google/wiki40b huggingface dataset:
ניבר מדר

ביוגרפיה

מדר נולדה במושב נתיב השיירה. אביה, יובל מדר, הוא יהודי וצבר ממוצא תימני. אמה, הדר יולנדה דה-וריס מדר, התגיירה לאחר שירותה בצה"ל, והיא נולדה בישראל להורים נוצרים-קתוליים שהגיעו מהולנד להתנדב בקיבוץ. שמה הפרטי ניבר הוא על-שם (יצחק) רבין, בהיפוך אותיות. מדר גדלה בכפר ורדים. בצעירותה הייתה לרקדנית.
בשנים 2014–2016 מדר שירתה בצה"ל במשך כשנתיים וחצי כמש"קית קישור ולאחר מכן כמדריכה במיצג חילות-צה"ל, על תקן דוגמנית מצטיינת.

קריירה

בין השאר, מדר הופיעה על השערים של כתבי-העת הישראליים "לאשה", "פנאי פלוס", "בלייזר" (3 פעמים), "את", "מגזינה", "זמנים מודרניים" ו"מנטה". כמו כן, הופיעה על השערים של המגזין האיטלקי "Gioia", ושל המגזין הצרפתי "Madame Figaro" בו הוקדשו לה 12 עמודים ובהן סומנה בתור "בר רפאלי הבאה".
מדר הצטלמה גם למגזין "ווג" הבריטי, "קוסמופוליטן", "Marie Claire", "Official" ,"D MAGAZINE", לשבועון האיטלקי "Donna Moderna", ל-"ELLE", ולמגזין הצרפתי "Lui".
מאז 2015 הצטלמה לגיליון בגדי הים המיוחד של "בלייזר" (ארבע פעמים). לפני-כן, מדר השתתפה בקמפיינים העולמיים לחברת ההנעלה הגרמנית "בירקנשטוק", לחברת האופנה הספרדית "ברשקה", ולמותג האופנה הבריטי "פריימרק". לאחר מכן, הצטלמה ביחד עם שלומית מלכה ואילנית לוי לקמפיין של "Grey Gardens". בנוסף, קטפה קמפיין מקומי כפרזנטורית למוצרי הטיפוח של "נטורל פורמולה". החל מאותה שנה, מדר היא הפרזנטורית של מותג האופנה הישראלי "רנואר" לצד גפן ברקאי, יהודה לוי ויעל שלביה.
מאז 2016 משתתפת מדר בשבוע האופנה בפריז בתצוגה של החברה הצרפתית "ETAM". לפני כן, הופיעה בקמפיין העולמי של מותג הקוסמטיקה "קאדלי". בנוסף ב-2016, נבחרה לקמפיין של מותג היופי האיטלקי "Benetton".
ב-2017 מדר דורגה במגזין האמריקאי "מקסים" במקום ה-20 בקטגוריית מסובבות הראשים, מתוך רשימת 100 הנשים הסקסיות בעולם.

חיים אישיים

בשנים 2013–2015 הייתה בזוגיות עם הדוגמן הישראלי מייקל לואיס. ב-2016 הייתה במערכת יחסים עם הדוגמן היהודי-צרפתי בריאן ויוס. מ-2017 ועד אוגוסט 2018 הייתה במערכת יחסים עם הדוגמן גפן ברקאי. בסוף שנת 2018 החלה במערכת יחסים עם איש עסקים אמריקאי ממוצא יהודי, ריצ'י עקיבא, המבוגר ממנה בכ-20 שנה. ביולי 2019 הם נפרדו.
עזרא ברנע

קורות חיים

נולד בשכונת הבוכרים שבירושלים בשנת 1935 לנחמיה עזרא מזרחי. השם "ברנע" הוא ראשי תיבות שמו של אביו. 
בצעירותו למד בבית הספר היסודי "תלמוד תורה מזרחי" ובהמשך עבר לבית הספר "אלומה". 
מגיל צעיר שימש כחזן, והתוודע למסורות התפילה והפיוטים של יהודי ירושלים. 
בשנת 1948 החל ללמוד בישיבת "שערי ציון" אצל הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ובסיום לימודיו התגייס לצה"ל.
כשסיים את שירותו בצה"ל החל לעסוק בחינוך, ושימש כמנהל בתי ספר בחבל עדולם. 
בשנת 1962 חזר לירושלים ומונה לשמש כסגן מנהל בית הספר "ענף החיים". 
בשנת 1967 מונה לשמש כמנהל בית הספר "מוריה".
בשנת 1985 מונה לשמש כמנהל מכון "רננות״ - המכון למוזיקה יהודית בירושלים, ושימש בו גם כמורה לחזנות בהתנדבות. במקביל ייסד במסגרת המכון את "בית הספר המרכזי לחזנות ולשירה יהודית" בירושלים, בבת ים ובערים נוספות, והקפיד ללמד בו את מסורות התפילה והפיוט השונות, בשילוב מזרח ומערב.
בשנת 1987 יזם את מפעל התיעוד, השימור וההצלה של המסורות המוזיקליות של 27 עדות ישראל השונות. 
נכון לשנת 2009 נצברו כ-45 אלף פריטים, וראו אור 150 אלבומים בתקליטורים ובקלטות.
במקביל לעבודתו במכון רננות, הרצה בהתנדבות בחוגים ברחבי הארץ, וייסד את הוועד להוצאת כתביו של הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. 
היכרותו עם הרב עוזיאל החלה כשהיה בן 13, כשהרב הזמינו ללמוד בישיבתו, על אף גילו הצעיר. 
בשנתיים האחרונות לחייו של הרב עוזיאל, ברנע היה מגיע מדי יום לביתו של הרב ומעתיק מכתב ידו של הרב את ספרו "הגיוני עוזיאל". 
במסגרת הוועד שייסד, נכון לשנת 2016, הוצאו לאור 33 כרכים מעזבונו של הרב, והופקו שני סרטים על חייו.
במשך כ-30 שנים שימש כחזנו של הרב מרדכי אליהו בבית הכנסת "היכל יעקב" בירושלים, והמשיך למלא תפקיד זה גם לאחר פטירת הרב.
בשנת 2009 הוענק לו עיטור אות יקיר העיר ירושלים, בגין: עבודתו החינוכית, תרומתו לתרבותה של העיר ומפעל התיעוד, הפרסום וההנחלה של מסורותיהן המוזיקליות של עדות ישראל.
Angels Cry

