google/wiki40b huggingface dataset:
פולינום פקטה

בתורת המספרים במתמטיקה, פולינום פקטה הוא הפולינום   המוגדר לכל  ראשוני על ידי:

כאשר  הם סימני לז'נדר, והסכום הוא עבור 
פולינומים אלה היו ידועים בחקר פונקציות L של דיריכלה שנערכו במאה ה-19, ולמעשה גם לדיריכלה עצמו. הם נקראים על שם מיכאל פקטה, שהבחין שהיעדרם של אפסים ממשיים של פולינום פקטה  עם  גורר שלפונקציית L   אין אפסים עם . לתכונה זו עניין רב בתורת המספרים, בהקשר של אפס זיגל ליד .
יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ

ביוגרפיה

יוהאן אדולף נולד ב-27 בפברואר 1575 בטירת גוטורפ, לאדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולכריסטינה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה. בשנת 1586 מונה יוהאן אדולף לנסיך-ארכיבישוף של ליבק. לאחר מותם של אחיו הגדולים, פרידריך ופיליפ, מונה יוהאן אדולף בשנת 1590 לדוכס הולשטיין-גוטורפ. יוהאן אדולף פיתח את הדוכסות יחד עם גיסו כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק, ובשנת 1607 מסר את ליבק לאחיו יוהאן פרידריך מהולשטיין-גוטורפ. ב-31 במרץ 1616 מת יוהאן אדולף בשלזוויג, ובנו פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ עלה לשלטון במקומו.
רות אחלמה

רות אחלמה (בגרמנית: Ruth Achlama; נולדה ב-29 באוקטובר 1945 בקוודלינבורג) היא מתרגמת גרמנייה-ישראלית.

ביוגרפיה

נולדה כרנאטה בטנפיהר (Renate Böteführ) בקוודלינבורג שבסקסוניה-אנהלט, וגדלה במנהיים שבבאדן-וירטמברג. בשנים 1963–1964 השתתפה בחילופי תלמידים בארצות הברית ובשנת 1965 סיימה את בחינות הבגרות שלה. אחלמה למדה מ-1965 עד 1969 תורת המשפט באוניברסיטת היידלברג. בין 1969 ל-1973, השלימה את שנות ההתמחות המשפטית שלה, שאת חלקן העבירה אצל עורך דין בתל אביב. בשנים 1973-1974 למדה מדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי שבאוהיו. בשנת 1974 התגיירה ונישאה לכימאי הישראלי אברהם אחלמה. יחד עם בעלה היגרה לישראל.
בישראל, עבדה רות אחלמה בתחילה בתור מגיה בעיתון היקי "חדשות ישראל" בשפה הגרמנית. מאוחר יותר, למדה מדעי המידע באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחר שסיימה את לימודיה עבדה בתור ספרנית בספרייה של הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. מאז 1979 עובדת רות אחלמה בעיקר בתור מתרגמת עצמאית. אחלמה היא בעלת אזרחות גרמנית וישראלית, ומתגררת במרכז תל אביב.
בתחילה תרגמה בעיקר ספרי עיון, אך לאחר מכן עברה להתמקד בתרגומה של ספרות יפה מעברית לגרמנית. בין הסופרים שאת חיבוריהם תרגמה ניתן למצוא את אברהם ב. יהושע, את עמוס עוז ואת מאיר שלו.
לארס ברג

ביוגרפיה

ברג נולד בנורווגיה. בבגרותו עבד בשגרירות השוודית בהונגריה, שעובדיה זייפו מסמכים עבור משפחות יהודיות שחצו את הגבול בהונגריה.
ברג הצטרף לקבוצת דיפלומטים שוודים בבודפשט, בראשות ראול ולנברג, אשר סיפקה מסמכים מזויפים ליהודים, ותמכה בקבוצות שעזרו ליהודים לנוע ממקום למקום.
בנוסף נזקפת לזכותו של ברג הצלת פיטר זוואק ומשפחתו, אשר נמצאו על ידי חיילי "צלב החץ" . במסגרת זאת, הצליח ברג לחלצם מידי החיילים שביקשו להוביל אותם אל נהר דנובה על מנת לירות בהם. ברג רץ אל הבניין בו הוחזקו, תוך שהוא מנופף במקלע וצועק שהבית נתון להגנה שוודית.
בסיום המלחמה פרסם ברג ספר בשוודית, אשר גולל את כל המאורעות אשר חלפו עליו ועל עמיתיו. ברג היה למעשה אחד האחרונים, שראו את ולנברג בחיים. הוא נעצר יחד עמו על ידי הסובייטים, אך שוחרר בעוד שולנברג הועבר למוסקבה. ספרו שפך אור על סיפור היעלמותו של ולנברג. הספר פורסם בשוודיה בשנת 1949, אך נעלם מן המדפים תוך שבועות בודדים ולא ניתן היה למצוא אותו. ב-1990 יצאה לאור גרסה מתורגמת לאנגלית שהיוותה ראיה מוצקה לפרשת היעלמותו של ולנברג.
ב-13 ביולי 1982 הוכר לארס ברג כחסיד אומות העולם יחד עם עמיתו קארל איבן דניאלסון, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות עולם.
SOKO

