google/wiki40b huggingface dataset:
פאקו אייסטאראן

קריירה

אייסטאראן לא היה כדורגלן מקצועי ואת דרכו בכדורגל החל בתחום האימון הגופני. בשנת 1996, עת שימש כמאמן הכושר באוסאסונה ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה, אימן את הקבוצה למשך חודשים ספורים רפאל בניטס. לאחר עזיבתו של בניטס לאקסטרמדורה עזב גם אייסטאראן את אוסאסונה והצטרף לבניטס. בשנים 2000 - 2008 שימש כעוזר המאמן בצוותו של בניטס כשזה אימן בטנריפה, ולנסיה וליברפול. כעוזרו של בניטס היה אייסטאראן שותף בין השאר לזכיות באליפות ספרד ב-2001/2002 וב-2003/2004 ובגביע אופ"א ב-2003/2004 עם ולנסיה ובזכייה בליגת האלופות עם ליברפול ב-2004/2005. בשנת 2007 עזב אייסטאראן את ליברפול ונפרד מבניטס לאחר 11 שנות עבודה משותפת, ובינואר 2008 עבר לשמש כאחראי כושר גופני בריאל סוסיאדד. בעונת 2008/2009 שימש אייסטאראן כעוזר המאמן וראש מערך האימון הגופני בבנפיקה ליסבון. ב-2009/2010 שימש באותו תפקיד בוולנסיה ובהמשך עבר לבצע את התפקיד בקבוצת אל אהלי מדובאי.

מאמן ראשי

ב-2013 החל לשמש כמאמן ראשי בקבוצת אסטודיאנטס טקוס המקסיקנית מליגת המשנה. בעונתו הראשונה כמאמן ראשי זכה אייסטאראן עם טקוס באליפות הליגה השנייה בקלאוסורה אולם הקבוצה לא העפילה לליגה הראשונה לאחר שהפסידה בפלייאוף ההעפלה לקלוב אוניברסידד דה גוודלחרה, אלופת האפרטורה.
ב-26 באוגוסט 2014 מונה למאמן הראשי של מכבי תל אביב, לאחר עזיבתו של אוסקר גארסיה. בעונתו היחידה במכבי תל אביב זכה עם הקבוצה בשלושת התארים בתחרויות בהן השתתפה: בדצמבר 2014 זכו בגביע הטוטו לאחר שניצחו בגמר 1-2 את מכבי חיפה, ב-18 במאי 2015 זכו באליפות המדינה, וב-20 במאי 2015 זכו בגביע המדינה לאחר ניצחון 2-6 בגמר על הפועל באר שבע. ב-1 ביוני 2015 הודיע כי לא ימשיך בקבוצה לעונה נוספת.
ב-20 באוגוסט מונה פאקו למאמנה של סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית. ב-20 בנובמבר התפטר מתפקידו.
בפברואר 2016 מונה לעוזרו של גארי נוויל בוולנסיה מהליגה הספרדית. ב-30 במרץ 2016 מונה לתפקיד המאמן לאחר פיטוריו של נוויל. ב-20 בספטמבר 2016 פוטר מתפקידו לאחר רצף כשלונות של הקבוצה.
ב-28 בספטמבר 2017 התמנה פאקו לתפקיד מאמן לאס פאלמס מליגת העל הספרדית. פאקו הוביל את הקבוצה בשבעה מחזורי ליגה, בהם צבר שישה הפסדים ותיקו בודד, ובעקבות הדחתה של הקבוצה גם מהגביע הספרדי, פוטר מתפקידו חודשיים בלבד לאחר מינויו.
ב-28 במאי 2018 חזר למקסיקו ומונה למאמן פצ'וקה מליגת העל המקסיקנית. ב-20 בינואר 2019 פוטר מתפקידו.
אביתר

אֶבְיָתָר הַכֹּהֵן, דמות מקראית, היה כהן גדול בירושלים בימי דוד המלך, בנו של אחימלך בן אחיטוב ומצאצאי בית עלי. אחימלך בן אביתר, בנו, שימש גם כסגנו לכהונה הגדולה.