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארי עצמה, טריקי סטיוארט, ג'יימס "ביג ג'ים" וויט וקריסטל ג'ונסון והופק על ידי השלושה הראשונים.
לשיר ישנן שתי גרסאות כאשר גרסה אחת היא הגרסה המקורית של השיר שמופיעה באלבום ואילו הגרסה השנייה היא גרסת רמיקס בשיתוף הזמר ני-יו אשר הייתה צריכה להיכלל באלבום רמיקסים בשם "Angels Advocate" אך לבסוף האלבום נגנז והשיר יצא כסינגל רשמי מהאלבום בתאריך ה-23 בפברואר 2010. לפני שהשיר עצמו מתנגן באלבום קדם לו קטע מעבר תחת השם  "(Angel (The Prelude" בו מריה משתמשת בקול "המשרוקית" שלה בלבד. 
מבחינה לירית השיר מדבר על ניסיון לתקן מערכת יחסים שבורה וכי אהבה אמיתית מתרחשת פעם אחת אם כי יש כאלה שמרפשים את המילים גם כאהבה לאלוהים.

הצלחה

בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-26 במצעד השירים למבוגרים והיה לשיר ה-8 של קארי שנכנס למצעד זה ולראשון של ני-יו ובנוסף הוא היה השיר השני מהאלבום לעשות זאת ובכך בפעם הראשונה בקריירה שלה קארי הצליחה להכניס שני שירים למצעד זה מאותו אלבום מאז אלבומה השישי. 
במצעד ההיפ-הופ וה-R&B השיר הגיע למקום ה-90 אך במצעד שירי ה-R&B הבריטי הגיע למקום ה-28. באופן כללי השיר לא זכה להצלחה בעולם, בין המדינות הבודדות בהם השיר הצליח היה דרום קוריאה בו השיג השיר קצת הצלחה כאשר הגיע למקום ה-4 במצעד השירים הדיגיטליים. 
הקליפ לשיר בוים על ידי בעלה לשעבר של קארי ניק קאנון. הקליפ מתחיל בו רואים את קארי הולכת בגשם ופוגשת את ני-יו באולפן ההקלטות ולאחר מכן הם שרים את השיר יחד באולפן ההקלטות.
אלעזר אזכרי

רבי אלעזר בן משה אזכרי (מצוי גם: אזקרי או אזיקרי, 1533–1600) היה מקובל, דרשן ומשורר יליד צפת. חיבורו ספר חרדים, שהובא לדפוס לראשונה בשנת 1600, לאחר מותו, עם היותו ספר מצוות, נחשב כספר יסוד בתורת המוסר ביהדות בסוף ימי הביניים.
יום זה מכובד

מחבר הפיוט

מחבר הפיוט חתם את שמו באקרוסטיכון של הפיוט, "ישראל" (יום ששת ראשון אכול לא). אך לא ידוע מיהו. יש שטענו שהמחבר הוא הרב ישראל הגר, שעל פי ההערכה חי במאה ה-11, והסתמכו על האקרוסטיכון שבבית האחרון (השמים וגם ראו).

תוכן הפיוט

בפיוט מושרים פסוקי מקרא מגוונים הקשורים לשבת והפיוט מזכיר את צידה החושי של השבת, גם מצד חובותיה ומצוותיה של השבת וצד מענגיה של השבת המבוטחת לשומריה. משורר הפיוט מזכיר את הנאמר בתורה לגבי קישור הארץ אל יום השבת - כמו שהארץ נותנת מהטוב שלה כך מעניקה השבת מטובה לאדם השומר אותה.
מקורן של הברכות בפיוט הוא מושא הבית האחרון, בו אף נמצא אחד מהערכים העומדים מאחורי מצוותיה של יום השבת - עדותו של העולם שנברא על ידי הקדוש ברוך הוא. 
בקהילות יהדות אשכנז נהוג לשיר את הפיוט בסעודה השנייה  של יום שבת.
מלחמת העצמאות של מקסיקו

