערכת רגולציה חזקה לכלכלת שוק חופשי ליברלית. בהתאם למדיניות זו הפריטה ניו זילנד חברות ממשלתיות רבות, בהן - מערכת הרכבות, מוסדות פיננסיים, תחנות רדיו וחברת תקשורת.
כלכלת ניו זילנד כיום מבוססת על שוק חופשי והסכמי סחר חופשי, ניו זילנד הייתה אחת המדינות הראשונות שדנו בהסכם סחר חופשי עם סין כבר ב-2004. כ-65% מהעובדים מועסקים בשירותים, 25% בתעשייה ו-10% בחקלאות. רמת האבטלה בניו זילנד היא 3.7%, מהנמוכות בעולם. רמת האינפלציה היא 3% בשנה.

דמוגרפיה

כיום חיים בניו זילנד כ-4.79 מיליון תושבים. 74% הם ממוצא אירופי, בעיקר בריטים, אירים, גרמנים, צרפתים ואיטלקים. הם מכונים פקאהה (Pākehā) בפי המאורים. 14.9% מהתושבים הם מאורים. 11.8% מהתושבים הם ממוצא אסייתי ו-6.5% ממוצא פולינזי. צפיפות האוכלוסייה במדינה נמוכה ומרבית האוכלוסייה (כשלושה רבעים) מרוכזת באי הצפוני, מתוכה מעל למיליון באוקלנד ובפרבריה. האי הדרומי מיושב בדלילות, והאי סטיוארט דליל אף יותר, מרבית האיים הקטנים יותר אינם מיושבים.
כ-48.6% מהתושבים בניו זילנד הם חילונים חסרי שיוך דתי. הדת השלטת בניו זילנד היא הנצרות: 10% מגדירים עצמם קתולים ו-6.8% אנגליקנים. זרם דתי חשוב נוסף הוא הרטאנה (Ratana) תנועה נוצרית שמקורה בניו זילנד ואומצה בעיקר על ידי המאורים. 
המיעוטים הדתיים כוללים הינדים, יהודים, מוסלמים, סיקים ובודהיסטים. הקהילה היהודית כוללת כ-6,867 איש וריכוזם בעיקר בערים הגדולות - אוקלנד, ולינגטון וקרייסטצ'רץ'.

תרבות

התרבות הניו זילנדית כיום מבוססת על שילוב בין התרבות המאורית לבין התרבות הבריטית, בתוספת השפעות של תרבויות מפולינזיה ומהמזרח הרחוק. התרבות הדומיננטית במדינה היא בריטית. וכמעט כל התושבים דוברים אנגלית. ההגירה המתמדת מבריטניה, מחזקת את הזיקה התרבותית הזו. מנגד, מתאמצים המאורים לשמר את תרבותם, אך כיום נותרו רק אזורים מעטים בהם משמשת המאורית כשפת יום יום והתושבים מקיימים אורח חיים מאורי שבטי. כיום, ריקודים וטקסים מאורים, דוגמת ההאקה, מתקיימים בעיקר כאטרקציה תיירותית.
הניו זילנדים אימצו לעצמם באופן לא רשמי את הכינוי "קיווים", על שם עוף הקיווי, האנדמי לניו זילנד, ואשר מקור שמו בשפה המאורית. הכינוי קיווי דבק גם בדולר הניו זילנדי (עוף הקיווי מופיע על מטבע של דולר ניו זילנדי אחד) וכן גם כזיהוי לצבא הניו זילנדי (ככל הנראה עקב השימוש במשחת הנעליים "קיווי").
גיורא זלץ