דמותו

אביתר הכהן היה הניצול היחיד מהטבח שערך שאול המלך בבני משפחתו, כהני נוב. הרקע לטבח היה חשדו של שאול באבי אביתר, אחימלך, כי סייע בידו של דוד הנס מפניו. אחימלך נשבע שלא ידע שדוד נס מפניו, וכי לא ידע מאומה על קלקול היחסים שבין שאול לדוד. שבועתו של אחימלך לא הועילה לו, ושאול ציווה על דואג האדומי להשמיד את כל כהני נוב, ובתוכם את כל בית אחימלך. (הטבח והרקע לו, מופיעים בשמואל א, כב, ו-יט; הסיוע של אחימלך לדוד, מופיע שם, כא, א-יא).
אחרי הטבח הנורא בבני משפחתו, הצטרף אביתר הכהן לדוד (שם, כב, כ-כג). בימי מלכותו של דוד שימש ככהן בירושלים, יחד עם צדוק הכהן (שמואל ב, ח, יז). אביתר, בנו יונתן וצדוק נשארו נאמנים לדוד, גם בזמן מרד אבשלום (שם, טו, כד-יז, כ).
בזמן המרד דוד ברח מירושלים. זאת על מנת שלא ייאלץ להילחם באבשלום בנו, המנסה להשתלט על כס המלכות בעיר, ומישהו משניהם ייהרג. לאחר השתלטותו של אבשלום על העיר, שלח דוד את אביתר וצדוק הכהן לחזור לירושלים, כדי שיוכלו לרגל עבורו אצל אבשלום. תוצאת ריגול זה היא הפרת עצת אחיתופל הידועה, ותבוסתו ומותו של אבשלום.
בניגוד לנאמנותו המוחלטת של אביתר לדוד בימי מרד אבשלום, הוא לא נשאר נאמן לו בערוב ימיו, בעת מרד אדוניהו. אביתר קשר קשר עם אדוניהו בן דוד וצידד בו במאבק הירושה מול שלמה, למרות הבטחתו המפורשת של דוד לבת שבע, להמליך את שלמה תחתיו (מלכים א, א, ה-כז).
אחרי מות אדוניהו (שם, ב, כג-כה) והמלכת שלמה (שם, שם, יג-מו), שלמה לא גזר על אביתר עונש מוות על מרידתו במלכות דוד אביו, "כי נשאת את ארון ה' אלקים לפני דוד אבי וכי התענית בכל אשר התענה אבי" (שם, שם, כו). כעונש מזערי מחליט שלמה לגרשו מהכהונה ולהגלותו לעיר ענתות.
לפי דברי חז"ל, שילם אביתר מחיר כבד על כך שערער על קביעתו של דוד, כי שלמה יהיה יורשו. לא רק שאיבד את תפקיד הכהונה בירושלים, אלא שאף רוח הקודש חדלה מלצלוח עליו, ומעתה לא היה יכול לשאול ב"אורים ותומים".
חז"ל מזהים נקודה מסוימת במהלך מרד אבשלום, בה נדחה אביתר, וצדוק החל לשמש ככהן גדול תחתיו. חז"ל מזהים נקודה זו, מתוך הבחנה בפניה "הסדרתית" של דוד לצדוק במקום לאביתר, במהלך מרד אבשלום, והקדמת צדוק לאביתר במהלך תיאור מאורעות המרד (שמואל ב, פרק טו, פסוקים כד, כה, כז, כט, לה; פרק יז, פסוק טו). דברי חז"ל:
כל כהן שאינו מדבר ברוח הקודש ושכינה שורה עליו, אין שואלין בו, שהרי שאל צדוק (באורים ותומים) ועלתה לו, אביתר, ולא עלתה לו...
— בבלי, יומא, עג, ב
שיכחון למוקדם

מאפיינים

האמנזיה הרטרוגרדית היא דינמית, בהתאם לחוק ריבוט (1882). כלומר, הרס הזיכרון פועל בדפוס לוגי שראשיתו בזיכרונות הטריים ביותר שלא נעשה בהם מספיק שימוש ושלא חזרו עליהם, והמידע שנפגע הוא בעיקר זה שקרוב לאירוע. ידועות שלוש סיבות למאפייני שכחה אלה: הראשונה היא העובדה שצורת שימור הזיכרון במוח היא כך שלאחר 2–3 שנים הזיכרונות מאופסנים עמוק יותר והם כבר לא תלויים במבנה הטמפורלי-מדיאלי; השנייה נעוצה בכך שחזרה על אירועים בזיכרון ושימוש בזיכרונות, גורמים למוח לשמר את המידע בצורה סמנטית תוך איבוד ההקשר המיידי, דבר השומר אותם מפגיעה בעקבות נזק מוחי. כלומר, זיכרונות מוקדמים מוגנים בעקבות חזרות רבות; והשלישית, אשר אופיינית לחולי קורסקוף, היא שהנזק וההידרדרות בזיכרון נגרמים בתקופת שתיית האלכוהול.
באמנזיה הרטרוגרדית לא כל סוגי הזיכרון נפגעים. החולים יכולים לזכור וללמוד כישורים תפיסתיים מוטוריים (לדוגמה, קשירת שרוכים ורכיבה על אופניים) וחושיים, דבר היכול להצביע על קיומו של זיכרון שונה עבור כישורים של מיומנויות (זיכרון נוהלי) מאשר עבור עובדות (זיכרון הצהרתי).
מאפיין נוסף של אמנזיה זו הוא שהמידע מתאושש מהסוף להתחלה.

בדיקת מאפייני השכחה

אחת הבדיקות שמבצעים לבדיקת האמנזיה היא הצגת פרצופים של אנשים המוכרים מתקופות שונות לאדם שנפגע. שיטה זו מוטלת בספק, כי ישנם גורמים משפיעים אחרים כמו השכלה, חשיפה לתקשורת וכדומה. אדם שהוצא לו חלק מההיפוקמפוס בניתוח לטיפול באפילפסיה יכול להתקשות בזיהוי אנשים שהיו מוכרים לו מלפני הניתוח, אך לא יתקשה לזכור את שמם מרגע שיוכרו לו מחדש. בדיקות נוספות שמבצעים הן השוואה לאוטוביוגרפיה שכתב אדם לפני שנפגע ודיווחים ספונטניים או אסוציאציות.