SOKO (בסרבית בכתב קירילי: СОКО) הייתה יצרנית כלי טיס יוגוסלבית ממוסטר, בוסניה והרצגובינה. היא הייתה היצרנית העיקרית של חיל האוויר היוגוסלבי. 
החברה נוסדה ב-1950 כחברת-בת של היצרנית הסרבית איקרוס. משמעות שם החברה בסרבית היא בז. היא ייצרה מטוסי קרב, מפציצים ומטוסי אימון. החברה השתמשה בנמל התעופה מוסטר לביצוע טיסות מבחן. היא שיתפה פעולה עם סיקורסקי ועם איירוספסיאל. 
בשל האמברגו הבינלאומי שהוטל בעקבות מלחמות יוגוסלביה, חדלה החברה לייצר מטוסים, מאז החברה מתמקדת בייצור תיבות הילוכים.
רן גפנר

ביוגרפיה

רן גפנר גדל בעיר רמת גן והוא תושב העיר. כבר בגיל 7 נחשף לעולם הקסמים והטלפתיה כשנתקל לראשונה ב"ספר הקסמים הגדול", של ג'י מארשל שתרגמה דליה פלד, ובגיל 12 כבר ערך הופעות קסמים לבני משפחה וחברים. מאוחר יותר עזב את התחום לטובת לימודי גיטרה ומוזיקה, ולאחר השירות בצה"ל כמפקד צוות באגד תותחנים, סיים לימודי מוזיקה בבית הספר רימון. 
בגיל 25 שב גפנר לעולם הקסמים והטלפתיה ופיתח אותו כתחום עיסוקו המרכזי, במקביל לעבודתו כמנהל חנות לכלי נגינה ומוזיקה. הוא השלים לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, לצד לימודי NLP, טכניקות לזיכרון והשפעה, ועוד.
כיום (2015) גפנר חבר באגודת הקוסמים הישראלית- האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל (ע"ר)- וארגון אמ"י, ומדגיש כי אינו מאמין ואינו עושה שימוש בכוחות על טבעיים.
הוא מופיע באירועים פרטיים, עסקיים ושיווקיים, ומרבה לשלב מוזיקה והומור בהופעותיו. כמו כן, גפנר מרצה בפני קוסמים בארץ ושופט בתחרויות שמארגנת האגודה לקוסמים.
החל משנת 2014 משתתף גפנר במיזם "Sorcerers Night" (בתרגום חופשי: ליל המכשפים), מופע בידור וקסמים לתיירים בתל אביב בהשתתפות קוסמים ומנטליסטים ישראלים. נכון ל-2015, "ליל המכשפים" מדורג כמופע הטוב ביותר בישראל על פי אתר TripAdvisor.

פרסים ותחרויות

בשנת 2012 השתתף גפנר בתוכנית הקסמים "מי יפיל את המאסטר" בהנחייתו של אלי יצפאן בערוץ 2, בעקבותיה נבחר על ידי אגודת הקוסמים הישראלית (המאגדת ומייצגת את הקוסמים המקצועיים בארץ) לייצג את ישראל באליפות העולם של הפדרציה הבינלאומית לקוסמים, FISM.
בספטמבר 2014 זכה גפנר בגביע אליפות אירופה של FISM בקטגוריית מנטליזם, עם מופע מקורי המשלב מוזיקה. את הקטע שזיכה אותו בתחרות, הציג גפנר גם במסגרת התוכנית "בלתי נראה" של נמרוד הראל, בפרק ששודר בפברואר 2016 ובו התארחו לצד גפנר שימי אטיאס, איתי "התופעה", אמיר לוסטיג, ליאור מנור וערן בידרמן.
ביולי 2015 השתתף גפנר באליפות העולם ה-26 של FISM, שהתקיימה בעיר רימיני שבאיטליה, והיה לנציג הישראלי הראשון מזה שנים רבות שהשתתף בתחרות זו.
בספטמבר 2016 זכה גפנר בפרס אמ"י לעידוד היצירה ע"ש אהוד מנור בתחום הקוסמות. 
בינואר 2017 יצר יחד עם אמני החושים גידי ליבנה ודניאל הראל את אנסמבל אמני החושים "תיאטרון המחשבות" והפיק איתם את המופע תיאטרון השוליים "הקופסה". 
בספטמבר 2017 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית Penn & Teller: Fool Us, הפורמט המקורי עליו התבססה "מי יפיל את המאסטר", בכיכובם של צמד הקוסמים פן וטלר ובהנחיית השחקנית אליסון הנינגן; גפנר הוא הישראלי הראשון שהשתתף בתוכנית זו.
עבד אל-מאלכ דהאמשה

ביוגרפיה

עבד אל-מאלכ דהאמשה הוא בעל תואר במשפטים, עורך דין במקצועו.
בשנת 1972, הואשם בגיוס קבוצת ישראלים-ערבים לביצוע פיגועים מטעם הפת"ח ונדון לעשר שנות מאסר, מהן שלוש על תנאי. בעת מאסרו התקרב לדת וחזר בתשובה. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-14 וה-15. בכנסת ה-16 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-115 והאחרון ברשימת רע"מ-תע"ל לכנסת.
חבר בפלג הדרומי של התנועה האסלאמית.
גר בכפר כנא, נשוי ואב לחמישה.

