שיכון פקר

שיכון פקר הוא שכונה היסטורית ברמת השרון, המהווה כיום חלק משכונת קריית יערים, בצפון-מערב העיר. השכונה הוקמה בשנת 1953 כמענה למצוקת הדיור של ניצולי השואה מהעיירה נובוסליצה בחבל הארץ ההיסטורי בסרביה (כיום באוקראינה), אשר התגוררו באותה תקופה במעברות. בשכונה ניצב בית הכנסת "יד ושם לזכר קדושי נובוסליצה", המנציח את זכר קורבנות השואה מהעיירה. בחצר בית הכנסת ניצבת אנדרטה לזכר קורבנות השואה מנובוסליצה, וקיר מורשת קהילת יהודי נובוסליצה וראשוני השיכון.

היוזמה להקמת השיכון

היוזמה להקמת שיכון לניצולי השואה יוצאי נובוסליצה הועלתה על ידי חברת הכנסת דאז חנה למדן, שעלתה לארץ מנובוסליצה בשנת ה-20. במטרה לגייס תרומות לבניית השיכון, לסייע לעולים החדשים שהגיעו לארץ חסרי כל, ולסייע ליהודים יוצאי העיירה שנותרו בברית-המועצות, הקימו יוצאי נובוסליצה בישראל ועד פעולה בשם "ארגון יוצאי נובוסליצה", והוחלט לצאת למסע גיוס תרומות מקרב יוצאי העיירה שהיגרו לאמריקה לפני מלחמת העולם השנייה. 

בשנת 1952, נפגשה חנה למדן עם מרדכי (מקס) פקר, יוצא נובוסליצה תושב לימה שבפרו. פקר הביע את רצונו להנציח את בני משפחתו שנספו בשואה, והתחייב לתרום 50,000 דולר להקמת שיכון שיקרא על שם משפחתו.
נבחנו מספר חלופות למיקום השיכון, כולל הצעה להקימו בכפר סבא בשיתוף ועד יוצאי ליפקאני, אף היא עיירה בבסרביה. לבסוף אותר פרדס ברמת השרון, שבעליו, משה (מוריס) פורטנוי, מסר אותו כעיזבון לקרן הקיימת לישראל, והמועצה המקומית הועידה אותו לבנית שיכון לעולים חדשים.

הקמת השיכון

טקס הנחת אבן הפינה לשיכון פקר נערך ב 12 במרץ 1953, במעמד ראש המועצה המקומית דאז צבי בנימיני. בהתאם למדיניות המועצה המקומית, צורפו למשתכנים גם מספר משפחות עולים שהתגוררו במעברת רמת השרון, שלא היו מיוצאי נובוסליצה. בסך הכל נבנו בשיכון 38 בתים דו-משפחתיים, בשטח של 47 מ"ר, ובסגנון אחיד - קומה אחת, גג בטון שטוח, שני חדרים ומטבח.

בקלף שהוכנס לאבן הפינה נכתב:
"בשנה החמישית למדינת ישראל, שתיים עשרה שנה מאז הושמדו יהודי נובוסליצה ונמחקה העיירה מעל פני האדמה. ביום ה' בשבוע, כ״ה לחודש אדר תשי״ג (12.3.53), במעמד יוצאי נובוסליצה, ראש מושבת רמת השרון ונציגיה, ירינו אבן הפינה לשיכון שרידי שארית הפליטה מגולת נובוסליצה שבבסארביה, ניצולי גיא ההריגה שבמחנות טרנסדניסטר, אשר מצאה מקלט במולדת, בונים אותה ומפרים את שממותיה. השיכון הזה ייבנה על אדמת הלאום, בעזרת תרומתו הנדיבה של בן עירנו, מר מרדכי פקר מלימה, פרו, לזיכרם של הוריו, וייקרא על שמם, שיכון יעקב פקר ורעיתו והאחיות יענטע ופרל ז״ל, אשר נספו בין יתר קדושי נובוסליצה. בתי הגאולים, המוקמים ביוזמת ועד יוצאי נובוסליצה, ישמשו סמל חי ועדות נאמנה להתגשמות חזונם של קדושי נובוסליצה. עדים כל הניצבים היום כאן על אדמת רמת השרון, המוקפת ישובים פורחים וצופה על כל עמק השרון והים, כי הנה כרתנו ברית עולם עם האדמה הזאת ועם אדמת המולדת כולה, למען אחינו הגאולים, ולמען כל בני עמנו הנידחים בתפוצות הגולה, אשר לא נשקוט ולא ננוח עד בוא יום הגאולה השלמה."
— ספר נובוסליצה בסרביה, הוצאת ארגון יוצאי נובוסליצה (1983), עמ' 458.

בית הכנסת "יד ושם לזכר קדושי נובוסליצה"

בשנת 1964 נחנך בשיכון פקר בית הכנסת "יד ושם לזכר קדושי נובוסליצה". בית הכנסת הוקם על ידי ארגון יוצאי נובוסליצה, באמצעות תרומות שהרימו יוצאי נובוסליצה בארץ ובחו"ל. בין שלושת ספרי התורה הראשונים שהוכנסו לבית הכנסת, היה ספר תורה מקורי מנובוסליצה, שהועבר לפרו בשנים שלפני המלחמה. על קירותיו הפנימיים של בית הכנסת מונצחים שמותיהם של קורבנות השואה מנובוסליצה.
בשנת 1986 הוקמה בחצר בית הכנסת אנדרטה לזכרם של 37 הצעירים היהודים שהוצאו להורג על ידי הצבא הרומני ב 28 ביולי 1941, ערב גירוש יהודי נובוסליצה לטרנסניסטריה. האנדרטה הוקמה על ידי עטיה מליכזון, שנאסרה יחד עם 37 הצעירים אך שוחררה ברגע האחרון.
הרב חיים אדלשטיין, בנו של הרב יעקב אדלשטיין זצ"ל רבה של רמת השרון, משמש כיום כרב בית הכנסת.

קיר מורשת קהילת יהודי נובוסליצה וראשוני שיכון פקר

בחזית חצר בית הכנסת ניצב קיר מורשת קהילת יהודי נובוסליצה וראשוני שיכון פקר. הקיר מציג את תולדות הקהילה היהודית בנובוסליצה, חורבנה בשואה ותקומתה במדינת ישראל, ומנציח את שמות ראשוני שיכון פקר.
קיר המורשת נחנך ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 2018, בטקס בהשתתפות ראש עיריית רמת השרון, ראשת העיר נובוסליצה, רב בית הכנסת, יוצאי נובוסליצה וצאצאיהם, ותושבי השיכון.

גבולות השיכון

שיכון פקר ההיסטורי כלל 40 מגרשים, בשטח כולל של כ-30 דונם. השיכון התפרש בסמטאות וברחובות החוצים את ציר הרחובות המרי ויעקב כהן, מרחוב המעפילים בצפון ועד רחוב קדושי סטרומה בדרום.

השיכון בהווה

כיום שיכון פקר מהווה חלק משכונת קריית יערים, השכונה הצפון מערבית של רמת השרון. חלק מבתי השיכון הורחבו עם השנים, וחלקם נהרסו לטובת קוטג'ים דו-משפחתיים מודרניים. כיום נותרו באזור רק בודדים מבתי השיכון המקוריים.