google/wiki40b huggingface dataset:
אטריביס (מצרים העליונה)

אטריביס (ביוונית עתיקה: Άθλιβις), הידועה גם כטריפיון ובמצרית עתיקה - חוט רפיט, הייתה עיר עתיקה במצרים העליונה. במקום בו שכנה העיר, סמוך לעיר סוהאג של ימינו, וכעשרה קילומטרים דרומית לעיירה אחמים, על הגדה המערבית של נהר הנילוס, שוכן כיום כפר בשם ואנינה.
בעיר נמצא מקדש שנבנה עבור האלה רפיט (טריפיס) על ידי קיסריון, ושליטים רומים שלאחריו. דרומית למקדש זה נמצא מקדש מוקדם יותר שנבנה על ידי הפרעה תלמי התשיעי. במקום נמצא קבר השייך לאחים בשם איבפמני ופמהיט, שעל תקרתו מצוירים שני גלגלי מזלות.
במצרים העתיקה הייתה קיימת עיר נוספת בשם אטריביס, השוכנת צפונית לקהיר.
מורדי פרבר

מורדי פרבר (נולד ב-26 באוגוסט 1958) הוא גיטריסט ישראלי החי ופועל כיום בארצות הברית.
מורדי נולד וגדל בקריית ביאליק. הוא החל את לימודי הגיטרה הקלאסית שלו בגיל 12. בנעוריו ניגן במספר להקות. הוא התעניין מאוד בסגנון המוזיקה של ג'אנגו ריינהארדט ואף נסע לצרפת על מנת לנגן בסגנון. הוא שירת בלהקה צבאית ובסוף שירותו עבר לתקליטייה של גלי צה"ל. בשנת 1979, לאחר שחרורו, הצטרף ללהקת הליווי של מיקי גבריאלוב בתוכניתו: "שירים בפי מלחינם", בשנת 1980 הצטרף לקבוצת הנגנים בתוכניתו הבימתית האחרונה של אריק איינשטיין "חמוש במשקפיים" וכן בהקלטת האלבום. הוא שיתף פעולה עם אמנים מובילים בהם שלמה גרוניך, שלמה ארצי, נורית גלרון, שם טוב לוי ואחרים.
בשנת 1982 קיבל מלגה ועבר ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון וכעבור שנתיים סיים שם תואר ראשון ואחר כך נשאר ללמד במוסד. 
בשנת 1986 הקים רביעיית מורדי פרבר והקליט עמה את אלבומו הראשון, All The Way To Sendai, בלייבל הגרמני enja records. האלבום זכה להצלחה. בשנת 1995 יצא אלבומו השני, Mister X. 
משנת 1990 מתגורר ועובד בניו יורק. לימד בניו סקול  1992-1996, בנוסף לימד באוניברסיטת ניו-יורק 1996-2011.
כוונת זדון

כוונת זדון היא מחשבה על עשיית פעולה בכוונה תחילה - בין אם (ברוב המקרים) היא נעשתה מתוך כוונה רעה, ובין אם נעשתה בלא כוונה רעה (מתוך תמימות או בורות, למשל), אך עם מודעות מלאה לביצוע המעשה; זאת בניגוד לשוגג. תוצאת המעשה הזדוני יכולה להיות כתוצאת מעשה רשלני, אך ישנם חוקים המחמירים עם עושי המעשה הזדוני, גם אם תוצאתו זהה למעשה רשלני. כן יש עבירות פליליות ועוולות אזרחיות הדורשות זדון כחלק מן היסוד הנפשי שלהן, ואינן מסתפקות ברשלנות.
חסן השני

ביוגרפיה

נולד ברבאט, רכש השכלה מערבית, וסיים לימודי תואר שלישי במשפטים באוניברסיטת בורדו שבצרפת. פעל רבות, עם אביו מוחמד החמישי, לשחרור ארצו משלטון החסות הקולוניאליסטי הצרפתי. בין השנים 1955–1953 הוגלה על ידי הצרפתים לקורסיקה יחד עם משפחתו. לאחר שובם מהגלות, מונה חסן בשנת 1956 על ידי אביו לראש המטה הכללי של הצבא המלכותי של מרוקו.
ב-26 בפברואר 1961, בעקבות פטירתו של אביו, הוכרז חסן השני למלך מרוקו והוכתר רשמית ב-3 במרץ 1961. בשנות ה-70 ניצל חסן משני ניסיונות התנקשות. בתקופת המלחמה הקרה נטה חסן לתמוך במערב ובארצות הברית על חשבון ברית המועצות. האמריקאים סייעו לחסן לארגן ולאמן את הכוחות המזוינים במדינה.
מסוף שנות ה-60 ועד סוף שנות ה-70 כבשה מרוקו מחדש את אזור סהרה המערבית. המתיחות באזור הביאה לפגיעה ביחסי המדינה עם שכנותיה אלג'יריה ומאוריטניה.
חסן ישב על כס-המלוכה במשך 38 שנה, עד מותו ב-23 ביולי 1999 בגיל 70. הוא הוחלף בידי בנו, מוחמד השישי.