עמדותיו המדיניות

כעורך דין ייצג דהאמשה את השייח אחמד יאסין בבתי הדין בישראל. הוא אף תלה את תמונתו בביתו, שיבח את מעשיו וכינה אותו "אדם מצוין" ו"אדם גדול ושוחר שלום". על פעולות הטרור של החמאס אמר דהאמשה, כי הארגון אינו שולח מחבלים מתאבדים משום שהוא ביסודו ארגון פוליטי, ומי שעושה את "הדברים האלה" הם ארגונים צבאיים.
דהאמשה ניהל מאבקים משפטיים למען אסירים ביטחוניים ואנשי חמאס שעתרו לבג"ץ נגד גירושם.
דהאמשה התבטא מספר פעמים בשבח המאבק האלים נגד מדינת ישראל. בביקורו בסוריה ב-1997 "האומה הערבית תנצח בזכות החרב בדרכה לכבוד המיוחל ולניצחון ונחזור לארץ מולדתנו מורמי ראש. הניצחון יגיע בזכות הג'יהאד של האומה הערבית". בראיון עיתונאי ב-1999 הסביר כי המתאבדים "נאלצים להתפוצץ" משום שהמתנחלים הורגים בהם.
ביולי 2000, בעת ביקורו במסגד אל-אקצה בהזמנת המופתי של ירושלים מטעם הרשות הפלסטינית, הצהיר דהמשה כי הוא מוכן להיות "בראש השהידים בהגנה על אל-אקצה". שבועיים לפני פרוץ האירועים האלימים באוקטובר 2000 השתתף בכינוס של ועדת המעקב בכפר מנדא ואמר בין היתר: "נשבור ידיים ורגליים לשוטר שיהרוס בית ערבי. הציבור הערבי עובר תקופה קשה. אנו עומדים בפתחה של אינתיפאדה חדשה, גדולה ועממית של ערביי ישראל". במהלך האינתיפאדה השנייה השמיע דברים דומים במספר הזדמנויות וחזר על נכונותו להיות שהיד. בעקבות התבטאויות אלה נמנה מחאמיד עם מוזהרי ועדת אור ונמצא אשם במרבית הסעיפים נגדו, אולם בשל היותו בעל תפקיד נבחר לא הוסקו נגדו מסקנות אישיות.
לאחר הפצצת תחנת מכ"ם סורית בה נהרגו שלושה חיילים סורים, שלח דהאמשה מכתב תנחומים לנשיא סוריה חאפז אל-אסד בו הביע את צערו על "נפילתם במות קדושים" של שלושה "מבני העם הסורי... במהלך התקפה נפשעת של הממשלה הפשיסטית בישראל... אשר פניה למלחמה והיא מסרבת ללכת בדרך השלום". הוא הוסיף כי "הדבר הזה מחייב התלכדות ערבית כדי לשים קץ למעשיה הקיצוניים של ישראל". המכתב נשלח על נייר מכתבים רשמי של הכנסת בשם "בני-עמנו 'ערביי הפנים' של 1948". את כתובתו תיאר דהאמשה כ"נצרת, פלסטין 1948". בהמשך פנה דהאמשה למלך ירדן וביקש ממנו לבטל את ביקורו המיועד של שר החוץ הירדני בישראל במחאה על התוקפנות הישראלית.
תומכן

תּוֹמְכָן (באנגלית: סְטֵנְט, Stent)‬ הוא גליל מרושת שמוחדר בתהליך הצנתור, על ידי רופא קרדיולוג, לעורק סתום בלב. תפקידו של התומכן לשמור שהעורק, המזין חלק מסוים בשריר הלב, יישאר פתוח למעבר דם. קפיץ המתכת הוא מתקן גלילי קשיח שקוטרו כקוטר העורק אליו הוא מוחדר. ההחדרה נעשית באמצעות צנתר. התומכן מותקן בחלקו הפנימי של העורק הסתום ומונע בצורה מכנית את היצרותו המחודשת.

היסטוריה

שמו הנוסף, סטנט, קרוי על שמו של רופא בריטי מהמאה ה-19, צ'ארלס סטנט שפיתח אמצעי לסימון טביעות שיניים. הראשון שהשתמש בכינוי סטנט היה יאן אסר. 
טכנולוגיית הצנתורים הוצגה לראשונה בספטמבר 1977 על ידי ד"ר אנדריאס גרונציג, רופא גרמני, שלקח מטופל בן 38 עם היצרות קשה של 80% בעורק הקדמי היורד של הלב, ובמקום לבצע בו בדחיפות ניתוח מעקפים מסוכן - הכניס אותו לטיפול קצר ולא כואב של חצי שעה בציריך. בתום הפרוצדורה, בלי שהיה צריך לנסר לו את עצם בית החזה ולהעביר אותו ניתוח לב פתוח מסוכן - יצא המטופל כאשר העורקים הכליליים שלו חופשיים מפלאק (הצטברות של שומן וסידן), וללא ההיצרות שהייתה בהם קודם לפעולה. המטופל האריך שנים רבות לאחר הטיפול.
התומכן הראשון בעולם אושר לשימוש ב-1994, ואיפשר לפתוח את הסתימות בעורקים באמצעות בלון, ואז להשאיר במקום מעין "פיגום", שימנע מהם היצרות חוזרת באותו חלק של העורק.
יצרנית מובילה של תומכנים היא חברת מדינול הישראלית שבבעלות קובי ו יהודית ריכטר.