הרקע לפרוץ המלחמה

כבר בסוף המאה ה-18 הייתה "ספרד החדשה" הקולוניה הרווחית והמאוכלסת ביותר מבין הקולוניות הספרדיות בעולם החדש. חיו בה כ-4 מיליון תושבים והיא סיפקה כ- 60% מכלל רווחי הקולוניות הספרדיות. בנוסף לכך, נחלקה החברה המקסיקנית למספר מעמדות שונים. בקרב אנשי המעמד הגבוה נכללו הספרדים (שנולדו בספרד) וה"קראולים", שהיו בניהם של הספרדים שנולדו ברחבי הקולוניות. בקרב בני המעמד הנמוך נכללו ה"מסקיטוס", שהיו בני התערובת של הספרדים והילידים. בתחתית הסולם ניצבו המקומיים. לאחר פלישת צבא נפוליאון לספרד (1808), כחלק מניסיון ספרד להיחלץ מנזקי המלחמה, ניסתה הממשלה להישען כלכלית על הקולוניות ובראשם על "ספרד החדשה". בתחילה הגבירו הספרדים את המיסוי ודרשו העברת כספים, בעיקר מבני המעמד הגבוה. מאוחר יותר לוו הספרדים כספים רבים מהגילדות המקצועיות השונות וכך פגעו במעגל העבודה של בעלי המלאכה, הסוחרים והאומנים של הקולוניות. כמו כן, שטחי וכספי הכנסייה, שהיו מקור ההלוואות העיקרי עבור אוכלוסיית הקולוניה הולאמו על ידי הממשלה הספרדית. כל הסוחרים ובעלי העסקים שלוו כסף מהכנסייה נדרשו לפרוע את חובותיהם באופן מידי. מי שלא הצליח לעמוד בהחזרי ההלוואות נאלץ למכור את נכסיו.
הישענותה הכלכלית של ספרד על אוכלוסיית הקולוניה לא רק הגבירה את חוסר האיזון הכלכלי בקרב האוכלוסייה, אלא גם הדגישה את חוסר היכולת הפוליטית של ספרד לשלוט על המתרחש ב"ספרד החדשה". כל אלה, החריפו את הבדלי המעמדות הסוציו- אקונומיים שהתקיימו במקסיקו. תחושת לאומיות מקסיקנית חזקה התפתחה, אנשי האליטה ניסו לבסס שלטון שישמור על האינטרסים הכלכליים שלהם ואילו אנשי המעמד הנמוך נאבקו נגד השליטה הדומיננטית של אותן אליטות. בשנת 1808 נחצתה המפה הפוליטית בין שני צדדים, החונטות ה"קראוליות" צברו תאוצה בערים מרכזיות וקראו לעצמאות מקסיקנית, בעוד שאנשי החונטה ה"פנינסולארית" תמכו בנתינות המלוכה הספרדית.
ב-16 בספטמבר 1810, בעיר דולורס שבמחוז גואנחואטו בצפון מרכז מקסיקו, הכריזה קבוצת קראוליים על עצמאות בתקווה לזכות בתמיכה באזורים נוספים ברחבי הקולוניה. בראש הקבוצה עמד כומר קתולי בשם מיגל אידלגו דה קוסטייה. הטפותיו לעצמאות וסיום העבדות זכו לתמיכה רבה בקרב אוכלוסיית דולורס. אידלגו צלצל בפעמוני כנסיית דולורס תוך כדי קריאה ללחימה מחומשת כנגד תומכי השלטון הספרדי. אירוע זה, שלימים יקרא ה"בכי של דולורס", יהיה הטריגר לפרוץ מלחמת העצמאות של מקסיקו.
שרגא פביוס פופלס

שרגא פביוס פופלס (1 ביולי 1843 - 23 במרץ 1912) (קרוי גם: שרגא פייביש פופלס, פופליס או פופלעס) היה מראשוני הרופאים בירושלים ומחלוצי רופאי הילדים בירושלים, לשעבר רופא ראשי בבית החולים ביקור חולים, ממלא מקום מנהל בית חולים שערי צדק.

ביוגרפיה

פופלס נולד בקראקוב שבפולין (אז גליציה האוסטרית), לאביו מנחם שהיה חייט.
פופלס למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, ובסיום לימודיו האוניברסיטאיים הוסמך לד"ר לפילוסופיה. בהמשך פופלס עבר לווינה, סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת וינה והמשיך לעבוד שנתיים בקליניקה האוניברסיטאית למחלות ילדים.
במקביל ד"ר פופלס שמר בקפדנות על מצוות הדת. נזהר במשך שנות לימודו בכל חוקי היהדות ובשמירת שבת ואפילו בבחינותיו נזהר לבל יחלל שבת.
ב-1868 התחתן פופלס עם רבקה לבית נוספלד.

