google/wiki40b huggingface dataset:
קורנית (צמח)

תיאור

הקורנית היא צמח כיסוי עשבוני ירוק-עד, צמיחתה מהירה וצפופה, ורוב המינים צומחים לגובה של פחות מ-10 סנטימטרים. הגבעולים משתרשים לכל אורכם. העלים קטנים, מעוגלים ולהם ארומה אופיינית. הפריחה ברוב המינים היא בגווני ורוד, והיא מופיעה בארץ בחודשים אפריל–מאי ובאירופה ביוני-יולי. הזרעים נובטים רק בסביבה מוארת.
הקורנית עמידה לקור וליובש, מעדיפה תנאי שמש מלאה ואדמה חולית מנוקזת היטב. קורנית צומחת לרוב בצידי דרכים, באחו וכן בנקבות ובסדקי סלעים.
המין הארומטי ביותר הוא 'בת-קורנית פשוטה' ('Thymus vulgaris'), והוא נקרא גם 'בת-קורנית מצויה'.
הקורנית הייתה ידועה כבר בתקופת המשנה ושמשה למאכל ולתיבול: "חבילי אזוב והסיאה והקורנית קוטם ואוכל" (תוספתא, שבת ט"ו, י"ב).

שימושים במטבח

קורנית היא מקור עשיר בברזל ומשתמשים בו רבות בבישול, בבשרים, במרקים ובפרט בבישול בשר כבש, עגבניות וביצים. למרות טעמה החזק, לרוב אינה מסתירה או מטשטשת את טעמם של תבלינים ועשבי תיבול אחרים, ובזכות תכונה זו היא משמשת מרכיב בתערובת התבלינים ארב דה פרובאנס.
קורנית נמכרת בשתי צורות, מיובשת או טריה. כשהיא טריה היא יותר עשירה בטעמים, אבל בו-זמנית לא נוחה לעבודה, וגם לא מתאימה לשימוש לאחר יותר משבוע אחד. קורנית טריה אפשר למצוא בכל עונות השנה, והיא לרוב נמכרת כצרור ענפים שהם גבעולים גזומים של הצמח. הגבעול מורכב מגזע עצי שעליו עלים זוגיים ופרחים.
נהוג להשתמש בגבעולי קורנית שלמים כחלק מהבוקה גרני, צרור של מגוון עשבי תיבול שנותן ניחוח לתבשילי ציר ולמרקים. אפשרות שנייה היא הורדת העלים הירוקים מהגבעול, ואז הגזע העצי הקשה נזרק. קורנית מיובשת שומרת על טעמה יותר מאשר עשבי תיבול אחרים.

רפואה עממית

הקורנית מכילה salicylates (רכיבים צמחיים טבעיים דמויי אספירין). ברפואה העממית משמשת הקורנית בעיקר לטיפול במגוון בעיות במערכת הנשימה, ומקובל בה כי הפעילויות נוגדות חיידקים של הקורנית מסייעות גם במניעת מחלות שמקורן במזון. יש המאמינים כי לשמן הקורנית השפעות מעכבות גדילה של חמישה מחוללי מחלה חשובים שמקורם במזון.
קרלוטה חואקינה מספרד

ביוגרפיה

קרלוטה חואקינה נולדה בארנחואס ב-25 באפריל 1775, לקרלוס הרביעי, מלך ספרד, ומריה לואיסה מפארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת.
בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה עם ז'ואאו, נסיך ברזיל באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אחיה של קרלוטה ז'ואקינה האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר של פורטוגל.
מריה השנייה, מלכת פורטוגל אמו של ז'ואאו, סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל.
בשנת 1805 ניסתה קרלוטה חואקינה שתמכה בספרד להדיח את בעלה מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך, כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), פלשו לפורטוגל כחלק ממלחמת חצי האי והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807.
לאחר הכיבוש עברה חצר המלוכה לברזיל, וכתוצאה מכך הפכה ברזיל לחלק מהממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש, ובמעמד שווה לפורטוגל. מעורבותם של הכוחות הבריטיים במלחמת העצמאות הספרדית השיבה למדינה את עצמאותה, ובשנת 1812 גורשו אחרוני החיילים הצרפתים מהמדינה.
בשנת 1821 נאלצו זואאו השישי וקרלוטה חואקינה לחזור לפורטוגל, בעקבות המהפכה הליברלית, וז'ואאו נאלץ להסכים לחוקה שהתקבלה על ידי הקורטס. בשנת 1824 ניסה בנה מיגל בתמיכתה להדיח את ז'ואאו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, ומיגל הוגלה לווינה, וקרלוטה חואקינה נעצרה במעצר בית. ב-7 בינואר 1830 מתה קרלוטה חואקינה בסינטרה, והיו טענות על כך שהתאבדה.
אנדרטת 12 ביכתית