מקרים קליניים ידועים

מקרה קליני ידוע שתרם רבות לחקר האמנזיה הרטרוגרדית, היא של מטופל שנפגע בתאונת דרכים וסבל מפגיעות באונה הטמפורלית הפנימית, כמו גם באזורים קורטיקלים פרונטלים, פריאטלים ואוקסיפיטלים. הנזק היה גדול יותר בהמיספרה השמאלית. הוא הראה אינטליגנציה נורמלית (94 IQ) ויכולות תקינות של זיכרון לטווח קצר. אבל אותו אדם סבל מאמנזיה רטרוגרדית ואנטרוגרדית. האמנזיה הרטרוגרדית שלו הייתה אפיזודית לחלוטין. הוא לא זכר שום מאורע שקרה לו לפני הפגיעה, אך זכר עובדות לגבי עברו: מקום לימודיו, כמה אחים יש לו וכדומה. הידע הסמנטי שהיה לו על העולם נשאר, והוא יכול היה גם ללמוד עובדות חדשות אך ללא יכולת לזכור את האופן שבו למד אותן.
דוגמה ידועה נוספת היא הסיפור של הגנן א' שנזרק מאופנועו ב–1933. א' חזר לעצמו פרט לכך שהיה משוכנע כי הוא תלמיד בית-ספר ושהשנה היא 1922. אחת עשרה שנים נמחקו כליל מזיכרונו. במהלך השבועות שלאחר התאונה, זכרונו החל אט אט לשוב אליו, עד שזכר פרטים ואירועים שקדמו במספר דקות לתאונה. את הרגעים האחרונים לפני התאונה לא זכר כלל.
מאמנזיה מסוג זה סובלת הדמות הראשית, סמנתה, בסדרה "סמנתה מי?".
צוק מנרה

צוק מנרה הוא אתר תיירות, נופש וספורט אתגרי בגליל העליון, במורדות הרי נפתלי, בין קריית שמונה לקיבוץ מנרה.
האתר מכיל את הרכבל הארוך בישראל.

היסטוריה

הרעיון להקמת רכבל נהגה לראשונה בשנותיו הראשונות של קיבוץ מנרה, אך יצא לפועל רק בשנות ה-90. הקמת הרכבל החלה בשנת 1996, והאתר נפתח לציבור בשנת 2000.
בשנת 2006 נפגע האתר במלחמת לבנון השנייה, עקב רקטה אשר פגעה בכבלי הרכבל, ופעילותו הושבתה. הפעילות חודשה רק בחודש מרץ 2007.
מדי כמה שנים נסגר האתר לצורך תחזוקה ושיפוצים.
נכון ליוני 2019, חלק מהמתקנים באתר סגורים.

הרכבל

הרכבל, שמהווה את ליבת האתר, הוא הארוך בישראל. אורכו כ-1940 מטר, מטפס ממבואותיה הדרומיים של קריית שמונה אל מורדות קיבוץ מנרה, כאשר בסך הכל הגובה שהוא צובר הוא 750 מטר.
ישנן כ-12 קרוניות, המחולקות לארבע שלשות, הנעות בסנכרון, סך הכל משך 10 דקות בכיוון. כל קרונית יכולה לשאת עד שמונה אנשים.
לרכבל יש כשלוש תחנות - במנרה, בקריית שמונה ובצוק עצמו באמצע הדרך. הקרונות עוצרים בתחנה - שלושה בקריית שמונה, שלושה במנרה, ושישה (בשתי שלשות נגדיות), בתחנת האמצע. כשהקרונות מתחילים לנוע, השלושה שבקריית שמונה עולים לתחנת האמצע, מהתחנה עולה שלשה למנרה, ממנרה יורדת שלשה לתחנת האמצע, ומהאמצע יורדת שלשה לקריית שמונה, וחוזר חלילה.

במנרה

בתחנה של מנרה מצויה מסעדה המשקיפה לנופי עמק החולה, רמת הגולן והר חרמון, וכן ניתן לתצפת גם מחוץ למסעדה.
בנוסף יש במקום פעילויות לילדים, בריכה בקיץ, וצימרים.

בצוק

בתחנת האמצע (אף שהרכבל עוצר אין הכרח לרדת), מצויות פעילויות אקסטרים, דוגמת אומגה, סנפלינג וקיר טיפוס.

בקריית שמונה

בתחנה התחתונה ניתן למצוא בין היתר מגלשת הרים וטרמפולינה.
תמונה באבן

תמונה באבן הוא מיזם ירושלמי, שבמסגרתו מונצחות המשפחות שבנו את שכונת "אוהל משה", שהיא חלק משכונת "נחלאות", אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות, בשלהי המאה ה-19.
את המיזם יזמה דבורה אבי-דן. למימושו פנתה לצאצאיהם של מייסדי שכונת "אוהל משה", בבקשה לקבל תמונות מהאלבום המשפחתי. מתוך כ-600 תמונות שנאספו, נבחרו עשרים לתלייה על בתי השכונה. המעצב עופר קוטלר עיצב את המיזם. בשלב הראשון הוגדלו תמונות אלה, נצרבו באבן, ונוסף להן תקציר קורות חייהן של המשפחות. מרביתן נתלו על בתי המשפחות המתאימות. את השלב הזה מימן עוזי הלוי, נכדו של ר' בנימין הלוי שהיה ממייסדי השכונה.
בינואר 2006 מומש השלב השני של "תמונה באבן", 17 תמונות קטנות יותר נתלו בסמטה שעל יד בית הכנסת הגדול של אוהל משה. השלב השני מומן על ידי הצאצאים של המשפחות המופיעות בתצלומים. בפתח השלב השני נקבע שירו של אלישע פורת, "פחיתה", העוסק, בדומה למיזם כולו, בשלשלת הדורות. וסוגר את המיזם התרגום לאנגלית של השיר. בכוונת היזמית להקים גם בשכונת "אבן ישראל" ובשכונות הכורדים "זיכרון יוסף" מפעל דומה.
עם המשפחות המונצחות נמנית משפחת נבון, ממנה יצא יצחק נבון, נשיא המדינה ומשפחות נכבדות נוספות.
פרדריק שאזלן