בארץ ישראל

ב-1872 עלו בני הזוג פופלס לארץ ישראל, לאחר שהוזמן על ידי חברת התמיכה של יהודי פרנקפורט ואמסטרדם לרפא את עניי היהודים בירושלים.
פופלס עבד בבית החולים ביקור חולים, בשנותיו הראשונות נוהל בית החולים על ידי רופאים נוצרים, ורק בשנת 1873 החל לעבוד בו הרופא היהודי פופלס. באותה שנה הכיל בית החולים 18 מיטות, והוא שימש בעיקר לטיפול במצורעים. סכסוכים פנימיים בבית החולים "ביקור חולים" גרמו לפרישתו של מיכל הכהן, מזכיר המוסד (בתואר "סופר"), והוא לקח אתו את ספר הכתובות של הנדבנים בחוץ-לארץ ומסרו למתחרים מ"משגב לדך". גבאי הפרושים עשו בבית החולים כבתוך שלהם, איימו על חולים ורופאים ואף גירשו אותם ואחד מהם אף הכה את השומר וסילק מבית החולים את הרופא הראשי, הד"ר פופלס.
פופלס עבר לבית החולים "שערי צדק", עבד כרופא ילדים וכרופא כללי ומילא את מקום מנהל בית החולים הד"ר משה וולך.
בשבתות היה מבקר את החולים עם הרוקח גמליאל שלאנק ואומר לרוקח את הרצפט בעל פה לבל יצטרך לכתוב. פופלס נמנע מלקחת שכר טרחה בשבת.
פופלס פרסם מאמרים בעתונות הרפואית שבאוסטריה על מחלות ילדים.
ב-1912 פופלס נפטר בירושלים. פופלס נטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "שרגא פייביש פופלס".
פופלס הניח שני בנים: אליעזר, משה שהיה מהנדס, ובת: ביילה נטקין (נפטרה בשנת 1952).
בסיורים מאורגנים שנערכים בלב ירושלים, מסיירים ברחוב בו חי ופעל פופלס.
ציוויליזציית נורטה צ'יקו

ציוויליזציית נורטה צ'יקו (באנגלית: "Norte Chico civilization") הייתה חברה מורכבת שהתקיימה באזור "נורטה צ'יקו" שברצועת החוף הצפונית של פרו בתקופה הפרה-קולומביאנית, וכללה עד 30 מרכזי אוכלוסייה. הציוויליזציה שגשגה בין האלף ה-4 לפני הספירה עד האלף ה-2 לפני הספירה, כאשר העיר הראשונה של ציוויליזציית נורטה צ'יקו מתוארכת לסביבות 3500 לפנה"ס, בהואריצ'אנגה אשר באזור פורטלזה. מרבית היישובים של ציוויליזציית נורטה צ'יקו נבנו משנת 3100 לפנה"ס ואילך עד סביבות שנת 1800 לפנה"ס. ציוויליזציית נורטה צ'יקו נחשבת כיום לציוויליזציה הידועה הקדומה ביותר באמריקה, ואחת הציוויליזציות בעלות הממשל המוקדמות בעולם כולו, במקביל לציוויליזציות שצמחו באלף ה-3 לפנה"ס. 
ציוויליזציית נורטה צ'יקו השתרעה לאורך שלושה נהרות - הפורטלזה, הפטיוולקה והסופה. העמק בו נמצאים הנהרות הללו מכילים אתרים ארכאולוגים רבים, שהותירה אחריהם ציוויליזציית נורטה צ'יקו. ציוויליזציית נורטה צ'יקו התפתחה אלף שנים לאחר שומר במסופוטמיה, התפתחה באותה הזמן בערך כמו הציוויליזציה של מצרים העתיקה, וקדמה בכמעט אלפיים שנה לאולמקים במרכז אמריקה.
קיפו, צורת כתב המבוססת על קשרים ששימשה את בני האינקה וממלכות שקדמו להם להעברת מסרים בסימנים, התגלו בחפירות בקאראל, מה שמעיד כי מערכת כתב כנראה הייתה בשימוש ציוויליזציית נורטה צ'יקו.
קיומם של יישובים קדומים באזורים הללו ידוע לארכאולוגים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20. עבודה מוקדמת יותר בוצעה באתר Aspero סמוך לים, בשנת 1905 ומאוחר יותר בקאראל, באזור שנמצא יותר רחוק מהים. בשנות ה-1990 המאוחרות ארכאולוגים פראונים, בהובלת Ruth Shady סיפקו את התעוד המפורט הראשון של הציוויליזציה הזו בעבודה שבוצעה ב- Caral. בשנת 2001 התפרסם מאמר בירחון סאיינס שסקר את המחקרים בקאראל. בשנת 2004 התפרסם מאמר בנייצ'ר שתיאר מחקרי-שדה ותארוך פחמן  באזורים רחבים יותר.
La Pared

רקע וכתיבה

את השיר כתבו והפיקו שאקירה ולסטר מנדז. לשיר יצאה גרסה אקוסטית בליווי פסנתר. גרסה זו כלולה באלבום, כרצועת בונוס. שאקירה בחרה לבצע את הגרסה הזו בשנת 2006, בטקס פרסי הגראמי הלטיני ובסיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Oral Fixation Tour".