גישתו ליהודים ולישראל

חסן התבלט ביחסו הסובלני כלפי הקהילה היהודית במרוקו (בהמשך למדיניותו של אביו מוחמד החמישי) ובקריאותיו ליהודים להשאר במדינה. הוא ניהל קשרי ידידות ענפים עם רבה של מרוקו שלום משאש. למרות זאת, הוא לא הצליח למנוע את האווירה העממית האנטי-יהודית שהתקיימה במדינה בשנות ה-60 לאחר הצטרפות המדינה לליגה הערבית ב-1958, וביתר שאת לאחר מלחמת ששת הימים ואשר הביאה לעלייתם לישראל של מרבית היהודים שנותרו. חסן תמך בפיוס ובפשרה בסכסוך הישראלי-ערבי, וקשרים גלויים וסודיים התקיימו בינו לבין ממשלת ישראל, גם בטרם כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות בשנת 1995. הוא סייע ותיווך בין הצדדים בהסכם השלום בין ישראל למצרים ובמשא המתן בין ישראל לפלסטינים.
מועצה אזורית שפיר

היסטוריה

המועצה הוקמה בספטמבר 1950 עבור היישובים הדתיים באזור שפיר. אלו כללו אז את משואות יצחק, שפיר, עין צורים ופלוג'ה 2.
עם הקמתו, הוכלל במועצה המושב מנוחה, אך עם הקמת מועצה אזורית לכיש הוא הועבר לתחומו.
בשנתיים הראשונות לקיום המועצה, מונה לכהן בראשה אהרן מאיר. ראש המועצה הנבחר הראשון היה משה מושקוביץ שכיהן בתפקיד משנת 1952, במשך קרוב ל-30 שנה. אחריו, מ-1981 עד 1994 כיהן כראש המועצה משה אברהמי ממושב זרחיה, שהוחלף על ידי עמוס מגידיש באוגוסט 1994. מאז שנת 2002 מכהן בראשות המועצה אשר אברג'ל. בשנת 2018 נבחר לראשות המועצה אדיר נעמן עם 47% מהקולות במהלך הסיבוב הראשון שהתקיים ב 30/10.
המועצה קרויה על שם העיר המקראית שפיר.

נתונים סטטיסטיים

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2016, מתגוררים במועצה אזורית שפיר 10,700 תושבים (מקום 157 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.7%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, למועצה אזורית שפיר דירוג של 4 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 70.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 8,438 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).
יחיאל מור

ביוגרפיה

מור נולד ב-1932 ושיחק מגיל צעיר בקבוצת הנוער המקומית (החל משנת 1947). בשנת 1953 הגיע לקבוצת הבוגרים של הפועל רמת גן והיווה שחקן מפתח בהגנה בתפקיד הבלם בשנים אלו.
בעונת 1959/1960 החל לאמן את קבוצת הפועל באר שבע כמאמן-שחקן, כשהוא בן 27. תחת הדרכתו סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה א', וגם בעונה שלאחר מכן באותו המיקום.
באותה עונה החליטה הנהלת הפועל באר שבע להביא את כמאמן את שחקן העבר היהודי-טורקי, רוברט שרף במקומו, אך לאחר חמישה מחזורים בלבד וללא נקודות קראה לו הקבוצה לחזור ולאמן אותה, ועוד באותה עונה הגיעה הקבוצה למעמד חצי גמר גביע המדינה לראשונה בהיסטוריה, כשהיא בליגה השנייה, לאחר שניצחה בשמינית הגמר את הפועל רמלה מליגה א' בתוצאה 1–2 משני שערים של ג'קי דקל, ברבע גמר את הפועל תל אביב בתוצאה 1–3 במשחק סנסציוני משערים של דקל ומוריס הנגבי, והודחה על ידי מכבי תל אביב בחצי גמר לאחר הפסד בתוצאה 3-0.
בשנת 1964 עבר לאמן את הפועל הרצליה, אך חזר לאחר עונה אחת בלבד לבאר שבע אותה אימן ב"עונה הכפולה", אותה סיימה באר שבע במקום השביעי.
ב-1968, לאחר היעדרות של תשע עונות, חזר לקבוצת ה"בית" שלו הפועל רמת גן, הפעם כמאמן. לאחר קדנציות קצרות במכבי יפו ובבית"ר באר שבע, הגיע מור למכבי רמת עמידר. ב-1972 הגיע לבני יהודה תל אביב והדריך אותה בעלייתה מליגה א' חזרה לליגה הלאומית, לאחר שניצחה ב-21 משחקים, סיימה שישה בתיקו והפסידה בשלושה בלבד, תוך הישג חסר תקדים לקבוצה של 77 אחוזי הצלחה באותה עונה. לאחר מכן אימן במכבי נתניה, בית"ר ירושלים, שמשון תל אביב והפועל יהוד, וסיים את הקריירה בשנת 1984, כמאמנה של בית"ר רמלה.
מור פרסם מספר כתבות בעיתונים בנושא הכדורגל הישראלי ופעל לשיפור התנאים בו לאורך השנים, כמו כן השתתף במספר ועדות מקצועיות של ההתאחדות לכדורגל.
למור היו שלושה בנים ושבעה נכדים.
מור נפטר ב-7 באוגוסט 2019.
טירת ליובליאנה