קורות חיים

פרדריק שאזלן נולד בפריז וזכה לחינוך מוזיקלי בקונסרבטואר של פריז ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. קריירת הניצוח שלו החלה ב-1989, כשהתמנה כעוזרו של דניאל בארנבוים בפריז ובביירוית. ב-1991 התמנה לעוזרו של פייר בולז באנסמבל אנטרקונטמפורן.
ב-2010 התמנה פרדריק שאזלן לתפקיד המנהל המוזיקלי של בית האופרה של סנטה פה, לאחר שב-2009 ערך שם את הבכורה שלו כשניצח על לה טרוויאטה (ורדי). את עונת 2011 פתח בביצוע לפאוסט (גונו). שאזלן ניצח בלהקות ובבתי אופרה מן המובילים בעולם, בין היתר בברלין, מדריד, ברצלונה, רומא, ונציה, סקוטלנד וויילס.
כמו כן, ניצח על תזמורות מרכזיות בעולם, שעמן אפשר למנות את תזמורת פריז, הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסימפונית של וינה, תזמורת האלה, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת פילהרמוניה והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון שעליה גם ניצח בהפקות של האופרה הישראלית החדשה.
ב-1997 התמנה לתפקיד מנצח הבית של האופרה של וינה, שם ניצח על יותר מ-110 קונצרטים. בשנים האחרונות ניצח בווינה על הפקות היהודייה (פרומנטל הלוי) עם ניל שיקוף, וורתר (מאסנה) עם יונס קאופמן.
פרדריק שאזלן כיהן כמנהלה המוזיקלי של בית האופרה של רואן במשך שלוש שנים. בין השנים 1993–1996 ניצח באופן קבוע בפסטיבל ברגנץ באוסטריה, ושם גם שיתף פעולה עם הבמאי הנודע דייוויד פאונטני בהפקות רחבות היקף של כמה אופרות, ובהן "נבוקו" (ורדי) ו"פידליו" (בטהובן).
ב-2005 נתמנה לתפקיד המנהל המוזיקלי של התיאטרון הלאומי של מנהיים, שם ניצח על אופרות של וגנר, ובהן "טריסטן ואיזולדה" ו"טנהויזר", וכן על מרבית היצירות החשובות של ריכרד שטראוס.
ב-2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בביצוע "הטרובדור" (ורדי), ומאז הוביל את המטרופוליטן אופרה בהפקות של "סיפורי הופמן" (אופנבך), "ערבית סיציליאנית" (ורדי), "הספר מסיביליה" (רוסיני) ו"לה בוהם" (פוצ'יני).
לאחרונה השלים סדרת קונצרטים בתיאטרון הלאומי החדש של טוקיו, שם ניצח על "טוסקה" (פוצ'יני). ב-2005 ניצח באופרה של לוס אנג'לס על הפקה של "רומיאו ויוליה" (בליני) בהשתתפות רולנדו ויאסון ואנה נטרבקו. ב-2010 שב לתיאטרון בטוקיו והוביל הפקה של "אנדראה שנייה" (ג'ורדאנו).
באותה שנה גם שיתף פעולה עם הבמאי פייר לואיג'י פיצי בהפקה של "פאוסט" (גונו), שנערכה במסגרת קונצרט הפתיחה של פסטיבל מסראטה באיטליה.
שאזלן ביצע כסולן את הקונצ'רטו מס' 5 לפסנתר מאת בטהובן עם התזמורת הפילהרמונית של וינה. כמנצח סולן הוביל ביצועים לקונצ'רטו בסול מז'ור מאת ראוול ביפן, באיטליה ובישראל.
פרדריק שאזלן מקדיש תשומת לב מיוחדת להרחבת הרפרטואר הקונצרטי: הוא ביצע למעלה מ-20 יצירות בביצועי בכורה ואף הקדיש לנושא פרק בספרו האחרון "מוזיקה בכל מובן", ספר שעוסק לעומק בסוגיות של מוזיקה מודרנית ויחסה לקהל. הספר ראה אור בצרפתית, בגרמנית ובאנגלית.
כמלחין הלחין שאזלן יצירות תזמורתיות, פסקולים ואופרות. יצירותיו כוללות את הקטע הנודע "מחול הדיווה" מתוך הסרט "האלמנט החמישי" וכן את סוויטת "שאגאל" לתזמורת, שבוצעה לראשונה על ידי התזמורת הסימפונית ירושלים. האופרה "אנקת גבהים", שחיבר על פי ליברית מאת פ"ה פישר, הוקלטה על ידי התזמורת הפילהרמונית של לונדון עם המקהלה הסימפונית של לונדון. הסוויטה הכוראלית שפותחת את האופרה בוצעה בנורווגיה, באיטליה ובישראל.
לאחרונה ביצעו המנצח ואלרי גרגייב וזמרת הסופרן נטלי דסאי קטעים נבחרים מ"אנקת גבהים" במסגרת קונצרט מיוחד שנערך ברוסיה.
שאזלן שימש בשתי קדנציות של ניהול מוזיקלי בתזמורת הסימפונית ירושלים. הוא היה בתפקיד בין השנים 1999–2002 ובין השנים 2011–2019.
גנאדי ינאייב