סוגים

תומכנים מסוגים שונים משמשים לטיפול בעורקים הכליליים, שופכן, שופכה, כלי-דם שאינם העורקים הכליליים, ושט, תעלת המרה, ומפרצות.
יש תומכנים העשויים מחומר בעל זיכרון תצורה (ניתינול) כך שניתן להובילם ליעדם בצורה מכווצת והם מתרחבים בתוך העורק.

תומכן מצופה תרופה

תומכן מצופה תרופה הוא פיתוח של התומכן הרגיל. הציפוי מהווה פתרון לבעיית היצרות חוזרת הקיימת בחלק מהמקרים. התומכן משחרר תרופה אשר מעכבת גידול של תאי העורק. בעיה זו הוותה אתגר גדול לקרדיולוגים אשר עסקו בתחום, ועל כן אומצה טכנולוגיה זאת בהתלהבות על ידי השוק.

בעיות ופיתוחים בשימוש בתומכן מצופה

לאחר בחינת תוצאות ההשתלה לאורך זמן, העלו מחקרים את הממצא הבא: ציפוי התרופה מעלה את ההסתברות להיווצרות קרישי דם בתוך התומכן כמעט פי שניים - מ-0.7% ל-1.2%. יחד עם זאת, הסיכוי להיצרות מחודשת של התומכן פחת. מחקרים מוקדמים הראו סיכוי גבוה יותר לתמותה עם הדורות הראשונים של תומכנים מסוג זה ועל כן פחתה מעט ההתלהבות משימוש בתומכנים מצופים.
בעיה נוספת בעת השימוש בתומכן מצופה תרופה היא הצורך של המנותח לקחת תרופות מדללות דם מסוג קלופידוגרל למשך תקופה של שנה לפחות, לעומת תקופה של כחודש לאחר השתלת תומכן שאינו מצופה.
לאחרונה קיימות עדויות לפיהן ייתכן שתומכנים מדורות חדשים יותר מהווים בכל זאת פתרון טוב לבעיות קליניות שונות. פריצת דרך בתחום הושגה לאחרונה על ידי פיתוח סטנט, אשר מפחית בצורה ניכרת היצרות חוזרת של העורקים, לא על ידי תרופה אלא על ידי ציפוי של רשת מיקרונית על גבי התומכן. הציפוי מפזר את הלחץ אשר מפעיל התומכן על הדופן ומפחית את הגירוי ליצירה מוגברת של תאים בדופן התא. תוצאה זאת היא נגזרת של הפתרון עליו עמלו המפתחים למניעת תסחיפים בדם כתוצאה מצנתור. תומכן זה הוא הדור הרביעי של התומכנים, ונכנס לשימוש בהדרגה ברחבי העולם.

שתל תומכן

שתל תומכן (stent graft) הוא סוג של תומכן המשמש לטיפול במפרצת. תומכן זה מכוסה אריג אטום, ומטרתו להגן על דפנות כלי-הדם מפני הלחץ שיוצרת זרימת הדם.
מוצי ספאקוב

מוצי ספאקוב (לעיתים גם מוצי שפאקוב, ברומנית Moţi Spakov או במקורMotzi Spakow; ‏1905 - מרץ 1981), מתאגרף יהודי רומני, אלוף רומניה באיגרוף בין השנים 1923–1940, אחיו של מאמן האיגרוף מרקו ספאקוב.
מוצי ספאקוב נולד בבוקרשט ולמד חשמלאות בבית הספר המקצועי Ciocanul (הפטיש - התרגום הרומני ל"מכבי") שברחוב דודשט, ברובע היהודי. במקביל התאמן באיגרוף וערך את התחרות הרשמית הראשונה ב-1922. ב-1923 זכה באליפות רומניה למשקל כבד ושמר על האליפות עד 1940, כאשר משטר הלגיונרים אסר עליו להמשיך ולהתחרות בגלל היותו יהודי.
דור שלם של צעירים העריץ אותו וסופרים הקדישו לו מקום בספריהם. ב-1947 על לארץ ישראל ומאוחר יותר היגר לאוסטרליה, שם נפטר בגיל 76.

לקריאה נוספת

* Hary Kuller, Presa evreiască din România, Tritonic, Bucureşti - הארי קולר, העיתונות היהודית ברומניה, הוצאת טריטוניק, בוקרשט, עמוד 226
אלן בין

בצעירותו

בין נולד ב-15 במרת 1932, ווילר, טקסס. בשנת 1950, סיים לימודים בבית הספר על שם ר.ל.פסקל, בפורט וורת', טקסס.
היה לו תואר בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת טקסס, אותו השלים בשנת 1955. בתום לימודיו הצטרף לצי, ולמד בבית הספר לטיסה. לאחר מכן הוצב בטייסת התקיפה הסילונית בג'קסונוויל, פלורידה. לאחר ארבע שנים, התחיל לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי, ולאחריו הטיס מספר מטוסים של הצי.
בין צבר למעלה מ-7,145 שעות טיסה, מתוכם 4,890 שעות על מטוסי סילון.

