שרון רוסטורף-זמיר

ביוגרפיה

רוסטורף-זמיר נולדה בכפר ויתקין. למדה ושרה בדרום-אפריקה, שם סיימה תואר ראשון באוניברסיטה, בתחומיה, והופיעה בשירה.
בתחילת שנות ה-80 הצטרפה ללהקת מגפיים והייתה סולנית הלהקה במרבית השירים לצד חברי הלהקה ביניהם אבי גבע ואתי עמית מתחילת שנות ה-90 התגוררה והופיעה באירופה. בסוף שנות ה-90 חזרה להתגורר בישראל. עובדת עם מלחינים ישראלים רבים.
בגיל 24 היא התמנתה לסולנית קבועה באופרה של פרנקפורט למשך חמש עונות. כמו כן שרה באירופה, יפן וארצות הברית באופרות, רסיטלים וקונצרטים בליווי תזמורות. היא שרה בבתי האופרה של פריז, פראג, בילבאו, מדריד, רומא, לונדון, וינה ועוד. כמו כן הופיעה בהפקות רבות של האופרה הישראלית החדשה, למשל "פאמינה" בחליל הקסם (מוצרט) ו"אולימפיה" בסיפורי הופמן (ז'ק אופנבך).
מופיעה לעיתים קרובות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם המנצח זובין מהטה, וכן עבדה עם המנצחים קורט מזור, רפאל פריבק דה בורגוס, יוליוס רודל, גאבור הולרונג, דייוויד שטרן, דן אטינגר ואחרים.
מלחינים ישראלים שכתבו יצירות לקולה: גיל שוחט, יוג'ין לויטס, אהרון חרל"פ, שרון פרבר ודובי זלצר.
ב-2002 וב-2006 נבחרה רוסטורף-זמיר ל"זמרת האופרה של השנה" על ידי מבקרי המוזיקה בישראל.
ב-2003 הופיעה בהפקה "צור ירושלים" מאת מתתיהו שוהם בעיבוד יוספה אבן-שושן, בבימוי יוסי יזרעאלי. את האופרה הזו הלחין גיל שוחט עבור שחקני תיאטרון בית ליסין והתזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של סנטלי ספרבר, ובביצוע זמרת האופרה רוסטורף-זמיר. זהו סיפור האהבה הלא ממומש בין אליהו הנביא למלכה איזבל. מן המחזה עולה שאליהו סירב לאיזבל ומכאן ניתן היה להסיק שהקנאות הדתית של איזבל - מקורה בעלבון מיני. בהצגה שיחקו יונה אליאן קשת, עודד תאומי, גיל פרנק, שלמה בר שביט, הדס קלדרון, אוהד שחר, אורי רביץ, נבו קמחי, יורם יוספסברג, שמוליק כהן, צחי גליק והילד הזמר אלחנן אלפנבאום.
ב-2004 הופיעה כ"סוזנה" בנישואי פיגארו באופרה של ניו יורק.
בשנת 2006 השתתפה לצידו של יניב ד'אור באופרה יוליוס קיסר באולם האופרה הישראלית החדשה.
ב-2013 הוציאה לאור את השיר "ברח בני" פרי עטו של אוריאל זוהר שכתבה עמו, הלחינה ושרה.
רוסטורף-זמיר משמשת כמורה למקצועות הקול בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
שרון רוסטורף-זמיר מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה, בת ושני בנים.

ראיון בקול המוסיקה

בראיון שהתקיים ב-2014 בתחנת הרדיו קול המוסיקה, סיפרה למראיין יניב ד'אור שהחלה לשיר בגיל שנה והוריה הבינו מכך שעתידה בתחום הזמרה. התחילה ללמוד תווים ולזמר בגיל 13 אצל מורה בכפר סבא. שרה בגיל 16 ב"להקת מגפיים" של מושבניקים, מקומיים בכפר ויתקין והסביבה. בכפר, קמו בבוקר לחלוב והקשיבו לשירי הלהקה. לאחר השירות בצבא החלה ללמוד בדרום אפריקה, שם הופיעה באופרות ואורטוריות ולאחר מכן במילאנו ובווינה. שרון היא דמות דרמטית מאוד. לדבריה, היא חיה בדרמה את חיי היומיום. אוהבת לזמר שירה ישראלית, עם מלחינים רבים ומגוונים, ביניהם גיל שוחט, שכתב עבורה תפקיד באופרה שהלחין לשיר השירים. עובדת עם המלחין צבי אבני, עם המנצח זובין מהטה ועם מלחינים ומנצחים רבים בחו"ל. למרות הקושי באותיות ח' כ' וכדומה, "אין כמו לשיר בשפת האם שלך", היא מצהירה. "בהוראה אני מבטלת את האני אצלי, כדי לראות את טובת התלמיד, ברוך, לא מחבקת ועוטפת כאמא, אבל לקדם את האחר במקצועיות. כדי שהטכניקה תתאים לאופי של הזמר".
בראיון השמיעה "שרון המודרנית" שני שירים שהלחינה והיא גם מזמרת: "ברח בני", (תקשור ותפילת אמא לבנה), מאת אוריאל זוהר. והובטח שהשיר השני, "המלאכים" מאת אורי בורנשטיין, יושמע בעתיד.
ציטוט מדברי המראיין יניב ד'אור: "שרת והופעת בכל העולם. אני מרגיש שאת שחקנית נהדרת. 100% בתוך הדמות... קול מופלא. מושלם. גיוון עצום. זמרת אופרה, הרבה תחנות הרבה צבעים. בנוסף, כותבת ומזמרת גם מוזיקה קלה. שירת פופ ישראלית. שנסונים צרפתיים עם ז'ק ברל בעברית... את שרה כי את חייבת. הנשמה שלך מדברת הכי טוב כשהיא שרה... ויש לך שליטה בשפות רבות. אני יודע שאת מורה מצוינת".