google/wiki40b huggingface dataset:
בית הכנסת לדרמן

היסטוריה

בשנות ה-50 הוקם במעלה רחוב חזון איש בבני ברק, שיכון חזון איש עבור תלמידי הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ה"חזון איש". לאחר פטירתו, בשנת תשי"ד, נוסד לזכרו במרכז השיכון, ברחוב רשב"ם 19, בית כנסת עבור תושבי השיכון, תלמידיו וחברי חוג חזון איש ("חזונאיש'ניקים"). שמו המקורי של בית הכנסת היה "בית הכנסת חזון איש", את המבנה תרם יחיאל לדרמן, והוא נקרא על שמו.
לבית הכנסת אין רב רשמי. במשך כשלושים שנה הדמות המרכזית של בית הכנסת היה הרב יעקב ישראל קניבסקי (ה"סטייפלר"), גיסו של החזון איש ותושב השיכון. הסטייפלר היה כבד שמיעה, ובעל הקריאה הקפיד להגביה את קולו במשך כל קריאת התורה. בשנותיו האחרונות הציבה עבורו עיריית בני ברק ספסלים לאורך הדרך מביתו לבית הכנסת לדרמן. לאחר פטירתו של הרב קנייבסקי, כדי שלא יישבו על מקומו, בנו על כסאו ארון ספרים קטן ובו סדרת ספריו "קהילות יעקב" על הש"ס.
במשך שנים כיהן הרב יהודה ("יודל") שפירא, מתלמידי החזון איש ותושב השיכון, כסמכות ההלכתית הבכירה של בית הכנסת. בין מתפללי בית הכנסת (בעבר ובהווה): הרב גדליה נדל, הרב חיים גריינימן, הרב חיים קנייבסקי הרב יהודה בויאר, הרב ישראל אליהו וינטרוב והרב יעקב גלינסקי. בסוף שנות ה-70 הקים הרב חיים גריינימן בסמוך בית מדרש עצמאי ופרש מבית הכנסת לדרמן. 
לאחר פטירת הרב יעקב ישראל קנייבסקי, הפך בנו הרב חיים קנייבסקי לדמות המרכזית של בית הכנסת, ולאחר פטירת הרב שפירא גם הסמכות ההלכתית הקובעת. למרות מעמדו, הוא אינו יושב ב"מזרח" אלא בין שאר המתפללים. אם כי במקומו אשר בסמוך לעמוד השמאלי שמצד הבימה הותקנו מעמד לסידור וארון קטן לספרים אישיים, ועוד מספר שיפורים לנוחותו.
במשך שנים רבות היה בית הכנסת בן קומה אחת. בשנות ה-80 הוקמה קומה נוספת והיא הושלמה זמן קצר לפני פטירת הרב יעקב ישראל קנייבסקי. הלווייתו יצאה מבית הכנסת לדרמן, בו נישא ההספד היחיד, על ידי הרב שך.
בכל ימות השנה מתקיימת רוב פעילות בית הכנסת בקומה הישנה. בקומה השנייה יש בית מדרש ובית כנסת גדול עם עזרת נשים בקומה העליונה. משמשת בשבת למניין נוסף, ולתפילות בימים הנוראים ובשמחת תורה. בשנותיה האחרונות הקפידה הרבנית בת שבע קנייבסקי להתפלל מדי יום תפילת ותיקין בעזרת הנשים של בית הכנסת, ועם הזמן הצטרפו אליה נשים רבות. עזרת הנשים פתוחה בכל שלוש התפילות.
בתחילת שנת תשע"ה (2014) לאחר תקופה שבה התקשה רבי חיים קנייבסקי לרדת במדרגות על מנת להגיע מדי יום לתפילות בבית הכנסת והחל להתפלל במניין בביתו, נבנה גשר מביתו של רבי חיים קנייבסקי לקומה השנייה של בית הכנסת, ומאז שב הרב קנייבסקי להתפלל בבית הכנסת מדי יום.

מנהגי בית הכנסת

בית הכנסת נוהג על פי כל פסקי החזון איש, שיטותיו ומנהגיו. נוסח התפילה הוא נוסח אשכנז.
לפי שיטת החזון איש אין להשתמש בחשמל בשבת, והנוהגים כשיטתו משתמשים בגנרטור המופעל על ידי גורמים פרטיים. עם זאת, על פי הוראת ה"סטייפלר", בבית הכנסת לדרמן לא נעשה שימוש בתאורת חשמל בשבת כלל, אף לא על ידי מחוללי חשמל עצמאיים, אלא בתאורת "לוקסים" (מנורות גז) בלבד. נימוקו היה כדי לחזק ולשמר את פסקו של החזון איש, שכן צופה מן הצד הרואה לנגד עיניו תאורת חשמל בשבת אינו יודע לזהות את מקורה. בעקבות כך גם לא הותקנו במשך השנים מזגנים בבית הכנסת. בשנת תשע"א, בעקבות מקרי התעלפויות, ניאות הרב חיים קנייבסקי להתקנת מזגנים ולהפעלתם בשבת על ידי גנרטור, בתנאי שיוצב שילוט המודיע על כך. עם זאת ה"לוקסים" עדיין נותרו בשימושם.
שעות התפילה בכל השנה - כמו גם שעוני הקיר בבית הכנסת - הן על פי שעון החורף, תוך התעלמות משעון הקיץ המונהג בישראל.
מיזם מיליון החתימות באיראן