ביוגרפיה

גנאדי ינאייב היה פעיל בתנועת הנוער הקומוניסטי ה"קומסומול" ומזכיר המועצה של תנועות הנוער הסובייטיות בשנים 1963–1970.
בשנים 1986–1990 כיהן כיושב-ראש של האיגודים המקצועיים הסובייטים.
בין החודשים ינואר ליולי 1991 כיהן כחבר הפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית.
בין דצמבר 1990 לאוגוסט 1991 שימש כסגן נשיא ברית המועצות.
באוגוסט 1991 עמד בראש הפיכת ינאייב – הפיכה שביצעו החוגים הקומוניסטים השמרנים, שנועדה להדיח את שליט ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב בשל הרפורמות הליברליות שהנהיג במדיניות הגלסנוסט ("פתיחות") והפרסטרויקה ("בנייה מחדש") שלו ובשל ניסיונו להגיע לברית פדרלית חדשה, שבה תהיינה המדינות עצמאיות, אבל לברית יישארו נשיא, צבא משותף ומדיניות חוץ משותפת. ההסכם היה אמור להיחתם ב-20 באוגוסט 1991, אולם ב-19 באוגוסט הדיחו ינאייב וחבריו הקושרים את מיכאיל גורבאצ'וב. ינאייב עמד בראש הגוף שהקימו הקושרים שנקרא "ועדת החירום הלאומית" ומונה על ידם כנשיא בפועל של ברית המועצות. ההפיכה ארכה שלושה ימים בלבד, ונכשלה עקב התנגדות עממית שבראשה עמד בוריס ילצין.
ינאייב הועמד לדין על חלקו בקשר ונדון למאסר ממושך, אולם לאחר פירוק ברית המועצות זכה ב-1994 לחנינה מידי הפרלמנט הרוסי, הדומה. בערוב ימיו עסק ינאייב בייעוץ לגמלאים ולבעלי מוגבלויות.
ב-20 בספטמבר 2010 אושפז ינאייב במצב קשה, ואובחן אצלו סרטן ריאות במצב מתקדם. טיפולי הכימותרפיה כשלו וינאייב נפטר לאחר ארבעה ימים, ב-24 בספטמבר.
קינן תומפסון

ביוגרפיה

קינן נישא לדוגמנית כריסטינה אוונג'לין ב-11 בנובמבר 2011, ולשניים נולדה בת בשנת 2014.

קריירה

מוכר בעיקר בזכות היותו חבר צוות בפנאל התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" משנת 2003.
בשנות נעוריו הופיע ככתב בתוכנית אקטואליה לילדים ב-CNN, ולאחר מכן השתתף בקומדיות לילדים מבית ערוץ ניקלודיאון, ביניהן "המופע של אמנדה", "קינן וקל" ו-"All That". קינן מדורג במקום ה-88 בסקר 100 כוכבי הנוער הגדולים של VH1.
בתחילת הקריירה שלו נהג להופיע עם חברו הקומיקאי קל מיטשל.
בקולנוע כיכב בסרט "Fat Albert" ב-2004, השתתף ב"נחשים על המטוס", וכן דיבב בסרטי "הדרדסים", "קופים בחלל" וב-"כלב מי שמנגן".
בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס במשך 3 עונות.
בשנת 2017 שיחק בסרט "פורשים בסטייל", קומדיה שחורה בבימויו של זאק בראף ובכיכובם של מורגן פרימן ואלן ארקין.
נורת'רופ גראמן X-47 פגסוס

עיצוב ופיתוח

צי ארצות הברית לא השקיע רבות בכלי טיס בלתי מאוישים עד אמצע שנות ה-2000, אז זכו בואינג ונורת'רופ גראמן בחוזים על סך 2 מיליון דולר לכל חברה, במטרה להקים תוכנית מחקר בת 15 חודשים בנושא.
בשיקולי העיצוב של כלי הטיס הימי היה צורך להתמודד עם סביבת מי מלח, שילוב עם מערכות שליטה ובקרה קיימות, והפעלה בסביבה בה יש הפרעה אלקטרומגנית רבה. בנוסף, הצי היה מעוניין להשתמש בכלי הטיס למשימות סיור, תוך חדירה למרחב האווירי המוגן וזיהוי מטרות.
בתחילת 2001, הצי חתם על חוזה עם נורת'רופ גראמן לפיתוח כלי טיס בלתי מאויש ימי לצורכי הדגמה, תחת השם "X-47A פגסוס". 
ה-X-47A פועל באמצעות מנוע טורבו-מניפה בודד, המורכב בחלקו האחורי של כלי הטיס. גוף המטוס עשוי מחומרים מורכבים ויש אפשרות לחמשו ב-2 פצצות דמה במשקל 225 ק"ג כל אחת.
שימן באדי