ביוגרפיה

זלץ נולד וגדל בקיבוץ להבות הבשן. למד בבית ספר מקיף עינות הירדן. בצה"ל שירת כקצין בחיל השריון והשתחרר לאחר תפקיד מפקד פלוגה. לאחר מלחמת לבנון הראשונה חזר לשירות קבע לתקופה נוספת. בשירות המילואים שימש מפקד גדוד שריון. 
זלץ שימש מנכ"ל מפעל "להבות" בקיבוצו בשנים 1989 עד 1999. בתום התפקיד מונה על ידי התנועה הקיבוצית לשליח מטעמה בצפון אמריקה, שם עסק בגיוס כספים ושימש ראש ארגון השומר הצעיר בארצות הברית. ב-2003 שב לישראל ומונה למנהל העסקי של קיבוץ להבות הבשן. לאחר מכן שימש מנכ"ל "אייל אופטיקה" ומנכ"ל "שמיר מוצרים אופטיים מיוחדים" מקיבוץ שמיר. ב-2009 מונה למנכ"ל חברת "אמיקו" בקיבוץ גניגר. 
שימש יושב ראש קבוצת הכדורסל הפועל גליל עליון בשנים 2003 עד 2008. הוא היה ממייסדי עמותת בית הספר עינות ירדן ועמד בראשה במשך שנתיים.
בדצמבר 2012 נבחר לראש מועצה אזורית הגליל העליון. זלץ מתמודד בשנית על התפקיד בבחירות 2018.
נשוי לרחלה ואב לארבעה.
קרסטן ניבור

קארסטן ניבוהר (בגרמנית: Carsten Niebuhr;‏ 17 במרץ 1733 - 26 באפריל 1815) היה מתמטיקאי, קרטוגרף ומגלה ארצות גרמני-דני, נודע בזכות השתתפותו במשלחת הדנית למיפוי המזרח התיכון בשנים 1761–1767.

קורות חייו ופועלו

ניבור גדל בחווה קטנה בלודינגוורת' (כיום בסקסוניה התחתונה), קיבל מעט מאוד השכלה פורמלית ובצעירותו עבד כחוואי. עם זאת, רכש הכשרה כמודד והתעניין במתמטיקה.
בשנת 1760 יזם פרדריק החמישי, מלך דנמרק משלחת לחקר המזרח התיכון (בפרט לסוריה, ערב ומצרים). ניבור, שרצה להצטרף למשלחת, למד במשך שנה וחצי מתמטיקה ואף מעט ערבית. המשלחת יצאה ב-4 בינואר 1761 מקופנהגן לאלכסנדריה. במהלך מסע המשלחת ביקר ניבור בהר סיני, ג'דה, מכה, צנעא, מומבאי, מאסקט, בושהר, שיראז, פרספוליס (שם ביצע העתקים מכתובות בכתב יתדות - הראשון שהעתיק בצורה מקיפה ומדויקת טקסטים בכתב זה), בגדאד, מוסול, חלב, קפריסין, ארץ ישראל, חצה את הרי הטאורוס לכיוון בורסה, והגיע בפברואר 1767 לקונסטנטינופול (איסטנבול). בנובמבר אותה שנה, יותר משש שנים אחרי צאתו לדרך, יצא משם בחזרה לקופנהגן. במרבית המסע היה ניבור לבדו, אחרי שחבריו לדרך מתו.
ניבור נישא בשנת 1773 ושירת שנים אחדות בצבא הדני. ב-1776 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. ב-1778 קיבל משרה ממשלתית בהולשטיין (שהייתה באותה תקופה בשליטת ממלכת דנמרק) ושם התגורר עד מותו ב-1815.
בשנת 1817 פרסם בנו, ההיסטוריון הגרמני-דני ברתולד גיאורג ניבור, חלק מזיכרונות אביו.
כתביו ומפותיו של ניבור היו במשך שנים רבות מקור המידע המדויק ביותר על גאוגרפיית המזרח התיכון בכלל, ועל עתיקותיו בפרט, והם תורגמו לשפות שונות ונדפסו שוב ושוב.
הממלכה הערבית של סוריה

לקריאה נוספת

משה שרת, 'סביבנו נסערה' - על סוריה מרס 1920, אתר העמותה למורשת משה שרת
מנהל עסקים

ניהול המימון

קבלת החלטות בנוגע למימון הפעילות הכספית של הארגון, כלומר מציאת משאבים כספיים למימון התשומות כגון ייצור, שיווק, מנהל וכו', וכן לגבי תזרים המזומנים הנכנס לארגון. מושג המימון מכיל בתוכו נושאים כגון השקעות, חלוקת רווחים, וגיוס הון.

ניהול הייצור

קבלת החלטות בנוגע לדרכים הטכניות בייצור המוצר והתייעלות בתהליכי הייצור. במטרה לייצר במהירות מרבית ובמינימום עלות.