מיליון חתימות לביטול חוקי האפליה (בפרסית: يک ميليون امضا برای لغو قوانين تبعيض آميز  נקרא גם שינוי לשוויון) הוא מיזם קמפיין של נשות איראן מ-2006, לאיסוף מיליון חתימות תמיכה בשינוי חוקי האפליה המונהגים במדינתם. החותמים חייבים להיות מתוך איראן ומעל גיל 18. הפעילים המרכזיים במיזם הותקפו ונכלאו, ובעקבות כך הוארך יעד איסוף המספר המלא של החתימות לשנתיים.
הקמפיין נפתח על ידי פעילים מתנועת זכויות האישה באיראן.
המיזם זכה להכרה בינלאומית רחבה. 
כתבי-עת בולטים, ארגוני זכויות אדם, וארגונים פרו-דמוקרטיים, העניקו פרסים חשובים הן למיזם עצמו והן לפעילים בולטים בו. אחד מהארגונים אשר נתנו פרס למיזם הוא עיתונאים ללא גבולות (2008).
עמנואלה ברש רובינשטיין

ביוגרפיה

עמנואלה ברש רובינשטיין נולדה בירושלים לחוקר האמנות משה ברש. היא השלימה תואר בוגר בספרות השוואתית ובפילוסופיה ותואר מוסמך במדע הדתות באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בפרשנות ספרותית ודתית לשואה. היא לימדה בתוכנית למדעי הדתות באוניברסיטת תל אביב ועתה היא מלמדת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ברש רובינשטיין פרסמה שלושה ספרים מדעיים שדנים בפרשנות תרבותית של הנאציזם והשואה. שניים ראו אור באנגלית (מפיסטו ברייך השלישי בהוצאת דה גרויטר, השטן, הקדושים והכנסייה בהוצאת פיטר לאנג) ואחד בעברית (השטן הנאצי בהוצאת מאגנס). היא גם תרגמה ספרים אחדים מאנגלית לעברית.
לאחר מכן פנתה ברש רובינשטיין לכתיבת ספרות יפה. קובץ סיפורים שכתבתה ותרגמה לאנגלית (פייב סלבס בהוצאת הולנד האוס בוקס) ראה אור בבריטניה וזכה לביקורות נלהבות. הרומן לידה התפרסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד (2018). סיפורים קצרים שכתבה פורסמו בירחוני ספרות בארצות הברית. היא בעלת הבלוג על עצמנו ועל אחרים, שעוסק בנושאי תרבות שונים.
בעלה, יונה רובינשטיין, הוא פרופסור לכלכלה בלונדון סקול אוף אקונומיקס, ויש להם שלושה ילדים.
מטוס שליטה ובקרה

מטוס שליטה ובקרה (באנגלית: Airborne Warning And Control System או AWACS או AEW&C) הוא מטוס אשר מותקן בו מכ"ם ייעודי ותפקידו הוא לזהות איומים ולתאם פעולות אוויריות (ומכאן שמו האנגלי שאומר: מערכת אזהרה ובקרה מוטסת).

היסטוריה

הבריטים היו הראשונים שהרכיבו אנטנת מכ"ם סובבת על מטוס (הוויקרס ולינגטון) על מנת שהוא יהווה "מרכז יירוט אווירי". בפברואר 1944 צי ארצות הברית החלו בתוכנית פיתוח של מטוס בקרה שהיה דגם של מפציץ צלילה ה-TBM, ניסויי הטיסה המוצלחים הראו שהמכ"ם הצליח לאתר מבנים מנמיכי טוס במרחק של למעלה מ-161 ק"מ. סך הכל 40 יחידות מדגם TBM-3W יוצרו וראו שירות פעיל.
בשנות החמישים והשישים מערכות מכ"ם ובקרה שולבו במטוסים גדולים יותר (לרוב מטוסי נוסעים) שאפשרו למערכות לטוס גבוה יותר ולהישאר באוויר ליותר זמן.
מלחמת פוקלנד שהתרחשה בשנת 1982 המחישה לראשונה את החיוניות של מטוסים אלו לשדה הקרב, כאשר סייעו לצי הבריטי להתגונן בפני התקפות אוויריות של חיל האוויר הארגנטינאי.