היסטוריה

מחפירות שבוצעו בגבעה עליה הוקמה הטירה, עלה כי המקום היה מיושב ברציפות החל משנת 1200 לפנה"ס. בתקופת השליטה הרומית שמשה הגבעה כמאחז עבור לגיון של הצבא הרומי. 
האזכור המוקדם ביותר לטירת ליובליאנה, תחת השם הלטיני castrum Leibach מופיע בקלף ה-Nomina defunctorum ("שמות המתים"), ושמור בארכיון של קתדרלת אודינה אשר באיטליה. הקלף מתוארך לתקופה בין שנת 1112 ל-1125. מסופר בו על אציל בשם רודולף מטרצנטו, יועץ לבישופות של העיר אקוויליה (כיום באיטליה), אשר העניק לבישופות 20 חוות חקלאיות למרגלות טירת ליובליאנה. 
ב-1144 מוזכרת הטירה כמקום מושבם של הדוכסים הקרינתיים מבית ספאנהיים. בשנת 1335 עברה הטירה לבעלות בית הבסבורג. במאה ה-15 נהרסה הטירה כמעט בכללותה ונבנתה מחדש, הפעם עם חומה המקיפה אותה ומגדלים מעל השער, אשר מולו הוקם גשר מתרומם.
בתקופה זו, תפקידה של הטירה היה להגן על האזור מפני פלישה עות'מאנית כמו גם מפני מרד איכרים. במאות ה-17 וה-18 שינתה הטירה את יעודה והפכה לנשקייה ולבית חולים צבאי. הטירה ניזוקה בתקופת נפוליאון, וכאשר שבה לידי האימפריה האוסטרית הפכה לבית סוהר, יעוד אותו מילאה עד שנת 1905 ובהמשך גם במהלך מלחמת העולם השנייה.
העובדה כי הטירה לא הייתה מקום מושבו של שליט או של אציל מוכר, ועלויות התחזוקה הגבוהות לביצורים שכבר לא היה בהם צורך, הביאו לכך שהמבנה החל להתפורר. בנוסף, העובדה כי הטירה החלה לשמש כבית סוהר, הורידה את קרנה בעיני הציבור.
מגדל התצפית של הטירה, הקיים עד היום, נבנה ב-1848. בראש המגדל הוצב תצפיתן אשר תפקידו היה לירות בתותח במקרה שהבחין בשריפה או כדי לבשר על ביקור אורחים חשובים או על אירוע משמעותי.
בשנת 1905 נרכשה הטירה על ידי עיריית ליובליאנה, בהוראתו האישית של ראש העיר, איוון הריבר, אשר תכנן להקים בשטח הטירה מוזיאון עירוני. התוכנית לא יצאה לפועל, ובמקום זאת הוחלט להושיב במקום משפחות קשות יום.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו עבודות שיפוץ נרחבות בטירה, אשר נמשכו למעלה מ-35 שנה.
בשנת 2006 נחנך פוניקולר העולה מכיכר קרק בעיר העתיקה לטירה. זמן הנסיעה בפוניקולר הוא 60 שניות.

