google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרואיד מרשמלו

חידושים

בין הפיצ'רים של מערכת ההפעלה החדשה ניתן למנות סדרת אנימציות חדשות ואינטואיטיביות שמותאמות לממשק ה-Material Design; ההתראות שמגיעות רועדות לרגע בחלק העליון של המסך – כדי למשוך תשומת לב- אבל אחר-כך הן נעלמות, כדי לא להפריע; בשביל להפוך את האיתור של כל אפליקציה למשימה קלה יותר, האפליקציות מסודרות בסדר אלפביתי, כשכל האותיות מופיעות מצד ימין ומאפשרות לקפוץ ישירות לאפליקציה הרצויה או פשוט להתחיל להקליד את שם האפליקציה ולבחור מתוך ההשלמה האוטומטית; פיצ'ר חשוב נוסף בהקשר זה הוא ה-Dynamic Shortcuts, שבמסגרתו יוצגו האפליקציות על פי דפוסי השימוש של המשתמש. פיצ׳ר נוסף הוא הצגת מערכת ההרשאות המפורטת של מרשמלו שמאפשרת למשתמש לכבות הרשאות ספציפיות בכל אפליקציה.
בגרסת מרשמלו, גוגל הפחיתה את מספר האפליקציות שמגיעות עם הגרסה ובנוסף, ניתן יהיה להסיר אותן כבכל אפליקציה רגילה. פיצ'ר נוסף וחדש הוא ה-Now On Tap, שמאפשר בעזרת לחיצה ארוכה על כפתור הבית להגיע למידע רלוונטי לאותו רגע. כך שלדוגמה בקבלת הודעה ניתנת האפשרות ללחוץ לחיצה ארוכה על כפתור הבית והיא תציג פרטים נוספים עליה.  בגרסה החדשה שופרה האינטראקציה בין העוזרת הקולית של גוגל לבין האפליקציות. בנוגע לסוללה, נוספה אופצייה חדשה בשם "Doze", המאפשרת חיסכון של עד 30 אחוזים בסוללה בזכות שיפור במנגנון ניהול המשימות של הסמארטפון.
אגם סר-פונסון

תולדות המאגר

המאגר הוקם בעמק שצורתו כאות C שזרועה העליונה מתארכת לכיוון מזרח. הוא הוקם במטרה לשלוט בזרימת המים בנהרות דוראנס (Durance) ואוביי (Ubaye), לאחר ששיטפונות בהם גרמו פעמיים במאה ה-19 לאבדות בנפש ולנזקים ברכש. ההצעה להקמת המאגר הועלתה לראשונה ב-1895. הבנייה החלה ב-1955 והסתיימה ב-1961. במהלכה הוזזו ממקומם עפר וסלעים בנפח של 3 מיליון מטר מעוקב. לאחר השלמת הסכר התמלא העמק לאטו במים, ותוך כדי כך הוצפו מספר כפרים ששכנו בעמק.
מימי המאגר מניעים בו תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 380 מגוואט, והמאגר מספק מים ל-15 תחנות כוח נוספות על גבי הנהרות המנקזים את המאגר (דוראנס וורדן (Verdon)), המייצרות הספק של כ-1,600 מגוואט נוספים. המאגר מספק מי השקיה לשטח של כ-1,500 קילומטר רבוע.
על גבי אי במאגר ניצבת קפלת סן מישל. היא הוקמה על גבעה במאה ה-12, נחרבה בשנת 1692 והוקמה שוב לאחר מכן. הגבעה שהיא ניצבת עליה הפכה לאי עם מילוי המאגר במים.
על גבי זרועו הצפונית של המאגר נטוי גשר כביש (Pont de Savines)  באורך של 924 מטר. הוא נבנה לקראת מילוי המאגר ומוליך עליו את הכביש N94. ליד קצהו הדרומי שוכן הכפר סאבין-לה-לאק, אחד מהכפרים שהוצפו עם הקמת המאגר, שהוקם מחדש באתר זה.
רוברט טרוחיו

טכניקת הנגינה

טרוחיו מעדיף להשתמש באצבעותיו בנגינה על גיטרה בס, בניגוד לקודמו ניוסטד, שהשתמש במפרט, ובדומה לקליף ברטון, שהיה מנגן באמצעות האצבעות.
רוברט גם מתמחה בטכניקת הבס סלאפ כמו שהדגים בעבודתו בסואיסיידל טנדנסיז ובמהלך סיבוב ההופעות עם מטאליקה בשנת 2004.
מארי בוקצ'ין

