google/wiki40b huggingface dataset:
רוויזיוניזם היסטורי

רוויזיוניזם היסטורי (באנגלית: historical revisionism) הוא מונח אקדמי המשמש לתיאור בחינה מחדש של אירועים בהיסטוריה במטרה לעדכנם בגילויים חדשים, נטולי דעות קדומות, ובעלי מידע מדויק יותר. מחקר היסטורי רוויזיוניסטי הוא מקובל, מתבצע לעיתים קרובות בזרם המרכזי של לימודי ההיסטוריה, ונחשב לתהליך מתמשך של פיתוח ושיפור ההיסטוריה הכתובה.
הרוויזיוניזם ההיסטורי מעדכן עדויות, ראיות ופרשנות, וכך יוצר גרסה אמינה יותר של האירועים ההיסטוריים. עם זאת, יש המנצלים אמצעים אלה לרעה, על מנת להכחיש אירועים היסטוריים ולשנות את הזיכרון הקולקטיבי של החברה. סוג זה של רוויזיוניזם נקרא שכתוב ההיסטוריה (באנגלית: historical negationism).

היסטוריה ורוויזיוניזם היסטורי

הרוויזיוניזם ההיסטורי הוא הכלי שבאמצעותו ההיסטוריה הכתובה מתעדכנת בעובדות ופרשנויות חדשות.
נשיא האגודה ההיסטורית האמריקאית שיבח את הרוויזיוניזם ההיסטורי באומרו: "הרוויזיוניזם ההיסטורי הוא נשמת אפו של המחקר ההיסטורי. ההיסטוריה היא דיאלוג מתמשך בין ההווה והעבר. פרשנויות העבר נתונות לשינוי כל אימת שמתגלות ראיות חדשות, צצות שאלות חדשות בנוגע לראיות, ומועלות נקודות מבט חדשות עם חלוף הזמן. אין "אמת" אחת, נצחית ובלתי משתנה המתארת את אירועי העבר ומשמעותם."
הפילוסוף של המדע תומאס קון אמר כי בניגוד למדעים המדויקים, שבהם יש רק דרך אחת לתאר אירוע, מדעי החברה מאופיינים בכמה רבדים מקבילים לתיאור האירועים. לטענתו, שחורים, נשים ומעמד הפועלים לא יוצגו מספיק בהיסטוריה האמריקאית, מכיוון שהאליטה השלטונית בארצות הברית הייתה מורכבת בעיקר מגברים לבנים, והם היו בעלי האמצעים ללמוד בקולג' ולהפוך להיסטוריונים מקצועיים. לכן, ההיסטוריה כפי שנכתבה על ידם משקפת את מעמדם. כמו כן מצטט קון את דברי ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז משנת 1935: "מדהים אותי שהמחקר ההיסטורי נשען על הרעיון שאת הרשע האנושי חייבים לשכוח ולעוות, ולצמצם את נוכחותו. הקושי בגישה זו הוא שההיסטוריה מאבדת מערכה ומאמינותה. היא מתארת אנשים מושלמים ואומות אציליות, אבל היא לא אומרת את האמת."

ימי הביניים

תקופת ימי הביניים נקראה בעבר "Dark Ages" ("התקופה החשוכה") מכיוון שסברו שלא חלה בה התקדמות בתחומי המדע והתרבות. לאחר מכן התגלו כתבים רבים המפריכים סברה זו, וההיסטוריונים חדלו להשתמש בשם זה, ועברו לכינוי הנוכחי "ימי הביניים".

קרב אז'נקור

במשך מאות שנים, היסטוריונים ראו את קרב אז'נקור כקרב של מעטים מול רבים, שבו הצבא האנגלי הביס צבא צרפתי שהיה גדול פי 4 ממנו. תיאור זה הפך לפופולרי במיוחד על ידי ויליאם שייקספיר, במחזהו "הנרי החמישי". עם זאת, מחקרים חדשים מראים שהצבא הצרפתי היה רק במקצת גדול יותר מהצבא האנגלי, ונראה שהמספרים "נופחו" על ידי האנגלים ממניעים של פטריוטיזם.

הברונים השודדים

הברונים השודדים הוא כינוי שהעניק מארק טוויין במאה ה-19 לקבוצה בולטת של יזמים, תעשיינים ואנשי עסקים ששגשגו בארצות הברית בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית (1860-65). ההשקפה הרווחת הייתה שהם אנשים גסי רוח, אך תכונה זו בטלה בשישים לאור תרומתם לתעשייה האמריקאית, לתעשיות הצבאיות וליזמות העסקית.
אולם ב-1930 התפתח יחס שלילי כלפיהם לאחר שנחשף כי הם ניצלו את קשריהם הפוליטיים כדי לחוקק חוקי איסור תחרות, ניצלו באופן מוגזם סובסידיות ממשלתיות, וקיבלו קרקעות בחינם. כיום מוצגים "הברונים השודדים" בעיקר באור שלילי.
מסגד א-סיידה זיינב