כאתר תיירות

במאה ה-21 פועל בשטח הטירה מוזיאון המספר את תולדות המקום והעיר, באמצעות תצוגות קבע וגם באמצעות סרט. מגדל התצפית מאפשר מבט של 360 מעלות על ליובליאנה וסביבותיה וגם על הרי האלפים היוליאניים בצפון המדינה. בנוסף משמשת חצר הטירה לאירועים.
שלמה אפשטיין

ביוגרפיה

שלמה אפשטיין ("מומה") נולד בירושלים. למד בבית ספר גאולה בחיפה ולאחר מכן למד מכונאות בבית ספר המקצועי בבת גלים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל המוצנח. אפשטיין עבר קורס חובשים ומילא תפקיד של חובש מחלקתי. לאחר שחרורו עבד בחקלאות בחצרים.
בפרוץ מלחמת ששת הימים הוצב בירושלים בגדוד 28 של חטיבת הצנחנים בדרגת טוראי. ב־6 ביוני 1967, יומה השני של המלחמה, פרץ הגדוד משכונת בית ישראל לכוון העיר העתיקה. בעוד פלוגתו של אפשטיין מסתערת רגלית באזור פתוח, פתחו עליה חיילי הליגיון הירדני בהפגזת מרגמות כבדה. חלק גדול מהצנחנים נפגעו ונותרו בשטח. שאר הלוחמים התפזרו למקומות מחסה. במהלך ההפגזה נותר אפשטיין בשטח המופגז והחל בטיפול בפצועים. בהגיעו אל הצנחן הפצוע יוסף חגואל שרגליו רוסקו, גרר אותו בסמוך לקיר וגהר מעליו כשהוא חשוף. בשלב זה התפוצץ לידם פגז. אפשטיין ספג בגופו את רסיסי הפגז ונהרג. בכך מנע מן הרסיסים לפגוע בפצוע.

לאחר מותו

אפשטיין נטמן בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. לאחר מותו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל, אשר הומר בעיטור העוז בשנת 1973.
חיי הצנחן חגואל ניצלו בזכות חילוצו וטיפולו של אפשטיין.
לאחר מותו פנו הוריו של אפשטיין לאפי נצר שהיה ידידם והלחין את השיר בלדה לחובש וביקשוהו להתחשב ברגשותיהם ולפעול לאי השמעת השיר ברדיו. זאת מאחר שסיפור נפילת בנם דומה מאד למילות השיר והאזנה לו גורמת להם צער. בשל בקשה זו ובקשות של משפחות שכולות אחרות לא הושמע השיר ברדיו אלא ביום הזיכרון. 
בנו של הצנחן חגואל, שנולד סמוך לתום המלחמה, נקרא שלמה על שמו של אפשטיין. לאחר בקשתו של חגואל הסכים אביו של אפשטיין לשמש סנדק בטקס ברית המילה של הבן.
לאטינים