מיקום

האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת אותו שם (የካቲት ፲፪ አደባባይ - "יכתית 12 אדבבאי"), בחלקו הצפוני של מרכז העיר. באופן לא רשמי מכונה הכיכר בשם "סידיסט קילו", היינו "ששה קילומטרים", המציינים את המרחק, הלכאורי, ממרכז העיר. בכיכר נפגשות, בין היתר, דרך אנטוטו המובילה צפונה אל הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב המלך ג'ורג' השישי המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה.
בצידה הצפון-מערבי גובל בכיכר הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת אדיס אבבה, ודרומית-מזרחית לה נמצא גן האריות בו עדיין חיים צאצאיהם של האריות הקיסריים. עוד ניצב בכיכר, בצידה הדרום-מערבי, בית החולים הנושא גם הוא את השם "יכתית 12", לאחר שבעבר נקרא על-שם הקיסר היילה סלאסי, וקודם לכן נקרא "ביתא סעידה".

האנדרטה

האנדרטה מנציחה את זכרם של קורבנות הטבח שהחל ב-19 בפברואר 1937 ונמשך שלושה ימים. הטבח, שבו נרצחו אלפי בני-אדם, החל ביום שבו כשל ניסיון התנקשות בחייו של מרשל רודולפו גרציאני, המושל הכללי של מזרח אפריקה האיטלקית. שרידי הקורבנות עצמם שמורים בקתדרלת השילוש הקדוש הסמוכה.
האנדרטה הוקמה ב-1955 על ידי הפסל הקרואטי אנטון אוגוסטינצ'יץ' (Antun Augustinčić), והוענקה לעם האתיופי במתנה מאת המרשל יוסיפ ברוז טיטו. הקיסר היילה סלאסי נהג להניח במקום זר ביום השנה לטבח. מסורת זו נמשכה על ידי מנגיסטו היילה מריאם לאחר המהפכה האתיופית ב-1974, ולאחר תום מלחמת האזרחים ב-1991 נמסרה לראש העיר. כיום נושא בתפקיד נשיא אתיופיה.
האנדרטה בנויה בצורת אובליסק לבן שבתחתיתו שני תבליטים המקיפים את בסיסו. הסצינות מתארות את הטבח ואת הלוויית הקורבנות שהתקיימה לאחר שחרור המדינה מהכיבוש האיטלקי, בנוכחותו של הקיסר. באחת הפינות של האובליסק, מעט מתחת לחצי הגובה, ניצב פסל קטן של גור אריה יהודה, סמלם של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991. האריה דומה לפסל האריה הגדול של אנדרטת גור אריה יהודה ליד תחנת הרכבת של אדיס אבבה; כמוהו הוא "פוסע" (Passant) ופונה שמאלה, לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב. כשהחונטה הצבאית האתיופית עלתה לשלטון, היא סילקה את כל סמלי האריה של הקיסר, למעט באנדרטה זו ובאנדרטת גור אריה יהודה הנ"ל. האובליסק ניצב על בסיס מוגבה שאליו מוליכות שש מדרגות משלושה כיוונים.
תחום אטומי

בתורת החוגים, תחום אטומי הוא תחום שלמות שבו כל איבר שונה מאפס ולא הפיך אפשר לכתוב כמכפלה של איברים אי-פריקים. זוהי תכונה שכיחה למדי, משום שכל תחום שלמות נותרי הוא אטומי.

הגדרות

איבר u של תחום שלמות R הוא הפיך אם קיים איבר v כך ש-uv=1. פירוק לא-טריוויאלי של a הוא פירוק a=bc שבו שני הגורמים אינם הפיכים. איבר שאין לו פירוק לא-טריוויאלי הוא אי-פריק.

אטומיות ותכונות אחרות

הדרך הקלה ביותר להבטיח שתחום יהיה אטומי היא לדרוש שהוא יקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשיים; תנאי זה שקול לכך שאין שרשרת אינסופית של מחלקים, ולכן כשמתחילים לפרק איבר לגורמים, התהליך מוכרח להיות סופי. בתורו, תנאי השרשרת העולה מתקיים בכל חוג נותרי, ולכן כל התחומים הנותריים הם אטומיים.
כל תחום פריקות יחידה מקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשיים, ולכן הוא אטומי. מאידך, קיומו של פירוק לגורמים אינו מבטיח יחידות, ולכן תחום אטומי בדרך כלל אינו בעל פריקות יחידה. לדוגמה,  הם תחומים אטומיים שאינם תחומי פריקות יחידה. התנאי החסר הוא שכל איבר אי-פריק יהיה ראשוני: תחום שלמות הוא בעל פריקות יחידה אם ורק אם הוא אטומי וכל האיברים האי-פריקים שלו הם ראשוניים.
חוג השלמים האלגבריים הוא דוגמה בולטת לתחום שלמות שאינו אטומי (כל איבר אפשר לפרק כריבוע השורש של עצמו). גם חוג הפולינומים במשתנה אחד וכל השורשים שלו, , אינו אטומי.
חוג פולינומים מעל תחום אטומי אינו בהכרח אטומי.
יחסי ליטא–צרפת