אירועים במאה ה-21

ב-27 בספטמבר 2008 נערך פיגוע באמצעות מכונית תופת בצומת המוביל למסגד. בפיגוע נהרגו 17 אנשים.
ב-14 ביוני 2012 אירע פיגוע נוסף באמצעות מכונית תופת שבו נפצעו קשה 14 איש.
החל מאמצע הקיץ של שנת 2012 הייתה העיירה נתונה להתקפות מצד מיליציות חמושות מהעיירות הסוניות הסמוכות. משפחות שתמכו בשלטון ומשפחות שיעיות רבות גורשו מבתיהן ומצאו מקלט בסיידה זיינב. כמו כן גברה תכיפות ההפגזות הארטילריות לכיוון העיירה השיעית, ופגזים שנוחתים במקומות אקראיים הפכו לעניין שבשגרה.
בפברואר 2015 בשני פיגועי התאבדות נהרגו בקרבת מקום 4 ונפצעו 13. באותו החודש ארגון ג'בהת א-נוסרה לקח אחריות על פיגוע של פיצוץ אוטובוס של שיעים לבנוניים שהיו בדרכם למסגד סיידה זיינב, בפיצוץ נהרגו 9 אנשים.

ב-31 בינואר 2016 נהרגו לפחות 70 אנשים ו-110 נפצעו בפיגוע שבוצע באזור הסמוך למסגד.
זיין א-שריף, מלכת ירדן

מוצאה

זיין א-שריף נולדה באלכסנדריה שבמצרים לשריף ג'מאל בן נאסר, מושל חבל חורן מטעם המשפחה ההאשמית. אביה היה גם אחיינו של שריף חוסיין בן עלי, ואמה הייתה בתו של אקיר פאשה, מושל קפריסין.

תקופת כהונתה

המלכה זיין שיחקה תפקיד מרכזי בהתפתחות הפוליטית של ממלכת ירדן בשנות ה-50 המוקדמות, וזאת באמצעות תמיכה בזכויות נשים בממלכה.
עוד בשנת 1944, טרם הפיכתה לגברת הראשונה של ירדן בשנת 1952, בעקבות ההתנקשות במלך עבדאללה והפיכתו של בעלה למלך ירדן, יזמה א-שריף את הקמתו של איגוד הנשים הראשון בהיסטוריה של ירדן.
במסגרת פועלה כמלכת ירדן, לקחה א-שריף חלק בניסוחה של חוקת 1952, אשר העניקה זכויות מסוימות לנשים הירדניות.  
כמו כן, מילאה א-שריף את תפקידו של בעלה כמלך ירדן באופן זמני בעקבות ההתנקשות בחייו של המלך עבדאללה, אשר במהלכה שהה המלך מחוץ לגבולותיה של ירדן, וזאת עד לחזרתו לירדן לקראת המלכתו הרשמית. א-שריף ביצעה תפקיד זה בשנית בתקופה שבין אוגוסט 1952, בעקבות ההכרזה על בעלה כלא כשיר למלוך, בשל ההפרעה הנפשית ממנה סבל, ועד למאי 1953, כאשר בנה, המלך חוסיין, הוכרז רשמית כמלך ירדן עם הגיעו לגיל שמונה עשרה.
גוסטבו בוקולי

קריירה

גוסטבו בוקולי החל לשחק כדורגל אולמות בילדותו ובנעוריו שיחק במספר קבוצות קטרגל אזוריות בברזיל. ב-1998 החל לשחק כדורגל. קבוצת ברשה מליגת המשנה באיטליה רצתה בשירותיו בעונת 1999/2000. בוקולי הגיע לאיטליה, אולם נאלץ להמתין כשישה חודשים, במהלכם התאמן ולא שיחק, כיוון שמכסת הזרים בברשה הייתה מלאה. בתום המתנה מייאשת שב למולדתו, לקבוצת פראנה המשחקת בליגת המשנה בדרום ברזיל.
בשנת 2001 הובא על ידי סוכנו לישראל, למבחנים במכבי פתח-תקווה. מאמן הקבוצה, אלי אוחנה, לא התרשם מבוקולי, ולא צרפו לקבוצה. בעונת 2001/2002 עבר בוקולי לשחק בקבוצת ליגת המשנה הפועל רמת-גן, והיה בין המצטיינים. בעונה שלאחר מכן עבר להכח רמת גן, ובמהלך העונה עבר לקבוצת מכבי אחי נצרת וסייע לה להעפיל בתום העונה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן נבחר בוקולי לשחקן הזר המצטיין בליגת העל, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להינצל מירידה לליגת המשנה.
בתום העונה טענה קבוצת מכבי תל אביב שהחתימה את בוקולי על חוזה. לבסוף חתם על חוזה במשרדו של יעקב שחר, בעליה של מכבי חיפה. בחיפה החליף בוקולי את ג'ובאני רוסו בתפקיד הקשר הימני והצטיין בתפקיד זה. בעונת 2005/2006 נבחר בוקולי לכדורגלן העונה על ידי כדורגלני ליגת העל במשאל המסורתי שארגן עיתון מעריב. באותה עונה כבש 12 שערים ובישל 10.
לזכותו ארבע אליפויות, בהן זכה במדי מכבי חיפה בעונות 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009 ו-2010/2011. כמו כן הוא זכה פעמיים בגביע הטוטו (2005/2006 ו-2007/2008).
ב-24 ביוני 2015 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