הלאטינים ("תושבי הארץ הנרחבת") היו שבטים איטלקיים קדומים, שישבו במרכז איטליה באזור לאטיום בתקופת העת העתיקה. בין הלאטינים נכללו גם הרומאים.
מוצא הלאטינים אינו ברור, אולם התאוריה הרווחת היא  שהשבטים הידועים בתור לאטינים בתחילת תקופת ההיסטוריה הכתובה היו מיזוג של האוכלוסייה שהייתה קיימת בלאטיום בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, עם מהגרים הודו אירופיים שחדרו למרכז איטליה במהלך תקופת הברזל. המהגרים החדשים השליטו את לשונם על האוכלוסייה המקומית, לשון שהייתה שונה מניבים איטלקים אחרים ולימים הניב הרומי שלה התפתח לשפה הלטינית.
כבר בתקופה מוקדמת בהיסטוריה גילו הלאטינים התנהגות של חברה שבטית מלוכדת. בין השאר הם דיברו באותה לשון, קיימו מנהגים דומים, שמרו על קשרים הדוקים ואפשרו מעבר חופשי ברחבי לאטיום לכל בני הקהילות הלאטיניות.
החברה הלאטינית הקדומה הורכבה ממספר רב של כפרי רועים ואיכרים שהיו פזורים על רחבי לאטיום. לפי דיוניסיוס ופליניוס הזקן מספר הכפרים האלה הגיע  לכ-70 קהילות. כנראה היה ללאטינים פולחן דתי משותף שמרכזיו היו מקדש דיאנה באריקיה, מרכזי דת של יופיטר לאטיאריס בהר אלבה ומרכזי פולחן של ונוס בלאווינים וארדאה.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס החלה להתגבש, בצל האיום האטרוסקי מהצפון, ברית מדינית צבאית של היישובים הלאטינים, הברית הלטינית. ברית זו הייתה משותפת על הבריתות הדתיות הישנות ונועדה לגבש את הלאטינים במאבקם בכובש האטרוסקי. באותה תקופה החלו להעלם חלק מהיישובים הלאטינים הקטנים, כאשר חלקם נעלמים וחלקם מתפתחים לערי מדינה. ערי המדינה הישנות והחדשות הפכו לחזקות ובולטות יותר, כאשר הראשונה בהם הייתה רומא.
המסגרת המדינית של הלאטינים התגבשה ביתר שאת בסוף המאה ה-6 לפנה"ס. עם שבירת ההגמוניה של רומא בלאטיום, עקב נפילת משטר המלוכה בעיר. הברית הלטינית ניתקה את עצמה מרומא. התנתקות זו הובילה בשנת 496 לפנה"ס, לפי המסורת הרומית, לעימות צבאי ששיאו היה קרב רגילוס, בין הרומים ללאטינים. הקרב הסתיים ללא הכרעה ברורה. בעקבות קרב זה נחתם בין הצדדים הסכם קאסיוס, הסכם שקבע את  מעמדם של הלאטינים ביחס לרומא לאורך המאה החמישית והרביעית לפנה"ס. 
לפי ההסכם, הלאטינים קיבלו מעמד של בני ברית שווים לרומא, החולקים איתה שלל ועוזרים לה במלחמותיה. במקביל קיבלו הלאטינים זכויות מסחר וחיתון שעלו מעל הזכויות הרגילות של בני הברית של רומא. במהלך המאה החמישית והרביעית לפנה"ס היו הלאטינים שותפים ובני ברית לרומא במאבקיה במרכז איטליה,  ואף נהנו מכיבושיה בכך שהקימו מושבות מחוץ לשטחי לאטיום. יחד עם זאת התרחש תהליך הדרגתי של התחזקות רומא בלאטיום על חשבון הלטינים עצמם. תהליך זה הוביל לחיכוכים רבים ולבסוף לפריצת מרד לטיני נגד הרומאים במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס. המרד נכשל ודוכא סופית ב-338 לפנה"ס, הברית הלטינית פורקה, מעמדם המדיני עצמאי של הלאטינים נשחק ונעלם וחלק גדול מהקהילות הלטיניות נבלעו באזרחות הרומית.
המושג לאטינים החל לשנות את משמעותו ממושג אתני למושג משפטי במאה השלישית לפנה"ס. מושג חדש, זכויות הלאטינים ("Ius latii") החל להשתרש ברחבי תחום שליטתה של הרפובליקה הרומית. ערים ואנשים יחידים שהחזיקו בזכויות אלה נהנו, בנוסף לזכויות החיתון והמסחר שהוזכרו קודם, גם בזכות הגירה לרומא וקבלת אזרחות מלאה.
לאחר מלחמת האיטלקים ברומא בשנים 91 לפנה"ס - 88 לפנה"ס קיבלו רוב הקהילות באיטליה זכויות אזרח רומיות מלאות, והמושג לטינים כעם איבד כל חשיבות, הלאטינים התמזגו כמעט לחלוטין עם הרומאים, וזכויות הלאטינים היו קיימות רק בפרובינציות הרומיות.
אמת עכו

אמת עכו היא אמת מים שהובילה מים מאזור כברי אל העיר עכו. אמה זו, ששרידיה נראים עד היום בתחומי העיר עכו ומצפון לה, נבנתה על ידי סולימאן פאשה, והייתה האמה השלישית ששירתה את העיר. קדמו לה אמה הלניסטית ואמה שהוקמה על ידי אחמד אל-ג'זאר ונהרסה בידי נפוליאון בשנת 1799. 
כל שלוש האמות הובילו מים מאזור כברי שבו ארבעה מעיינות - עין השיירה (עין באשה), עין צוף (עין עסל), עין גיח (עין אלפוואר) ועין שפע (עין מפשוח). מעיינות אלה שוכנים במרחק אווירי של כ-13 ק"מ מעכו העתיקה, ובגובה של כ-70 מטר מעל פני הים. השיפוע שנוצר, כחצי אחוז, איפשר למים לזרום בכוח הכבידה בלבד.

האמה ההלניסטית

האמה ההלניסטית היא האמה הראשונה ששירתה את העיר, והיא הוקמה לאחר שמוקד היישוב עבר מתל עכו לאזור בו שוכנת עכו העתיקה כיום, סמוך לחוף הים. האמה ההלניסטית היא אמה תת-קרקעית שהתגלתה וזוהתה לראשונה באקראי ליד נס עמים בשנת 1975. קטעים נוספים התגלו באזור קיבוץ לוחמי הגטאות בשנת 1972 וב-1977. הנקבה בקטע שליד נס עמים היא בגובה של 1.80 מטר וברוחב של 90 ס"מ. אף שרק קטעים קצרים מהאמה נחשפו, כיוון האמה וממדיה מעידים במידה רבה של סבירות כי מדובר בחלק ממערכת מים נרחבת שהוליכה מים ממעיינות כברי אל העיר עכו, שהייתה העיר הגדולה והחשובה באזור באותה עת.