יחסים פוליטיים

היחסים הדו-צדדיים בין צרפת וליטא הם על בסיס דיאלוג פוליטי סדיר. בנובמבר 2016 אישרו שרי החוץ של שתי המדינות מפת דרכים מעודכנת של השותפות האסטרטגית הבילטרלית שנחתמה בשנת 2009, וביולי 2013 חתמו שרי הביטחון על הסכם שיתוף פעולה צבאי. צרפת תומכת במשלחת הבלטית במסגרת נאט"ו וביצעה עמה שישה סבבים רצופים מבסיס שיאולי.

ביקורים רשמיים

במאי 1992 הנשיא פרנסואה מיטראן היה המנהיג המערבי הראשון שביקר בליטא לאחר שיקום היחסים הדיפלומטיים. הנשיא ז'אק שיראק הגיע לביקור רשמי בשנת 2001, ואילו הנשיאה הליטאית דליה גריבאוסקאיטה התקבלה בפרלמנט הצרפתי על ידי נשיא צרפת בספטמבר 2009. ראש הממשלה הצרפתי פרנסואה פילון ביקר בווילנה בספטמבר 2011.

יחסים כלכליים

צרפת היא המשקיעה ה-11 בליטא (378 מיליון אירו), וארבעים חברות צרפתיות פועלות בליטא, ומעסיקים כ 3500 אנשים. נפח המסחר הגיע ל-1.1 מיליארד אירו בשנת 2016.

שיתוף פעולה תרבותי

ליטא היא משקיפה בארגון לה פרנקופוני משנת 1999, וצרפתית היא השפה הרביעית הנלמדת, ובית הספר התיכון הצרפתי הבינלאומי בווילנה חווה עלייה מתמדת במספר התלמידים. כמו כן, קיימות שותפויות אוניברסיטאיות במשפטים ובמדעי המדינה בין אוניברסיטת רומריס לאוניברסיטת וילנה.

יחסים דיפלומטיים

ליטא מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-4 קונסוליות בליון, מרסיי, רואן וטרואה. מאידך, צרפת מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה ו-2 קונסוליות בקלייפדה וקובנה.
אופיר עזו

קריירה

עזו התחיל את דרכו במחלקת הנוער של קבוצת הפועל ירושלים, ובעונת 1999/2000 עלה לקבוצת הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה הבכירה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, וכעבור עונה אחת ירדה לליגה השלישית. בעונת 2001/2002 עלה עזו יחד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ושיחק בה עד אמצע עונת 2003/2004, כשהוא ממצב את עצמו כאחד השחקנים הבולטים בקבוצה.
בינואר 2004 עבר עזו ליריבה העירונית בית"ר ירושלים. תחת שרביטו של המאמן לואיס פרננדז שיחק עזו מעט משחקים כמחליף והבקיע שלושה שערי ליגה. בתחילת עונת 2006/2007 עבר עזו למכבי פתח תקווה, אך גם שם התקשה למצוא את מקומו בהרכב. באותה שנה חזר עזו לשחק בהפועל ירושלים, לצד אחיו אסף עזו. חזרתו לוותה במחאת חלק מאוהדי הקבוצה, אשר כעסו על מעברו ליריבה העירונית והתבטאויותיו כנגד הקבוצה במקומונים.
בתחילת עונת 2007/2008 עבר עזו להכח עמידר רמת גן, ובמהלך חלון ההעברות בינואר 2008 חזר להפועל ירושלים. בתחילת עונת 2009/2010 חתם במכבי באר שבע, ששיחקה אז ב ליגה הלאומית.
לקראת עונת 2010/2011 חתם עזו בהפועל כפר סבא אך שוחרר לאחר שבועות ספורים, ולאחר תחילת העונה חזר עזו להפועל ירושלים ועלה עמה בחזרה לליגה הלאומית.
בתחילת עונת 2014/2015 חתם עזו בהפועל מרמורק מליגה א', ובינואר 2015 חזר להפועל ירושלים.
בקיץ 2018 עזו הצטרף לעירוני בית שמש מליגה ג'. ב-6 בדצמבר 2018 חזר להפועל ירושלים ושימש כמאמן-שחקן בקבוצה עד להפסקת פעילותה של הקבוצה בפברואר 2019.
סדרת פיבונאצ'י