סגנון משחק

בוקולי שיחק במרבית הקריירה שלו כקשר ימני. הוא הרבה לרוץ באגף הימני, והיה בעל יכולת כדרור וטכניקה טובות וכושר גופני גבוה. לבוקולי בעיטות חזקות מטווח ארוך והוא כבש מספר רב של שערים בבעיטות מחוץ לרחבה. כמו כן, הצטיין בסחיטת עבירות, עדות לקושי הרב שהוא מציב לשחקנים השומרים אותו.
בעונותיו האחרונות כשחקן שיחק בוקולי כקשר אחורי וקשר מרכזי במכבי חיפה. בתפקיד זה הצטיין ברוח הלחימה ובמוטיבציה שלו, שבאה לידי ביטוי בחילוצי כדור ולחץ על קשרי הקבוצה היריבה.

מחוץ למגרש

בוקולי דובר את השפה העברית. בפברואר 2006 הגיש בקשת אזרחות למשרד הפנים. הבקשה נדחתה, ולאחר שהגיש בקשה נוספת, קיבל ב-17 בינואר 2008 מעמד תושב ארעי. בוקולי הגיש בקשה שלישית לקבלת אזרחות בפברואר 2009, אך בקשה זו נדחתה גם היא. ב-7 ביולי 2013 קיבל מעמד של תושב קבע ותעודת זהות ישראלית. ב-7 בדצמבר 2013 קיבל בוקולי אזרחות ישראלית. בעבר הגיש פינת בישול שבועית בתוכנית הרדיו "בני ברדיו" של בני בשן בגלי צה"ל.
אחרי פרישתו מונה בוקולי לסקאוט במכבי חיפה. הוא הביא מספר שחקנים זרים, כשהבולט שבהם הוא גארי קגלמאכר.

חיים אישיים

בוקולי נשוי לג'וזי ואב לבן.
רב אחא בר רב איקא

רב אחא בר איקא הוא אמורא בבלי בדור החמישי לאמוראי בבל.
נולד לרב איקא, ולאחותו של רב אחא בר יעקב. הוא התגורר בפפוניא, יחד עם דודו, רב אחא בר יעקב.
מוזכר בתלמוד הבבלי עשרות פעמים, כשהוא דן עם רב פפא חבירו, ורב הונא בר מנוח מזכיר רבות מאמרותיו. ייתכן שהיה אחיו של רב הונא בריה דרב איקא.
זאק לאבין

שנים מוקדמות

לאבין נולד ברנטון, וושינגטון לפול, ששיחק פוטבול בליגות ה-USFL וה-NFL ולסי. ג'יי, שחקנית סופטבול. הוא החל להתעניין בכדורסל בגיל 5 בעקבות צפייה בסרט "ספייס ג'אם", בכיכובו של מייקל ג'ורדן. מאוחר יותר הפך לאבין לאוהד נלהב של קובי ברייאנט, ועיצב את סגנון המשחק שלו לפי אליל ילדותו. שיחק כדורסל בתיכון בות'ל ושימש כרכז המוביל של הקבוצה. בשנתו האחרונה בתיכון השיג ממוצע של 28.5 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק וזכה בתואר שחקן השנה בתיכונים במדינת וושינגטון מטעם ה-AP.

UCLA

ב-20 ביוני 2012 לאבין התחייב בעל פה לשחק באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) תחת המאמן בן האולנד. האולנד פוטר מספר חודשים לאחר מכן ולאבין שקל לעבור לשחק עבור אוניברסיטת וושינגטון, אך בסופו של דבר בחר להישאר בקליפורניה.
את עונת 2013/14 פתח כשחקן השישי של הקבוצה. יכולות הקליעה וההטבעה שלו הרשימו את פרשני הספורט, שדירגו אותו במקום גבוה בתחזיות לקראת הדראפט הקרוב. בעקבות כך החליט לאבין להעמיד את עצמו לבחירה. במשחקים האחרונים של העונה התקשה לקלוע נקודות - מתוך 18 המשחקים האחרונים בעונה, רק בארבעה הצליח לקלוע 10 נקודות או יותר. למרות סיום העונה החלש נבחר לאבין לאחד מ-12 הפרשמנים (שחקני עונה ראשונה) של העונה.
ב-16 באפריל הודיע על הצטרפותו לדראפט.