וידאו קליפ

לשיר לא יצא קליפ, אך בשנת 2009, העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה את ההופעה עם הפסנתר, כתחליף לקליפ הרשמי של השיר. בהופעה נראית שאקירה, כשהיא יושבת על כיסא, ופסנתרן לידה. תאורת המקום הייתה בגווני אדום, ואף קהל המעריצים של הזמרת שר חלקים מן השיר.
Human T-Lymphotropic virus 1

תפוצה

לנגיף HTLV-1 תפוצה מוקדית, והוא נמצא באחוזים משמעותיים בעיקר באזורים מסוימים (או בקרב אוכלוסיות מסוימות) של דרום יפן, האיים הקריביים, אפריקה המשוונית, דרום אפריקה, איראן, מרכז ודרום אמריקה, כמו גם אוסטרליה ומספר איים באוקיינוס השקט כגון פפואה גינאה החדשה.
הנגיף נמצא בשיעורים נמוכים במדינות נוספות בעולם, ועל כן תרומות דם נבדקות במדינות רבות (לרבות ישראל) לנוכחות הנגיף.

טיפול

תרופות אנטי רטרווירליות המשמשות לטיפול ב-HIV על ידי עיכוב אחד או יותר משלושת האנזימים האחראים לשלבי מחזור החיים וההדבקה של הנגיף, אינן אפקטיביות באותה מידה ב-HTLV-1, ככל הנראה עקב העובדה שמרבית השכפול של הנגיף מתבצעת באופן "פסיבי" על ידי שכפול התא המאכסן (mitotic replication) ולא על ידי יציאה מהתא והדבקת תא חדש (infectious replication). ניסיונות לשילוב AZT ‏(Zidovudine) עם תרופות הגורמות להגברת ביטוי גנים נגיפיים (כגון VPA) הצליחו להביא להורדה זמנית של העומס הפרוויראלי.
היות שמרבית נשאי הנגיף בריאים ללא סימפטומים, הם לא זקוקים לטיפול תרופתי ולרוב יש צורך במעקב תקופתי בלבד. עבור נשאים עם תסמינים, הטיפול הוא לרוב ספציפי לתסמינים מהם סובלים החולים. מחקרים קליניים לתרופות נגד הנגיף מתקיימים במרכזים רפואיים במדינות רבות ברחבי העולם כולל יפן, בריטניה וארצות הברית.

HAM/TSP

חולים במחלה זו מקבלים טיפול ספציפי לתסמינים מהם הם סובלים (כגון פיזיותרפיה ותרופות להסדרת מתן שתן). קיים מידע חלקי התומך במתן תרופות המווסתות את מערכת החיסון על מנת להחליש את התגובה הדלקתית.

ATLL

הטיפול המועדף במחלה תלוי בסוג ה-ATLL (כרוני, חריף או לימפומה), ויכול לכלול תרופות כימותרפיות (CHOP) או תרופות ספציפיות ל-ATLL כגון שילוב של אינטרפרון עם AZT. אם החולה יכול לעמוד בכך, ונמצא תורם מתאים, הטיפול המועדף על פי רוב הוא השתלת מח עצם.

לקריאה נוספת

* David O.White, Frank J. Fenner, Medical Virology fourth edition, 1994.
בלוטת האצטרובל

תפקוד


בלוטת האצטרובל מקושרת למערכת העצבים הסימפתטית ובמיוחד ל- (Superior cervical ganglion (SCG.
תפקידה העיקרי לתווך בין גירויים עצביים להפרשה הורמונאלית, לווסת את השעון הביולוגי אצל בעלי חיים.
תפקיד נוסף של בלוטת האצטרובל הוא ייצור ההורמון מלטונין. למלטונין יש חשיבות רבה בתהליכי ההזדקנות, חוסנה של מערכת החיסון, גדילת ילדים ועוד.

גודל הבלוטה

ככל הנראה בגלל המחזור החודשי, יש אצל נשים בלוטת אצטרובל גדולה יותר מאשר אצל גברים. בלוטת האצטרובל מאבדת מגודלה ככל שמתבגר ומזדקן האדם, עד שבגיל 70 גודלה רק כ־10% מגודלה המרבי.

היסטוריה ומחקר

בעבר לא הובנו תהליכים ביולוגיים רבים, ובהם לא הובנו גם תפקידיה של בלוטת האצטרובל שנחשבה לבלוטה מנוונת שהיה לה תפקיד רק אצל בני האדם הקדמונים. לכן, עד שהומצאה שיטת הטומוגרפיה הממוחשבת (CT) לסריקת המוח, התייחסו לבלוטת האצטרובל רק כאל סמן לקו האמצע של המוח בעת ביצוע צילומי רנטגן.

בלוטת האצטרובל בפילוסופיה

לבלוטת האצטרובל נודע תפקיד חשוב בפילוסופיה המודרנית כאשר הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט ניסה להשתמש בה כדי לפתור את הבעיה הפסיכופיזית. דקארט טען שהבלוטה (או חלקים בתוכה) נעה בלי להפר את חוק שימור התנע וכך מתאפשרת השפעה של הנפש על הגוף בלא להפר את חוקי הטבע.
הסבר זה הוכח כלא נכון כאשר גילה לייבניץ את חוק שימור הווקטורים כלומר שהתנע נשאר קבוע גם בכל כיוון בנפרד.
בעקבות הלנה בלבצקי, מייסדת האגודה התאוסופית, בלוטת האצטרובל מזוהה גם עם המושג המיסטי של העין השלישית. בלבצקי הסתמכה על תאוריות מדעיות שראו בבלוטה שריד אבולוציוני לעין נוספת (עין הקודקוד).
יגאל להב