אמת אחמד אל-ג'זאר

האמה נבנתה על ידי שליט עכו אחמד אל-ג'זאר והזרימה מים לעכו בתוואי כמעט ישר. מקור המים היה ככל הנראה במעיין עין שיירה שמדרום לכביש 89. המים זרמו בצינורות חרס עד חומות העיר, ונכנסו אליה בתעלה מוגבהת על קשתות וקיר. האמה נהרסה על ידי נפוליאון בעת המצור ששם על העיר בשנת 1799, וכמעט שלא נותרו ממנה שרידים. מסיבה זו עיקר המידע אודותיה מגיע ממפה ששרטט הקרטוגראף הצרפתי פייר ז'אקוטן.
חיים לוי (מאמן כדורגל)

קריירה ככדורגלן

חיים לוי נולד וגדל בנתניה.
ב-26 במרץ 1977 עלה להופעת הבכורה בבוגרים של קבוצת הפועל נתניה. שם הוא נשאר עד פירוק הקבוצה ב-1982 לאחר מכן עבר לשחק בהפועל כפר סבא. בשנים לאחר מכן שיחק במכבי תל אביב, מכבי נתניה ובית"ר נתניה שם אף שיחק כקפטן הקבוצה,
בעונת 1991-92 שיחק בהפועל חיפה והעפיל עמה לליגה הבכירה. בעונת 1992-93 שיחק במכבי עירוני אשדוד וגם איתה העפילה לליגה הבכירה.  
בהמשך סיים את הקריירה בליגות הנמוכות.
לוי גם שיחק במדי נבחרת הנוער של ישראל.
עת פרש ממשחק פעיל, בשנת 1995, מונה למאמן הנוער של הפועל בית שאן.

קריירה כמאמן

לאחר 3 שנים, בשנת 1998, מונה למאמן הפועל עכו והעלה אותה מליגה א' אז הליגה הרביעית אל הליגה הארצית. בליגה הארצית סיים עם הקבוצה בצמרת במקום הרביעי.
עונה לאחר מכן מונה למאמן מכבי עירוני קריית אתא והעלה אותה לליגה הלאומית. בליגה הלאומית סיימה הקבוצה תחת הדרכתו במקום החמישי.
באמצע עונת 2005/6 חזר לאמן את קריית אתא על מנת להציל אותה מירידה לליגה השלישית, והצליח לייצב את הקבוצה ולהישאר בליגה הלאומית.
בעונת 2007/2008 זכה עם עירוני קריית אתא בגביע הטוטו של הליגה הארצית. הקבוצה בהדרכתו סיימה במקום ה-8.
במהלך עונת 2009/2010 בליגת העל בכדורגל מונה למאמן בני סכנין, אך פוטר לאחר ארבעה משחקים.
לאחר מכן עבר בצפרירים חולון, מכבי כפר יונה, מכבי אום אל-פחם, הפועל מגדל העמק, סקציה מעלות, הפועל עפולה ומכבי קריית גת].
ב-10 במרץ 2019 מונה לוי למאמן הפועל עכו לקדנציה השלישית בקבוצה והצליח להשאיר אותה בליגה הלאומית לעונה נוספת.
ב-20 ביוני 2019 לוי מונה למאמן הפועל אדומים אשדוד מליגה א'.
ברונטי

גאוגרפיה

ברונטי ממוקם כ-8 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לאורך חופה הדרום מזרחי של סידני רבתי. לפרוור חוף מפורסם באורך 250 מטר הקרוי באותו שם, כ-2.5 ק"מ דרומית לחוף בונדיי ביץ', ובין שני החופים מחברת טיילת ציורית. ברונטי גובל מצפונו בבונדיי וטמרמה, ממזרח בווייברלי ומדרום בקלובלי.

היסטוריה

בשנות השלושים של המאה ה-19, רכש רוברט לאו (לימים ויקונט שרברוק) אחוזה בת 170,000 מ"ר באזור ברונטי. בשנת 1845 סיים לבנות את בית האחוזה, לו קרא בית ברונטי. שם הבית נקרא לכבודו של לורד הוריישו נלסון, דוכס ברונטה (נחלה בנפת קטניה שבסיציליה, כיום איטליה). הבית היה בונגלו בן קומה אחת, על דרך ברונטי, ושרד עד המאה ה-21. כיום הבית הוא נכס של מועצת וייברלי, ונפתח לקהל הרחב מספר פעמים בשנה. הבית רשום כנכס לאומי לשימור של ניו סאות' ויילס. 
אחד מקווי החשמליות שהתפצלו מבונדיי ג'נקשן הגיע לברונטי כתחנה אחרונה, והוביל את תושבי העיר עד קו החוף. קו זה יצא משימוש בשנת 1960 והוחלף באוטובוסים. כמו מרבית הפרוורים המזרחיים, אין כיום תחנות רכבת או חשמלית בברונטי.