בנאס"א

בין היה בקבוצה השלישית שנבחרה על ידי נאס"א בשנת 1963 (לאחר שניסה פעם אחת להתקבל ולא נבחר). הוא היה טייס גיבוי של ג'מיני 10 אולם בתחילה לא קיבל שיבוץ למשימות הראשונות של תוכנית אפולו. בזמן האימונים הוא היה האסטרונאוט הראשון שהתאמן בסימולטור הציפה הנייטרלית (בריכת האימונים שבמרכז טיסות החלל מרשל) והיה מעורב בשילוב בריכה זו בתוכנית האימונים של האסטרונאוטים. לאחר שהאסטרונאוט קליפטון וויליאמס נהרג בתאונת מטוס, פיט קונראד ביקש שבין יהיה במקומו בצוות הגיבוי של אפולו 9.

סקיילאב 3

בין פיקד על חללית במשימת סקיילאב 3, בין 29 ביולי ל־25 בספטמבר 1973. במהלך 59 ימי המשימה, קבע שיא מרחק טיסה של 24,400,000 מייל. בין ביצע הליכת חלל אחת לבחינת מערכת הריחוף (הMMU). יחד עם ג'ק לוסמה ואוון גריוט הצוות הצליח להספיק 150% מיעדי המשימה.

לאחר סקיילאב

לאחר מכן שימש מפקד גיבוי של מיזם המבחן אפולו-סויוז. בשנת 1975 פרש מהצי, והמשיך בתפקידיו בנאס"א כאזרח. בשנת 1981 פרש מנאס"א.

כצייר

אני היחיד שיכול לצייר את הירח, כיוון שאני היחיד שיודע לומר אם זה נכון או לא
המקור באנגלית
But I'm the only one who can paint the moon, because I'm the only one who knows whether that's right or not
— אלן בין, אודות כישוריו ויכולתו לצייר את פני הירח
בתום שירותו החליט בין להקדיש את חייו לציור. הוא פתח סטודיו ביוסטון, שם הוא צייר את נופי הירח שראה. הוא הרגיש שעליו להקדיש את שארית חייו לציור כדי להעביר את התחושות והצבעים שראה על הירח, וכי הוא אינו מהנדס יותר אלא אמן במשרה מלאה. בחלק מציוריו אף כלל אבק ירח שהיה על החליפה שלו. הוא אף בנה בביתו מודל של הירח ומקומות בהם הייתה משימת אפולו 12, כדי לשחזר נכונה את הזויות והכיוונים בציורים שלו.
נפטר ביוסטון ב-26 במאי 2018, בגיל 86.
נחום פרצוביץ

ביוגרפיה

נולד בטרוק בשנת תרפ"ג (1923) לרבי אריה צבי פרצוביץ, שהיה נכדו של הרב שלמה הכהן מווילנה, בעל ה"חשק שלמה". למד תורה מפי רבותיו רבי ברוך בער לייבוביץ ורבי אלחנן וסרמן. בתקופת השואה שהה יחד עם תלמידי ישיבת מיר בשנחאי שבסין. היה מכונה בישיבה "נחום טרוקר" על שם מקום לידתו. נישא לעטל בתו של הרב חיים שמואלביץ ראש ישיבת מיר. משנת תשכ"ה החל לכהן כראש ישיבת מיר. במשך השנים העמיד תלמידים רבים, מהם רבנים וראשי ישיבות בארץ ובעולם.
בשנותיו האחרונות התרופף מצבו הבריאותי, אך למרות זאת מסר את שיעוריו מדי יום ביומו.
נפטר בי"ח בחשוון תשמ"ז (1986) ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות. ספריו יצאו לאור לאחר פטירתו בשם "חידושי רבי נחום" ו"שיעורי רבי נחום". דרך לימודו מתאפיינת בדקדוק בפשט המילים המופיעות בתלמוד ובראשונים.

כתביו

הספר חידושי ר' נחום נערך מתוך סרטי ההקלטה של שיעוריו היומיים. הספר נדפס עוד לפני סדרת הספרים המקבילה "שיעורי רבי נחום", מכיוון שהרב פרצוביץ עצמו ייחס חשיבות מיוחדת לשיעוריו היומיים וסבר שהם העיקר. גדולי תלמידיו הגיהו את הספר, ובראשם הרב בערל אייזנשטיין, שכיהן כראש ישיבת קרית מלך. במקומות שלא היו סרטי הקלטה נערך הספר על פי כתבי תלמידים שנחשבים מדויקים.
בספר צועד הרב פרצוביץ' לפי שיטת בריסק, ומסביר את הגמרא לאור לשונה ולשון הראשונים, כשהוא משתדל לא להוסיף פרשנות עצמאית. הוא מצטט בספר רבות מדברי רבותיו רבי ברוך בר לייבוביץ, ורבי אלחנן וסרמן, וכן חותנו רבי חיים שמואלביץ. בחידושים על מסכת בבא בתרא הוא ממעיט מלהביא מדבריו של רבי ברוך בער.
סדרת הספרים נדפסה על מסכתות יבמות, גיטין, בבא קמא, בבא מציעא, ובבא בתרא.
עוד נדפסה הסדרה "שיעורי רבי נחום", המבוססת על השיעורים הכלליים שנתן על מסכתות בבא מציעא, בבא בתרא, גיטין, ויבמות, בעריכת תלמידו הרב אליעזר צבי סילבר.
ב"ישורון" כרך כ"ב (ניסן תש"ע) נדפס קונטרס "חזון נחום", הכולל משיעוריו ודברי הספד עליו.
בשנת תשע"ה יצא לאור על ידי נכדו הרב מאיר שולביץ הספר "בנין נחום" מתורתו ולזכרו.
אגם וטרן