מאפיינים

מטוסי שליטה ובקרה מסוגלים לכסות יותר שטח אווירי מאשר מכ"מים ומרכזי בקרה קרקעיים, שלושה מטוסי בקרה המשייטים בגובה 9,000 מטר מסוגלים לכסות את כל מרכז אירופה (כאשר כל מטוס מכסה 311,990 קילומטרים רבועים). צוות המטוס מסוגל לזהות מטוסי אויב ולתאם את היירוט שלהם, בעצם מטוסי הבקרה מסוגלים לחסוך ממטוסי הקרב את הצורך בהפעיל את המכ"ם שלהם בשביל לזהות ולקבל כיוון למטרה, מה שמגדיל את החמקנות שלהם שכן המכ"ם שלהם לא נקלט אצל האויב (RWR). בנוסף מערכות המטוס מסוגלות לאסוף מודיעין אלקטרוני, ועל ידי כך לעזור ליצור תמונת מצב מושלמת של גזרת השליטה של המטוס.

צוות המטוס

בדרך כלל צוות המטוס כולל את הטייסים הנווטים, מהנדסי הטיסה, והמכונאים המוטסים שיש בכל מטוס תובלה. יחודו של מטוס הבקרה הוא צוות בקרים היושב מאחורי צגי מכ"ם ושולט על גזרה מוגדרת משטח הכיסוי של מכ"ם המטוס.
סיאט 133

סיאט 133

דגם ה"סיאט 600" התבסס על דגם "פיאט 126" אשר ייצר קונצרן הרכב האיטלקי פיאט באיטליה בין השנים 1972–1980, ונבנה ברישיון פיאט.
ב-פולין יוצר דגם זהה, בשנים 1973–2000 על ידי פיאט פולסקי, (FSM) (בשם המסחרי: Zastava 126 וכן: פולסקי פיאט 126p).
במקביל ליצור "סיאט 33" בספרד יוצר בארגנטינה בין השנים 1977-1982, דגם זהה אשר היה קרוי "Fiat 133B".
בספרד ובארגנטינה יוצרו 190,984 יחידות.
מעונן חלקית

תקציר העלילה

הסרט מספר על גאס, ענן קטן שלא מצליח לייצר תינוקות כמו כולם. במקום תינוקות גאס מייצר גורי חיות, כמו תנינים ודורבנים דוקרים. דבר זה עושה חיים לא קלים לחסידה של גאס. במהלך הסרט רואים איך בעזרת שיתוף פעולה גאס והחסידה שלו מצילים את המצב.

הפקה

במאמר של "CGSociety", במאי הסרט, פיטר סון, כתב שהרעיון של הסרט הגיע מתוך צפייה בסרט "דמבו הפיל המעופף" שצפה בו בתור ילד. במהלך הסרט, חסידה מביאה את דמבו לעולם, דבר שהוביל את סון הצעיר לחשוב מאיפה הגיעו לציפורים התינוקות שלהן. המסקנה שלו הייתה שהתינוקות הגיעו מהעננים, ולכן הם היו זקוקים לבעלי חיים מעופפים שיביאו את התינוקות לעולם.
אלישע האס

ביוגרפיה

האס נולד וגדל בקיבוץ שדה אליהו בעמק בית שאן. הוריו עלו מגרמניה לפני מלחמת העולם השנייה והיו ממקימי הקיבוץ. אמו היא המחנכת וחוקרת התפתחות הילד מלכה האס. שירת בנח"ל ואף שימש כמפקד ההיאחזות מעלה גלבוע שהפכה מאוחר יותר לקיבוץ. במלחמת ששת הימים היה מפקד מחלקה בחטיבה 9 והשתתף בלחימה ביהודה ושומרון. במלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד פלוגה ונלחם בקרבות ברמת הגולן.  
לאחר השירות הצבאי למד ביוכימיה וביופיזיקה באוניברסיטה העברית, וסיים תואר B.A. בהצטיינות בשנת 1969. את הדוקטורט עשה במכון ויצמן ולאחריו שהה תקופה מסוימת באוניברסיטת הרווארד.  תחומי המחקר של האס הם ביולוגיה חישובית ומבנית. מחקריו עוסקים במבנה ובתהליכים הפיזיקליים המתרחשים בחלבונים תוך שימוש בשיטות משולבות של הנדסה גנטית, כימיה של חלבונים ומדידות פיזיקליות. 
האס חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ועמד בראשו בשנים 2009–2011.
אלישע האס מתגורר בירושלים, נשוי לצפי אדוריאן ואב לשלושה. האס הוא קרוב משפחתו של נתן נתניהו.
NGC 5474