ביוגרפיה

להב נולד למשפחה שעלתה מתוניס וגדל בתל אביב, הוא למד בתיכון אורט סינגאלובסקי ואת התואר ראשון ותואר שני למד בכלכלה ומינהל עסקים, שימש כבכיר בתעשייה הצבאית בחטיבת הפיתוח, שימש כמנהל מרכזים לוגיסטיים בתנובה וכמנכל חברת בת, פתח חברה פרטית לאנרגיה סולארית עד לבחירתו לראשות המועצה.
שימש בעבר כמנכ"ל החברה הכלכלית לקרני שומרון ובמקביל התמקצע גם בתחום האנרגיה סולארית. התמודד בעבר במשך שלוש פעמים בבחירות לראשות מועצת קרני שומרון אך הפסיד ליהודה ליברמן והרצל בן ארי. במהלך השנים כיהן כחבר מועצה וממלא מקום ראש המועצה. שימש בתפקידים התנדבותיים רבים ובהם יו"ר ועד היישוב, ועדות ביטחון וסייע בהקמת צוות הטרור ביישוב.
ב-2007, עת כיהן כמנכ"ל החברה הכלכלית קרני שומרון וממלא מקום ראש המועצה, הורשע לצד מהנדסת המועצה בגרימת חבלה ברשלנות, לאחר שתחנת הסעה שבנו, עפה  על נערה והותירה אותה נכה. על להב נגזרו 5 חודשי מאסר על תנאי וקנס כספי נמוך.
בבחירות 2013 התמודד לראשות המועצה אל מול הרצל בן ארי וזכה.
ב-3 השנים הראשונות לכהונתו חילץ את המועצה מגרעון עצום, הגדיל את אחוזי מסיימי הבגרויות למעל 90% והביא את תחום הרובוטיקה לבתי הספר היסודיים. בשנים אלו נבנו ביישוב מעל 550 בתים חדשים שהביאו לפיתוח מואץ של היישוב. פרסי ישראל יפה ופרס התייעלות אנרגתית קבלה המועצה בשנים אלו.
ב-2017 התמודד על ראשות מועצת יש"ע. ברגע האחרון הוגשה מועמדותו של ראש מועצת קדומים חננאל דורני. במחאה על ההתנהלות להב פרש מהמרוץ והודיע כי הוא עוזב את מועצת יש"ע.
גר עם משפחתו בקרני שומרון בשכונת גינות שומרון, כמעט מאז היווסדו של היישוב.
מייטנריום

היסטוריה

מייטנריום נוצר לראשונה ב-29 באוגוסט 1982 כאשר המדענים פטר ארמברוסטר וגוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאט, גרמניה, הפציצו אטומי ²⁰⁹Bi ביוני ⁵⁸Fe ב"מאיץ קוי". ההפצצה גרמה להיתוך גרעיני וליצירת איזוטופ ²⁶⁶Mt ונייטרון חופשי.
ב-1986 קיבל היסוד את שמו הנוכחי, מייטנריום. הוא קרוי על שם הפיזיקאית היהודיה ילידת אוסטריה, ליזה מייטנר.
My Immortal

רקע

השיר נכתב על ידי הגיטריסט של הלהקה בן מודי כשהוא היה בן 15, והוא נחשב לשיר הרביעי שנכתב לאוונסנס. בדומה לשירים אחרים שכתב מודי, השיר נוצר בהשראת סיפור קצר שהיה לו לפני כתיבת השיר. מודי הסביר שהשיר נכתב על רוח שנשארת איתך לאחר המוות שלה וצדה אותך עד שאתה מייחל שהיא תעזוב אותך לבד. הוא הקדיש את השיר ביחד עם האלבום Fallen לסבא שלו, ביל הולקומב.
איימי לי ביצעה מספר שינויים במילים ובלחן של השיר. כמו כן, היא הצהירה שזה השיר הכי פחות אהוב עליה ושהיא לעולם לא תוכל להתחבר אליו מאחר שהשיר לא נכתב על ידה, ומאחר שהשיר לא נכתב בהשראת אירועיים אמיתיים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר צולם כולו בשחור-לבן ברובע הגותי בברצלונה, והוא בוים על ידי דייוויד מולד. איימי לי כתבה באתר המעריצים של הלהקה EvBoard שהשיער שלה בקליפ מאוד דומה לאופן שבו הוא נראה ביום יום.
בקליפ ניתן לראות את איימי לי כשהיא שוכבת על גג מכונית, יושבת על תא טלפון או נמצאת על גג בניין, וזאת על מנת להדגיש את העובדה שהיא שרה מהמתים.
כשבועיים לאחר צילומי הקליפ עזב מודי את הלהקה. בראיון למגזין Rock Sound אמרה לי שזה אירוני שבן עזב את הלהקה לאחר צילומי הקליפ, מכיוון שבקליפ הם נפרדים אחד מהשני ונודדים ברחובות כמו לאחר הלוויה.
ארמיית המשמר השביעית