מספרי פיבונאצ'י ויחס הזהב

היחס בין שני איברים עוקבים של סדרת פיבונאצ'י שואף ליחס הזהב:
מספר אי-רציונלי שערכו ...1.61803398, כפי שהראה לראשונה יוהנס קפלר. יחס הזהב מושג בקירוב טוב כבר באיבר ה-11 של סדרת פיבונאצ'י:
ובאיבר ה-16 הדיוק משתפר לרמה של 5 ספרות אחרי הנקודה העשרונית:
תכונה זו אינה מפליאה אם מציגים את יחס הזהב כשבר המשולב: .
חלק סופי משבר אינסופי זה הוא יחס בין שני מספרי פיבונאצ'י עוקבים, אם קוטעים את החישוב במקום המתאים.
לדוגמה, עבור האיברים 3 ו-5 השבר מקבל את הערך 1.666:

הצגה גאומטרית של מספרי פיבונאצ'י

אחת מההצגות הגאומטריות של הסדרה מתחילה בריבוע שאורך צלעו 1, כגודל האיבר הראשון, ומתווספים לו ריבועים באופן הבא: 
לריבוע הראשון מתווסף ריבוע נוסף בגודל 1x1. שני הריבועים יוצרים מלבן שרוחבו 1 ואורכו 2 - כגודל שני האיברים F₂ ו-F₃.
בשלב הבא נוסיף ריבוע בגודל 2x2, ונקבל מלבן בגודל 2x3. תוספת של ריבוע בגודל 3x3 תוביל למלבן בגודל 3x5. התוצר של הבנייה על ידי הוספת ריבוע שצלעו כאיבר פיבונאצ'י מביאה למלבן שצלעותיו הן שני איברי פיבונאצ'י עוקבים.
בהמשך הבנייה, המלבנים מתקרבים יותר ויותר למלבן הזהב, שהוא מלבן שהיחס בין צלעותיו הוא יחס הזהב - 1.618 בקירוב. ליחס הזהב ולמלבן הזהב מופעים שונים בטבע, באדריכלות ובאמנות.

זהות קאסיני

את הזהות גילה האסטרונום הצרפתי ג'ובאני דומניקו קאסיני. הזהות אומרת כי , כלומר מספר פיבונאצ'י בריבוע הוא כמעט מכפלת שני המספרים לידו, ההפרש ביניהם הוא 1. מי גדול יותר זו שאלה שתלויה בזוגיות של המיקום של מספר הפיבונאצ'י שלקחנו. למשל, בסדרה יש את הרצף 3,5,8, שבו ו- וההפרש ביניהם הוא באמת 1. את הזהות ניתן להוכיח בכמה דרכים: דרך אחת היא באמצעות אינדוקציה מתמטית, שכן כך הסדרה מוגדרת. דרך אחרת היא להשתמש בעובדה שדטרמיננטה היא כפלית ולרשום:

סדרת לוקאס

סדרה דומה לסדרת פיבונאצ'י היא סדרת לוקס. הסדרה מוגדרת על ידי:
L₁ = 1
L₂= 3
Lₙ = Lₙ₋₁ + Lₙ₋₂ (n>2) 
סדרת פיבונאצ'י וסדרת לוקס הן סדרות מהסוג הבא:
S ( a₁,a₂) = } a₁, a₂, a₃=a₁+a₂, a₄= a₂+a₃,…{
Fₙ = Sₙ (1,1)
Fₙ₊₁ = Sₙ (1,2)
Fₙ₋₁  = Sₙ (0,1)
Lₙ = Sₙ (1,3)
לכן    .Lₙ= Fₙ₋₁ + Fₙ₊₁
 לשתי הסדרות יש תכונה: 
1.     2Fₘ₊ₙ = FₘLₙ +FₙLm [8]
נוסחאות חשובות להוכחה:
הנוסחה הכללית של סדרת פיבונאצ'י:
הנוסחה הכללית של סדרת לוקאס:

חידות שסדרת פיבונאצ'י היא פתרונן

בספר החשבונייה מספרי פיבונאצ'י מופיעים בהקשר לחידה העוסקת בארנבים. על-פי החידה זוג ארנבים צעיר הופך לאחר שנה לזוג ארנבים מבוגר. לצורך החידה הארנבים לא מתים אף פעם. זוג ארנבים מבוגר בכל שנה מוליד זוג ארנבים נוסף. מתחילים מזוג ארנבים צעיר אחד, כמה זוגות ארנבים יהיו מעתה כל שנה? 
הפתרון לחידה הוא סדרת פיבונאצ'י. הסדרה מופיעה גם כפתרון לחידות קומבינטוריות רבות. לדוגמה, דבורה יכולה להיכנס לכוורת שבאיור דרך המשושה המסומן ב־1, או דרך המשושה המסומן ב־2. הדבורה יכולה לעבור ממשושה מסוים לשכנו, בתנאי שמספרו של המשושה החדש גדול ממספרו של המשושה בו היא נמצאת. בכמה דרכים שונות יכולה הדבורה להגיע למשושה ה־n?
חידה נוספת היא - אם אדם צריך לעלות בסולם n שלבים, וכל פעם עליו להחליט אם לעלות שלב אחד או שניים, כמה אפשרויות יש לו?
גם הפתרון לחידה זו הוא סדרת פיבונאצ'י, מפני שיש להסתכל על המהלך הראשון, במהלך הראשון יכול האדם לעלות שלב אחד או שניים, אם יעלה שלב אחד - אזי מספר האפשרויות הנותרות יהיה בדיוק כמספר האפשרויות לעלות n-1 שלבים, ואם יעלה 2 שלבים יהיה מספר האפשרויות הנותרות כמספר האפשרויות לעלות n-2 שלבים.