ניהול משאבי אנוש

קבלת החלטות בכל הקשור להנעת העובדים בארגון והחדרת מוטיבציה על מנת שיבצעו את תפקידם ביעילות מרבית תוך שמירה על נאמנות מקסימלית לארגון.

ניהול מערכות מידע

ניהול מערכת בארגון שתפקידה למחשב את המחלקות בארגון, ולאפשר בצורה יעילה ובטוחה למחלקות השונות לנהל את פעילותם באמצעות מחשבים. מערכות המידע כוללות במקרים רבים גם תוכנה לניהול קשרי לקוחות (CRM). בפרמטר זה יש לקבל החלטות לגבי עלות המחשוב, צרכים באבטחת מידע, מניעת תקלות וכו'.

חקר ביצועים

שימוש במודלים וכלים מתמטיים לשיפור הניהול ברמות השונות של הפירמה.
ברמת המנהל הכללי, שימוש בכלים של תורת המשחקים וההחלטות מאפשר קבלת החלטות אסטרטגיות מושכלות בסביבות שונות של תחרותיות.
ברמת מנהל התפעול, כלי אופטימיזציה מאפשרים פתרון בעיות הקצאה אופטימלית של משאבים מוגבלים למשל: שיטות לניהול מלאי, קביעת מספר עמדות שירות לפי התפלגות מופע צרכנים ועוד.

לימודי מנהל עסקים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
קיימות אלפי תוכניות למנהל עסקים באוניברסיטאות בארץ ובעולם. שכר הלימוד בהן משתנה על פי היוקרה והשיוך הציבורי. בין המוסדות הבולטים בעולם בתחום זה ניתן למנות את אוניברסיטאות הרווארד, וורטון, סטנפורד ודיוק (פיוקווא) האמריקאיות, אינסיאד הצרפתית, בית הספר לעסקים של לונדון ועוד. ההבחנה באיכות ביניהן נקבעת בדרך כלל על פי תחומי הלימוד המודגשים, מידת ההשפעה ורמת השכר של הבוגרים שלהן.
בישראל נפתח לראשונה מסלול ללימודים אקדמיים במנהל עסקים בסוף שנת 1957 באוניברסיטה העברית. כיום קיימות תוכניות רבות לתואר ראשון במנהל עסקים (או ניהול), לצד מספר מצומצם יותר של תוכניות לתואר שני (M.B.A) במנהל עסקים.
כיום בישראל קיימת אפשרות לבגרות במנהל עסקים ב-5 וב-8 יחידות לימוד.
הללויה (סרט)

תקציר העלילה

הסרט הוא קומדיה נוסטלגית מטורפת המתרחשת בשנת 1979, ביום שבו נערך האירוויזיון בישראל בפעם הראשונה. שוקי ונטורה (ציון ברוך) מחליט להימלט מבסיס המילואים בסיני בדרכו לחולון, כדי לצפות עם חברתו מילי באירוויזיון ולבקש את ידה מאביה הקשוח, ועם זאת חובב האירוויזיונים, גרשון (מוטי גלעדי). כדי להגיע לחולון, נאלץ שוקי לגנוב את מכונית הסוסיתא האהובה של מפקדו המופרע, רב-סרן מגן דוד (טל פרידמן), המשווע למעט אקשן בגזרה מאז נכפה עליו כמפקד לציית להסכמי השלום בין ישראל למצרים, שנחתם ימים אחדים קודם לכן. מלווה על ידי מילואימניק מסטול (משה פולקנפליק), המעביר את זמנו בשמירה בעסקאות חשיש, פותח מגן דוד במרדף אחר שוקי, שאליו נקלעים בעל כורחם סוחר חשיש זקן, מתנדבת הולנדית, שוטר צבאי הומוסקסואל והרקדן הראשי של להקת "ג'ינגיס חאן" הגרמנית, הזכורה מהופעתה באירוויזיון של שנת 1979.
המרדף הארוך, המתובל בלהיטי האירוויזיון הגדולים של שנות השבעים ובראייה פרודית של המיתוס הצה"לי, מגיע לסיומו במפגש הבלתי נמנע בין הגיבורים בכיכר ויצמן בחולון, מתחת לביתה של מילי ורגע לפני ההכרזה על "הללויה" כשיר הזוכה באירוויזיון.
אלברטו זאקרוני