תרבות

ברונטי הוכרז כפרוור בעל איכות החיים הטובה ביותר מבין 641 פרוורי סידני רבתי על ידי היומון סידני מורנינג הראלד, בשקלול של עליית ערכי הנכסים, איכות החיים, השקעות בחינוך ועוד. 
בברונטי תרבות גלישה עניפה, והפרוור כולל את מועדון הצלת הגולשים (surf lifesaving club) של ברונטי, שיוסד בשנת 1903. לטענת המועדון, הוא הוותיק מסוגו בעולם. מדי דצמבר מתקיימת תחרות שחייה באוקיינוס בין חוף בונדיי לחוף ברונטי. 
לאורך טיילת החוף הוקמו מספר רב של מסעדות, המתמחות במטבחים שונים. בניגוד לאזורים מסחריים בחופים סמוכים, האזור המסחרי של חוף ברונטי אינו כולל חנויות כלל.
TvOS

היסטוריה

ב-30 באוקטובר 2015, הדור הרביעי של Apple TV הפך לזמין לרכישה וכלל את tvOS 9.0. ב-9 בנובמבר 2015, הופצה הגרסה החדשה tvOS 9.0.1, שכללה בעיקר עדכון לטיפול בבעיות קלות.
tvOS 9.1 הופצה ב-8 בדצמבר 2015, לצד מערכת OS X בגרסה 10.11.2,‏ iOS בגרסה 9.2 ו-watchOS בגרסה 2.1. לצד עדכונים אלה, אפל עדכנה את יישומי השליטה מרחוק ב-iOS וב-watchOS המאפשרים שליטה בסיסית בדור הרביעי של מכשיר ה-Apple TV (לפני כן, היישום פעל רק עם גרסאות קודמות של Apple TV).
ב-25 בנובמבר 2015, פייסבוק החלה בפיתוח היישום שלה עבור tvOS המאפשר ליישומים אחרים המותקנים ב-Apple TV להשתמש בחשבון הפייסבוק לצורך התחברות לשירותים, שיתוף תכנים עם פייסבוק ושימוש ב-Facebook Analytics באופן הזהה לאופן בו יישומי iOS עושים זאת.
ב-2 בדצמבר 2015, טוויטר החלה בפיתוח השירות שלה לאימות הכניסה לחשבון טוויטר עבור tvOS‏ - Digits - המאפשר למשתמשים להתחבר ליישומים ושירותים דרך Apple TV באופן פשוט יחד עם קוד הזמין באופן מקוון.
ב-11 במרץ 2016, קבוצת Pangu הכריזה בציוץ בטוויטר על פיתוח כלי חדש לפריצת Apple TV המריץ את מערת tvOS בגרסה 9.0-9.0.1 ויהפוך לזמין באותו שבוע.
ב-13 ביוני 2016 בכנס WWDC לשנת 2016, סגן הנשיא של חברת אפל לשירותי אינטרנט אדי קיו הכריז על הגרסה הבאה של tvOS,‏ tvOS 10. גרסה זו מביאה תכונות חדשות כדוגמת שיפורים בחיפוש Siri, כניסה יחידה למנויים בכבלים, מצב חשוך ויישום חדש לשליטה מרחוק ב-Apple TV.

תכונות

tvOS בגרסתה התשיעית הגיעה עם תכונות חדשות עבור הדור הרביעי של Apple TV. אחת התכונות העיקריות היא השימוש בלוח מגע המוטמע על גבי השלט הרחוק של מכשיר ה-Apple TV ובכך לעבור במהירות בין מסכים ולהפעיל מחוות משתמש מתוך השלט. בנוסף, הגרסה התשיעית של tvOS הציגה את חנות היישומים App Store החדשה עבור tvOS והמוכרת ממערכות הפעלה אחרות של חברת אפל, באפשרותם של המשתמשים להתקין מתוך החנות תכנים אשר פותחו על ידי מפתחים העוסקים בפיתוח יישומים עבור Apple TV ו-tvOS.‏ tvOS 9 מביאה ל-Apple TV בדורו הרביעי את המסייעת האישית Siri, המאפשרת למשתמשים לבצע משימות מרובות במסך הטלוויזיה, כגון חיפוש חוצה-מסכים אחר סרט או תוכנית טלוויזיה, הילוך אחורי בעת צפייה בתכנים, הילוך קידמי, שם הסרט הנוכחי המתנגן ושם השחקן או הבמאי ומעבר אחורי ל-15 שניות. tvOS 9 מוסיפה תמיכה בריבוי משימות המציג את כלל היישומים הפועלים במסך אחד, אפשרויות מתקדמות יותר להתאמה אישית של יישומי ה-Apple TV, שומרי מסך קולנועיים ושליטה מרחוק בטלוויזיה באמצעות שלט ה-Siri החדש הניתן לחיבור באמצעות טכנולוגיית Bluetooth ואף דרך מכשיר תומך HDMI-CEC ב-tvOS. בנוסף, tvOS מאפשרת למשתמש לנהל את מכשיר ה-Apple TV בדרכים שונות ומגוונות. בין היתר, נכללות אפשרויות כגון שימוש בשלט ה-Siri הכלול במארז, חיבור שלט אוניברסלי צד-שלישי, חיבור שלט משחק MFi לשליטה במשחקים, שימוש ביישום השלט הרחוק במכשיר iOS וחיבור מקלדת תומכת טכנולוגיית Bluetooth על מנת לסייע למשתמש להקליד באופן פשוט יותר.
שחפית מקור-שחף