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 10.8 והיא התגלתה ב-1 במאי 1787 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון I.214, ותיאר אותה כבהירה למדי, גדולה למדי ועם גרעין בעל גבול חד. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3783 כשהיא מתוארת כדי בהירה, גדולה ועם מרכז בהיר, ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 5474 כשהיא מתוארת גם כן כדי בהירה, גדולה ועם מרכז בהיר.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-44 דקות קשת מדרום-דרום-מזרח ל-M101, כ-3.5 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב θ ברועה דובים וכ-8 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב אלקאיד.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 5204 הוא כ-5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-30,000 שנות אור, כשליש מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.7×10⁹‎ מסות שמש, כ-3 אלפיות בלבד ממסת שביל החלב, כאשר כ-60% ממסתה, כ-‎10⁹‎ מסות שמש מורכב מגז מימן נייטרלי ורק כ-30% ממסתה או כ-‎5×10⁸‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה. בשל מסתה הנמוכה היא מוגדרת לפעמים כגלקסיה ספירלית ננסית. הגרעין של הגלקסיה אינו נמצא במרכזה אלא סמוך לקצה הצפוני שלה, הפונה לכיוון M101. ככל הנראה הגלקסיה עברה בסמוך ל-M101 במאות מיליוני השנים האחרונות וכתוצאה מכך צורתה התעוותה. המרחק בינה ובין M101 הוא כ-286,000 שנות אור בלבד והיא ככל הנראה קשורה אליה כבידתית ומהווה גלקסיית לוויין שלה. למרות הכמות הגדולה יחסית של מימן חופשי בגלקסיה, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה אינו גבוה ועומד על כעשירית מסת שמש בשנה.
אבעבועות רוח

מהלך המחלה

תקופת הדגירה מההידבקות ועד להופעת הפריחה האופיינית היא 7–21 יום. כיומיים טרם הופעת הפריחה החולה עלול כבר להדביק דרך הפרשות הגוף. הפריחה מתבטאת בנגעים העוברים חמישה שלבים: הפריחה מתחילה כנגעים אדומים שטוחים (מקולות, Macula) בקוטר של מספר מילימטרים ההופכים בהמשך לנגעים המורמים מעט מן העור (פפולות, Papula). בהמשך נגעים אלה מתמלאים נוזל שקוף ונראים כשלפוחיות (וסיקולות, Vesicula), אחר כך הנוזל הופך מוגלתי (פוסטולות, Pustula) וזה השלב המדבק ביותר שכן השלפוחיות מכילות כמות גדולה של נגיפים. בסופו של התהליך השלפוחיות מתכסות בגלד ומתייבשות עד להיעלמותן (שלב הגלד, Crusta). בשלב זה הנגעים כבר אינם מדבקים.
לאורך שלבי המחלה החום בדרך כלל לא גבוה, והוא משתנה בהתאם למספר הנגעים (בילדים קטנים החום יכול להיות גבוה גם עם מספר נגעים קטן).

טיפול תומך

הטיפול באבעבועות רוח הוא בעיקר טיפול תומך המתמקד בהפחתת הגרד, אך יש לו משמעות גדולה במניעת חדירת זיהום חיידקי משני, לשם כך חשוב להקפיד גם על גזיזת ציפורניים, שטיפת ידיים ורחצה תכופה של הגוף. תרופות אנטי-היסטמיניות כגון פניסטיל, לוראטאדין (לורסטין) או ציטרזין (היסטזין, זילרג'י) מדכאים את תחושת הגרד וחלקם זמינים ללא מרשם רופא. מריחת נוזל מרגיע על הנגעים כגון תחליב קלמין עשוי לעזור אך מצד שני בהיותו חומר לא סטרילי המכסה את הנגעים מן העין הוא עלול לעודד ובעת ובעונה אחת להסתיר זיהום משני של הנגעים. אמבט שמנים רפואיים מרגיעי גרד כגון בלנאום הרמל פלוס או תמיסות עמילן גם הן משככות את תחושת הגרד.

תרופות אנטיויראליות

אציקלוביר היא תרופה אנטיויראלית היעילה לטיפול בזיהומים ממשפחת ההרפס. אציקלוביר מעכבת את התרבות הנגיף, מצמצמת את משך המחלה ומקטינה את הסיבוכים. התכשיר מומלץ במצבי מחלה קשים (כדוגמת דלקת מח), למבוגרים, מדוכאי המערכת החיסונית ונשים בשליש השלישי להריון. התרופה אינה מומלצת במקרה מחלה ללא סיבוכים מאחר שייתכנו תופעות לוואי כדוגמת פגיעה בתפקוד הכליות.
ZIM (פורמט קובץ)

ZIM הוא פורמט קובץ פתוח, המיועד לאחסון תוכן מבוסס ויקי לשימוש במחשבים לא צורך בחיבור רשת. בפורמט מושם דגש על תוכני ויקיפדיה ושאר מיזמי ויקימדיה. 
הפורמט יכול לאפשר דחיסת 900,000 ערכים ב-1.3 ג'יגה בייט בלבד. התכונות בפורמט דומות לוויקיפדיה בצורתה המקוונת, ובכלל זה יכול חיפוש טקסטואלית מלאה, ניווט באמצעות קטגוריות, ותמונות.
פורמט ZIM החליף את Zeno קודמו ושמו הוא ראשי תיבות של המילים "Zeno IMproved".
מסילת הרכבת לעקבה