2014–2017: מינסוטה טימברוולבס

בדראפט שהתקיים ב-26 ביוני 2014 נבחר לאבין במקום ה-13 על ידי קבוצת מינסוטה טימברוולבס ומספר ימים לאחר מכן חתם על חוזה בקבוצה. בחמשת המשחקים הראשונים של עונת 2014/15 שיחק רק 12 דקות, אך פציעה בקרסול של ריקי רוביו הפכה אותו לשחקן חמישייה כשהוא מועדף על פני מו ויליאמס הוותיק. רוביו חזר לשחק במהלך חודש פברואר ולאבין חזר לספסל המחליפים, אך באותו חודש נשלח ויליאמס בטרייד, עובדה שהקנתה לו זמן משחק. 
במהלך סוף שבוע האולסטאר של עונת 2015, לאבין השתתף בתחרות ההטבעות וזכה באהדת הקהל לאחר שביצע את ההטבעה הראשונה כשהוא לובש את הגופייה שלבש מייקל ג'ורדן בסרט "ספייס ג'אם". הוא ניצח בתחרות והפך למנצח הצעיר ביותר מאז זכה בה קובי בראיינט בשנת 1997. ב-11 באפריל קלע שיא קריירה של 37 נקודות בהפסד קבוצתו לגולדן סטייט ווריירס. בעונת הבכורה שותף לאבין ב-77 משחקים, 40 מתוכם כשחקן חמישייה, בהם קלע ממוצע של 10.1 נקודות. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של הרוקיז בליגה.
רוביו נפצע שוב בפתיחת עונת 2015/16 ולאבין קיבל שוב את ההזדמנות לעלות בחמישייה הפותחת במספר משחקים. ב-27 בינואר 2016 עלה מהספסל וקלע 35 נקודות, בהפסד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, שיא מועדון בנקודות עבור שחקן ספסל. בתחרות ההטבעות של ה-NBA בפברואר 2016 זכה בפעם השנייה ברציפות, לאחר שזכה קודם לכן בתחרויות ה"אול סטאר" השנתיות בתואר ה-MVP (השחקן המצטיין) במשחק של נבחרת הכוכבים ילידי ארצות הברית מול נבחרת שחקני ה-NBA ילידי "שאר העולם".
בעונת 2016/17 הפך לשחקן חמישייה קבוע. בתחילת חודש פברואר קרע את הרצועה בברכו במהלך משחק מול הדטרויט פיסטונס, פציעה שסיימה עבורו את העונה

2017–הווה: שיקגו בולס

ביוני 2017 הועבר יחד עם כריס דאן והזכויות על לאורי מארקנן לשיקגו בולס בתמורה לג'ימי באטלר. הפציעה השביתה אותו לחצי עונה ואת הבכורה בקבוצה ערך ב-13 בינואר 2018 בניצחון הקבוצה על דטרויט פיסטונס. בסיום העונה הפך לשחקן חופשי-מוגבל. סקרמנטו קינגס הציעה לו חוזה לארבע עונות תמורת 80 מיליון דולר. הבולס ניצלו את זכותם להשוות את ההצעה והאריכו את חוזהו בקבוצה. ב-1 במרץ 2019 קלע שיא קריירה של 47 נקודות במשחק שנגרר ל-4 הארכות מול אטלנטה הוקס.
ראקין

ראקין (בבורמזית: ရခိုင်ပြည်နယ်, בעבר נקראה ארקאן) היא מדינה במיאנמר (בורמה). הממוקמת על חופה המערבי, היא גובלת עם מדינת צ'ין בצדה הצפוני, ובמחוזות מאגווי, באגו ואיירוואדי ממזרח, מפרץ בנגל ממערב, וצ'יטאגונג הגדולה (בנגלדש) בצפון-מערב. היא ממוקמת  בין קו הרוחב 17°30 צפון ו-21°30 צפון וקווי האורך 92°10' מזרח ו-94°50' מזרח. 
הרי אראקן המתנשאים לגובה של 3,063 מטרים בפסגת ויקטוריה מפרידים את ראקין ממרכז בורמה. מול חופי מדינת ראקין ישנם מספר גדול למדי של איים כגון צ'דובה ומיינגון. 
שטחה הוא כ-35,762 קמ"ר ובירתה היא סיטווה.
יוהאן אודל