ראשית דרכו כמאמן

זאקרוני נולד בעיירה מודולה שבנפת פורלי-צ'זנה. את קריירת האימון שלו החל בגיל צעיר יחסית וב-1983 החל לאמן בקבוצת החובבים של העיר הסמוכה צ'זנאטיקו. עד 1995 הוא אימן במספר קבוצות בליגות נמוכות. בשנה זו החל לאמן את אודינזה לאחר שזו העפילה לסרייה א', בתקופה שבה נודעה כקבוצה ה"מתנדנדת" בין שתי הליגות הגבוהות. בשלוש השנים בהן אימן את אודינזה היא שיפרה בעקביות את מיקומה בליגה, העפילה לגביע אופ"א וסיימה ב-1998 במקום השלישי בליגה האיטלקית.

המועדונים הגדולים בסרייה א'

הישגיו באודינזה הרשימו את המועדונים הגדולים באיטליה והוא הוחתם ב-1998 על ידי מילאן לאחר שנתיים בהן השיגה תוצאות מאכזבות. יחד עמו עברו למילאן שניים מכוכביו הגדולים באודינזה: הגרמני אוליבר בירהוף והדני תומאס הלווג. כבר בעונתו הראשונה הצליחה מילאן לזכות באליפות סרייה א' לאחר שהקדימה את פיורנטינה ולאציו. השנה שלאחר מכן הייתה פחות מוצלחת. מילאן הודחה מליגת האלופות בשלב מוקדם וסיימה במקום השלישי בליגה אך לא היוותה גורם במאבק האליפות. בשנה השלישית היה המצב גרוע אף יותר ולאחר שהודחה על ידי דפורטיבו לה קורוניה מליגת האלופות, פוטר זקארוני על ידי נשיא המועדון, סילביו ברלוסקוני והוחלף באביב 2001 על ידי צ'זארה מלדיני.
לאחר מספר חודשים הובא זאקרוני ללאציו כמחליפו של דינו זוף לאחר פתיחת עונה גרועה של המועדון הרומאי. למרות שהצליח להביא את לאציו למקום ה-6 בסיום העונה, מקום המקנה כרטיס לגביע אופ"א, הוחלף זאקרוני בסוף העונה על ידי רוברטו מאנצ'יני, כנראה על רקע אי הכללתם בסגל של שניים מכוכבי הקבוצה: גאיסקה מנדייטה וסטפאנו פיורה ובשל התבוסה 1:5 לרומא בדרבי הרומאי.
לאחר מספר חודשים שוב הוזעק זאקרוני להציל קבוצת פאר שהתדרדרה. הפעם הייתה זו אינטר מילאנו שאומנה לפניו על ידי הקטור קופר. למרות שהודחה מליגת האלופות בתבוסה ביתית משפילה 1:5 על ידי ארסנל, הצליח המועדון לסיים את הליגה במקום הרביעי שהקנה כרטיס לליגת האלופות. אולם, נשיא המועדון, מאסימו מוראטי, לא שוכנע ביכולותיו של זאקרוני והחליפו בסיום העונה ברוברטו מאנצ'יני. 
לאחר שנתיים בהן לא אימן, נקרא זאקרוני לאמן את טורינו לאחר שזו עלתה לסרייה א' אך פיטרה את מאמנה, ג'אני דה ביאסי, ערב פתיחת העונה. למרות פתיחה טובה, נכשלה טורינו בהמשך ונשיא המועדון, אורבנו קאירו, פיטר את זאקרוני בפברואר 2007.
לאחר שלוש שנים בהן לא אימן, הוחתם זאקרוני ב-2010 על ידי יובנטוס והחליף את צ'ירו פרארה לאחר שורת כישלונות של הקבוצה בפתיחת העונה. אחרי מספר הצלחות שוב הגיעו כישלונות. יובנטוס הודחה על ידי פולהאם מליגת האלופות וסיימה את הליגה במקום ה-7 המאכזב מבחינתה.