חייה המוקדמים

שימן באדי נולדה במלאן, פרבר של פריז, למשפחה ממוצא אלג'יראית. היא בילתה את רוב ילדותה בדרום-מערב צרפת. היא גדלה בעיר וילנוב-סור-לו עם הוריה שריפה ומוחמד, אחותה דבורה ואחיה כרים. דבורה, אחותה של שימן עודדה את שימן להתחיל לשיר והיא הלכה לשיעורי פיתוח קול. השיעורים צלחו ושימן החלה להופיע במסיבות משפחתיות ובתחרויות שירים אזוריות מצומצמות בגיל שש.
באדי קיבלה תמיד תפקידים ראשיים במופעי סיום בית הספר שלה, היא הדהימה את הקהל עם היכולות הווקאליות הגדולות שלה. המורים שלא לימדו בתחומי הבמה בקושי הכירו את שימן, היא הייתה תלמידה ביישנית עם חרדה חברתית וחלמה בהקיץ בשיעורים על ההופעות שלה. שימן באדי נשרה מלימודיה ועברה ללמוד חקלאות, היא סיימה את לימודי החקלאות בהצלחה.

קריירה

באדי התמודדה בתחרות שירה טלוויזיונית צרפתית בשם "פופסטאר" ולא ניצחה. למרות זאת, היא שחררה את הסינגל "Entre Nous" בשנת 2003 והגיעה למקום הראשון במצעד המוזיקה הצרפתי. אלבום ששחררה באדי באותו השם הגיע למקום הרביעי במצעד הצרפתי והיה לאלבום החמישי הנמכר ביותר בצרפת כולה בשנת 2003.
האלבומים והסינגלים הבאים של שימן באדי נהנו מהצלחה גדולה במדינות דוברות צרפתית בעולם, בעיקר בוולוניה ובשווייץ. בנוסף, היא שרה את שיר הנושא לגרסה הצרפתית של הסרט היום שאחרי מחר (Le Jour d'après).
בשנת 2011 עשתה שימן באדי קאבר לשיר הנשמה "Ain't No Mountain High Enough" יחד עם הזמר האמריקאי בילי פול. בשנת 2019 השתתפה שימן באדי בקדם האירוויזיון הצרפתי "Destination Eurovision 2019" על מנת להתחרות ולייצג את צרפת באירוויזיון בתל אביב. באדי התמודדה בקדם עם השיר "Là-haut" וזכתה במקום השלישי בגמר עם 119 נקודות. היא זכתה במקום השני ב-Televote עם 63 נקודות (יותר מפייבוריטית השופטים סימון) ובמקום הרביעי אצל השופטים עם 56 נקודות (יותר מהמנצח בילאל חסאני). שימן קיבלה איומים על חייה בעת שהשתתפה בקדם הצרפתי מגורמי BDS.
חתך חשבונאי

דוגמה

חברה שילמה ב-1 ביולי 2011, 12,000 ש"ח במזומן, עבור ביטוח. נרשמה תנועה בסך 12,000 מזומן מול הוצאות ביטוח. היות שתקופת הביטוח היא לשנה (1 ביולי 2011 ועד 30 יוני 2012), בשנת 2011 נכיר בהוצאה של 6,000 ש"ח בלבד והיתרה תסווג כנכס במאזן, בסעיף הוצאות מראש. בשנה הבאה תופשר היתרה המאזנית לרווח והפסד ותירשם הוצאה.
יש לשים לב שאומנם מבחינה תזרימית מועד התהוות ההוצאה הוא שנת 2011, אך מבחינה חשבונאית ההכרה בהוצאה מתפרסת על פני שתי תקופות חשבונאיות. בשנת 2011 מכירים במחצית מההוצאה למרות ששולם סכום מלא, ובשנת 2012 מכירים במחצית השנייה של ההוצאה למרות שמבחינה תזרימית לא הייתה תנועה במזומן.
קרב נהר שאה

רקע

לאחר הפסד בקרב ליאויאנג הצאר ניקולאי השני דרש להתחיל במתקפה חדשה במטרה לעזור לפורט ארתור הנצורה. בנוסף לכך לצאר היה חשוב לשפר את התדמית של האימפריה לאור ההפסדים הולכים ומצטברים. התגבורות שהגיעו מרוסיה הביאו לכך שהכוח הרוסי גדל לכ-200 אלף חיילים. למרות העדיפות המספרית לגנרל אלכסיי קורופטקין לא היה רצון לשנות את האסטרטגיה שלו ורק לאור הדרישה התקיפה של הצאר ניקולאי השני הוא החליט לצאת למתקפה. 
מבחינה פיקודית הכוח הרוסי היה מחולק לקבוצה המזרחית בפיקוד גנרל גאורגי שטקלברג שכללה 3 קורפוסים, הקבוצה המערבית בפיקוד גנרל אלכסנדר בילדרלינג שכללה 3 קורפוסים ויחידה נפרדת בפיקוד של גנרל פאול פון רננקמפף. בהתאם לתוכנית הקרב, הוטלה המשימה העיקרית על הקבוצה המזרחית והקבוצה המערבית הייתה צריכה לפעול לאורך מסילת רכבת כמתקפה משנית.
הכוחות היפנים כללו את הארמייה הראשונה, הארמייה השנייה והארמייה הרביעית כאשר הארמייה השלישית פעלה סביב פורט ארתור.