קריירה

יוהאן אודל בן להורים שהיגרו מהמושבה הצרפתית מרטיניק לצרפת, נולד וגדל בעיר ניס שבצרפת ומגיל צעיר הצטרף לאקדמיית הנוער של המועדון המקומי ניס עד שבשנת 2004 עזב אותו לטובת זה של היריבה הצרפתית ליל. אודל ערך 19 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים עד שבשנת 2005 הושאל ללוריין במדיה ערך 30 הופעות ליגה וכבש שמונה שערים. בסיום עונת ההשאלה בלוריין סיים אודל את דרכו בליל והצטרף לואלנסיין מהליגה 1. בהופעת הבכורה שלו במדי ואלנסיין כבש אודל שלושער בניצחון קבוצתו על טולוז, דבר שהפך אותו לאהוב במיוחד על ידי אוהדי ואלנסיין. במשך שלוש שנים בואלנסיין הפך אודל לאחד השחקנים המובילים בקבוצה וב-77 הופעות ליגה כבש 23 שערים.
ב-9 באוגוסט 2010, אודל עזב את צרפת לראשונה וחתם על חוזה לשלוש שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה ששילמה עבורו שתיים וחצי מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2010, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי שטוטגרט כשעלה כמחליף בהפסד 2:0 למיינץ. בשל פציעה קשה שהשביתה אותו לרוב חלקי העונה, רשם אודל בסך הכל שלוש הופעות עם הקבוצה הראשונה של שטוטגרט ובעונה שלאחר מכן לא היה בסגל הקבוצה הראשונה ורשם רק שש הופעות עם קבוצת המילואים של המועדון.
ב-2 בספטמבר 2013, חזר אודל לצרפת והושאל לנאנט עד לחודש יוני 2014. ב-12 ביוני 2013, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 1:0 על מארסיי. ב-20 באפריל 2014, כבש אודל את שער הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 6:2 על קבוצתו לשעבר ואלנסיין. בעונתו הראשונה בנאנט רשם אודל 11 הופעות ליגה במהלכן כבש שער אחד ובישל שער אחד נוסף. ב-24 במאי 2014, סיים אודל את תקופת ההשאלה שלו בנאנט וחתם על חוזה העברה בקבוצה באופן רשמי.
בתחילת חודש אוגוסט 2016, הגיע אודל לישראל והחל להיבחן בהפועל תל אביב אולם לאחר מספר ימים החליט לעזוב את אימוני הקבוצה. ב-10 באוגוסט, שב אודל לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. באותו היום ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף בתיקו 1:1 של בית"ר עם הפועל אשקלון בגביע הטוטו. ב-17 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בהפסד 2:1 לסנט אטיין במסגרת פלייאוף הליגה האירופית. ב-21 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בתיקו 2:2 נגד מכבי פתח תקווה. ב-24 באפריל 2017 אודל שוחרר מהקבוצה.

קריירה בינלאומית

אודל, בעל שורשים ממרטיניק, משחק במדי הנבחרת המקומית. ב-7 ביוני 2016, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת וכבש גם את שערו הראשון בניצחון 4:0 על דומיניקה במסגרת מוקדמות הגביע הקאריבי לשנת 2017.
פרדיננד מריאן

ביוגרפיה

נולד בשם פרדיננד היינריך יוהאן השקובץ (Ferdinand Heinrich Johann Haschkowetz) בווינה בשנת 1902. אמו הייתה זמרת ואביו נגן. את שמו האמנותי נטל מאביו. בבגרותו למד משחק באוניברסיטת וינה. בשנת 1914 גויס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ונשלח להילחם נגד איטליה]. לאחר מלחמת העולם הראשונה מריאן החל לשחק בתיאטרון העירוני של גראץ, מאוחר יותר שיחק בתיאטרון הקאמרי של מינכן וב"דויטשה תיאטר" בברלין. במקביל החל בשנת 1933 לשחק גם בקולנוע, בעיקר תפקידים של נבל. בשנת 1936 נישא בהמבורג לשחקנית מריה ביק.
בשנת 1940, לאחר האנשלוס בין גרמניה ואוסטריה, בחר בו הבמאי הגרמני פייט הרלן להשתתף בסרט האנטישמי "היהודי זיס", שנועד להזהיר את העם הגרמני מפני היהודי המתבולל. מריאן ניסה לסרב, אך אולץ לשחק על ידי גבלס. הסרט היה לשובר קופות בגרמניה ומריאן המשיך לככב בסרטים גרמנים רבים. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא התיישב בברלין המערבית ונהרג בתאונת דרכים בשנת 1946. הוא נקבר בבית העלמין הצפוני של מינכן.
USS פלליו

תכנון ובנייה

פלליו הוזמנה ב-6 בנובמבר 1970, אולם הבנייה החלה רק ב-12 בנובמבר 1976. השם המקורי שלה היה אמור להיות "USS Khe Sanh", ומאוחר יותר "USS Da Nang" רק בסוף הוחלט על השם "פלליו", על שם הקרב על פלליו במלחמת העולם השנייה. פלליו נבנתה בידי חברת ייצור הספינות "ליטון תעשיות", במספנת אינגלס בעיר פסקגולה שבמיסיסיפי. האונייה הושקה ב-25 בנובמבר 1978, בחסותה של פגי הייוורד, אשתו של ראש המבצעים הימיים דאז, תומאס הייוורד. פלליו הוכנסה לשירות פעיל ב-3 במאי 1980.