נבחרת יפן

באוגוסט 2010 נודע כי זאקרוני יחליף את הבוסני, איביצ'ה אוסים כמאמנה של נבחרתה הלאומית של יפן. בשל בעיה באשרה שלו ניהל את הנבחרת בשני המשחקים הראשונים בקדנציה של זאקרוני חלוץ העבר, הירומי הארה. במשחק השלישי, הראשון בניהולו של זאקרוני, זכתה יפן לניצחון היסטורי על נבחרתה של ארגנטינה 0:1. במפעל הראשון שלו כמאמן יפן, גביע אסיה שנערך בקטר ב-2011, הצליחה יפן לזכות בגביע (בפעם הרביעית בתולדותיה) לאחר שניצחה את אוסטרליה בגמר 0:1.
ביוני 2013 הצליחה נבחרת יפן להעפיל למונדיאל 2014 לאחר שגברה על אוסטרליה והייתה לנבחרת הראשונה (חוץ מהמארחת ) שהבטיחה את השתתפותה בטורניר גביע העולם שיתקיים בברזיל. ביוני 2014 התפטר זאקרוני מאימון הנבחרת, לאחר הדחתה של הנבחרת בשלב הבתים של המונדיאל.

נבחרת איחוד האמירויות

במאי 2016, ארבעה חודשים לאחר שהוחתם בקבוצה הסינית בייג'ינג גואואן, פוטר זאקרוני על ידי המועדון הסיני בשל הישגים ירודים. ב-16 באוקטובר 2017, הוא חתם על חוזה אימון ל-16 חודשים עם נבחרת איחוד האמירויות.
סירקיוז

גאוגרפיה ואוכלוסין

על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיר הכולל הוא 66 קמ"ר אשר מתוכם 65 קמ"ר הם אדמה ו-1.6 קמ"ר (2.15%) מים.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, בעיר היו 145,170 תושבים ו-56,445 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה בעיר הייתה 2,266.8 נפש לקמ"ר. מספר יחידות הדיור היה 64,356. לפי הנתונים באותה שנה, החלוקה האתנית בעיר הייתה: 56.0% לבנים, 29.5% אפרו-אמריקנים, 1.1% אינדיאנים, 5.5% אסיאתים, ו-0.5% פאסיפים.
בנק הספנות

היסטוריה

הבנק הוקם בשנת 1962 על ידי מדינת ישראל כדי לסייע במימון ענף הספנות בישראל. אך במהרה החל לעסוק במתן אשראי לענפי משק נוספים.
בשנת 1979 הופרט הבנק כאשר נמכר לאיש העסקים שאול אייזנברג. בשנת 1981 רכש בנק הספנות את ה"בנק למשכנתאות יעסור" (בשנת 1987 נמכר בנק יעסור ליצחק תשובה). בשנות ה-80 של המאה ה-20 מכר אייזנברג בהדרגה את רוב מניותיו בבנק לאיש העסקים דוד בלאס. בלאס פשט את הרגל ועקב חוב לתק"ם (התנועה הקיבוצית המאוחדת) עברו אליה 48% ממניות הבנק שנמכרו לאיש העסקים גד זאבי בשנת 1988.
בשנת 1992, מכר זאבי את השליטה בבנק למשקיע האמריקאי מייקל שטיינהארט, שבשנת 1997 הצטרף לגרעין השליטה בבנק הפועלים, באמצעות שותפותו בקבוצת אריסון. עקב כך דרש בנק ישראל שימכור את השליטה בבנק הספנות. לבסוף רכש בנק הפועלים את הבעלות המלאה בבנק. הוא חדל להתקיים כגוף עצמאי ומוזג לתוך בנק הפועלים.

שירותי הבנק

לבנק הספנות היו כמה מאות לקוחות, בעיקר לקוחות פרטיים הנמנים עם העשירון העליון, וכן חברות גדולות. הבנק התמחה בפעילות בשוקי ההון ומטבע חוץ, ופעל מסניף אחד שהיה ממוקם ברחוב אחד העם מול הבניין הישן של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. לבנק הספנות היו מספר חברות בת שעסקו בניהול קרנות נאמנות, בחיתום ובהשקעות.