מאפיינים

אורך השחפית 33-42 ס"מ, מוטת הכנפיים 76-91 ס"מ ומשקלה 150-292 גרם. היא בעלת גוף לבן וראש ומקור גדולים ושחורים. הכנפיים רחבות ואפורות והרגליים ארוכות ובעלות קרום שחייה. היא מזכירה מעט את שחפית סנדביץ' (Thalasseus sandvicensis), אך בעלת מקור כבד ושחור. בחורף ישנם כתמים שחורים מסביב לעיניהם.
שחפים אלה חיים בכל הימים בעולם, אך הפרטים הצפוניים נודדים דרומה בחורפים. אלה מאירופה עפות לאפריקה ואלה בסיביר ומזרח אירופה עפות לעבר דרום מזרח אסיה ואוסטרליה וניו זילנד. הפרטים מצפון אמריקה עפים עד אמריקה הדרומית. עם זאת חלק מהשחפיות נשארות במקום גם בעתות קור.
רוב השחפיות מקננות בחבורות גדולות בחופי ים, ביצות ואגמים. הפרטים הצפון אמריקאים מקננים יותר לאורך החוף אך האירואסייתים מעדיפים אזורי ביצות וברכות מים מתוקים.
בשל מקורה הרחב שחפית זו יכולה לא רק לצלול ולדוג דגים אלא גם לתפוס חרקים מעופפים ואף לתפוס זוחלים ויונקים קטנים או עופות צעירים. לעיתים הם גם אוכלות מהכבישים פרטי מזון כמו חרקים מתים.
השחפית נפוצה מאוד ואיננה בסכנה ממשית.
תוצרת הארץ (טרטקובר)

מיצג "תוצרת הארץ" בשכונת נווה צדק

בשנת תשמ"ט 1989, הוזמן להציג את יצירתו בכיכר מרכז סוזן דלל, הסמוך לביתו, בשכונת נווה צדק; העבודה הכוללת שלושה חלקים נקראה אף היא בשם "תוצרת הארץ" - לימים סיפר בראיון בעיתון "גלובס": "נתבקשתי ליצור קיר להנצחת התורמים" ... "במחשבה להקים איזו פינה שקטה עם מים. ואני, שהסטודיו שלי כאן, וקבוצות שלמות היו יושבות לי על הגדר ומקבלות הסברים על השכונה, אמרתי - בואו נעשה את ההיסטוריה של המקום באופן גרפי. וכך היה. הקיר נעשה ב-30 יום. הכול בנוי מחיתוכים ביד, מהדבקות ומשריפה בתנור. זו עבודת קרמיקה שנעשתה בתהליך ארוך ומסובך, במשך יום ולילה כדי להספיק לתאריך חנוכת המרכז (1989)".
מקדש האימאם א-רידא

תולדות המתחם

המתחם נבנה על קברו של האימאם עלי א-רידא שנקבר במקום בשנת 818. במהרה הפך מקום הקבר למרכז עלייה לרגל. במשך מאות שנים שופץ המתחם והורחב על ידי שליטים מוסלמים שונים. בתקופה המודרנית היה זה השאה נאדיר שאה, שמלך בשנים 1736–1747, אשר בנה את מרפסת המבנה ושיפץ ופיאר את המינארטים. בשנת 1928 הוקמה הרחבה הענקית ברדיוס של 180 מטרים מאזור הכיפה, והוחל בבניית המוזיאון, הספרייה ואולם הטקסים.
ביולי 1935, כוחות הביטחון בפיקודו של רזא שאה פהלווי, מייסד שושלת פהלווי, נכנסו למתחם המקדש לאחר שאסלאמיסטים השתלטו עליו במחאה נגד מדיניותו האנטי-דתית של השאה, שאסר על נשים ללבוש חג'אב. במהלך ההשתלטות נהרגו חלק מהמוחים.
המקדש מופיע על צדו האחורי של שטר 100 ריאל איראניים שיצא לאור לראשונה בשנת 2004.