היסטוריה מבצעית

לאחר רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-17 באוקטובר 1989, פלליו הייתה אחת מ-24 מאוניות חיל הים האמריקני שהעניקו סיוע. פלליו העניקה מחסה ל-300 ניצולים, וסיפקה סיוע אווירי ממסוק. בשנה שלאחר מכן הספינה השתתפה במספר תמרונים בינלאומיים עם מדינות מזרח-אסייתיות. היא נותרה בעתודה בזמן מלחמת המפרץ, ולם ב-15 ביוני 1991 היא הוזעקה לפיליפינים עקב התפרצותו של הר הגעש פינטובו. פלליו סייעה לפנות את החיילים ואנשי הצוות האמריקים מבסיס חיל הים האמריקאי בסוביק, וכן פינתה את רוב היולדות מבית החולים המקומי. מספר לידות אירעו על סיפונה של פלליו.
פלליו לקחה חלק במספר מבצעים, ביניהם "מבצע החזרת התקווה" בסומליה בשנת 1994. באותה שנה היא עגנה גם באי פלליו שבו התרחש הקרב על פלליו של שמו נקראה האונייה. באוקטובר 1999 לקחה המשימה חלק במבצעים במזרח טימור כחלק מכוח ההתערבות הבינלאומי במזרח טימור, בהנהגת אוסטרליה. בזמן פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, שהתה האונייה בנמל דרווין שבאוסטרליה. לאחר ההתקפות פלליו נשלחה אל הים הערבי, ובהמשך הובילה כוחות מרינס לאפגניסטן במסגרת מבצע חירות מתמשכת. הטרוריסט האמריקאי-מוסלמי ג'ון ווקר-לינד, הובא אל ארצות הברית על הפלליו, והוא נחקר עליה והודה בפשעיו.
פלליו לקחה חלק במספר פעולות הומניטריות במסגרת השותפות הפסיפית, בשנת 2007.שנה לאחר מכן לקחה פלליו חלק נכבד במאבק נגד הפיראטים במפרץ עדן. בשנת 2010 היא נשלחה לנמל קראצ'י בפקיסטן, וסייעה לחלץ אנשים במהלך השיטפונות הגדולים במדינה באותה שנה.
ב-31 במרץ 2015, לאחר 34 שנות שירות, 17 פריסות, ושיט של למעלה מ-1.6 מיליון ק"מ, הושבתה פלליו בנמל סן דייגו שבקליפורניה. האונייה נגררה אל פרל הארבור שבהוואי, ונמצאת כיום בצי העתודה הפעילה לצד USS טאראווה למקרה שיתעורר בה צורך.
לאוניד חצ'יאן

ביוגרפיה

חצ'יאן נולד בסנקט פטרבורג ועבר עם משפחתו למוסקבה בהיותו בן 9. הוא סיים דוקטורט במתמטיקה חישובית ב-1978.
בשנת 1979 פיתח את אלגוריתם האליפסואיד, ובשנת 1982 זכה בפרס פולקרסון על מאמרים בתחום המתמטיקה הבדידה.
ב-1989 עבר להתגורר בארצות הברית. החל מ-1990 שימש חצ'יאן כפרופסור באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי.
מגילת השואה

מגילת השואה הן שמן של מספר יצירות ספרותיות, שנכתבו במטרה לשמר את זכר השואה. מגילות השואה נכתבו על מנת להוות חלק מסדר התפילות, במטרה שיקראו ביום השואה מדי שנה בשנה, בדומה לקריאת מגילת איכה בליל תשעה באב. כותבי המגילות ניסו לכתוב טקסט דתי אשר יטמיע את זיכרון השואה בחיים הדתיים וכך יבטיח כי אסון השואה לא ישכח.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נעשה ניסיון של רבנים אורתודוקסים בישראל לגבש "סדר תפילות ליום השואה". סדר זה שולב בסידור "ואני תפילתי" בהוצאת התנועה המסורתית בישראל. גם סידור "שים שלום" שפורסם בארצות הברית הכיל גרסה של סדר תפילות זה.

מגילת השואה של פראגר

מגילה זו נכתבה במסגרת פועלו של משה פראגר לשימור זכר השואה, והייתה אחת ממסות וקינות רבות שכתב. פראגר, ניצול שואה, ראה בהישרדותו יעוד שהוטל עליו משמים כדי לקונן על הנרצחים בשואה ולספר עליה, והפך את כתיבת זכר השואה למפעל חייו.
מגילה זו כתובה בלשון תנכ"י, ומאזכרת בסגנונה את מגילת איכה.
איכה נבוא לקונן על זוועות השואה ומוראותיה – ושפת אנוש דלה מלהביע את תעצומות האסון והיגון, שאין אח ודמיון להם... 
 איכה נייחד את שמותיהם וננציח את זכרם של בני עם נעקד – והשטן עם כתות המשחיתים טרחו למחות מהם כל שם וצורה, תואר ויחוס, מעמד ויחוד. תחת זאת נחרתו בעור בשרם מספרים סידוריים בכתובת קעקע, וכך כבני בלי שם, נבלעו ונעלמו בלוע הכיליון.
— מגילת השואה, משה פראגר, פרק ב'
לוקהיד YF-12

ביטול תוכנית ה-F-12B

ה-YF-12A היו גרסאות טרום סדרתיות של הדגם הראשי של המטוס שסומן כעת F-12B. חיל האוויר האמריקאי אישר את נכונותו לרכש המטוס וביקש תקצוב לצי ראשוני של-93 מטוסים. הסנאט הקצה לתוכנית 90 מיליון דולר, והמטוסים הוזמנו ב-14 במאי 1965. עם זאת, בשל העלויות הגבוהות של מלחמת וייטנאם, מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה הקפיא את המימון של התוכנית ובחר בתוכנית של ה-F-108 הזול יותר. הסנאט הצביע שלוש פעמים להקצבת מימון לרכש של המטוסים בשלוש שנים ומקנמארה חסם את הרכש בכל פעם. ב-5 בינואר 1968 חיל האוויר הודיע רשמית לחברת לוקהיד על הפסקת תקצוב תוכנית הרכש של המטוס, ודרש את סגירת פס היצור שלו.