בניין בנק הספנות

בניין הבנק נמצא ברחוב אחד העם 35 בתל אביב, מול הבניין הישן של הבורסה לניירות ערך. הבניין נבנה לראשונה ב-1924 כ"בית קצמן" בתכנונו של האדריכל יוסף מינור. ב-1993 נהרס הבניין ונבנה מחדש תוך שמירה על חזית הבניין המסוגננת בקשתות וארבעת האריחים שבהם מעוטרות דמויות אישי ישראל: ישעיהו, ירמיהו, אליהו ודוד.
טיימס אוף אינדיה

היסטוריה

גליונו הראשון של העיתון ראה אור במומבאי, הודו הבריטית, ב-3 בנובמבר 1838 בשם The Bombay Times and Journal of Commerce ("הטיימס של בומבי ועלון למסחר") ויצא בימים רביעי ושבת. ב-1860 התאחד העיתון עם מתחרהו, ה-Bombay Standard והפך לזכיין של סוכנות הידיעות רויטרס בהודו. ב-1861 התקבע שמו ל-Times of India. ב-1892, לאחר שעבר מיד ליד בין בעלים שונים, נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור של תומאס בנט ופרנק מוריס קולמן Bennet, Coleman & Co. Ltd.
לאחר קבלת העצמאות של הודו, עברה השליטה בעיתון למשפחת התעשיינים ג'אין (Jain). בין השנים 1969–1976 הולאם העיתון, ושב לאחר מכן לשליטת משפחת ג'אין, המוציאה אותו לאור באמצעות "קבוצת טיימס" שבשליטתה, הכוללת כתבי עת נוספים.
אינוקנטיוס השנים עשר

לפני היותו לאפיפיור

נולד בספינצולה (Spinazzola) שבפוליה (דאז בממלכת נאפולי) כבן רביעי (בין חמישה) לאחד מבתי האצולה החשובים של הממלכה. התחנך ברומא וקיבל תואר דוקטור במשפט קאנוני ומשפט אזרחי. כבר בגיל 20 התקבל לתפקיד בקוריה של האפיפיור אורבנוס השמיני. כיהן כמושל נפות פאנו וויטרבו. בין 1646 ל-1649 שירת כאיקוויזיטור במלטה. ב-1652 מונה לבישוף טיטולרי (בתואר בלבד) של לאריסה. בין 1660 ל-1668 כיהן כנונציו לפולין ובין השנים 1668 ל-1671 כיהן כנונציו לממלכת הבסבורג (אוסטריה). ב-1671 מונה לבישוף של לצ'ה וב-1681 מונה לקרדינל על ידי אינוקנטיוס האחד עשר. ב-1686 מונה לארכיבישוף נאפולי.

בחירתו לאפיפיור

עם מותו של האפיפיור אלכסנדר השמיני ב-12 בפברואר 1691 התכנסה קונקלווה לבחירת מחליפו בתפקיד. הקונקלווה נקלעה למבוי סתום כאשר כוחות מספר התנגדו לבחירת גרגוריו בארבאריגו, שהוצע על ידי סיעות השמרנים ונחשב לפפאביל (מועמד מוביל לאפיפיורות), אך לא הצליחו למצוא מועמד נגדי מקובל. לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה טען שברבריגו לא בא בחשבון משום שהוא ונציאני כקודמו בתפקיד, דבר שיעניק כוח פוליטי רב וממושך מדי לרפובליקה של ונציה. מאידך, גם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת דחה את מועמדותו, אך השניים לא יכלו להסכים על מועמד אלטרנטיבי. עד אפריל התברר מצב בו כל מועמד מקרב הקרדינלים נפסל מסיבה זו או אחרת ונשקלה אף בחירתם של מועמדים מחוץ לשורות הקרדינלים. לאחר שהובטח שפיניאטלי, על אף מוצאו מנאפולי, יהיה נייטרלי ולא יתמוך בספרד כנגד צרפת, הובטחה תמיכה ניכרת במועמדותו, שנדחתה בשל חשש צרפתי זה בחודש מרץ. גם החום הגובר, מחלותיהם של מספר קרדינלים ומותם של שלושה, האיץ את ההחלטה ולבסוף זכה פיניאטלי ונבחר ב-12 ביולי. הוא נטל לעצמו את השם אינוקנטיוס השנים עשר, כהצהרת המשכיות לדרכו של קודמו בשם זה, אינוקנטיוס האחד עשר. הייתה זו הקונקלווה הארוכה ביותר מאז 1305.