שימושים במדעי המחשב

ישנם אלגוריתמים ומבני נתונים כגון ערימת פיבונאצ'י המשתמשים בתכונות של מספרי פיבונאצ'י להוכחת סיבוכיות.
לי ואן-קליף

ביוגרפיה

ואן קליף נולד בסמרויל ניו ג'רזי. בנם של מריון לויניה ואן פליט וקלרנס לרוי ואן קליף. המשפחה ממוצא הולנדי, שוודי, בלגי, ואנגלי. שירת בצי של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. לאחר תקופה קצרה בה עבד כרואה חשבון, החל בקריירת משחק. תחילה על בימות התיאטרון של ברודוויי ואחר כך בסרטי קולנוע.

קריירה

לאורך קריירת משחק שנמשכה 38 שנים, שיחק ואן קליף ב-90 סרטים, בנוסף ל-109 הופעות בטלוויזיה. זכור במיוחד בתפקידו בסרט הטוב הרע והמכוער. בו שיחק את "הרע" (הקרוי בסרט "עיני מלאך"). הופיע גם בסרט הצלפים, בו שיחק דמות "טובה". בשני סרטים אלו, שבוימו על ידי סרג'ו ליאונה, שיחק לצידו של קלינט איסטווד. בנוסף שיחק את סבטה בטרילוגית המערבונים, סבטה. סרטים אלו נקראים מערבוני ספגטי כיוון שצולמו באיטליה וספרד. שיחק גם בסרט כפירי אריות (1958).

חייו האישיים

בשנת 1943 התחתן עם פטסי רות. לזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר כמה שנים התגרשו. בשנת 1960 נישא בשנית לג'ואני. אחר כך שוב התגרש. ב-13 ביוני 1976 התחתן (בפעם השלישית) עם ברברה הבולון. נישואין שנמשכו עד מותו. ב-16 בדצמבר 1989 נפטר (בגיל 64) מהתקף לב באוקסנרד שבקליפורניה. נטמן בבית הקברות "גבעות הוליווד" בלוס אנג'לס. על המצבה שלו נכתב "best of the bad". 
בסצנה האחרונה בסרט "הטוב הרע והמכוער" אפשר לראות שחסרה לואן קליף חתיכה מאצבע האמה ביד ימין. הוא איבדה לאחר שנחתך בזמן שבנה בית משחק לבתו.
אריה שומר