היסטוריה

חיבורה של עקבה אל מסילת הרכבת החיג'אזית עלה לראשונה בעת סלילתה של האחרונה בראשית המאה ה-20 בידי האימפריה העות'מאנית. בריטניה אשר ראתה בכך איום צבאי ותחרות לתעלת סואץ שהייתה אותה עת בשליטתה, קידמה בחודש מאי 1906 ספינות קרב אל מצרי הדרדנלים והעיר איסטנבול, והעות'מאנים ויתרו על המיזם. במלחמת העולם השנייה החלה סלילתה של מסילת ברזל ממעאן לכיוון עקבה, אך הפרויקט נזנח זמן קצר לאחר מכן, לאחר שהושלמה הנחת מסילת ברזל באורך של כ-42 ק"מ בלבד.
לבקשת ממשלת ירדן, ב-1965 גבשה חברה גרמנית מספר אפשרויות להנחת תוואי המסילה, והתוואי שנבחר התבסס על מסילת הברזל החיג'אזית הקיימת אגב הוספת קטע חדש מתחנת בטן אל-ע'ול ושסלילת שלוחות רכבת אל מכרות הפוספט במרכז המדינה. ב-1972 הוקמה "חברת רכבת עקבה" (Aqaba Railway Corporation) שמושבה בעקבה, וזו מופקדת על ניהול הקו ותנועת הרכבות לאורכו. הנחת מסילת הרכבת החדשה החלה בנובמבר 1972, והקטע באורך של 116.8 ק"מ נחנך ב-14 בנובמבר 1975‏. אף כי המסילה החדשה מתחילה בבטן אל-ע'ול, המרחקים לאורכה נמדדים מתחנת עקבה אל-חיג'זיה השוכנת 5.5 ק"מ צפונית לה. בד בבד נסללה במרכז ירדן מסילת רכבת באורך של 22 ק"מ, המחברת את מכרות הפוספט באל-אביאד ובחסה אל מסילת הרכבת החיג'אזית. אורך הכולל של הקו הוא 293.34 ק"מ.

הפעלה

הפוספטים מובלים בקרונות מטען במשקל של 40 עד 46 טון כל אחד. הרכבות מונעות על ידי שני קטרים, ואורכן הוא עד 32 קרונות. קטע המסילה בין עקבה לוואדי ראם משמש לעיתים לרכבות נוסעים המונעות בקיטור. מסילת הרכבת החיג'אזית שמדרום לפיצול לעקבה אינה בשימוש.
דה ניו סיינטס

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1959. בשנים 1997–2006 הוא נקרא ".Total Network Solutions F.C". בשנת 2003 המועדון התאחד עם "Oswestry Town F.C", ובשנת 2006 שם המועדון שונה לשמו הנוכחי.
הקבוצה העפילה לליגת העל הוולשית לראשונה בעונת 1993/1994, וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 1999/2000. בעונת 2004/2005 זכתה הקבוצה לראשונה בדאבל מקומי.
בשנת 1996 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע הוולשי, ועלתה לראשונה למפעל אירופי, גביע אירופה למחזיקות גביע. הוא הובסה בצמד המשחקים בסיבוב הראשון 1–6 בידי מחזיקת הגביע הפולני.
במוקדמות עונת 2010/2011 בליגת האלופות עברה הקבוצה לראשונה סיבוב במפעל אירופי, כשניצחה בצמד המשחקים 4–1 את בוהמיינס האירית בסיבוב המוקדמות השני. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה הקבוצה 1–6 בצמד המשחקים לאנדרלכט. במשחקי פלייאוף הליגה האירופית הפסידה הקבוצה 2–5 לצסק"א סופיה. הקבוצה מעולם לא הגיעה שוב לפלייאוף הליגה האירופית ולסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות.

אצטדיון

האצטדיון הביתי של המועדון היה אצטדיון "Recreation Ground". בשנת 2007 עבר המועדון להשתמש באצטדיון הנוכחי, אצטדיון "פארק הול". האצטדיון מכיל 2,034 מקומות, מתוכם 1,034 מקומות ישיבה, ומתוכננת הגדלה שלו ל-3,000 מושבים.
בשנת 2003, כשנפגשה הקבוצה עם מנצ'סטר סיטי, היא שירה את משחק הבית שלה באצטדיון המילניום שבקארדיף.
שלמה ישראלי (מוזיקולוג)

שלמה ישראלי (נולד ב-18 במאי 1952) הוא מוזיקולוג, מוזיקאי, איש רדיו ומרצה ישראלי, מומחה לג'אז, למוזיקת עולם ולמוזיקה קלאסית.
ישראלי ניגן בכלי נגינה שונים מגיל שלוש, בעיקר כלי נשיפה וכלי הקשה. יצר מספר מופעי יחיד עם מוזיקה מקורית ואלתור חפשי. למד מוזיקולוגיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. עבד בקול ישראל - רשת ג' וקול המוסיקה משנת 1976 עד שנת 2005, שם שידר תוכניות אישיות והפיק קונצרטים חיים. בתוכניות שילב בין סוגי מוזיקה שונים: ג'אז, מוזיקה קלאסית, מוזיקת העולם ומוזיקה עכשווית.
במקביל עסק בהוראה, בייעוץ ובניהול מוזיקלי של פסטיבלים וסדרות קונצרטים. שימש כיועץ אמנותי לפסטיבל ישראל בין השנים 2007-2004. ערך במשך שבע שנים את הסדרה "אנדרלמוזיקה" - שילוב של הרצאות וקונצרטים בבית הקונפדרציה בירושלים. ניהל אמנותית פסטיבל מוזיקה במטולה ואת סדרת הקונצרטים "עולם אחד" ו"ימי המוזיקה היהודית". חבר בוועדות מקצועיות בארץ ובחו"ל, ומלמד באוניברסיטה העברית בירושלים, ב"אסכולות" של האוניברסיטה הפתוחה ובמקומות נוספים.
לאחרונה עוסק גם בצילום אמנותי. בחודש מאי 2016 הוצגה תערוכה מצילומיו בתיאטרון ירושלים. שם התערוכה: "בין ערפל לצל".
קצין בינה רשתית