מהלך הקרב

ב-5 באוקטובר הרוסים החלו במתקפה ולמחרת הגיעו לשפת הנהר שאה. בתחילת הקרב, גנרל שטקלברג קיבל מאלכסיי קורופטקין פקודה לנהל את הקרב בזהירות ולדאוג לעדיפות מספרית לפני כל מתקפה. כתוצאה מזהירות יתר והתארגנות ארוכה לפני כל מתקפה הרוסים אבדו את אפקט ההפתעה שהיה להם בימים הראשונים. 
היפנים לא ציפו למתקפה אך החליטו להתארגן למתקפת נגד. ב-10 באוקטובר היפנים החלו במתקפת נגד מול הקבוצה המערבית של הרוסים. במתקפה השתתפו יחידות של הארמייה השנייה והרביעית. באחת המתקפות היפנים הרגו קצין רוסי בכיר ומצאו בידיו מסמכים שונים ומפות. המסמכים תורגמו ליפנית ועזרו למפקדה יפנית להתארגן נכון לפעולות בהמשך.
לקראת 12 באוקטובר היפנים הצליחו להביא לנסיגה של הרוסים משטחים שנכבשו בתחילת המתקפה. במקביל, הקבוצה המזרחית של הרוסים שלא הצליחה לשבור את ההגנה העיקשת של הארמייה יפנית הראשונה החלה גם היא בנסיגה. 
ב-18 באוקטובר, לאור האבידות הגדולות, הצדדים הפסיקו המתקפות והחלו להתרכז בהגנה על הקווים. בסופו של דבר התייצבה חזית באורך 60 ק"מ בה הצדדים עמדו זה מול זה ללא ניהול קרב משמעותי.

תוצאות הקרב

הרוסים לא ניצלו את העדיפות המספרית ובמתקפה השתתף רק חצי מהכוח. המחצית השנייה עמדה בעתודה ולא השתתפה בקרב עצמו. המפקדות של שני הצדדים לא הצליחו לנצל הזדמנויות שעמדו בפניהן ולא ידעו איך להתמודד עם מתקפות נגד חוזרות ונשנות.
מעשית, המטלה שניתנה לרוסים להתקדם לכיוון דרום לא הושגה. ההתקדמות היפנית צפונה אומנם נעצרה אך הם לא חשבו על נסיגה כלל. ניתן לראות בתוצאות הקרב ניצחון טקטי יפני לאור כך שהמטרה העיקרית של הרוסים - לעזור לפורט ארתור הוחמצה.
למרות סדרה של כישלונות בשדה הקרב, אלכסיי קורופטקין לא ננזף ואף קיבל קידום. באוקטובר 1904 אדמירל אלכסייב הועבר לסנקט פטרבורג וקורופטקין קודם למפקד היחיד באזור. הוא החליט לארגן מחדש את הכוחות שברשותו. במקום הקבוצה המזרחית והקבוצה המערבית הוקמו 3 ארמיות: הראשונה בפיקוד ניקולאי לינביץ', השנייה פיקוד אוסקר גריפנברג והשלישית בפיקוד אלכסנדר קאולברס. למעט לינביץ' לאף אחד מהמפקדים לא היה ניסיון בשדה המערכה במנצ'וריה.
גנגס

בהינדואיזם

הגנגס מואנש בהינדואיזם כאלה: "מא גנגה" (אמא גנגה), אימו של קארטיקיאה (אביו - אגני).
לאורך גדות הנהר ישנם מספר מקומות קדושים להינדים, בהם רישיקש, הארידוואר וואראנסי. ההינדים מאמינים שטבילה בנהר שוטפת את החטאים, ופיזור אפר הגופה בנהר משפר את החיים בגלגול הבא ואף להגיע למוקשה (שיחרור מגלגל החיים) מוקדם יותר. הינדים אדוקים עורכים עליות לרגל לנהר כדי לרחוץ בו ולעשות מדיטציה על גדותיו.
לפי האגדה, ברהמה אסף את הזיעה מרגליו של וישנו ויצר את הגנגס. העובדה ששניים מהטרימורטי - שלושת המופעים של האל בהינדואיזם - נגעו בנהר הפכה אותו לקדוש במיוחד.
שנים לאחר מכן, מלך בשם סגר קיבל, בדרך קסם, שישים אלף בנים. יום אחד, המלך ערך טקס סגידה לטובת הממלכה. בטקס היה אמור להשתתף סוס, שנגנב על ידי אינדרה הקנאי. סגר שלח את כל בניו לכל רחבי העולם כדי לחפש את הסוס. הם מצאו אותו בשאול, ליד מלומד סגפן. הם חשבו שהסגפן גנב את הסוס והטיחו בו עלבונות והפרו את של סגפנותו. המלומד פתח את עיניו בפעם הראשונה מזה מספר שנים והביט בבניו של סגר. המבט שרף את כל שישים אלף הבנים לאפר.
נשמות בניו של סגר נעו ונדו בעולם כרוחות הרפאים שכן לא נערכו להם טקסי קבורה. כשבהגירטה, אחד מבניו של סגר מאישה אחרת שמע על גורלם, הוא נשבע להביא את גנגה לארץ כדי שהיא תטאטא את האפר לשמים.
בהגירטה התפלל לברהמה כדי שגנגה תרד לארץ. ברהמה הסכים, והורה לגנגה לרדת לארץ ולשאול כדי שנשמות קרוביו של בהגירטה יוכלו לעלות לשמים. גנגה היהירה נעלבה והחליטה לטאטא את כל הארץ בנפילתה מהשמים. בהגירטה המודאג התפלל לשיווה כדי שיעצור את נפילתה של גנגה.
גנגה נפלה על ראשו של שיווה. אבל שיווה כלא אותה בשערו ונתן לה לצאת רק בזרימה חלשה. מגעו של שיווה קידש עוד יותר את גנגה. תוך כדי דרכה לשאול יצרה גנגה נהר בארץ שבו יוכלו נשמות חסרות מזל להיטהר.
ידות