ביוגרפיה

בוקצ'ין נולד בעיר ניו יורק. הוריו, נתן ורוז בוקצ'ין, היו מהגרים יהודים מרוסיה, אשר חינכו אותו לאור האידאולוגיה המרקסיסטית מילדות. הוא הצטרף ל"פיונירים", ארגון הנוער הקומוניסטי, בהיותו בן תשע. עבד במפעלים והפך לאיש ארגון עבור ה"קונגרס של ארגוני התעשייה". בסוף שנות ה-30 עזב את הסטאליניזם ועבר לטרוצקיזם. בתקופה זו עבד עם קבוצה שהוציאה לאור את העיתון "נושאים עכשווים". לאחר מכן החל להתנגד בהדרגה למרקסיזם-לניניזם בשל הכפייה שהאמין כי היא חלק בלתי נפרד מתורה זו. הוא הפך לאנרכיסט ועזר לייסד את ה"ליגה הליברטרית" בניו יורק בשנות ה-1950. 
בשנות 1950 ו-1960 עבד בוקצ'ין במספר עבודות צווארון כחול, כולל תפקיד כסבל רכבת. הוא החל ללמד בסוף שנות ה-1960 ב"אוניברסיטה החופשית", מוסד של תרבות הנגד במנהטן של שנות ה-60. הדבר הוביל למשרה לכל החיים בקולג' רמפו בניו ג'רזי, שם כיהן עד פרישתו כפרופסור אמריטוס, בשנת 1983. בוקצ'ין היה שותף להקמה של "המכון לאקולוגיה חברתית" שנוסד בקולג' גודארד, ורמונט, בשנת 1971.
בוקצ'ין הוציא לאור את ספרו "הסביבה הסינתטית שלנו", תחת שם העט לואיס הרבר, בשנת 1962; זאת חצי שנה לפני ספרה של רייצ'ל קרסון, "אביב דומם". הספר תיאר מגוון רחב של בעיות סביבה אבל זכה לתשומת לב מועטה בגלל הרדיקליות הפוליטיות שבו. המאמר פורץ הדרך שלו, "אקולוגיה וחשיבה מהפכנית", הכניס את מושג האקולוגיה לפוליטיקה הרדיקלית, והרצאות שנשא בכל רחבי ארצות הברית הביאו לפופולריזציה של רעיונות אקולוגיים בתרבות הנגד. מאמרים אחרים שלו משנות ה-60 הביאו רעיונות חדשניים אודות טכנולוגיות אקולוגיות. מאמר מפורסם אחר של בוקצ'ין הוא "הקשב, מרקסיסט!" משנת 1969, אשר הזהיר תנועת סטודנטים כנגד השתלטות של קבוצה מרקסיסטית. מאמרים אלו ואחרים משנות ה-60 נכללים באנתולוגיה "אנרכיזם לאחר מחסור". 
ספרו משנת 1982, "האקולוגיה של החופש", היה בעל השפעה רבה על התנועה האקולוגית המתפתחת, הן בארצות הברית והן במדינות אחרות. הוא היה שותף בארגון האנטי-גרעיני "התאגדות קלמשל" בניו אינגלנד, וההרצאות שלו בגרמניה השפיעו על כמה מהמייסדים של מפלגת ה"ירוקים" הגרמנית.
להגותו של בוקצ'ין הייתה השפעה רבה על מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן, עבדוללה אג'לאן, אשר התוודע לכתבי בוקצ'ין במהלך מאסרו.
העיירה הוויקטוריאנית בליסטס היל

היסטוריה

בליסטס היל הייתה אזור תעשייתי עשיר. היו שם מכרות פחם, ברזל וחרסית. תנורי רם, ומפעלים לייצור לבנים ואריחים דקורטיביים. האזור קושר לנהר סוורן באמצעות תעלת שרופשייר שהסתימה ב"פוניקולר הדוברות" (The Hay Inclined Plane) - מערכת שאפשרה להעלות ולהוריד את דוברות הפחם בהפרש הגבהים של 63 מטר שבין התעלה לנהר.

המוזיאון

המוזיאון, שנפתח ב-1973, משחזר את המראות, הצלילים והריחות של עיר ויקטוריאנית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. רוב המבנים במוזיאון נמצאים במקומם המקורי, אולם מספר מבנים ייחודיים הועברו אליו ממקומות אחרים באזור.
ב-1985 הוסרטה במוזיאון הסדרה The Mark of the Rani של דוקטור הו.
זהו אחד מהמוזיאונים המנוהלים על ידי קרן מוזיאוני איירונברידג'.
במוזיאון שני רבעים:

אתר מורשת עולמית

המוזיאון הוא חלק מאתר המורשת העולמית התרבותי של עמק איירונברידג, שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
מתוך ההכרזה: "איירונברידג ידועה בעולם כסמל של המהפכה התעשייתית. יש בה את כל המרכיבים שתרמו להתפתחות המהירה של האזור התעשייתי הזה במאה ה-18. החל במכרות עצמם וכלה במסילות הברזל. התנור רם שבקולברוקדייל הוא תזכורת להמצאת הקוק. גשר הברזל על נהר הסוורן היה גשר הברזל הראשון בעולם והייתה לו השפעה רבה להתפתחות בתחומי הטכנולוגיה והארכיטקטורה. מדרום לעיירה מָדֶלֶי נמצא מוזיאון פתוח גדול שבו נמצאים שרידים של תנורי רם, ומפעלים לייצור לבנים ואריחים דקורטיביים.
ערן לרמן

ערן לרמן (נולד ב-1957) הוא סגן נשיא מכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים. אל"ם (מיל') ד"ר לרמן היה סגן למדיניות חוץ ועניינים בינלאומיים במועצה לביטחון לאומי. מילא תפקידים בצה"ל במשך כעשרים שנה. הוא שימש במשך שמונה שנים כמנהל המשרד לישראל והמזרח תיכון של הוועד היהודי האמריקני.

