פטרה קלי

חייה

קלי נולדה בשנת 1947 בגינצבורג שבבוואריה בשם פטרה קרין להמן. היא שינתה את שם משפחתה לקלי לאחר שאמה נישאה לקצין אמריקאי שזהו שם משפחתו. היא התחנכה במנזר קתולי בגינזבורג, ובשנת 1959 משפחתה היגרה לארצות הברית, שם השלימה את לימוד התיכון בג'ורג'יה ווירג'יניה. קלי למדה מדעי המדינה באוניברסיטת אמריקה שבוושינגטון, בזמן לימודיה התנדבה בקמפיין הבחירות של רוברט קנדי ויוברט האמפרי והשתתפה בהפגנות נגד מלחמת וייטנאם ומדיניות החימוש הגרעיני של ארצות הברית. היא קיבלה השראה ממרטין לותר קינג ומהאטמה גנדי. כשסיימה את לימודיה, בשנת 1970, עברה לאמסטרדם שם חקרה את האפשרויות לאיחוד אירופאי. שנה לאחר מכן היא החלה את הקריירה שלה בנציבות האירופית. באותן שנים השתתפה במספר מאבקים סביבתיים והייתה פעילת שלום. לאחר מכן עבדה בוועדה החברתית כלכלית של האיחוד האירופי, שם פעלה בתחום שמירת הסביבה, בריאות וחינוך. קלי עקבה אחרי פעולות המחאה של ארגוני השטח שפעלו נגד נשק גרעיני והשתכנעה כי פעילותם היא דרך פוליטית חלופית, כוללת יותר, לאירופה.

מפלגת הירוקים

ב־1979 שלחה קלי מכתב פתוח להלמוט שמידט, שכיהן כראש סיעת SPD בבונדסטאג, בו הודיעה על פרישתה מהמפלגה והקמת גוף פוליטי חדש שיפעל למען הסביבה והשלום ויקדם שוויון בין נשים לגברים, ולא רק כמראית עין. שמידט תמך בהתחמשות גרעינית ואילו קלי התנגדה בצורה חריפה לנושא.
לקראת הבחירות הראשונות לפרלמנט האירופי, במרץ 1979, נפגשה קבוצות פעילים ירוקים בפרנקפורט, במטרה לגבש גוף עצמאי שינסה להיבחר לפרלמנט. המועמדים הראשונים היו קלי ורולנד ווגט  שבאו מתוך תפיסה יותר רדיקלית ובמקומות הבאים היו נציגים יותר שמרנים כמו הרברט גרוהל. אולם, למתנגדי החימוש הגרעיני היה רוב בקבוצה. הם לא זכו במושב בפרלמנט האירופי אך בשנת 1983 הירוקים זכו ב-27 מושבים בבונדסטאג. קלי נבחרה כחברת פרלמנט מבוואריה. בשנת 1987 נבחרה בשנית, עם מספר קולות גדול יותר.
ב-4 במאי 1983, קלי וגבריאלה גוטוואלד, חברת פרלמנט מטעם הירוקים, הניפו שלט גדול בשעה שהקנצלר הלמוט קוהל נתן הצהרה פוליטית רשמית (Regierungserklärung). הן מחו על רציחתם של רופא גרמני, אלברכט פלפום, ו-13 אזרחי ניקרגואה בזמן מלחמת הגרילה במדינה. לטענתן, התמיכה של קול בפעילות ארצות הברית בניקרגואה הופך אותו לאחראי למותם. עשרה ימים לאחר מכן, ב-14 במאי, קלי ועוד ארבעה חברי פרלמנט מטעם הירוקים הניפו כרזות בכיכר אלכסנדרפלאץ במזרח ברלין עם הכיתוב "הירוקים - וכתתו חרבותם לאיתים" ו-"פירוק הנשק במזרח ובמערב". הם נעצרו לזמן קצר ולאחר מכן שוחררו והוחזרו למערב ברלין. הרשויות במזרח גרמניה הגיבו בסלחנות להפגנה משום שמפלגת הירוקים התנגדה להחלטת נאט"ו הכפולה  שלכאורה מצמצה את החימוש של הגושים, אך למעשה לא מנעה אותו. אריך הונקר התנצל על מעצרם של הירוקים והזמין את קלי לפגישה עמו. היא הגיעה לפגישה עם חולצה עם איור של חרב ואת. לא היו פגישות נוספות בין פוליטיקאים ממזרח גרמניה לחברי מפלגת הירוקים ונאסרה כניסה שלהם למזרח גרמניה.
מ־1985 קלי פעלה למען טיבט והעלתה, לראשונה, לדיון בבונדסטאג את הנושא ביחד עם הרברט רושה . היא לא קיבלה את אדישותן של הדמוקרטיות המערביות כלפי טיבט. הפעלה במיוחד למען טיבט, משום שהאמינה כי בהנהגת הדלאי לאמה, טיבט יכולה להיות אומה המתאפיינת באורח חיים בר-קיימא ומאוזן מבחינה רוחנית.

מחאה חוץ ממסדית

לצד הפעילות בפוליטיקה הממוסדת, קלי הובילה גם אירועי מחאה רבי משתתפים. ב-1981 היא הייתה מבין המארגנים של הפגנת מחאה נגד החימוש הגרעיני ובעד השלום בבון, בה השתתפו כ־300,000 איש. זו הייתה הפגנה הגדולה ביותר בגרמניה עד אז. ההפגנה אורגנה על ידי אות הכפרה והשלום ו-30 ארגונים נוספים. קלי הייתה אחת הדוברות בהפגנה. ב-1983 היא ארגנה אירוע שלקח השראה ממשפטי נירנברג והקיימה בעיר משפט ציבורי נגד השימוש בנשק גרעיני. באותה השנה, זוכה פרס נובל, היינריך בל, הוביל יחד עם קלי שרשרת אנושית לאורך מאה קילומטר משטוטגרט לנוי-אולם כמחאה על ההתחמשות הגרעינית בעולם.

רציחתה

בשנת 1992 נורתה פטרה קלי בבון בזמן שישנה לצד בן זוגה, גרט בסטיאן, חבר מפלגת הירוקים, שהתאבד לאחר מכן. החלו חיפושים אחרי קלי ובסטיאן אחרי שמספר שבועות לא הצליחו ליצור איתם קשר. סבתה של קלי ואשתו של בסטיאן פנו למשטרה. גופתה נמצאה ב-19 באוקטובר, ותאריך פטירתה נקבע ל-1 באוקטובר. ישנן שתי תאוריות על המניע של בסטיאן לרצח וההתאבדות. הראשונה קשורה למערכת היחסים ביניהם. האפשרות השנייה נוגעת לעברו של בסטיאן, שחשש מחשיפת מידע על יחסיו עם גורמים מזרח-גרמניים.
קלי נקברה ליד וירצבורג בצפון בוואריה.