קורות חיים

שומר נולד בתל אביב, היה חניך ומרַכז סניף תנועת בני עקיבא בתל אביב ולמד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. בצה"ל שירת כקצין בחיל החינוך וראש לשכת הרב הצבאי הראשי. לאחר מכן עבר לחיל האוויר בו שירת כמפקד טייסת מנהלה בשדה דב ובבסיס רמת דוד. שימש מפקדו האחרון של שדה אופיר בסיני והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. למד באוניברסיטת בר-אילן – מדעי המדינה, ובאוניברסיטת חיפה – מינהל בכיר.
ב-1983 השתחרר מצה"ל והצטרף למפלגת יחד שהקים עזר ויצמן. מאז ובמשך מרבית תפקידיו הציבוריים של ויצמן עד מותו, עבד שומר לצדו ונודע כאיש הביצוע שלו. ב-1984 כיהן כעוזרו של ויצמן בכהונתו כשר בלי תיק, ובשנים 1988-1989 כמנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה. לאחר התפטרותו של ויצמן מממשלת שמיר, ובין השנים 1990 – 1992, שימש ראש מערך ההסברה של אוניברסיטת בר-אילן, וסגן נשיא לקשרי חוץ. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים וחמש, מונה למשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה. בתפקידו זה סייע ליצחק חופי בעבודותו בבחינת דרכי העבודה של ישראל בחבר המדינות והתאום בין לשכת הקשר, הסוכנות היהודית ושאר הגופים שעסקו בעליה. 
ב-1993 עם התמנותו של ויצמן לנשיא המדינה התמנה שומר למנכ"ל בית הנשיא. בתפקידו זה הוגדר בעיתונות כ"אחד האנשים החזקים במדינה. כמנכ"לו הכל-יכול של בית הנשיא ויד ימינו של הנשיא, המביא והמוציא בבית. אלפים ביקשו ממנו עזרה, שיחרו לפתחו, התחננו לפגישה עם הנשיא, שרק ילחש את שמם באוזנו".
לאחר התפטרותו של ויצמן וכניסתו של הנשיא משה קצב לתפקיד, נשאר שומר לתקופת חפיפה, עד שפרש ב-2001, ועבר לכהן במשך כשנה כמנכ"ל משרד התרבות תחת כהונתו של השר מתן וילנאי. כאשר פרש גם מתפקיד זה, הביע את רצונו להתמודד על כהונת ראש העיר באר שבע, אך ויתר והתמודד בהצלחה בבחירות המקומיות למועצת עיריית תל אביב יפו מטעם סיעת כח לגמלאים וכיהן מטעמה במועצה בשנים 2003-2008.
לקראת הבחירות ב-2006 הצטרף לתנועת "תפנית" של עוזי דיין, ושובץ במקום השישי ברשימה, שלא הצליחה להכניס נציגים לכנסת. לקראת הבחירות המקומיות בירושלים בשנת 2008 מונה לשמש בראש מטה הבחירות של ארקדי גאידמק וצדק חברתי לעיריית ירושלים.
מאז פרישתו מבית הנשיא ובמקביל לתפקידיו הציבוריים, ניסה כוחו בעסקים שונים עם מדינות מהמזרח הרחוק, אך כשל, והתפרסם כמי שירד מנכסיו כדי לכסות חובות. לאחר שפרע את חובותיו שב שומר לתפקידיו הציבוריים ולעסקים פרטיים.
שומר מכהן בהתנדבות כיו"ר המועצה הלאומית להתנדבות בישראל, וכן קונסול כבוד כללי של הרפובליקה של קוריאה.
שומר היה נשוי לשולמית לבית סוקניק עד למותה ב-2015. אב לשלושה וסב לנכדים. מתגורר בתל אביב. נישא בשנית ב-2017 לאילנה.
חצור הגלילית

היסטוריה

חצור הגלילית החלה עם הקמתן של שתי המעברות "חצור א'" ו"חצור ב'", שהוקמו לצורך קליטת העולים החדשים שהגיעו לארץ בגל העלייה ההמונית, בשנת 1953. השם חצור מקורו ביישוב העתיק ששרידיו נמצאים בקרבת מקום בתל חצור. רוב מייסדי חצור הגלילית היו עולים מצפון אפריקה.
בשנת 1956 הוכרזה חצור הגלילית כמועצה מקומית.
העיר שמרה על צביונה הדתי-מסורתי והוקמה בה גם קריה חסידית - מאוכלסת בעיקר בחסידי גור.
בתחילת שנות ה-90 הגיעו לעיר עולים מחבר העמים, מהעלייה הגדולה מברית המועצות.
בשנת 2014 קיבלה ממשלת ישראל תוכנית עתידית שיעודה היא הפיכת חצור הגלילית לעיר מרכזית בגליל, דבר זה התבטא בהזרמת תקציבים לפתוח ובנייה, לצד שכונות חדשות שנבנו, ושדרוג השכונות הוותיקות, וכן פרויקטים נרחבים של מרכזי מסחר, שדרוג אזור התעשייה, פיתוח וחידוש עירוני כולל תוכנית מתאר מקומית ליישוב.
בבחירות האחרונות, שהתקיימו בנובמבר 2018, זכה שמעון סויסה בתפקיד ראש המועצה. זו כהונתו השלישית לאחר שנבחר לראשונה לתפקיד ב-2008, לפניו בתפקיד היה שאול כמיסה.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים בחצור הגלילית 9,060 תושבים (מקום 171 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.6%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לחצור הגלילית דירוג של 4 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 49.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 6,724 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).

חינוך

בחצור הגלילית קיימים תשעה בתי ספר: אורט חצור הגלילית ע"ש אברט, בית הספר אמי"ת חצור, חוני המעגל ממלכתי-דתי, שבט סופר - בית הספר ממ"ד, קול יהודה-דתי, תלמוד תורה קול מנחם - בנים חרדי, בית יעקב-חרדי, ישיבת שפתי צדק, סמינר בנות באר מרים. במערכת החינוך לומדים נכון לשנת 2019 כ-3150 תלמידים בגני הילדים (3) ועד י'ב.