ביוגרפיה

לרמן נולד ב-1957 והתגייס לצה"ל בשנת 1975 לחיל המודיעין. במסגרת שירותו הצבאי, למד תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1979 בהצטיינות יתרה. 
כיום הוא מלמד בתוכנית ללימודי המזה"ת במכללת שלם בירושלים, ובתוכניות לתואר שני באוניברסיטת תל אביב ובמכללה לביטחון לאומי, לצד היותן סגן נשיא מכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים. הוא מומחה ליחסי החוץ של ישראל ולמזרח התיכון. 
בשנת 1982 סיים לרמן את עבודת הדוקטורט שלו בבית הספר לכלכלה של לונדון בנושא היחסים האנגלו-מצריים בשנים 1942–1947. מאוחר יותר גם סיים תואר שני במנהל ציבורי בבית הספר על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד. 
בשנת 1989 החל להרצות בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה ובתום אותה שנה חזר לחטיבת המחקר באגף המודיעין ושירת כחוקר בכיר. 
במהלך שיחות השלום הרב צדדיות היה לרמן חבר במשלחת המשא ומתן הישראלית. 
הוא נשוי ואב לשלושה. 
ב-2018 פרסם מאמרים אודות שרשרת הישגיה האסטרטגיים של ישראל בזירה המדינית, ריבונות ישראל בירושלים כמפתח ליציבות באזורנו, וחזון אסטרטגי למזרח הים התיכון.
ספר העתים

ספר העתים הוא ספר הלכה שנכתב במאה ה-12 על ידי רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני.
הספר עוסק בהלכות התלויות בזמן, אך רובו של הספר אבד ונשתייר ממנו רק השער השני שבו מופיעים הלכות שבת ועירובין (גם הוא לא בשלמות).
הספר היה מצוי רק בכתבי יד במשך כ-800 שנה, והודפס לראשונה בשנת תרס"ג עם פירוש "עתים לבינה" מאת הרב יעקב שור.
בשנת תש"ח התפרסמו בכתב העת סיני (ט"ז) שני קטעים נוספים מתוך הספר.

מבנה הספר

אף שספר העיתים הוא ספר הלכה, הוא כתוב על סדר הגמרא, וליתר דיוק על סדר הרי"ף, שממנו העתיק ועליו כתב את פירושו. לפעמים מעתיק גם את פירוש רבנו חננאל, וגם חולק עליהם.
ספר העתים מביא מובאות רבות מפסקי הגאונים - שאילתות, הלכות פסוקות, הלכות גדולות, הלכתא גבוורתא ועוד. בהרבה מקומות ספר העיתים הוא המקור היחיד שיש בידינו לדברי הגאונים.
אמנדה אבינגטון

ביוגרפיה

אבינגטון נולדה בשם אמנדה ג'יין סמית' בצפון לונדון. עד ל-2007 היא הופיעה בדמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "The Bill". באותה תקופה השתתפה גם בסדרות הטלוויזיה "וייקליף", "חדר מיון", "Dream Team",‏ "The Sins", "דוק מרטין", "Shades", "זיווגים" וב"חדר מורים". ב-2005 הופיעה בתוכנית המערכונית "Man Stroke Woman", ובשנים 2007–2008 שיחקה לצדו של ניקולס לינדהרסט בסדרה הקומית "אחרי שהלכת". בנוסף השתתפה בסדרות הטלוויזיה "Bernard's Watch" ו-"Case Histories".
ב-2013 החלה אבינגטון להופיע בסדרת הטלוויזיה "מר סלפרידג'" בתפקיד מיס מארדל לצדם של ג'רמי פיבן ופרנסס או'קונור. ב-2014 שיחקה אבינגטון בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "שרלוק" בתפקיד מרי מורסטן, אשתו של ג'ון ווטסון שאותו מגלם מרטין פרימן, בן זוגה בחיים.