קצין בינה רשתית, או בקיצור הצה"לי קַבָּ"ר, הוא קצין מודיעין האחראי לסינון מידע מודיעיני בתחום הסיגינט, ועיבודו. הקב"ר פועל על פי רוב מול צוות אלחוטנים, משקלטים ומתרגמים.

הכשרה ותחומי אחריות

המיון וההכשרה לתפקיד מתבצעים ברובם לפני הגיוס לצה"ל בקורס טרום-צבאי. בוגרי הקורס משרתים כמש"קי בינה רשתית בבסיסי היחידה השונים ברחבי הארץ וחלקם יוצאים לקורס קצינים וממשיכים בשירות בתפקידי קב"ר.
הקב"ר אחראי על זירה מסוימת, והוא האחראי לניהול מערך ההאזנה בבסיסו ולקביעת סדר העדיפויות בהאזנה, על פי הצי"ח (ציון ידיעות חיוניות - המידע הנדרש להשגה על ידי מפקדות ממונות). עבודת הקב"ר כוללת את הקביעה איזה חומר יתורגם לעברית, ויופץ הלאה לגורמי המחקר. הקב"ר עורך את הידיעה, נותן לה כותרת ומחליט למי להפיצה.
עבודת הקב"רים מתבצעת במשמרות סביב השעון והיא תחת לחץ מתמיד שכן ידיעות מסוימות הן בעלות חשיבות להפצה מיידית. על רקע כמות המידע הגוברת קיים קושי בפעולת הסינון ועבודת הברירה כך שתתבצע באופן יעיל ומהיר מבלי להחמיץ ידיעה חשובה. בעיה אפשרית נוספת היא אבדן ניואנסים של תיאור מציאות במהלך סינון והכנת הדיווחים להפצה, כך למשל תיאר מישקה בן דוד כשל של העברת מידע דרך הקב"ר, ערב מלחמת יום הכיפורים: "אלחוטן שמקשיב לרוסים שמע בוודאות את ההיסטריה הנוראית של הרוסים בסוריה שעוזבים... שמע בעל צורח על אשתו "...את עכשיו לוקחת את הילדים ורצה לשדה", והוא מוציא את זה, הקב"ר שלו כבר משכתב את זה ואומר "הם מתרגשים או היסטריים, ואחר כך ראש המחלקה במפקדה אומר "מה, אנחנו מחלקת היסטריה?" הוא מוציא וכותב "יש לחץ מסוים אצל הרוסים" וכשזה מגיע לראש המחקר או לראש אמן, אז כתוב רק "הרוסים מזדרזים לצאת"".

שיוך יחידתי

בצה"ל משרתים קצינים אלה ביחידה 8200.
לעבודת הקב"רים חלק בסיכולים הממוקדים שביצע צה"ל החל מראשית המאה ה-21. על רקע זה הפכה עבודתה של יחידה 8200 בתקופה זו לצמודה מאוד ליחידות מבצעיות, שכן היחידה מספקת את רוב הידיעות המודיעיניות הנוגעות לפעולות אלו.
בארצות הברית משרתים בעלי תפקיד זה ב-NSA.
גן של צללים

עלילה

עלילת "גן של צללים" מתמקדת בסיפורה של אוליביה ווינפילד פוקסוורת', הסבתא מ"פרחים בעליית הגג", ומביאה את סיפור חייה החל מנערותה כצעירה אמידה ועד זקנותה. הספר מציג את סיפור פגישתה עם מלקולם פוקסוורת', נישואיהם והחיים לצידו, ומגלה מהם הגורמים להפיכתה לאותה אישה אכזרית וקרת רוח המצטיירת בשאר הרומנים. אותם גורמים- בגידותיו התכופות של מלקולם, ואכזריותו כלפיה, הם אלה שהכריחו אותה לגדל את בתו של מלקולם מחוץ לנישואין, קורין, שנולדה כתוצאה מיחסיו עם אליסה, אשתו הצעירה של אביו. עובדה זו- שקורין בעצם אינה בתה הביולוגית של אוליביה- מתגלה רק בספר זה, ומאירה את מעשיה של אוליביה ב"פרחים בעליית הגג" באור שונה לגמרי. למרות שהספר מציג את אוליביה באור חיובי מה, ומעורר הזדהות עם דמותה בקרב הקוראים, הספר מסתיים כאשר אוליביה הזקנה כולאת את ארבעת נכדיה, ילדיה של קורין מאחיה למחצה, כריסטופר.
זאכי א-רחמן לאחבי