היסטוריה

ארמיית המשמר השביעית הוקמה ב-1 במאי 1943 תוך שינוי שמה של הארמייה ה-64. ביולי 1943 ארמייה הוצבה בחזית וורונז' והחלה את השתתפותה בקרב קורסק. לאחר קרבות מגננה היא החלה במתקפת נגד ושיחררה את הערים בלגורוד וחרקיב. בסוף ספטמבר 1943 היא הגיע לגדות הדנייפר ועברה לגדה הימנית.
במהלך 1944 הארמייה שיחררה את החלקים המערביים של אוקראינה הסובייטית ובמרץ 1944 יחידותיה חצו את נהר הבוג הדרומי. בנובמבר 194 היא עברה את נהר טיסה והמשיכה במתקפה לכיוון בודפשט. בדצמבר 1944 היא כבר הייתה על גדות דנובה תוך יצירת מגע עם יחידות של החזית האוקראינית השלישית וכיתור יחידות וורמאכט במרחב בודפשט.
באביב 1945 יחידות הארמייה המשמר השביעית המשיכו במתקפה לכיוון ברטיסלבה וברנו. בתחילת מאי היחידות סיימו את המלחמה בפראג.
ביולי 1945 הארמייה הועברה להונגריה והמטה שלה היה ממוקם בוספרם. באביב 1946 יחידות הארמייה הועברו לארמניה הסובייטית והמטה הועבר לירוואן. לאחר פירוק ברית המועצות יחידות ארמיית המשמר השביעית היו בסיס להקמת הכוחות המזוינים של ארמניה. תחת פיקוד של רוסיה נותרה רק אוגדה 127 ומוצבת גם היום בשטח ארמניה בשם "בסיס 102".
מיכאיל שומילוב היה מפקד הארמייה במהלך כול המלחמה ועד לפברואר 1946.
Miss Jackson

כתיבה ויצירה

לדברי ברנדון יורי, סולן הלהקה, השיר היה אמור להיקרא במקור "Bad Apple", ולכלול קטע מהשיר "Every Single Night" של הזמרת פיונה אפל, אך זו סרבה לעשות שימוש בשיר שלה, ולבסוף שונה השיר והוחלט לקרוא לו "Miss Jackson".
השיר נקרא על שם הזמרת ג'נט ג'קסון, והוא מכיל ייחוס ללהיט שלה "Nasty" בפזמון. 
בראיון ב-MTV אמר יורי כי תוכן השיר מבוסס על חוויותיו האישיות: "'Miss Jackson' הוא על משהו שבאמת קרה לי כשהייתי צעיר. אף פעם לא דיברתי על זה, והרגשתי שאם לא, אמשיך לחשוב על זה, וזה ישגע אותי. כשהייתי צעיר יותר עשיתי שטויות, יכולתי לשכב עם בחורה לילה אחד, ועם חברה בלילה הבא, ולא היה לי אכפת מאיך שהן הרגישו, או איך שגרמתי להן להרגיש. ואז זה קרה לי. ידעתי שהייתי צריך להשתנות, כי לא רציתי להרגיש כך שוב, או לגרום לאנשים אחרים להרגיש כך. אז כתבתי את השיר".
יצחק יעקב ילין

תולדות חייו

נולד בירושלים, בעיר העתיקה, בכ"ז באייר תרמ"ה (1885) למשפחת מדקדקים מפורסמים. סבו, רבי שלום שכנא ילין, שנודע בכינויו "המגיה מסקידל", נחשב לאחד ממגיהי ספרי התורה המקובלים ביותר, ושמו נקשר עם הרישומים וההגהות של "כתר ארם צובה" של בן אשר. אביו, שנודע בכינויו "צבי הירש סופר", גם הוא היה מגיה וסופר סת"ם ידוע, ממייסדי שכונת "משכנות ישראל".
יצחק יעקב ילין נישא ללאה מרים, בתו של הרב משולם זלמן שפירא, בנו של הרב חיים יעקב שפירא, ראב"ד ירושלים. כבר בגיל 17 החל לפרסם עתון שבועי בשם "הציוני", בו קרא להפצת הרעיון הציוני ואימוצו על ידי היהדות החרדית (שהוא עצמו היה חלק ממנה).
בעיתון זה, אשר הופץ בישיבות בירושלים, הטיף, בין היתר, לעשייה ציונית והצטרפות של בחורי ישיבות לשוק העבודה.
בשנת 1910 עם היווסדו של העיתון "מוריה" התמנה לעורכו הראשי ושימש בתפקיד זה במשך כל שנות הופעתו של העיתון. במהלך שנים אלו גם כתב חלק נכבד מאד ממאמרי העיתון. "מוריה" נסגר בתרע"ה, בימי מלחמת העולם הראשונה, בצו השלטונות הטורקיים, לאחר שילין לא קיים את הצו שאסר על העתונות לעסוק בעניינים מדיניים.
בין יתר העיתונים שהוציא לאור, ערך וכתב, היו "לפי שעה" ו"בענייני דיומא" שנדפסו במהלך מלחמת העולם הראשונה (לאחר סגירתו של מוריה) ואת השבועון "הד העם" שראה אור בשנים 1924 ו-1925. כמו כן, היה ילין חבר במערכת היומון "דאר היום" ובהמשך כתב בעתון "הארץ".
כל עזבונו העיתונאי והספרותי נתרם ל"יד יצחק בן-צבי" ונמצא שם כיום בפינה שהוקדשה לזכרו.
יצחק יעקב ילין היה שנים רבות גם מורה לעברית, לדקדוק ולחשבון בישיבת עץ חיים. הוא היה הראשון שהנהיג לימוד העברית בתלמודי תורה, תוך התנגדות מרה של חוגים חרדיים קיצוניים (עד אז למדו עברית בתרגום ליידיש). לזכותו חיבורם של שני ספרי דקדוק ללימוד העברית – ספר הניקוד (1921) וספר הפעלים (1930). ספרים אלו הופצו ושימשו יסוד ללימוד השפה העברית בתלמודי תורה וישיבות. כמו כן חיבר והוציא לאור ספר יסודי ורב-כמות על הדקדוק כיסוד בהלכה.
על כל אלה ופועליו הרבים האחרים למען ירושלים ואנשיה עוטר ב-"אות הראשונים" של העיר ירושלים.
יצחק יעקב ילין נפטר בא' באייר תשכ"ד בשכונת קריית משה, שהיה בין מקימיה. עד היום בית הכנסת שלה "אוהל יצחק" (בו שימש כחזן וגבאי ראשי) ושדרה בה נושאים את שמו.
דן ומוזלי