מקור השם

ישנם מספר תאוריות לגבי מקור שמו של האגם. בשוודית, נקרא האגם "vättren". לכן, יש המניחים כי השם שובש מהמילה "vatten" (ללא הנקודות מעל האות), שפירושו "מים". בנוסף, יש הגורסים כי המקור הוא דווקא משחק מילים. השם "vättren" בשוודית (מבחינת דקדוק) הוא "ה-vätter". זאת, מאחר שסיומת ה-n בסיום שם עצם יכול להתפרש כ"ה' הידיעה" בעברית. ולכן, אם השם נקרא "ה-vätter", בנורדית עתיקה (Old Norse) הוא יכול להיכתב כ"Vættir", שפירושו "רוח האגם", או "רוח הטבע".

מיקום גאוגרפי

אגם וטרן ממוקם בחבל הארץ יטאלנד, ומחולק בין 4 מחוזות; רוב רובו של אגם מחולק בין שני המחוזות העיקריים: אסטרייטלנד (=מילולית: מזרח גטלנד) במזרח, ווסטריטלנד (=מילולית: מערב גטלנד) במערב. חלקו הצפוני נמצא במחוז אוברו, וחלקו הדרומי (הכולל את האי וויסינגאֶה (=מילולית "האי וויסינג")) ממוקם במחוז סמולנד.

איים

האי וויסינגאֶה ("האי וויסינג") ממוקם בחלקו הדרומי של האגם. האי ממוקם במרחק של 30 ק"מ צפונית ליינשופינג ו- 6 ק"מ מערבית לגְרֵנַה, שתי הערים המרכזיות שמהן ניתן להגיע לאי. אורכו של האי הוא 14 ק"מ, רוחבו 3 ק"מ, כך ששטחו הכולל הוא כ-24 קמ"ר.
במאות ה-12 וה-13, היוותה הטירה "נאס" (Näs) בקצהו הדרומי של האי את מקום מגוריהם של המלכים השוודים המוקדמים. ארבעה מלכים נפטרו בטירה: קרל השביעי, אריק העשירי, יוהאן הראשון ומגנוס השלישי. בנוסף, בשלהי המאה ה-17 קבעו את מיקומם משפחת האצולה ברהה באי, בטירה אחרת ושמה "ויסינגבורג", שנמצאת בחלקו המזרחי של האי. כיום עומדות שתי הטירות בחורבתן, ועם זאת הן משמשות מקור משיכה עיקרי למטיילים ומקום ציון באי.
בנוסף, במהלך המאה ה-19, נטעו חיילי הצי השוודי עצי אלון רבים ברחבי האי, זאת על מנת שניתן יהיה להשתמש בעץ כחומר-בנייה איכותי לבניית ספינות בעתיד. אמנם, עצי האלון נמצאים היום מוכנים לבניית ספינות, אך מאחר שכיום כבר לא בונים ספינות-מלחמה מעץ, הם נותרו על האי. לפיכך חלקו הגדול של האי מכוסה ביערות עצי אלון (שאר שטחו משמש לחקלאות).
בנוסף לאי המרכזי, ישנם מספר איים בחלקו הצפוני של האגם.

מפלים

בדרום האגם, מעט מזרחית לינשפינג, ישנם מפלי הוּסְקְוָוארְנַפוֹלֵן (Huskvarnafallen). המפלים הם למעשה רצף של שמונה מפלים, המתפרשים לאורך של כק"מ, כשהגבוה המצטבר שלהם הוא גם הגבוה ביותר בשוודיה (116 מ'). הגבוה מביניהם נקרא מפל סְלִיפּסְטֶנְסְפוֹלֵט (Slipstensfallet), כשהוא מתנשא לגובה של 21 מ'. לאורך המפלים ישנם מספר אזורים גאולוגים מיוחדים, מערות תת-קרקעיות, שנוצרו מתקופת הקרח והלאה. הידוע שביניהם הוא "הקומקום של הענק" (Giant's kettle).
סטניסלס דאן

ביוגרפיה

סטניסלס דאן נולד ברובה, בצפון צרפת. בשנים 1984-1989 הוא למד מתמטיקה באקול נורמל סופרייר וקיבל תואר שני במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת פריז VI: פייר ומארי קירי. הוא עבר לתחום פסיכולוגיה ומדעי המוח לאחר קריאת ספר בנושא שנכתב על ידי ז'אן פייר שאנז'ה. בעקבות עבודתם המשותפת, בשנת 1989 הוא סיים דוקטורט בתחום פסיכולוגיה. בשנת 1992 הוא סיים פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אורגון וחזר לצרפת.
מחקרים של דאן מתרכזים בחקר המוח ובמיוחד הבחנה בין מספרים וטקסט במוח. הוא היה בין חוקרי אפקט סנרק.
על עבודתו סטניסלס דאן קיבל מספר פרסים ונבחר לאגודות מדעיות.
פארק תעשיות רמת דלתון