זאכי א-רחמן לאחבי (באנגלית: Zakiur Rehman Lakhvi, נולד ב-1956) הוא ממנהיגי לשקאר-א-טייבה ומכהן כמפקד עליון על המבצעים בקשמיר וכן חבר במועצה הכללית של LeT ‏(קיצור של Lashkar-e-Taiba). הוא נמנה עם רשימת המבוקשים של ה NIA .
זאכי נולד באוקארה, פנג'אב שבפקיסטן. הוא פיקד על מבצעים מזוינים בצ'צ'ניה, בוסניה, עיראק, ודרום-מזרח אסיה ומכונה "דוֹד" (Chachu) על ידי החברים הצעירים בארגון.
הוא נחשב למוח שמאחורי מתקפת הטרור במומבאי (2008).
Weichet nur, betrübte Schatten, רי"ב 202

Weichet nur, betrübte Schatten (בעברית: היעלמו, צללים נוגים) רי"ב 202, היא קנטטה חילונית לחתונה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. מועד ההלחנה והביצוע הראשון אינם ידועים בוודאות, אולם מקובל להניח שהיה זה בהיותו בעיר קטן, בין 1718 ל-1723. על פי חלק מהסברות, הקנטטה בוצעה בחתונתו של באך עצמו לאנה מגדלנה באך ב-1721, והיא עצמה שרה אז את הקנטטה המיועדת לביצוע על ידי סולנית סופרן.

רקע והיסטוריה

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר ועסק במוזיקה בסגנון חופשי יותר. ב-1723 עבר ללייפציג וניהל בית ספר למוזיקה וכן היה אחראי למוזיקה בכמה כנסיות בעיר.
משערים שאת הלברית כתב סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה בה עבד בוויימאר. המוזיקולוג ג'ושוע ריפקין (Joshua Rifkin) ואחרים סבורים שבאך הלחין את הקנטטה בתקופה זו, בין 1708 ל-1713, על סמך זהותו של כותב הלברית ועל פי דמיון מוזיקלי שניתן למצוא לקנטטות אחרות מאותה תקופה.
בכל מקרה, ידוע שהקנטטה היא מלפני 1730 מכיוון שהעותק המוקדם ביותר שלה נעשה בשנה זו על ידי יוהאנס רינק (Johannes Ringk) שהיה תלמיד של תלמידו של באך.
הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1862 בכרך 11 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בין השנים 1850-1900.

הקלטות

היצירה הוקלטה מעל 70 פעמים בהקלטות מסחריות, בהן כאלה שבוצעו על ידי המנצחים אויגן יוכום (ב-1973), פטר שרייר (ב-1976), טון קופמן (ב-1996) ומסאקי סוזוקי (ב-2012).
Swallow the Sun

רקע

הלהקה הוקמה באביב של שנת 2000 על ידי הגיטריסט ג'ואה ראיביאו, ולאחר מכן הצטרף אליו המתופף פאסי פסאנן. ב-2001 הצטרף אליהם כגיטריסט שני מרקוס ג'יימסן, שאותו הם הכירו מהלהקות הקודמות שהיו בהן. באותה השנה הצטרף גם הסולן מיקו קוטמאיקי. הם ניגנו כמה שירים ואז החלו לחפש בסיסט וקלידן. החיפוש לא היה ארוך, ולאחר זמן קצר הצטרפו אליהם אלכסיי מונטר ומאטי הונקונן. ב-2002 הם התחילו לחפש חומרים לדמו, שהוקלט בשנת 2003.
כמה חודשים לאחר שחרור הדמו הם חתמו על הסכם עם פיירבוקס רקורדס. הלהקה נכנסה לאולפן הקלטה ביולי 2003, ובשלושה שבועות הקליטה את אלבום הבכורה שלה, The Morning Never Came.
בפברואר 2005 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, שנקרא Ghosts of Loss. הסינגל מהאלבום, "Forgive Her...‎", הגיע למקום הרביעי במצעדים הפיניים, והאלבום עצמו הגיע למקום השמיני.
בינואר 2007 הם הוציאו את אלבומם השלישי, Hope.
בנובמבר 2009 הלהקה הוציאה את אלבומה הרביעי, שנקרא New Moon. זה האלבום הראשון שלה עם המתופף קאי האטו, שהחליף בתחילת השנה את פאסי פסאנן.
בספטמבר 2011 הלהקה הודיעה על התחלת ההקלטות לקראת האלבום החמישי, שיצא בתחילת 2012, בשם "Emerald Forest and the Blackbird".
ב-3 בדצמבר 2014 הודיעו שהמתופף קאי האטו לא יתופף באלבום הבא מאחר שהוא מחליף את מקומו של מתופף להקת נייטוויש באלבומם החדש שיצא בשנת 2015 ובסיבוב ההופעות של הלהקה לאלבום זה. את מקומו לקח המתופף יוסו ראטיקינן.
ב-2015 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, אלבום משולש תחת השם "Songs from the North I, II & III".
שאקי (מחוז משנה)