חיים אישיים

בן זוגה של אבינגטון היה השחקן הבריטי מרטין פרימן, אותו פגשה בשנת 2000 בצילומי הסרט "Men Only". מאז הופיעו השניים יחד בהפקות כמו "The Debt", "משפחת רובינסון", "The Good Night" וכן "שרלוק". בני הזוג חיים בהרטפורדשייר ולהם שני ילדים, ג'ו (יליד 2006) וגרייס (ילידת 2008). מרטין ואבינגטון נפרדו ב-2016.
במרץ 2013 הוכרזה אבינגטון כפושטת רגל בגלל חובות של 120,000£ לרשויות המס.
ספאניש הארבור קי

ספאניש הארבור קי (באנגלית: Spanish Harbor Key) הוא אחד מאיי הקיז הדרומיים במדינת פלורידה שבארצות הברית.
האי ממוקם בין סמן מיל 35 ו-36 של דרך US1 החוצה את האי, בין ביאה הונדה קי לוסט סאמרלנד קי ("קי ארץ הקיץ המערבי".
במקום בו נמצא היום האי, ניצבו בעבור שני איים נפרדים - האיים נקראו "מידל סאמרלנד קי" (קי ארץ הקיץ האמצעי), ו"איסט סאמרלנד קי" (קי ארץ הקיץ המזרחי). 
שני האיים אוחדו (על ידי מילוי התעלה הצרה שביניהם) בעת בניית מסילת הרכבת שמעל הים של הנרי פלאגלר, ומכונים כיום יחד "ספאניש הארבור קי" שמשמעו "קי הנמל הספרדי". 
באי התגלו תילי קבורה אינדיאניים ושרידי מבנה של השבטים האינדיאנים שחיי בקיז לפני ההתיישבות האירופית.
באי ממוקמים כיום שני מחנות צופים, וכן בחודשי הקיץ נערך באי מדי שנה מפגש אסטרונומים חובבים.
האי ניזוק בסופות הוריקן בשנת 2004 ושנית בשנת 2005, סופות שגרמו לנפילתם של מרבית העצים בצידו המזרחי של האי
נקשניים

תיאור

אורך הנקשן הוא כ-3–5 ס"מ. הוא בולט במיוחד בגלל זרועו הגדולה באופן לא פרופורציונלי, שגודלה כחצי מגודל גופו של הנקשן. הצבת יכולה להיות על כל זרוע בגוף, בניגוד לרוב זרועות השרימפס שבסופן צבתות טיפוסיות. במקום זאת יש לו מאפיין דמוי אקדח העשוי משני חלקים. מפרק המאפשר לחלק :פטיש" לנוע אחורנית לתוך זווית ישרה, כאשר הוא משוחרר. הוא חודר לתוך החלק השני של הצבת, ופולט גל חזק מאוד של בועות אוויר המסוגלות להמם דגים גדולים ולשבור זכוכית , דבר המקשה מאוד על גידול הנקשן באקווריום רגיל.

אקולוגיה

כמה מינים של נקשן חולקים מאורות במערכת יחסים סימביוזית. המאורה בנויה ומטופחת על ידי הנקשן ודג הגובי מספק הגנה על ידי שמירה. הנקשן שומר על קשר עם דג הגובי באמצעות האנטנות שלו. דג הגובי מתריע לנקשן כשיש סכנה באמצעות תנועת זנב אופיינית, ולאחר מכן שניהם נסוגים לתוך המאורה המשותפת. עד כה נצפה קשר זה במינים אלה המאכלסים את בתי הגידול של שוניות האלמוגים. 
ההתנהגות החברתית התגלתה אצל Synalpheus (סוג). ומין כמו Synalpheus regalis החי במושבות בתוך ספוגים שיכולים להיות מעל 300 חברים, כולם צאצאים של נקבה אחת גדולה, ואולי זכר אחד. הצאצאים נחלקים לעובדים המטפלים בחיילים צעירים (בעיקר זכרים) המגנים על המושבה בצבתותיהם הענקיות.
לנקשן יכולת להפוך את הצבתות לאחור. אם הנקשן מאבד את הגפיים החסרות צבת, תיווסף התוספת לצבת הקטנה יותר. מחקרי מעבדה הראו כי ניתוק העצב של הצבת גורם להמרה של איבר קטן לתוך צבת בצד השני. תופעה זו של סימטריה צבתית בחטיפת נקשן תועדה רק פעם אחת בטבע.

אפקט ההכשה

הנקשן מתחרה עם בעלי חיים גדולים ממנו בהרבה כגון ראשתן ולבנתן על התואר "בעל החיים הרועש ביותר בים". הנקשן סוגר את הצבת המיוחדת כדי ליצור בועות שיוצרות לחצים אקוסטיים של עד 80 kPa במרחק של 4 ס"מ מן הצבת. כפי שהוא משתרע מתוך הצבת, הבועות מגיעות במהירויות של 100 קמ"ש ומשחרר צליל שמגיע ל-218 דציבלים. הלחץ חזק מספיק כדי להרוג דגים קטנים. הוא מתאים לרמת לחץ של אפס עד שיא של 218 דציבלים ביחס למיקרוסקל אחד (dB re 1 μPa), שווה ערך לרמת מקור של אפס עד לשיא של 190 dB 1 μPa במרחק הייחוס הסטנדרטי של 1 מטר. השיאים נמדדו  ברמות המקור בין 185 ו-190 פסקלים ב-1 מטר, בהתאם לגודל של הצבת. ערכים דומים מדווחים על ידי פרגוסון וקלירי. משך הזמן של נקישה הוא פחות מאלפית השנייה.
הצבת יכולה גם לייצר סונולומינסנציה מן הבועות שקורסות. כאשר הבועות קורסות, הן מגיעות לטמפרטורות של מעל 4,700 מעלות צלזיוס. לצורך השוואה, טמפרטורת פני השטח של השמש מוערכת כ-5,500 מעלות צלזיוס. האור הוא בעוצמה נמוכה יותר מאשר האור המיוצר על ידי סונולומינסציה טיפוסי אך אינו גלוי לעין בלתי מזוינת. סביר להניח שמדובר בתוצר לוואי של גל ההלם ללא משמעות ביולוגית. עם זאת, זה היה המופע הראשון הידוע של חיה בהפקת אור על ידי אפקט זה. לאחר מכן התגלה כי קבוצה אחרת של סרטנים, חסילוני גמל שלמה, מכילה מינים אשר יכולים להכות כל כך מהר עם כוח כזה כדי לגרום לבועות סונולומינסציה. 
הנקישה משמשת לציד (ומכאן שם חלופי "אקדח שרימפס"), ולתקשורת. בזמן הציד, הנקשן בדרך כלל טמון במקום מוסתר, כגון מאורה. לאחר מכן מרחיב את האנטנות החוצה כדי לקבוע אם דגים עוברים בסביבת המאורה. ברגע שהוא מרגיש תנועה ממרחק של סנטימטרים מתוך מקום מחבואו, הוא מושך בחזרה את הצבת, ומשחרר את הבועות אשר מהממות את הטרף, ואז מושך אותו למאורה ואוכל אותו.
שירות הכנסות הפנים

IRS, ראשי תיבות של Internal Revenue Service (שירות הכנסות הפנים), היא רשות גביית המסים של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. הרשות היא יחידה של מחלקת האוצר של ארצות הברית. בנוסף למימוש חוק המיסים של ארצות הברית (Internal Revenue Code) אחראית הרשות על מימוש חלקים מחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
גביית מס הכנסה בארצות הברית החלה בשנת 1862, לשם למימון מלחמת האזרחים האמריקנית. המס, שסיפק כחמישית מהוצאות המלחמה של האיחוד, תוכנן להתבטל כעבור עשר שנים. בשנת 1913 נחקק התיקון ה-16 לחוקת ארצות הברית, שיצר את הבסיס החוקתי לגביית מס הכנסה בארצות הברית, והוקמה ה-IRS, בשם Bureau of Internal Revenue (לשכת הכנסות הפנים). בשנות 50 עבר המשרד ארגון מחדש נרחב, ושמו שונה לשם הנוכחי. רפורמת המס של 1986 הביאה לארגון מחדש נוסף של הרשות. 
המס העיקרי שגובה הרשות הוא מס הכנסה, ובנוסף היא גובה מס מעסיקים למימון הביטוח הלאומי וביטוח הבריאות (מדיקר), מס חברות, מסי קנייה, מס מתנות ומס רכוש. 
בשנת 2015 גבתה הרשות מיסים בסך 3.3 טריליון דולר, כשהוצאות הגבייה היו 35 סנט לכל 100 דולר.
חיי מוהר"ן

תוכן ומבנה הספר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מהדורות

המהדורה הראשונה הודפסה בלבוב תרל"ו, מהדורה שנייה הודפסה בפראמפול תרע"ג, ואילו המהדורה השלישית הודפסה בלובלין תרפ"א.
היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו

גאוגרפיה

החלק שהיה פעם היער הלאומי הנהר רוג שוכן בחמישה מחוזות בדרום אורגון וצפון קליפורניה. המחוזות, בסדר גודל שטח יורד, הם: ג'קסון, קלאמת, דאגלס, סיסקיו (המחוז היחיד בקליפורניה) וג'וזפין. שטח היער הוא 2,543 קמ"ר. משרדי שומרי היערות המקומיים שוכנים בעיירות אשלנד (Ashland), ביוט פולס (Butte Falls), גרנטס פאס (Grants Pass), ג'קסונוויל (Jacksonville) ופרוספקט (Prospect) באורגון.
החלק שהיה פעם היער הלאומי סיסקיו שוכן בארבעה מחוזות בדרום מערב אורגון וצפון מערב קליפורניה. המחוזות, בסדר גודל שטח יורד, הם: קרי, ג'וזפין וקוס באורגון ודל נורטה בקליפורניה. שטח היער הוא 4,430 קמ"ר. משרדי שומרי היערות המקומיים שוכנים בעיירות קייב ג'נקשן (Cave Junction), גולד ביץ' (Gold Beach) ופאורס (Powers) באורגון.
מרבית היער הלאומי הוא הררי וכולל חלקים מדרום רכס הרי החוף של אורגון, הרי קלאמת ורכס קסקייד.
הנהר הגדול ביותר ביער הלאומי הוא נהר רוג שמקורו ברכס קסקייד. הוא זורם דרך הרי קלאמת ורכס החוף. הנהר אילינוי הוא יובל עיקרי של הנהר רוג בהרי קלאמת, בעוד שהנהרות סיקסס (Sixes), אלק (Elk), פיסטול (Pistol), צ'טקו (Chetco), וינצ'וק (Winchuck) מנקזים את רכס החוף ונשפכים ישר לאוקיינוס השקט.

היסטוריה

היער הלאומי סיסקיו נוסד ב-5 באוקטובר 1906. ב-1 ביולי 1908 סופח אליו היער הלאומי קוקיל (Coquille National Forest) ושטחים נוספים. היער הלאומי הנהר רוג החל ב-28 בספטמבר 1893 עם יצירת שמורת היער אשלנד (Ashland Forest Reserve) על ידי משרד הקרקעות הכללי (General Land Office, אחד הגופים שקדם ללשכת ניהול הקרקעות). האדמות הועברו לרשות שירות היערות ב-1906, והוא הפך ליער לאומי ב-4 במרץ 1907. ב-1 ביולי 1908 מוזגו הקרקעות של אשלנד עם הקרקעות של היערות הלאומיים: קסקייד, קלאמת וסיסקיו על מנת ליצור את היער הלאומי קרייטר (Crater National Forest). חלק מהיער הלאומי פאולינה (Paulina National Forest) צורף ליער ב-18 ביולי 1915, וב-9 ביולי 1932 שונה שם היער לנהר רוג.
ב-2002 כילתה שריפה שכונתה שריפת ביסקיט (Biscuit Fire, על שם ערוץ הביסקיט) קרוב ל-2,000 קילומטרים רבועים ביער הלאומי, כולל מרבית אזור הטבע הבראשיתי קלמיופסיס (Kalmiopsis Wilderness).

ההפצצה במלחמת העולם השנייה

ב-9 בספטמבר 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, הטיל מטוס ימי יפני ששוגר מהצוללת I-25 שתי פצצות תבערה על הר אמילי ביער הלאומי סיסקיו במטרה ליצור שריפת יער. השריפה כובתה על ידי צוותים של שירות היערות. אירוע זה כונה "פשיטת האוויר של צופה השריפות" (Lookout Air Raid) והיה זה המקרה הראשון והיחיד שבו הייתה הפצצה אווירית על שטח ארצות הברית היבשתית (כלומר 48 המדינות).

צמחייה

ביער הלאומי יש מקבץ חורשות של יערות ראשוניים, כולל המינים Chamaecyparis lawsoniana (באנגלית Port Orford cedar) ממשפחת הברושיים, ואשוח דאגלס באזור הטבע הבראשיתי קופר סלמון (Copper Salmon Wilderness). סקר שנערך ב-1993 העריך כי סך כל שטחם של היערות הראשוניים ביער היה 1,397 קילומטרים רבועים. בין העצים הבולטים מיני האלון Quercus douglasii (באנגלית Blue oak, אלון כחול) ואלון צהוב-קשקשים (Quercus chrysolepis, באנגלית Canyon live oak) הגדלים ביער הלאומי סיסקיו. האלון הכחול הוא מין אנדמי לקליפורניה והחורשות המבודדות של העץ ביער הלאומי הם האזור הצפוני ביותר שבו הוא גדל טבעי, מחוז דל נורטה. האורן הגבוה ביותר בעולם הוא עץ אורן זפת שגובהו 81.79 מטרים הגדל ביער הלאומי.
ניקו

ביוגרפיה

נולדה בגרמניה, (על אף שיש הגורסים שנולדה בהונגריה).
לאחר שעזבה את בית הספר בגיל 13, פנתה לדוגמנות. בראשית דרכה כדוגמנית פגשה בצלם אופנה אשר העניק לה את הכינוי שליווה אותה בכל דרכה המקצועית ניקו. השם ניתן לה בעקבות שמו של הקולנוען ניקו פפטקיס. קריירת הדוגמנות של ניקו שגשגה, והיא עזבה את ברלין ועברה לפריז שם דגמנה למגזיני האופנה המובילים של סוף שנות ה-50.
במהלך תקופה זו, פעלה כדוגמנית במספר מדינות שונות באירופה, ובכך רכשה שליטה במספר רב של שפות: גרמנית, אנגלית, איטלקית, ספרדית וצרפתית.
לאחר שהופיעה במספר פרסומות בטלוויזיה, החלה לקבל תפקידים בסרטי קולנוע, כשהבולט בהם הנו תפקידה בסרטו של פדריקו פליני לה דולצ'ה ויטה. בשלב זה, עזבה ניקו את אירופה ועברה לניו יורק במטרה ללמוד משחק. בשנת 1963 קיבלה ניקו את התפקיד הראשי בסרטו של ז'ק פוטרנד Strip-Tease, לו גם הקליטה את שיר הנושא אותו כתב המוזיקאי סרז' גינזבורג. במקביל הביאה לעולם את בנה ארי שנולד לה מהשחקן אלן דילון.
בשנת 1965 בעקבות היכרותה עם חבר להקת הרולינג סטונז בריאן ג'ונס, הקליטה את הסינגל "I'm Not Sayin'". זמן קצר לאחר מכן כתב עליה המוזיקאי בוב דילן את שירו "I'll Keep It With Mine".
באותה התקופה הצטרפה ניקו לחבורתו הססגונית של האמן אנדי וורהול ואיתו שיתפה פעולה במספר מסרטיו הניסיוניים. במקביל החלה להתערות בחברתם של חברי להקת מחתרת הקטיפה שפעלה מתוך חלל העבודה של וורהול, ויחד שיתפו פעולה בהופעותיהם, כשהם ניגנו על הבמה וורהול הקרין מסרטיו על חברי הלהקה והבמה. באלבום הבכורה של להקת מחתרת הקטיפה, The Velvet Underground and Nico, שיצא בשנת 1967, שרה ניקו שלושה סולואים, ובחלק מהשירים ביצעה קולות רקע.
באותה תקופה הייתה ניקו במערכות יחסים זוגיות עם מספר מוזיקאים, ביניהם חבר להקת הרולינג סטונז בריאן ג'ונס, סולן מחתרת הקטיפה לו ריד, שותפו ג'ון קייל, סולן להקת הדלתות ג'ים מוריסון וכן סולן להקת הסטוג'ס איגי פופ.
לאחר סיום הפרויקט המשותף לניקו ולמחתרת הקטיפה, פרשה ניקו מהחבורה והחלה לפעול כזמרת עצמאית. כבר באותה שנה, הוציאה את אלבומה הראשון Chelsea Girl. אלבום זה בעל גוון אקוסטי כלל שירים מאת בוב דילן, ג'קסון בראון, טים הרדין וחברי להקת "מחתרת הקטיפה". ניקו סיפרה כי לא אהבה את התוצאה הסופית, ורצתה להוסיף עוד גיטרות ופחות מיתרים, אך חברת ההקלטה לא הסכימה.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 1969, כתבה ניקו את כל שירי האלבום The Marble Index. את העיבודים לאלבום יצר חבר מחתרת הקטיפה ג'ון קייל.
בשנות ה-70, הקליטה ניקו שלושה אלבומים: Desertshore (1970), The End (1973), June 1, (1974). את כל שלושת האלבומים הפיק ג'ון קייל שגם השתתף בנגינה. באלבום Desertshore התארח המוזיקאי בריאן אינו.
בשנות ה-80, הקליטה ניקו שני אלבומים; את הראשון הוציאה בשנת 1981 Drama of Exile - אלבום ששילב מוזיקת רוק עם מקצב מזרח-תיכוני. אלבומה האחרון של ניקו יצא בשנת 1985 ונקרא Camera Obscura, אלבום זה כלל מוזיקה ניסיונית ברובה בעלת גוון ג'אזי ברובה.
ב-18 ביולי 1988, במהלך חופשה עם בנה ארי באיביזה, נפטרה ניקו בעקבות התקף לב, בו לקתה במהלך רכיבה על אופניים, שגרם לנפילתה ולפגיעה אנושה בראשה. ניקו נטמנה בבית הקברות בו גם נטמנה אמה בברלין שבגרמניה.
לאחר מותה הוצאו לאור מספר אלבומים המתעדים הופעות חיות וכן הקלטות שטרם ראו אור. כמו כן, הוצאו ביוגרפיות וסרטים תיעודיים על חייה וכן אתר אינטרנט פעיל.
ולטר ורלימונט

קריירה מוקדמת

ורלימונט נולד באוסנבריק ב-3 באוקטובר 1894. לאחר סיום אקדמיה צבאית הוא הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית ביוני 1914 כקצין ארטילריה. במלחמה שימש כמפקד סוללה בצרפת ואיטליה. במלחמה עוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה שירת זמן קצר בפרייקורפס ואחר כך ברייכסווהר. הוא היה בהשתלמות בבריטניה (1929) ובארצות הברית (1929).
בורמאכט טיפס בדרגות במטה הכללי. ב-1936-1937 היה המתאם בין הOKH ובין משטרו של גנרל פרנקו בנושא סיוע צבאי. ב-1937 חזר לגרמניה כקצין מטה וכתב תוכנית לארגון הצבא ולהקמת ה-OKW שבו תהיה להיטלר שליטה טובה יותר על הנעשה בצבא. תוכנית זאת יושמה וורלימונט המשיך בעלייה בדרגות במטה הכללי ומונה לסגנו של אלפרד יודל.

מלחמת העולם השנייה

במלחמה שימש ורלימונט כאמור כסגנו של יודל והיה אחראי על כתיבה ויישום התוכניות המבצעיות. הוא היה נוכח ברוב הישיבות המבצעיות עם היטלר, כתיבת ההחלטות שנתקבלו והפצתן למפקדים. הוא סייע בתוכניות הפלישה לפולין, צרפת וברית המועצות. ב-1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
ב-1943 הגיע לתוניס ודן עם ארווין רומל על אפשרות הפינוי מצפון אפריקה. ב-1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. הוא היה אחראי על העברת אינפורמציה יומית להיטלר על המצב בחזית.
ב-20 ביולי 1944 נפצע ורלימונט קל בהתפוצצות במאורת הזאב. הוא התקשר באותו יום למפקד חזית המערב גינתר פון קלוגה והודיע לו שהיטלר נשאר בחיים. לאחר מכן נשלח על ידי היטלר לצרפת, נפגש עם רומל ומפקדים נוספים ודרבן אותם לצאת לקרב בכיס פאלז שבו הובסו הגרמנים.
לורלימונט לא היה קשר לחבר הקושרים אבל היטלר כבר לא היה בטוח בכך והוא הסכים לבקשתו לשחררו מהתפקיד בגלל התקפי הסחרחורת שבהם לקה לאחר פציעתו. עד סוף המלחמה היה ורלימונט ביחידת המילואים של היטלר.

לאחר המלחמה

לאחר כניעת גרמניה במאי 1945 הוחזק ורלימונט במעצר כשבוי מלחמה. באוקטובר 1948 הוא הובא למשפט בפני בית משפט צבאי אמריקאי ביחד עם כמה קציני וורמאכט בכירים במה שנודע כמשפט הפיקוד העליון. הוא הואשם בניסוח ובהעברת פקודתו של היטלר כי אנשי קומנדו של בעלות הברית שייתפסו, יוצאו להורג מייד ולא יהיו להם כל זכויות של שבויי מלחמה.
הוא נידון למאסר עולם. ב-1951 הומתק גזר הדין ל-18 שנים וב-1957 שוחרר בעקבות חנינה. כתב מספר ספרים על המלחמה.
גנרל אריך פון מנשטיין זלזל בקציני המטה ובתוכם ורלימונט. הוא אמר: "קייטל, יודל וורלימונט לא היו אף פעם במלחמה. העובדה שהם חסרו ניסיון בשדה הקרב גרמה להם להתעלם מקשיים אמיתיים ולשכנע את היטלר כי יש אפשרות לבצע פעולות למרות שהיה ברור בשטח שזה בלתי אפשרי".
מונופול מגנטי

בפיזיקה, מונופול מגנטי הוא חלקיק משוער שהוא מגנט עם קוטב אחד בלבד. במונחים טכניים יותר, יהיה לו "מטען מגנטי", באנלוגיה למטען חשמלי. ההתעניינות המודרנית במונופולים מגנטיים נובעת מתאוריות של פיזיקת החלקיקים, בייחוד תאוריות מאוחדות גדולות ותורת העל-מיתר, אשר חוזות את קיומם. ‏‏
התאוריה הקלאסית של מטען מגנטי קיימת עוד מאז ניסוח משוואות מקסוול (1884), אך היא נחשבת פחות חשובה או מעניינת מהתאוריות הקוונטיות של מטען מגנטי, אשר הוצגו לראשונה ב-1931 במאמר מאת פול דיראק. ‏ במאמר זה, דיראק הראה כי אם מונופולים מגנטיים קיימים, הם יסבירו את הקוונטיזציה של המטען החשמלי ביקום. מאז פרסום המאמר בוצעו מספר חיפושים שיטתיים למונופולים. ניסויים ב-1975‏ ‏ וב-1982 ‏ הפיקו תוצאות אשר בתחילה היה נדמה כי הן מוכיחות את קיומם של מונופולים, אך כיום מוסכם כי הן לא היו חד-משמעיות. ‏ מכאן, עדיין ייתכן כי מונופולים מגנטיים אינם קיימים כלל.
גילוי מונופולים היא בעיה פתוחה בפיזיקה ניסיונית. התאוריות המודרניות בפיזיקה תאורטית גורסות כי המונופולים קיימים, וחלקן, כמו תורת המיתרים, אף דורשות אותם כתנאי הכרחי לנכונות התאוריה. ג'וזף פולצ'ינסקי, תאורטיקאי-מיתרים בולט, תיאר את קיומם של המונופולים כ"אחד מההימורים הבטוחים ביותר שניתן לעשות בקשר לפיזיקה שעדיין לא נתגלתה". ‏ התאוריות הללו לא בהכרח סותרות את הראיות הניסיוניות: בחלק מהמודלים, יש סיכוי נמוך מאוד לחזות במונופולים מגנטיים מאחר שהם מסיביים מכדי להיווצר במאיצי חלקיקים, ונדירים מכדי שחלקיק תועה יתגלה בגלאי חלקיקים.‏