בהלכה, יד (ברבים: ידות או ידיים) היא אמירה, מעשה או מצב כלשהו אשר מרמז על כוונת המדבר, המבצע או המשתתף. הדיונים ההלכתיים נוגעים לתחומי הלכה כמו נדרים, גיטין וקידושין, בהם נדרשת אמירה מסוימת כתנאי ליצירת סטטוס הלכתי כלשהו, ובהקשרים אלו נידון המעמד ההלכתי של משפטים מקוטעים שונים. המקור לכינוי "יד" הוא מן הדמיון לידית, חלק קטן מן הכלי שבאמצעותו ניתן להחזיק את הכלי כולו; כך גם על ידי המשפט המקוטע ניתן להבין את המשמעות השלמה שלא נאמרה בפירוש.
התלמוד מבחין בין שלוש רמות של ידיים: "ידיים מוכיחות", "ידיים שאינן מוכיחות" ו"ידיים שאינן מוכיחות כלל".

ידיים שאינן מוכיחות כלל

'יד שאינה מוכחת כלל' היא אמירה המשתמעת לשתי פנים. דוגמה לכך היא קבלת נזירות, על ידי אמירת "אהיה", שכן ניתן לטעות שהוא מקבל על עצמו תענית ולא נזירות, אף על פי שהנזיר עובר לפניו. לכן, פסק שמואל כי אין אמירה זו נחשבת לכלום.

ידיים שאינן מוכיחות

'יד שאינה מוכחת' היא אמירה שניתן להבין ממנה את משמעותה, על אף שהיא נאמרת באופן בלתי ברור.
לראשונה נחלקו חכמים ורבי יהודה האם ידיים שאינם מוכיחות הווי ידיים: "גופו של גט, "הרי את מותרת לכל אדם". רבי יהודה אומר: "ודין דיהוי ליכי מינאי ספר תירוכין ואיגרת שבוקין"." כלומר, לפי רבי יהודה, על הבעל לפרט שהשטר ניתן בתורת גט.
במסכת נדרים, נחלקו אביי ורבא באופן שאדם אומר לחבירו "מודרני הימך" או "מופרשני הימך" האם אומרים שהוא מקבל על עצמו להתרחק ולהיות מופרש ממנו, או שניתן להסיק שהוא מדיר את עצמו ליהנות מחבירו, אביי סובר שידים שאינן מוכיחות נקראים ידיים ורבא חלוק עליו.
בנדרים ונזירות ישנו פסוק מיוחד "נזיר להזיר" ממנו נלמד כי ניתן לנזור על ידי אמירה שהיא בגדר "ידים", עם זאת, סבור רבא כי ההיקש, מקיש את הדיבור רק כשהוא נאמר באופן ברור, "נזיר" - "להזיר", כשם שהנזירות צריכה להיות באופן מפורש "איש כי יפליא", כך גם הידות צריכות להיות באופן שאינו משתמע לשתי פנים.

ידיים מוכיחות

'יד מוכחת' היא דיבור שלא ניתן לטעות ממנו באופן רגיל. למשל: אדם המקדש אשה, ואומר תוך כדי דיבור לאשה אחרת "ואת" – מובן מדיבורו שהוא מעוניין לקדש אותה (בהסכמתה). במקרה כזה נחשבות הידיים לידיים מוכיחות, שכן ברור שהוא רוצה לקדשה, והאפשרות החלופית (למשל, שהוא מתכוין לומר לה "ואת - תראי") היא אפשרות דחוקה.
באופן רגיל, ידיים מוכיחות נחשבות לידיים. אבל בקידושין רב פפא מסתפק אם ניתן להסיק כי הידיים נחשבות כמו דיבור מלא, כמו בנזירות, או שמא דווקא בנזירות, ניתן להחיל על ידי ידיים, שכן נדרים ונזירות חלים בקלות יותר, על ידי דיבור, ולכן גם על ידי דיבור כזה ניתן להחילם, אך קידושין היא חלות שחלה רק על ידי מעשה, ואולי לא ניתן להחילם על ידי דיבור.
בקרבנות ניתן לקדש בהמה על ידי אמירה שהיא בגדר יד. במסכת נדרים, הסתפקו רב פפא ורבינא בדיני לקט שכחה ופאה, צדקה, והפקר, שהוקשו לקרבנות, אם מועילה בהם אמירה שהיא בגדר יד או לא.