היסטוריית שירות

בשנת 1967 נאס"א הייתה צריכה לבצע מספר ניסויים בתנאי טיסה מהירה לאישוש הממצאים מניסויי מנהרות הרוח לטובת תוכנית מטוס הנוסעים העל קולי של ארצות הברית, שהיה בעדיפות גבוהה באותה תקופה. חיל האוויר לעומתם היו צריכים עזרה טכנית בהבאת מטוסי ה-SR-71 שלהם למבצעיות מלאה. בשל כך חיל האוויר ונאס"א ארגנו תוכנית משותפת ביוני 1969. ב-11 בדצמבר הטיסה הראשונה יצאה לדרך. חיל האוויר התמקד ביישומים הצבאיים של טיסות הניסוי ונאס"א חקר את ההתחממות במהירות גבוהה, קירור בחיכוך עם האוויר, מחקר של מתכות בחום גבוהה על ידי צינור חלול שקורר בעזרת נוזלים (תוכנית מחקר Cold Wall), מחקרים בשדות זרימה ומגוון ניסויים לטובת תוכנית מעבורת החלל. התוכנית נחשבה לשאפתנית למדי וכללה טיסות פעם בשבוע, ועלתה 3.1 מיליון דולר בשנה (בשערים של שנות ה-1970).
אחד מהמטוסים (מספר זנב 936) התרסק בשנת 1971 והוחלף בתוכנית הניסוי במטוס SR-71 שחיל האוויר דרש לסמן כ-YF-12C. התוכנית הסתיימה ב-7 בנובמבר 1979.
מאד (הונגריה)

היסטוריה

תעודות מראות על הימצאות יהודים באזור כבר במאה ה-17. מהמאה השמונה עשרה ידוע על קהילה יהודית מסודרת בכפר. היהודים עסקו בעיקר בתעשיית היין, שהייתה מפותחת באזור. מקצתם היו בעלי כרמים ומקצתם עסקו בייצור ומסחר ביין. 
בית כנסת מפואר נבנה במאד בסוף המאה ה-18 והוא קיים עד היום. 
עם פרוץ שואת יהודי הונגריה, רוכזו היהודים בבית הכנסת המקומי, ומשם הועברו  לעיר שאטוראליאויהיי, ומשם נשלחו ברכבות לאושוויץ שם נספו רובם. לאחר המלחמה חזרו מעט יהודים לכפר אך לאחר זמן קצר עזבוהו.

רבני הקהילה

עם כל היותה של קהילת מאד קהילה קטנה, היא נודעה ברבנים ידועי שם, שלחלקם יצא שם ברחבי הונגריה כולה ואף מעבר לה. 
רבה של הקהילה בין השנים 1842 ל-1861 היה הגאון רבי נתן פייטל רייניץ (אבי משפחת הרבנים לבית רייניץ, ומחותנו של בעל המנוחת אשר מטשענגער). 
לאחריו, בין השנים 1861 ל-1881 פעל במקום הרב עמרם בלום, מחבר השו"ת בית שערים. הוא גם עמד בראש הישיבה שהייתה במקום עוד מתקופת רבנותו של סבו – ר' עמרם חסידא – שעלה להתיישב בצפת. 
לאחריו נתקבל כרב יליד המקום – הרב אברהם יהודה הכהן שוורץ, מחבר שו"ת קול אריה. הוא היה רב המקום עד פטירתו בשנת 1883. לאחריו שימש ברבנות בנו, גם הוא יליד מאד – ר' נפתלי הכהן שוורץ, מחבר שו"ת בית נפתלי. גם הוא כאביו עמד בראש הישיבה במקום עד פטירתו הפתאומית בשנת 1897. 
אחריו היה רב המקום – הרב מרדכי יהודה ליב וינקלר, מחשובי הרבנים במרכז אירופה באותה תקופה. בימיו הגיעה הישיבה במאד לשיא גדולתה. הוא שימש כרב המקום וכראש הישיבה עד פטירתו בהיותו זקן מופלג בשנת 1932. 
לאחריו היה רב המקום הרב חיים צבי אהרנרייך, מחבר שו"ת קב חיים, עד פטירתו בשנת 1936. החליף אותו בנו הרב משה לייב אהרנרייך שנספה בשואה.
אירית מילר

אירית מילר נולדה בתל אביב וגדלה בתל אביב וברמת גן. היא עורכת לשון בשפה העברית ומתרגמת מאנגלית לעברית.
מילר היא בוגרת אוניברסיטת בר-אילן (ספרות אנגלית ואמריקנית ובלשנות אנגלית) ולמדה עריכת לשון במכללת בית ברל.
את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר ובעברה עבדה בבית התפוצות. דוד-רבא שלה הוא ירוחם פישל לחובר.
הספר "הרפתקאות תום סויר" בעריכתה זכה בעיטור הנס כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער.
מילר מתגוררת ברעננה ולה שני בנים.
חוג של קבוצות