פארק תעשיות רמת דלתון הוא אזור תעשייה הממוקם ברמת דלתון, בין המושבים דלתון וכרם בן זמרה. 
הפארק נפתח בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. שטח הפארק כ-640 דונם, ומפעילות אותו המועצות האזוריות מרום הגליל ומבואות החרמון, המועצה המקומית גוש חלב, ועיריית צפת. ראש מועצת מבואות החרמון בני בן מובחר משמש כיו"ר הנהלת הפארק, וללו וילנסקי כמנכ"ל.
הפארק ממוקם באזור עדיפות לאומית א' ובקו העימות, דבר המעניק למפעלים השוכנים בו הטבות מס, ועדיפות במכרזי משרד הביטחון.

מפעלים בפארק

בתחומי הפארק שוכנים כ-27 מפעלים, בהם: מיטרוניקס, יקב דלתון, יקב אדיר, יקבי כרמל, יקב רימון, מבשלת בטרפליי (Butterfly), מעיין מירון, ישקר, פתפותים - לחמים ומאפים מקמח כוסמין ועוד.
אלכם מדיקל- ברעם

גן התעשייה דלתון

בשנת 2006, נחנך בתוך הפארק "גן התעשייה דלתון" שנבנה ביוזמת התעשיין סטף ורטהיימר על שטח של 100 דונם,  על סמך המודל של גן התעשייה תפן.

חבל כרמים

מיקום הפארק בלב כרמי הגליל ומספר היקבים הרבים באזור, הביא בשנת 2010 למיתוג האזור כ"טוסקנה של הגליל" תחת השם "חבל כרמים".
במסגרת המיתוג שנערך על ידי חברת "SKS", הגיעו לפארק משלחת של 22 סומליירים איטלקים. ב-21 באוגוסט 2010, חנך הנשיא שמעון פרס את החבל.

מנחת דלתון

בשנת 2002, הוקם בסמוך לפארק מנחת דלתון למטוסים קלים, כדי שישרת את תושבי מרום הגליל וייזמים בפארק. המנחת לא זכה להצלחה והוסב בשנת 2016 לשמש מסלול לספורט מוטורי.
יער הגאווה

יער הגאווה הוא יער שניטע בט"ו בשבט תשס"ד, 7 בפברואר 2004, ליד קיבוץ תובל שבגליל. בנטיעות השתתפו כ-350 מחברי הקהילה הלהט"בית, בני משפחה וחברים מכל רחבי הארץ.

רקע

יער הגאווה שבגליל, הוא לא היער הראשון שניטע ביוזמת הקהילה הלהט"בית בישראל. ביולי 1979 התקיים בישראל הכנס הבינלאומי הרביעי של הומוסקסואלים ולסביות יהודים. משתתפי הכנס הצטרפו להפגנה לשוויון זכויות להומוסקסואלים ולסביות שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל ביום שישי, 20 ביולי 1979. בנוסף לכך, נטעו משתתפי הכנס יער ליד קיבוץ להב שבדרום. הם נטעו 3000 עצים ביער. הקרן הקיימת לישראל לא הייתה מוכנה להציב שלט ביער המעיד על זהות הנוטעים. אירוע מחאה שאורגן על ידי נציגי האגודה התקיים ביער ב-29 ביוני 1992. לבסוף, לאחר מאבק של 15 שנים, ב-1994 נערך טקס רשמי בהשתתפות הקרן הקיימת לישראל ונציגים להט"בים, והוצב שלט.

היוזמה

היוזמה להקים את יער הגאווה שבגליל הייתה של חברי הסניף הצפוני של אגודת הלהט"ב, "אגודה גאים בגליל" הנמצא בקריית שמונה. המטרה שלהם הייתה לבטא את הזיקה שלהם לאדמת הגליל ולהתיישבות בגליל. בנוסף לכך, הכוונה לטעת יער על שם קהילת הלהט"ב, כאשר כל שנה בט"ו בשבט חברי הקהילה ישובו להרחיבו. זאת ועוד, היער יהווה מקום מפגש ונקודת יציאה לטיולים ברחבי הגליל.

טקס נטיעת יער הגאווה שבגליל

טקס נטיעת יער הגאווה שבגליל נערך ב-7 בפברואר 2004. ביער נטעו עצי אלה אטלנטית, חרוב, זית, אורן ואטד סורי. העצים נרכשו מהקרן הקיימת לישראל על ידי אגודת הלהט"ב.