מסוף חצור הגלילית

בכניסה ליישוב מסוף תחבורה מרכזית מסוף חצור הגלילית, הממוקם במתחם "קניון הגליל העליון", תחנת המסוף היא תחנה מרכזית חשובה בצפון הארץ, ואחד המסופים החשובים בגליל, מהמסוף יוצאים קווים רבים ליישובי הצפון ורמת הגולן, את המסוף פוקדים בעיקר חיילים המשרתים בצפון הארץ ורמת הגולן, בכל הקווים הבינערוניים נקודת הקצה היא קריית שמונה. (מלבד קו 503 המסתיים בקצרין).
דליה אטלס

ביוגרפיה

דליה שטרנברג נולדה בחיפה. כנערה למדה באקדמיה למוזיקה בירושלים עד 1952. למדה ניצוח אצל מנטורים ידועים ברחבי העולם.
אטלס הייתה האישה הראשונה שזכתה ב-7 פרסים בתחרויות בינלאומיות חשובות לניצוח באיטליה, ארצות הברית, בריטניה וברזיל, בשנות ה-60 וה-70.
בעקבות זכיותיה הוזמנה אטלס לנצח על תזמורות ידועות רבות בעולם; היא ניצחה לאורך השנים על 82 תזמורות במסגרת קונצרטים, פסטיבלים והקלטות אולפן, רדיו וטלוויזיה, ב-29 מדינות. בין השאר ניצחה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית המלכותית, התזמורות הפילהרמוניות של הלסינקי ושל סטוקהולם, התזמורת הסימפונית של ברלין, ועוד.
אטלס הקליטה יותר מ-20 תקליטורים, אותם גם ביצעה במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בינלאומיים. 
בשנות ה-40 וה-60 הייתה מנהלת מוזיקלית של התזמורת הקאמרית חיפה. 
החל משנת 1963 לימדה במחלקה ללימודים הומניסטים ואמנויות בטכניון סטודנטים מצטיינים למוזיקה ולנגינה. באותה שנה הקימה את התזמורת הסימפונית ומקהלת הטכניון. בנוסף הייתה מנצחת ראשית ומנהלת מוזיקלית של מספר תזמורות מקצועיות וחינוכיות נוספות בישראל. שימשה כמרצה אורחת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
במהלך מלחמת המפרץ (1991), כאשר לא ניתן היה לקיים קונצרטים באולמות ברחבי הארץ, הקימה את תזמורת ה"קאמרטה אטלס", שכללה עולים מברית המועצות לשעבר. התזמורת הקליטה והופיעה בסיורים ברחבי הארץ.
אטלס חוקרת את המוזיקה של ארנסט בלוך, הקליטה 25 קומפוזיציות שיצר, אלה  שהיו פחות מוכרות בתקופתה. ב-2007 הקימה את "אגודת ארנסט בלוך בישראל" והיא עומדת בראשה. בנוסף היא מכהנת כסגנית כבוד של אגודת ארנסט בלוך הבינלאומית בלונדון.
ב-1995 קיבלה אטלס את תואר הכבוד יקירת חיפה.
שנות ה-60 של המאה ה-4

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
עיצוב עירוני

עיצוב עירוני הוא נדבך בתחום התכנון העירוני שעיקרו הוא התוויית המראה של הנוף העירוני המתוכנן.
בעוד התכנון העירוני הכולל יוצר מערכת פיזית (רשת הרחובות, השבילים והכבישים, חלוקת המגרשים וקווי בניין ועוד) ופונקציונלית (הגדרת שימושיהם של המבנים - מגורים, מסחר, תעשייה קלה או כבדה וכדומה) של העיר או של מרקם עירוני מסוים, העיצוב העירוני מגדיר מאפיינים של אדריכלות ואדריכלות נוף שתפקידם ליצור אופי ברור ורצוי של החלל העירוני. בהיעדר עיצוב עירוני, מתפתחת הרקמה העירונית על פי ההגדרות הפיזיות והפונקציונליות של התכנון אך האדריכלות של כל מבנה בעיר יכולה להיות שונה.
דוגמאות מובהקות לעיצוב עירוני נוקשה הן הערים פריז ואמסטרדם. תוכנית אוסמן להתחדשות פריז, לדוגמה, הגדירה קווים מנחים ברורים ונוקשים לעיצוב חזיתות הבניינים שתוכננו כל אחד על ידי יזם ואדריכל אחרים. בתי המגורים האופייניים של אמסטרדם לדוגמה שומרים על קו עיצוב מוגדר עם אפשרויות להבדלים שהופכות כל מבנה לשונה, אך משמרות אופי כולל זהה לבניינים. דוגמה קיצונית להיעדר עיצוב עירוני ומתן אפשרות לאדריכלות חופשית לחלוטין להתפתח היא הסטריפ של לאס וגאס שבו כל מבנה עוצב בצורה ייחודית ושונה מהאחרים.
העיצוב העירוני הוא נקודת המפגש המיידית בין אדריכלות כאמנות הבנייה לבין התכנון העירוני, שנעשה לרוב על ידי מתכננים שהם אדריכלים בהכשרתם. עיצוב אופיו של החלל העירוני בא לידי ביטוי בעיצוב החזיתות של המבנים הפונות אל הרחוב, יחסי חלל ומסה בתכנון האדריכלי וחומרי הגמר בהם משתמשים בבנייה. בירושלים, לדוגמה, חוק העזר העירוני המחייב גם את כל תוכניות בניין העיר בשטחה להשתמש באבן ירושלמית, או חיפוי הקירות באבן זו, יוצר אופי מסוים הנובע מחומרי הגמר. דוגמה אחרת היא תוכנית גדס בתל אביב, שהגדירה קווי בניין ומרווחים מדויקים בין הבתים, כפעולת עיצוב עירונית שהתוותה את אופיו של המרקם העירוני של מרכז וצפון תל אביב הישן.
ישנו מקצוע נלווה הנקרא: "עיצוב חלונות ראווה".
נטראג'ה