רקע

העלילה מספרת על דן-דן (נעם פרנק), ילד שובב, הנוהג לעשות צרות כמו: לצייר בקטשופ על הקיר ולשחק כדורגל במטבח ובסוף ההורים כועסים עליו. כאשר הוא מתחבא באוהל, הוא מדבר עם מוזלי, בובת המחמד שלו אשר מקשיבה לו. בהמשך מוזלי לוקחת את דן-דן לארץ קונפיטורה. שם הקונפיטורים חוגגים ונהנים בדרכים שלהם ובשובבות שלהם. שם דן-דן נהנה ועוזר להם גם, ולאחר שהוא חוזר לחדרו הוא מתפייס עם ההורים שלו.
משפחת גלאס

משפחת גלאס (Glass) היא משפחה בדיונית המופיעה במספר סיפורים קצרים מאת ג.ד. סלינג'ר. כל הסיפורים למעט אחד הופיעו בכתב העת "ניו יורקר", ולאחר מכן קובצו בספרים אחדים: "9 סיפורים", "פראני וזואי", וספר המכיל שני סיפורים - "הרימו את קורת הגג, נגרים" ו"סימור: מבוא".
משפחת גלאס מתגוררת בניו יורק, ההורים הם בסי ולס גלאס, זוג שחקני וודוויל בפנסיה. בסי היא אירית ולס הוא יהודי, בדומה למוצאו של סלינג'ר עצמו, ולמעשה כל בני המשפחה מצביעים עליו ועל חייו בתקופות שונות. שבעת ילדי המשפחה השתתפו בשלב זה או אחר בתוכנית רדיו לילדים מחוננים בשם "איזה ילד חכם" (It's a wise child). הסיפורים מתעדים את הקושי של ילדי המשפחה לחיות בחברה צבועה הטרודה באגו ובכסף, בעוד הם סולדים מצביעות ומשטחיות ומחפשים את הרוחניות.

הביקורת על סיפורי משפחת גלאס

ב-1948, כאשר פרסם סלינג'ר את "יום מושלם לדגי בננה", העוסק בסימור ובהתאבדותו, זכה הסיפור לפופולריות עצומה בקרב הקוראים ומבקרי הספרות. הוא נחשב לאחד הסיפורים הקצרים הטובים שנכתבו, ונלמד בבתי ספר רבים.
הביקורת על סיפורי משפחת גלאס החלה עם הוצאתו של הספר "פראני וזואי" אשר על אף שנחשב לספר טוב, ניכרת בו ירידה באיכות הכתיבה של סלינג'ר לעומת "יום מושלם לדגי בננה" ו"התפסן בשדה השיפון" המוגדרים כיצירות מופת. ב"פראני וזואי" מגלה הקורא לראשונה כי לסימור אחים ואחיות וכי למעשה הוא מחונן העוסק בזן בודהיזם, פרטי מידע אשר גרעו לא מעט מקסמו: מאדם מיוסר שאינו מוצא את דרכו בעולם צבוע, הפך לסנוב שהעולם אינו עומד בסטנדרטים שלו.
סלינג'ר המשיך לכתוב על משפחת גלאס בספר "הרימו את קורת הגג, נגרים" אשר ספג ביקורת קשה. סלינג'ר, אשר היה מוכר כסופר של סיפורים קצרים, הכותב בלשון סלנג ובסגנון אהוב על צעירים, כתב ספר המתואר רבות כמייגע, שברובו פונה באדי אל הקורא, מנסה לספר לו על אחיו סימור, אך למעשה מדבר על בודהיזם והבלים חסרי תכלית.
על סלינג'ר נמתחה ביקורת על כך שאינו כותב על דמויות חדשות והמוניטין שלו ירד. ב-1965 פרסם את סיפורו האחרון - "האיפוורט" - סיפור ארוך יחסית בעל יותר משישים עמודים המספר על סימור כילד בן 7 המבלה במחנה קיץ, זאת בדרך בלתי שגרתית כמכתב ארוך שכותב סימור למשפחתו, אשר גם הוא דן רבות בזן. הסיפור ספג ביקורות קשות אף יותר מספרו הקודם ולאחריו לא פרסם סלינג'ר דבר.