בתורת הקבוצות, חוג של קבוצות (Ring of sets) הוא אוסף לא ריק של תת-קבוצות הסגור לאיחוד והפרש. חוג קבוצות למחצה הוא אוסף לא ריק של תת קבוצות שהוא סגור לחיתוך, ובנוסף לכך הפרש קבוצות בו הוא איחוד זר סופי של איברים ממנו. 
לחוגי קבוצות ולחוגים למחצה של קבוצות שימושים בתורת המידה; מוגדרות עליהן מידות חוגיות, אותן אפשר להרחיב למידות על סיגמא-אלגברה, לפי משפט ההרחבה של קרתאודורי.
אברהם יצחק קליין

הרב אברהם יצחק קליין (י"ז באלול ה'תרל"ה, 17 בספטמבר 1875 - כ"ח בטבת ה'תשכ"א, 16 בינואר 1961) היה רב הקהילה האורתודוקסית בנירנברג. בסוף ימיו רבה של הקהילה החרדית בחיפה וחבר מועצת גדולי התורה בארץ ישראל.

ביוגרפיה

נולד בדונפלדוואר הסמוכה לפקש שבהונגריה, לאסתר ושמואל קליין. אביו נפטר זמן קצר לאחר שנהיה בר מצווה, אחותו היחידה מרים גרה בבודפשט ולא נישאה עד פטירתה ב-1937. הוא למד בתלמוד תורה בפרשבורג, בישיבת נייטרא אצל הרב משה כ"ץ ואחר כך בישיבת פרשבורג אצל הרב שמחה בונם סופר, שם התיידד עם בנו עקיבא, ידידות שנמשכה כל חייהם. נישא ליעטל בת הרב אלעזר מינץ רבה של קמפן  הסמוכה לפוזנן ומחבר הספר "גט מסודר". לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג ליד הוריה. הוא ניסה לעסוק במסחר וכשל, ולכן החל במסלול הכשרה לרבנות שכחלק ממנו נסע ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת ברסלאו כדי לרכוש תואר אקדמי. התזה שלו הייתה ספר על היחס בין גוף לנשמה, שהיה הספר היחיד שהוציא לאור בחייו.
משרתו התורנית הראשונה הייתה כרב הסמינר למורים בווירצבורג. זמן קצר לאחר שהחל לשמש במשרה זו (1909), הוכתר כרבה של הקהילה האורתודוקסית "עדת ישראל" בנירנברג. חמיו עזב את רבנות העיר קמפן ועבר להתגורר בסמוך אליו. לאחר פטירת הרב שלמה זלמן ברויאר, רבה האורתודוקסי של פרנקפורט, ניסו אישי ציבור שונים ובהם יעקב רוזנהיים להסדיר את מינויו לתפקיד, המהלך כשל והוא נותר בנירנברג עד סמוך למלחמת העולם השנייה. יום לפני ליל הבדולח יצא לריגה שבלטביה לבקר את בנו, בליל הבדולח הגיעו לביתו עם רשימה מוכנת מראש כדי לעוצרו, בדירה המשותפת התגורר הרב שמואל הכהן מונק והוא נעצר. אחד מבני הקהילה שלח אליו לריגה מכתב אזהרה שלא ישוב עוד לנירנברג. הוא שהה עוד עשרה חודשים בריגה, בה למד עם הרב המקומי ר' מנחם מנדל זק, ואחר כך עלה לארץ ישראל כשהוא עובר דרך וילנה וורשה.
כשהגיע לארץ ישראל התגורר בתל אביב וקיבל תמיכה כפליט, משהוצעה לו רבנות קהילת "מקור חיים" בחיפה נענה בחיוב והחל את תפקידו בתחילת חודש כסליו ה'ת"ש. הוא כיהן גם כרבה של קהילת יוצאי גרמניה בחיפה, "אהבת תורה". בלילות שבת, העביר בקהילה זו סדרת הרצאות עיוניות בנושאים שונים, במסגרתה העביר את סדרת המסות שלו על יסודות הנבואה, שקובצו לאחר פטירתו בספרו "נביאי אמת". בשנת 1950 נסע לארצות הברית כדי לטפל בהדפסת הספר "גט מסודר" של חמיו וכדי לבקר את יוצאי קהילתו בנירנברג שהיגרו לארצות הברית, אנשי קהילה זו תרמו לאחר פטירתו את משכן בית הכנסת "בית אברהם יצחק" לזכרו.
הוא נפטר לאחר מחלה בכ"ח בטבת ה'תשכ"א, 16 בינואר 1961, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

משפחתו

בתו ליזל (לאצא) נישאה לרב יוסף אברהם וולף. בנו הבכור חנוך ומשפחתו שהו בריגה בפרוץ מלחמת העולם השנייה וככל הנראה נספו בשואה.