אפיפיורות

פחות משנה לאחר כניסתו לתפקיד, ב-22 ביוני 1692 פרסם האפיפיור את הבולה Romanum decet pontificem שאסרה מכל וכל על מנהג הנפוטיזם ובפרט על המינוי הרשמי-כמעט של "קרדינל-אחיין", במסגרתו מינו אפיפיורים את אחייניהם לקרדינלים מבלי להתחשב בסגולותיהם, ביכולותיהם או ברמת המוסר האישי שלהם כמנהיגים דתיים והתיר רק מינוי בן משפחה יחיד של האפיפיור לקרדינל וגם זאת בכפוף לסגולותיו. בהקשר זה הצהיר שהעניים הם "אחייניו".
מבחינה פוליטית נטה האפיפיור לטובת צרפת (ולפיכך נגד בית הבסבורג). בוויכוח שהובא בפניו בין ז'אק-בנין בוסואה לפרנסואה פנלון בשאלת זכותם האלוהית של מלכים ותוקפה של המלוכה האבסולוטית, בעיקר בצרפת; נטה לדעתו של הראשון, כלומר שיש בכל דור אדם הנבחר על ידי האל לשמש כמלך ומכאן שהמלך אינו מוסר דין וחשבון לפני אף בשר ודם, אלא רק לפני האל ומכאן שכל מי שמתנגד לכוחו של המלך מתנגד לרצונו של האל המגולם בו.
ב-1696 הכריז על זיטה מלוקה כעל קדושה.
מרכז חבר

הקמת היישוב

היישוב הוקם בשנת 1958 כחלק מיישובי התענך כיישוב חקלאי על ידי עולים מצפון אפריקה. תחילה הוקם היישוב כמרכז אזורי לשלושת היישובים הקרובים זה לזה: ברק, אדירים ודבורה. עד שנת 1967 היישוב נמצא על קו שביתת הנשק מול ירדן, ומילא מרכז חבר תפקיד ביטחוני. בשנת 1982 המרכז הוסב ליישוב קהילתי והורחב.

שירותים ותעסוקה

במרכז חבר מצויים מוסדות חינוך ושירותים שונים המשמשים את תושבי חבר ואת תושבי היישובים הסמוכים: בית-הספר היסודי האזורי "יד לחמישה", גנים לגיל הרך, מרפאה, סופרמרקט, בית כנסת וגן משחקים.
תושבי מרכז חבר עובדים בתעשייה, בחינוך, בחקלאות ובמקצועות חופשיים שונים. היישוב נמצא קרוב יחסית ל-3 ערים מרכזיות שמספקות פתרונות תעסוקה לתושבי האזור: עפולה (נמצאת במרחק  10 דקות נסיעה), בית שאן (נמצאת במרחק 30 דקות נסיעה) וחיפה (נמצאת במרחק 45 דקות נסיעה).
אוניה פרסונלית

אוּניה פרסונלית או איחוד פרסונלי היא מערכת יחסים בין שתי ישויות או יותר במשפט הבינלאומי, הנחשבות למדינות שונות וריבוניות, אשר, לפי חוקיהן, אותו האדם עומד בראשן, בעוד גבולותיהן, חוקיהן והאינטרסים שלהן נותרים שונים.
כאשר הקשר בין המדינות חזק יותר ויש להן גם מוסדות משותפים (כגון צבא, פרלמנט או חוקה), נהוג להשתמש במונח "איחוד".
להבדיל מ"אוניה" ו"איחוד", המונח "פדרציה" מתייחס למדינה ריבונית אחת, המורכבת ממספר ישויות מדיניות לא-ריבוניות.