נטראג'ה (בטאמילית: நடராசர், מלך/אדון הריקוד) הוא תיאור של האל שיווה בתור הרקדן הקוסמי, שמבצע את ריקודו האלוהי בו הוא מפעיל ומניע את העולם כולו.

תיאור

ריקודו של שיווה (לפי האגדה) בצ'ידמברם מהווה את המוטיב המרכזי עליו מבוססים תיאוריו ופסליו של שיווה כנטראג'ה. תיאורים אלה משתנים בפרטים קטנים אך שומרים על אותו רעיון מרכזי.

נטראג'ה מתואר כשיווה רוקד. לשיווה ארבע ידיים ושערו השזור מתנופף עקב ריקודו. בשערו ניתן לראות נחש קוברה, גולגולת ואת נהר הגנגס. מעליו ייתכן ויהיה חצי סהר. באוזנו הימנית עגיל של גבר, ובאוזנו השמאלית עגיל של אשה. הוא מקושט בשרשראות, צמידים ותכשיטים אחרים.

ידו הימנית אוחזת תוף, ידו הימנית השנייה מבצעת מודרה של "אל תפחד"/"חוסר פחד". ידו השמאלית אוחזת אש, וידו השמאלית השנייה מצביעה מטה אל השד מויאלאקה (המסמל בורות) עליו הוא דורך.

רגלו השמאלית מורמת. מתחתיו מעמד לוטוס, ממנו יוצאת הילה מקיפה המעוטרת באש, כך שידיו המחזיקות תוף ואש נוגעות בה.
צורה זו של האל שיווה נמצאת ברוב המקדשים בדרום הודו. עם זאת, המקדש בצ'ידמברם הוא היחיד בו אלילו המרכזי הוא שיווה בצורה דמוית-אדם זו (בניגוד לשאר מקדשי שיווה, בהם שיווה מתואר כלינגאם).

שונות

הזרם המעריץ את נטראג'ה התהווה במחוז טאמיל נאדו בדרום הודו. ניתן לעקוב אחר מסלולו של שיווה הרוקד מהפולחן התהלוכתי של פסלים מחוץ לסנקטום (פנים המקדש, קודש הקודשים שלו) אל ההעלאה הפולחנית של פסל הארד שלו אל הסנקטום בצ'ידמברם.
מחקרים שנעשו על הפסלים על ידי שרדה שריניואסאן, בשילוב עם ראיות איקונוגרפיות וספרותיות, מראים שפסל הארד של נטראג'ה היה המצאה של שושלת פלבה (מאה 7 עד אמצע 9 לספירה), ולא של שושלת צ'ולה (מאה 10 לספירה) כמו שנהוג להאמין. בהתבסס על השירים הקדומים של קדושים טאמילים, ניתן גם להראות שדמות זו התבססה על המשמעויות הקוסמיות ומטאפיזיות שהוזכרו לעיל.
הפסל הגדול ביותר של נטראג'ה נמצא בנייוולי (Neyveli) בטאמיל נאדו.
במקדש בצ'ידמברם האליל הראשי הוא נטראג'ה, בניגוד לשאר מקדשי שיווה בהם שיווה מוערץ כלינגאם (שאינה בצורת אדם).
ב-2004, פסל בגובה 2 מטר של נטראג'ה הותקן ב-CERN (מרכזו של הארגון האירופאי למחקר גרעיני בז'נבה). הפסל המתאר את ריקודו הקוסמי של בריאה וחורבן, ניתן ל-CERN על ידי הממשלה ההודית על מנת לחגוג את שיתוף הפעולה הארוך של המרכז עם הודו. לוחית המותקנת ליד השלט מסבירה את חשיבותה של המטאפורה של ריקודו הקוסמי של שיווה עם ציטוטים של פריטיוף קפרה: