באטמן מתחיל

עלילת הסרט

ברוס ויין בן השמונה נופל לתוך באר בעת משחק עם חברתו הצעירה רייצ'ל דוז ומותקף על ידי עטלפים. לאחר שאביו, תומאס ויין, מחלץ אותו מתוך הבאר, ברוס מפתח פחד מעטלפים. כאשר משפחת ויין הולכת לאופרה, ברוס נבהל מרקדנים על הבמה הלבושים כעטלפים ומבקש מאביו לעזוב. מחוץ לאופרה הם נשדדים על ידי ג'ו צ'יל, חסר בית חמוש באקדח, שהורג את הוריו ומותיר אותו לבדו בסמטה האפלה. לפני מותו, אומר תומאס לבנו לא לפחד (מוטיב חוזר לאורך הסרט). ברוס נלקח לאחוזת ויין על ידי המשרת של המשפחה, אלפרד פניוורת' (מייקל קיין), שמגדל אותו. לאחר ההלוויה, הוא נלקח למתן עדות על ידי סמל ג'יימס גורדון (גארי אולדמן), מי שעתיד להיות יד ימינו בסופו של הסרט.
14 שנים לאחר מכן, ברוס ויין הבוגר (כריסטיאן בייל) חוזר לגות'אם סיטי מאוניברסיטת פרינסטון לשימוע של רוצח הוריו, ג'ו צ'יל, מתוך כוונה להורגו. בתמורה לשימוע שיאפשר את שחרורו המוקדם מכלא, היה צ'יל עתיד להעיד נגד קרמיין פלקונה (טום וילקינסון), ראש המאפיה של גות'אם. את צ'יל מייצג בשימוע התובע המחוזי קארל פינג' שמביע את נכונות המדינה למתן השחרור המוקדם, אם יואיל צ'יל להעיד נגד פלקונה. אולם, למרות שברוס ויין נכח באולם, הוא העדיף לצאת ממנו כאשר נשאל לדעתו בעניין, ולאחר שצ'יל יצא מדלת צדדית של בית המשפט, התנקשה בחייו עיתונאית שככל הנראה עבדה בעבור פלקונה.
ברוס מתעמת עם פלקונה, שמבהיר לו כי הוא בּוּר בענייני הפשע. אי לכך, ברוס מחליט לנדוד סביב העולם בניסיון להבין את המוח הקרימינלי. לבסוף, הוא נעצר ומוחזק בכלא בבהוטן על ידי המשטרה לאחר שפרץ למפעל של "תעשיות ויין". בכלא הוא פוגש בהנרי דוקארד (ליאם ניסן), שמציע לוויין להצטרף ל"ליגת הצללים", צבא נינג'ות מסתורי בראשו של ראס-אל-גול. ברוס משוחרר מהכלא ויוצא לחפש את ארמון הצללים שנמצא בהרי ההימלאיה, שם הוא לומד את דרכי הלחימה של "ליגת הצללים" וגם מתגבר על הפחד שלו מעטלפים. דוקארד מאמן את ויין באופן אישי ומשמש לו מעין מורה רוחני. לאחר אימוניו, ויין מגלה כי השתמשו בו כדי שיוביל אותם לעיר גות'אם ויהרוס אותה, משום שהיא מקור הרוע, שבמשך השנים התפשט יותר ויותר. ברוס מסרב לכך, נלחם נגד ראס אל-גול וצבאו, וגורם לפיצוצו של ארמון "ליגת הצללים", לא לפני שהוא מציל את דוקארד.
ויין חוזר לגות'אם, שם הוא מחליט להלחם מלחמת חורמה של איש אחד כנגד הכוחות השולטים בעיר. בעזרת סמל העטלף, החיה מפניה פחד כל חייו, הוא יוצר את זהותו של באטמן, תחת מעטה בגדים שחורים ומסיכת עטלף. כאשר שואל אלפרד מדוע בחר בעטלפים, משיב ויין "עטלפים מפחידים אותי. הגיע הזמן שהאויבים שלי יחלקו איתי את האימה". הוא מבסס את מערת העטלפים העצומה כבסיסו הסודי. ויין מחדש את קשריו עם החברה של אביו, "תעשיות ויין", ומבקש מראש מחלקת המדע השימושי, לושיוס פוקס (מורגן פרימן), לספק בעבורו חליפת שריון מיוחדת עם גלימה-דאון, כמו גם אמצעים טכנולוגיים נוספים שיעזרו לו בלחימתו בפשע.
ויין נעזר ברייצ'ל דוז (קייטי הולמס), העוזרת של התובע המחוזי, ובשוטר ג'יימס גורדון, כדי לסכל העברת סמים בידי אנשיו של פלקונה. כבאטמן, הוא לוכד את פלקונה ומשאיר אותו קשור לזרקור ליד המזח עם מעיל קרוע בצורת עטלף, ובכך נותן השראה למשטרה להפעיל את "אות העטלף". בזמן חקירתו אחר העברות הסמים, הוא נתקל בפסיכיאטר ד"ר ג'ונתן קריין (קיליאן מרפי) – הלבוש במסיכת דחליל – שמשתמש בסם הזיות מיוחד כדי לגרום ליריביו לדמות את פחדיהם העמוקים ביותר. חייו ניצלים על ידי אלפרד ולושיוס פוקס, שייצר נוגדן.
קריין חוטף את רייצ'ל, ומגלה לה שסם ההזיות אינו קטלני אלא אם ישוחרר בצורת אדים וכי אנשיו משחררים אותו לתוך מערכת המים של העיר. הוא מרעיל אותה, ובאטמן מגיע בזמן כדי להצילה ולעצור את קריין. אחרי מרדף ממושך על גגות ורחובות גות'אם, בו באטמן נמלט מהמשטרה באמצעות הבאטמוביל, הוא לוקח אותה למערת העטלף ושם מזריק לה את הנוגדן. הוא משאיר לה שני נסיובים - האחד לחיסונו של גורדון והשני למטרת הפצה המונית.
בזמן מסיבת יום הולדתו באחוזת ויין, ברוס פוגש באנשי "ליגת הצללים" ובדוקארד, שמתגלה כראס-אל-גול האמיתי. הוא מגלה לו את תוכניתו - תוך הסתייעות בשירותיו של קריין, הוא ישתמש בסם ההזיות נגד העיר. שחרור הסם לאוויר יבוצע באמצעות מתקן שנגנב מ"תעשיות ויין" - פולט גלי מיקרו המאדה מים. ויין מבריח את אורחיו מאחוזתו באמתלה של שכרות ונלחם נגד דוקארד, ששורף את אחוזת ויין ומותיר את ברוס למות, לטענתו כתגובה על מעשיו של ויין בארמון הצללים. משרתו הנאמן אלפרד עוזר לוויין להימלט מהאש וממלט אותו אל תוך מערת העטלף.
באטמן מגיע לעזור לשוטרים בהדיפת אזרחי גות'אם המפוחדים. קריין ושאר הפושעים בבית חולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום" משוחררים מכלאם על ידי חבורת סוהרים מושחתים. רייצ'ל מצליחה להבריח את "הדחליל" ופוגשת בבאטמן שנית (פגישתה הראשונה איתו התרחשה כאשר אנשיו של פלקונה ניסו להתנקש בה כאשר ירדה מהרכבת). לאחר שהציל אותה וילד אקראי מהדחליל, מבקשת ממנו רייצ'ל לגלות לה מיהו. על מנת שלא יגלה גם הילד, מחליט באטמן להזכיר לה משפט שאמרה לו כשלא עטה את המסיכה, "זה לא משנה מי אני בפנים, אלא מה שאני עושה זה מה שמגדיר אותי", ובכך היא מבינה כי הוא ברוס. באטמן נעזר בגורדון בעצירת הרכבת עליה מובל המתקן שמאדה מים (פולט המיקרוגלים), בעוד הוא מתעמת עם דוקארד על הרכבת ומביס אותו - ובכך עוצר את שחרור הסם שמשליט פחד ברחבי העיר.
לאחר חיסול "ליגת הצללים", ברוס רוכש את "תעשיות ויין" מידיו של ויליאם ארל וממנה את לושיוס פוקס למנכ"ל. לאחר שברוס מחליט לשקם את אחוזת ויין ולבנות אותה מחדש כדי שתכלול גם את מערת העטלף, הוא פוגש את רייצ'ל, שאומרת לו ש"ברוס ויין" האמיתי הלך לאיבוד לפני שנים, וכעת באטמן הוא הדמות הדומיננטית, וכי אולי היא תזכה יום אחד שברוס האמיתי ישוב. גורדון מקודם בתפקידו.
בסצנה האחרונה לסרט, הרומזת על סרט ההמשך, נפגשים באטמן וג'יימס גורדון, שקודם לדרגת סגן. גורדון מציין בפני באטמן כי כעת תהיה הסלמה במצב. כדבריו, "אנחנו נקנה כלי נשק חצי אוטומטיים, הם יקנו נשקים אוטומטיים, אנחנו נקנה קוולאר, הם יקנו כדורים חודרי שריון". כאשר נשאל מדוע העניין מפחיד אותו, הוא משיב לבאטמן "אתה לובש מסיכה, קופץ על גגות העיר", רמז לכך שהאויב הבא יהיה ברמתו של באטמן לפחות. הוא מציג בפני באטמן כרטיס ביקור שהשאיר פושע חדש, אחריו המשטרה מחפשת בגין שוד מזוין ורצח כפול. כרטיס הביקור הוא קלף "ג'וקר", רמז לכך שהאויב הראשי בסרט ההמשך יהיה אחד מאויביו הגדולים ביותר של הבאטמן - הג'וקר.

צילום

נולן סירב להשתמש בצוות צילום שני מתוך כוונה להשאר אחיד ביצירת חזונו. הצילומים החלו במרץ 2004 בקרחון וטניוקול באיסלנד, ונבנו סטים לארמונו של ראס-אל-גול, אם כי מזג האוויר היה בעייתי.
תוך חיפוש השראה מסרטים מוקדמים של שנות ה-70 ו-שנות ה-80 של המאה ה-20, נולן ביסס את יתר הצילומים באולפני שפרטון באנגליה (שם צולם הסרט "סופרמן"). סט עצום בגודלו נבנה כמערת העטלף, כמו גם התקנת 12 משאבות מים להקניית מראה מפל המים.
בינואר 2004 הושכר האנגר מטוסים בקרדינגטון, בדפורדשייר, אנגליה, שם צולמו מרבית מחלקי העיר גות'אם סיטי. מגדלי מנטמור שבמנטמור, בקינגהמשייר, אנגליה נבחרו לשמש כאחוזת ויין, שבהם הרצפות הלבנות השרו לאחוזה אווירת הנצחה להוריו המתים של ויין.
המכון הארצי למחקר רפואי שבצפון מערב לונדון נבחר לשמש את בית החולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום", בעוד תחנת הרכבת סנט פנקרס ותחנות השאיבה אבי-מילס שימשו לצילומי פנים של בית החולים. באוניברסיטת לונדון השתמשו לצורך צילום בית המשפט וחלק מסצינות המרדף של הבאטמוביל צולמו בשיקגו. השלטונות אישרו את הרמתו של גשר פרנקלין לצורך צילום הסצנה של סגירת האי נארוז.

עיצוב

הסרט מהווה אימון מעניין בטכניקת חקירתו ותיאורו של יקום אמין שאין לו בהכרח גבולות.
— כריסטופר נולן
נולן קיבל השראה מסרט הפולחן המדע בדיוני "בלייד ראנר" בנוגע לאווירה האפלה שהוא מתעתד ליצור בבאטמן מתחיל. מעצב התפאורות ניית'ן קראולי יצר מודל מיניאטורי של העיר גות'אם. קראולי ונולן עיצבו את העיר כדי שתשקף את מגוון הסגנונות האדריכליים והשינויים שהעיר עברה. אלמנטים נלקחו מהערים שיקגו, ניו יורק וטוקיו (בעיקר תשתית הרכבות שבה). מראה שכונת העוני "נארוז" מבוסס על עיר החומה קאולון (ההרוסה כיום) שבהונג קונג.

הבאטמוביל

גרסתו של נולן לבאטמוביל היא "הלוליינית" (Tumbler), מיני-טנק או רכב שטח ענקי וכבד שכביכול נוצר עבור הצבא. נולן השתמש בתבנית החרטום של מטוס P-38 לייטנינג בשביל מנוע הסילון של הבאטמוביל. גוף הרכב נבנה מחומר פוליסטירן מבודד במשך חודשיים. החומר נוסה במהירויות גבוהות, והמודל הראשוני נכשל. לאחר מכן הורכב הרכב עם תוספת מנוע V-8 של שברולט, ציר משאית כתוספת לציר האחורי, צמיגים של רכב שטח ומערכת מתלים של מכוניות מרוץ. תהליך ההרכבה נמשך תשעה חודשים.
ארבעה מודלים של הרכב הושלמו, והורכבו עליהם 65 פאנלים של חומר סיבי פחמן. שני דגמים מתוכם היו מיוחדים - הראשון נועד לצילומי התקריב של המדפים המתכווננים, והשני לצילומי הנעת הסילון של הרכב מעל גגות העיר (בעזרת שישה מיכלי פרופאן). עקב הראות הקשה מתוך הרכב, הורכבו מצלמות בתוך תא הנהג, ונדרשו לנהגים שישה חודשים כדי להתאמן בנהיגה.

חליפת העטלף

בגרסת נולאן, החליפה של באטמן היא גם שריון גוף המסוגל לבלום כדורים. בניגוד לחליפות קודמות, חליפה זו גמישה יותר ועשויה גומי סינתטי, שמאפשרת לחימה קלה יותר באמצעותה. העיצוב הבסיסי לחליפה היה חליפה תחתונה העשויה מחומר נאופרן, שעוצבה על ידי חיבור חלקי לטקס. דגימה נלקחה ממבנה גופו של כריסטיאן בייל, ונרקחו מספר תערובות שנועדו לתת לחליפה את התחושה הקלה והגמישה.
סמל העטלף המסורתי שאמור להופיע על החזה גם שונה. מה שהיה בעבר עיגול צהוב כרקע לסמל עטלף שחור על החזה של באטמן, כיום הוא סמל עטלף שחור גדול שמתפרס על כל החזה, ללא רקע.
הגלימה השחורה והארוכה מזכירה כנפי עטלף ויכולה להפוך לדאון באמצעות השראת זרם חשמלי על ידי כפפות החליפה, מה שמאפשר לבאטמן לדאות בין גגות העיר. נולאן רצה לתת לגלימה מראה כפי שהופיע ברבות מנובלות הקומיקס, כלומר כיסוי ארוך ומתנופף. לצורתה הקשיחה של הגלימה נלקח דגם מצנח ניילון מיוחד שרגיש לזרם אלקטרוסטטי. תהליך זה היה בשימוש כוח המשטרה הלונדוני כדי לצמצם גילוי על ידי אמצעי ראיית לילה. חגורת האביזרים גם שונתה, הצבע של החגורה הפך לצהוב כהה. החגורה במקור היא רתמה שנועדה לטיפוס הרים וכוללת כננת אוטומטית שנועדה להשתלב עם רובה-חבלים. בחגורת הפטנטים שלו נושא באטמן כלי נשק רבים כגון רובה-חבלים, באטראנגים (בומרנג המעוצב כעטלף), שוריקנים, פצצות נפץ, רימוני גז ואמצעים אלקטרוניים שונים. הכפפות של באטמן עברו שיפוץ, ועליהן באטמן מלביש מגיני זרועות עם שלושה תערים חדים על כל אחד, אותם הוא "שאל" מליגת הצללים.

גז הפחד

בסרט זה מפותח גז הזיות מיוחד מפרח כחול נדיר שגודל על הרי ההימלאיה הקפואים באסיה. הגז מעורר באדם הנחשף לו את פחדיו העמוקים ביותר, מה שיכול לגרום לו לצאת מדעתו. "ליגת הצללים" של ראס-אל-גול הייתה הראשונה שהבינה זאת ובעזרתו של ד"ר ג'ונתן קריין ייצרה אותו. "ליגת הצללים" משתמשת באבקת הפרחים כמבחן מעבר לנינג'ה המתלמדת בארמון הצללים. ברוס ויין הצליח לעבור את המבחן ולהתגבר על הפחד שלו מעטלפים.
ד"ר קריין היה אחראי להובלת פס יצור ענקי של הגז כאשר הפרחים היו מועברים בצורת אבקה מאסיה לגות'אם בספינה לא רשומה והאבקה מוחבאת בתוך שקיות סמים. קריין ייצר את הגז בבית החולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום" שלו והשתמש בו על חוליו ועל אנשים אחרים. כשבאטמן נפגע מהגז, לושיוס פוקס הצליח לייצר נוגדן שמבטל את ההשפעה. גז זה אינו קיים במציאות.

אפקטים מיוחדים

נולן העדיף להשתמש בעבודת פעלולנים על פני CGI. מודלים מיניאטוריים נבנו כדי לדמות מבנים מסוימים. השימוש בתלת ממד הצטמצם לכדי תפאורות רקע כמו שמיים וצילומי חוץ של מגדל "תעשיות ויין". העטלפים היו דיגיטליים לגמרי, לאחר שהוסכם כי שימוש בעטלפים רגילים יהיה בעייתי. לצורך כך, דמותם של עטלפים מתים נסרקה למודלים תלת ממדיים. בנוסף, היה צורך בשילוב התפאורות השונות עם תנועת העטלפים.

תקציב והכנסות

הסרט נעשה בתקציב של 135 מיליון דולר. הוא יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2005, ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס למעלה מ-48.5 מיליון דולר, שנחשב להישג טוב אך לא מספיק יחסית לסרטים שוברי קופות אחרים לאותה תקופה. הסרט גם הכניס מעל 3 מיליון דולר ב-55 תיאטראות IMAX, והוא נחשב לסרט הטוב ביותר מבין הסרטים הקודמים בסדרה. בשבוע השני להקרנתו הסרט גרף מעל ל-27.5 מיליון דולר נוספים, וסכום ההכנסות הכולל עומד על 372,710,015 דולר, מה שהופך אותו לרביעי בגודלו מבין סרטי באטמן השונים (במקום הראשון "עלייתו של האביר האפל", הסרט החותם את הטרילוגיה ובמקום השני סרט ההמשך "האביר האפל", שניהם עם סכום הכנסות שעבר את מיליארד הדולרים כל אחד, ובמקום השלישי הסרט "באטמן", שהכניס מעל ל-411 מיליון דולר). הסרט ממוקם במקום השמיני ברשימת הסרטים המכניסים ביותר של שנת 2005.

ביקורות

רוב הביקורות שנכתבו על הסרט שיבחו את פועלו של כריסטופר נולאן ואת סגנון האדפטציה הזו למיתולוגיית באטמן, אולם היו כאלה שחשבו שחלק מהשחקנים לא עמדו באותם קריטריונים שהציבו אחרים.
(בסרט זה) אנו מבינים מיהו באטמן ומה מניע אותו - עובדה שהייתה חסרה בחזיונו של טים ברטון (בשני הסרטים המקוריים) לפני 16 שנה... נולאן יודע איך להעלות את רמת האדרנלין באמצעות זוויות מצלמה מעניינות, עריכה יציבה ואפקטים מיוחדים אפקטיביים.
— ג'יימס ברארדינלי, IGN
הסיפור, הפסיכולוגיה והמציאות, ולא האפקטים המיוחדים, הם אלה שעזרו לאפלה שמאחורי באטמן... ניסן והולמס לא התאימו במיוחד לגלם דמויות ארכיטיפיות ומציאותיות, בניגוד לבייל ש"הרגיש את התפקיד בעצמותיו".
— קנת' טוראן, לוס אנג'לס טיימס
נולאן ומילר הצליחו לשלב בניחותא בין הדרמה המעונה ומוטיב הנקמה עם הומור קל ומחוות קומיקס... נולאן הוציא את סרטי באטמן אל מחוץ למטווחי הצחוק ההוליוודים שלתוכם הזיכיון שקע.
— מייקל וילמינגטון, השיקגו טריביון
הסרט מחלחל סוף סוף לעומקים האפלים והבעייתיים שבאגדת באטמן... הסרט אינו מספק רק את התחלתו של באטמן במיטב מסורת סיפורי המקור בקומיקס, אלא גם חוקר את הדרך המעונה שעובר ברוס ויין מילדות ללא הורים לבגרות קיומית ללא חברים.
— רוג'ר איברט
נולאן לכד את הרוח אותה סרטים מסוג אלה אמורים להציג בימים אלו. כשעשיתי את הסרט באטמן לפני 20 שנה, היו אלה זמנים שונים בסרטי הקומיקס. לא יכולת להציג את הצד האפל שבקומיקס עדיין. בשנים האחרונות, הדבר נהיה מקובל ונולאן בהחלט נכנס יותר לשורשי הקומיקס עליהם באטמן מבוסס.
— טים ברטון

פרסים ומועמדויות

הצלם האמנותי וולי פיסטר היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הצילום הטוב ביותר. הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרס באפט"א, כמו גם שלושה פרסי סאטורן בקטגוריית סרט הפנטזיה הטוב ביותר, השחקן הראשי (כריסטיאן בייל) והתסריט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לפרס הוגו היוקרתי על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר. בטקס פרסי הקולנוע של MTV, כריסטיאן בייל זכה בפרס הגיבור הטוב ביותר. אולם, משחקה של קייטי הולמס בסרט זיכה אותה במועמדות לפרס ראזי.