נציגים מהקהילה ומהכנסת השתתפו בטקס. "אנחנו תבנית נוף המולדת. אנחנו חלק מהארץ הזאת", אמרה נורה גרינברג, אז יו"ר אגודת הלהט"ב. רומן ברונפמן ממרצ אשר באותה תקופה כיהן כחבר כנסת שהשתתף בטקס, אמר: "הכנסת חוגגת כל שנה את יום הולדתה בחג הנטיעות, 120 ח"כים בוחרים את המקום הכי קרוב רעיונית. היה מי שבחר בגוש קטיף, ואני שמח שהגעתי לפה. בזמן הזה יש גם הפגנה נגד גדר ההפרדה באבו דיס אבל בחרתי כאן, כי המאבק ההומו-לסבי הוא חלק אינטגרלי מהמאבק שלנו לזכויות אדם, לשלום ולצדק בינינו לבין שכנינו". "כשמגדלים עץ איש לא שואל מהן נטיותיו, ואני מקווה שיום יבוא וכך יהיה גם לגבי הורים", אמרה דבורה לוז מארגון תהל"ה.

אירוע הנטיעות השנתי של הקהילה

טקס נטיעות ביער הגאווה בגליל נערך מדי שנה בט"ו בשבט. משתתפים בטקס חברי הקהילה, סלבריטאים ונבחרי ציבור. בטקס הנטיעות השנתי המסורתי נוטעים עצים נוספים ביער ומרחיבים אותו.
מיכאיל גרובמן

מיכאיל יקובלביץ' גרובמן (ברוסית: Михаил Яковлевич Гробман; נולד ב-1939) צייר ומשורר ישראלי יליד ברית המועצות.

חייו

גרובמן נולד במוסקבה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה חבר פעיל בתנועת ה"אוונגארד השני" בברית המועצות. בשנת 1967 התקבל כחבר חבר באגודת הציירים של מוסקבה.
בשנת 1971 גרובמן עלה לישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1975 יסד בירושלים את קבוצת "לויתן", ביחד עם אברהם אופק וכתב עת בעריכתו לויתן (בשפה הרוסית). החל מ-1983 חי ועובד בתל אביב.
בשנת 2001 הוא זכה בפרס דיזנגוף.
בנו הוא האדריכל יעקב יאשה גרובמן ובתו היא מפיקת הסרטים לטי גרובמן.
פטרת הציפורניים

גורמים

דרמטופיטים הם סוג הפטריות הנפוץ הגורם לפטרת הציפורניים. שני מינים דרמטופיטיים - Trichophyton rubrum ו-Trichophyton interdigitale גורמים לרובם הגדול של מקרי פטרת הציפורניים ברחבי העולם. דרמטופיטים אחרים שעשויים להיות מעורבים בזיהומים הם Epidermophyton floccosum, Trichophyton violaceum, Microsporum gypseum, Trichophyton tonsurans, Trichophyton soudanense (שיש המחשיבים אותו לוריאנט אפריקאי של ה-T. rubrum ולא למין העומד בפני עצמו) והמין הנפוץ בקרב הבקר - Trichophyton verrucosum.
שם מיושן שאפשר שעדיין בשימוש באי אלו מעבדות הוא Trichophyton mentagrophytes במקום Trichophyton interdigitale. השם Trichophyton mentagrophytes מוגבל כיום לסוכן מחלת ה-favus אצל עכברים; אמנם, פטרייה שכזו עשויה לעבור מעכבר לבן אנוש, אך לרוב היא תזהם את העור ולא את הציפורניים.
גורמים אחרים לפטרת הציפורניים הם שמרים (5%-17%) דוגמת ה-Candida albicans, ועובשים לא-דרמטופיטיים, ובמיוחד מתוך הסוג Scytalidium (ששמו שונה באחרונה ל-Neoscytalidium), ה-Scopulariopsis וה-Aspergillus.
שמרים גורמים בעיקר לפטרת בציפורני ידיהם של אנשים המרבים להשרות את ידיהם במים. Scytalidium משפיע בעיקר על אנשים החיים באזורים טרופיים, אך הוא ישרוד את מעברם לאזורי אקלים ממוזג. עובשים אחרים יופיעו לרוב אצל קשישים שעברו את גיל 60, ונוכחותם בציפורן משקפת את היחלשותה הקלה של יכולת הציפורן להגן על עצמה מפני פלישה פטרייתית.

הטיפול בפטרת הציפורניים

הטיפול בפטרת הציפורניים יחל לרוב לאחר אבחון מעבדתי של הפלישה הפטרייתית בהתבסס על התבוננות במיקרוסקופ ותרבית של חלקיקי ציפורן שגורדו או נגזמו על ידי הלבורנט, שבועיים לפחות לאחר הפסקת כל טיפול בפטרת שעשוי לפגוע ביכולת האבחון המעבדתי.
תרופות אנטי-פטרייתיות בנטילה פומית דוגמת טרבינאפין (למיסיל), איטראקונאזול וספורנוקס, הוכחו כיעילות ביותר בטיפול בפטרת הציפורניים. כמו כן ניתן להשתמש במספר לקי ציפורניים לשימוש מקומי, המכילים ריכוזים שונים של אמורולפין וציקלופירוקס, דוגמת בטרפן, אך הטיפול בהם יעיל בעיקר בשלבים הראשונים של התפתחות הפטרת.
ניתן לטפל בפטרת הציפורניים בשיטות טבעיות. יעילות הטיפול משתנה כתלות בחומרת הפטרת ובמצב הרפואי הכללי.