איחוד ישויות מדיניות

אוניה פרסונלית יכולה להיווצר ממספר רב של סיבות, החל ממצב מקרי שבו עקב קשרי נישואין עומד אותו מלך בראשן של שתי מדינות, או סיפוח, המשתמש באוניה הפרסונלית כגושפנקא חוקית לכפיית רצונה של מדינה אחת על רעותה, כגון הכרזתו של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי כמלך אלבניה על מנת לתת גושפנקא לכיבוש איטליה הפאשיסטית בשנת 1939. מצב האוניה הפרסונלית בין שתי מדינות יכול להיות תנאי בחוקתן, או מצב זמני, הניתן לשינוי עם השתנות הנסיבות האישיות.
בשל העובדה שמשטרים רפובליקניים מתיימרים לרוב להיות ביטוי של רצון העם, נדיר המצב שנשיא עומד בראשה של אוניה פרסונלית. לרוב המדובר בקשרים בין מדינות ומלכים. בשלהי המאה העשרים, כאשר מספר המלכים בעולם פחת, פחת גם מספרן של האוניות הפרסונליות. המקרים הבולטים כיום הן ממלכות חבר העמים הבריטי כמו קנדה או אוסטרליה, אשר אותו מונרך עומד בראשן באופן רשמי.
דוגמה נוספת לאיחוד פרסונלי כיום היא אנדורה, שבה נשיא צרפת (ולפניו מלך צרפת) הוא גם שליט אנדורה בשיתוף עם הבישוף של לה סאו ד'אורז'יי בקטלוניה.

איחוד של תפקידים

איחוד פרסונלי יכול להתקיים גם ברמה של תפקידים בתוך מדינה אחת. למשל בישראל משמש אותו אדם גם כנציב תלונות הציבור וגם כמבקר המדינה. מלך אנגליה משמש גם כראש הכנסייה האנגליקנית.
לואי ז'וזף דה מונקאלם

ראשית דרכו

מונקאלם נולד ב-28 בפברואר 1712, באחוזה המשפחתית של משפחת מונקאלם, באזור העיר נים שבממלכת צרפת. אביו היה לואי דניאל דה מונקאלם, ואמו נקראה מריה תרזה דה פייר. בשנת 1721 הוא התגייס לצבא המלכותי הצרפתי. בשנת 1735 מת אביו, ומונקאלם ירש את התואר "מרקיז דה סנט ורן" על שלל הכיבודים הזכויות והחובות של התואר. הוא נשא לאשה את אנג'ליק לואיז טאלון דה בוולאי, שהייתה בת למשפחה עירה ושיפרה מאוד את מצבו הכלכלי. הם היו זוג מסור ונאמן, ונולדו להם ילדים רבים שחמישה מתוכם שרדו עד הבגרות.

שירות צבאי מוקדם

בשנת 1729, הועלה לדרגת קפטן (במידה רבה בשל עזרתו של אביו). הוא לחם במלחמת הירושה הפולנית ולקח חלק במצור על קאל והמצור על פיליפסבורג. כשפרצה מלחמת הירושה האוסטרית בשנת 1740, הגדוד שלו הוצב בצרפת. הוא יצא לקרב רק בהמשך המלחמה כעוזרו של המצביא פיליפ שארל דה לה פר. מונקאלם השתתף בין היתר במצור על פראג (1742), שם לחם לצדו פרנסואה גאסטון דה לוי, מי שעתיד להיות סגנו בהמשך. בשנת 1743 הועלה לדרגת קולונל.
לאחר מכן הוא שרת בצבאו של המרקיז דה מאילבוס במהלך הקמפיין האיטלקי של אותה מלחמה. בשנת 1744 הוענק לו אות מסדר סנט לואי על גבורתו. בשנת 1746 הוא השתתף בקרב פיאז'נצה, במהלכו הצליח ללכד את אנשיו תוך שהוא סופג חמישה פצעי חרב. במהלך הקרב הוא נפל בשבי. לאחר מאסר של מספר חודשים הוא שוחרר על תנאי, ולאחר שחילופי שבויים אפשרו את חזרתו לשירות פעיל לקח חלק במערכה באיטליה בשנת 1747. באותה שנה הוא נפצע מכדור רובה במהלך קרב אסיאטה. שנה לאחר מכן הגיעה המלחמה לסיומה, כאשר הצדדים חתמו על אמנת אקס לה שאפל. לאחר מכן ניתן למונקאלם לפקד על רגימנט פרשים שלם.