היסטוריה מנהלית

מחוז שאקי במתכונתו הנוכחית הוקם מחדש בשנת 1950 כיחידה מנהלית מוגדרת במעמד של מחוז-משנה, מאז נעשו שינויים ספורים בגבולותיו והוא השתייך למחוזות שונים. השיוך הנוכחי של מחוז-משנה זה למחוז מריאמפולה וגבולותיו הנוכחיים נקבעו בשנת 1995, עם הקמתו מחדש של מנגנון המנהל של מחוז-המשנה.

דמוגרפיה

מספר תושבי מחוז-המשנה שאקי נמצא בירידה מתמדת מאז סוף שנות ה-50 של המאה ה-20: ב-1959 נספרו בו 50,605 איש; ב-1970 נמנו בו 48,301 איש; ב-1979 נמנו בו 44,049 איש; ב-1989 נמנו בו 41,840 איש; ב-2001 נמנו בו 38,749 איש; ב-2005 נמנו בו 36,800 איש; ב-2011 נמנו בו 32,134 איש; ב-2012 נמנו בו 32,026 איש; ב-2013 נמנו בו 31,402 איש; וב-2014 נמנו בו 30,852 איש.

יישובים

במחוז המשנה שלוש ערים: עיר המחוז שאקי, גלגודישקיס וקודירקוס נאומייסטיס (ניישטוט שאקי); שמונה עיירות, מהן: גרישקאבודיס (גרישקאבוד), ברזדי, וקריוקאי (קרוק); ו-533 כפרים קטנים וחוות.
היום הלאומי של גיברלטר

היום הלאומי של גיברלטר (באנגלית: Gibraltar National Day), הנחגג מדי שנה ב-10 בספטמבר, הוא החג הלאומי הרשמי של גיברלטר. התאריך מנציח את משאל העם בשאלת הריבונות של גיברלטר בשנת 1967, בו נדרשו התושבים להכריע אם ברצונם לעבור לריבונות ספרדית או להישאר תחת ריבונות בריטית עם מוסדות של ממשל עצמי.
ביום זה מעניק הפרלמנט, החל משנת 2008, את מדליית הכבוד של גיברלטר לאנשים שלדעת הפרלמנט שירתו ותרמו לטובת גיברלטר ותושביה באופן יוצא דופן הראוי להכרה על ידי הפרלמנט בשם תושבי גיברלטר.
לאחר מכן נערכת הפרחת בלונים מסורתית מגג בניין הפרלמנט: עשרות אלפי בלונים לבנים ואדומים, כצבעי דגל גיברלטר, מופרחים לאוויר בפעולה המסמלת את שחרור האוכלוסייה של גיברלטר.
יורי צ'ייקה

ביוגרפיה

יורי צ'ייקה נולד במחוז חברובסק, בעיר ניקולאייבסק על אמור.
ב-1976 סיים את לימודיו במכון המשפטים של סברדלובסק שב-1992 הפך לאקדמיה הממלכתית למשפטים של אוראל.
מ-1976 צ'ייקה עבד באזור אוּסט-אוּדין, במחוז אירקוטסק במשרד התובע הכללי האזורי וכיהן גם כסגן התובע הכללי של אזור טולון במחוז אירקוטסק.
בשנים 1979–1984 היה פרקליט לענייני תנועה והיה ראש מחלקת החקירות של הפרקליטות לענייני תחבורה במזרח סיביר. לאחר מכך הוא מונה לתפקידים שונים במערכת המשפטית במחוז.
עם נפילת ברית המועצות מונה ב-1992 לתפקיד התובע הכללי המחוזי באירקוטסק עד 1995.
בשנת 1995 הועבר למוסקבה ומונה לסגן התובע הכללי של הפדרציה הרוסית. הוא מונה לתפקיד זה על ידי יורי סקורטוב שלמד איתו במכון המשפטים ושהיה התובע הכללי. לאחר פיטוריו של סקורטוב, מאפריל עד אוגוסט 1999 היה ממלא מקום התובע הכללי הרוסי.
מאוגוסט 1999 עד יוני 2006 היה שר המשפטים הרוסי, בממשלת פוטין הראשונה ובתקופת כהנתו כנשיא.
מאז יוני 2006 הוא מכהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה, ומתוקף תפקידו זה הוא חבר במועצת הביטחון של רוסיה. ב-22 ביוני 2011 הוא מונה לכהונה שנייה של 5 שנים וב-15 ביוני 2016 מונה לכהונה שלישית נוספת.

חייו האישיים

יורי צ'ייקה נשוי ואב לשניים.
הוענקו לו עיטורי ההצטיינות למען המולדת מדרגה השלישית והרביעית בשנת 2006 ובשנת 2011 בהתאם.