google/wiki40b huggingface dataset:
יואן גריפית'

שנותיו המוקדמות

גריפית' נולד בוויילס שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. שני הוריו מורים. בילדותו עברה המשפחה לעיר קארדיף. בתיכון ניגן באבוב. לגריפית' אח בשם אלון (Alun) ואחות בשם סיוון (Siwan).

קריירה

קריירת המשחק של גריפית' החלה בנעוריו כאשר שיחק באופרת הסבון הולשית שנקראה "Pobol y Cwm". בגיל 18 החל ללמוד ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה". בתחילה התקשה לקבל תפקידים רציניים ואף פרש כמה פעמים אך בשנה האחרונה ללימודיו לוהק לתפקיד ראשי במחזה הדה גאבלר. לאחר משחקו במחזה קיבל הצעה לשחק בסדרת הטלוויזיה "פולדארק".
ב-1997 הופיע בסרט ויילד בתור המאהב של אוסקר ויילד. שנה לאחר מכן שיחק בסרט שובר הקופות "טיטניק". באותה שנה החל לשחק בתפקיד הראשי בדמותו של הוריישיו הורנבלואר, בסדרה הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן, סדרת טלוויזיה בריטית שכללה 8 סרטים אשר שודרו בין 1998 ל-2003. בשנת 2001 הופיע בקליפ לשיר "Uptown Girl" של להקת הבנים וסטלייף לצידה של קלאודיה שיפר.
גריפית' הופיע בהפקות שונות כמו "תקוות גדולות" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס, "ההגדה לבית פורסייט", "102 כלבים וגנבים" שם פגש את אשתו לעתיד ו"המלך ארתור" לצידו של קלייב אואן. בשנת 2005 שיחק את ד"ר ריד ריצ'רדס, גיבור-העל הידוע בכינוי מיסטר פנטסטיק, בסרט שובר הקופות "ארבעת המופלאים" ובסרט ההמשך שיצא ב-2007. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "לחזור בקיץ" לצידם של ג'וליה רוברטס וריאן ריינולדס. בשנת 2009 שיחק את תפקידו של טוני בלייר בסרט W. לצידו של ג'וש ברולין.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-99 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2014.
בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרת הדרמה "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.

חיים אישיים

גריפית' מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה יחד עם אשתו אליס אוונס אותה הכיר במהלך צילומי הסרט 102 כלבים וגנבים. השניים התחתנו ב-14 בספטמבר 2007 במקסיקו. שושבינו של גריפית' היה חברו הטוב והשחקן מת'יו ריס. בשנת 2009 הביאו לעולם ילדה לה קראו אלה בטסי ג'נט.
יאסברן

היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מהאזור שסביב יאסברן מקורם בעם נוודים מתקופת האבן והם מתוארכים ל-16,500 לפני הספירה. בחפירות באזור, שנועדו להתחקות אחר ממצאים שהשתייכו לציידים-לקטים מתקופת האבן התיכונה באירופה, נמצאו שרידי יישובים. בתקופה זו החלה התחממות אזורית והצמחייה עברה אבולוציה והפכה מיערות מחטניים ליערות נשירים. בתקופה זו ומאוחר יותר, וייתכן שעקב לחצי הסביבה, הפכו הנוודים ליושבי קרקע וחקלאים. הם נטעו צמחייה ובייתו בעלי חיים. יש המשערים שהם מהראשונים באירופה שעשו זאת. 
באלף השישי לפני הספירה כבר התקיימו יישובי קבע לאורך הנהר זאג'בה. באלף השלישי לפני הספירה החלו להתיישב באזור מתיישבים ששלטו באמנות יציקת הברונזה. יש עדויות להתיישבות של קלטים באזור במאות ה-4 וה-3 לפני הספירה. ביצורים מתקופת האימפריה הרומית (מהמאה הראשונה והשנייה לספירה) נמצאים באזור. האזור היה חלק מהלימס הרומי בצפון מזרח אירופה.
יישובו מחדש של המקום החל במאה ה-13, בתקופת שלטונו של המלך בלה הרביעי. לפי מחקרים בלשניים, בקרב תושבי האזור היו השפעות הודו-איראניות וטורקיות. במאה ה-15 נבנתה במקום כנסייה, ובמאה ה-16 היה האזור נתון להתקפות האימפריה העות'מאנית, שאף שלטה באזור היישוב יאסברן עד תחילת המאה ה-18. אז עבר האזור לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, שאפשרה למסדר הטבטוני לשלוט במקום. השלטון האוסטרו-הונגרי נמשך גם בעת המרד הכושל של פרנץ ראקוצי בתחילת המאה ה-18. לאחר מכן קנו תושבי האזור מהמלכה מריה תרזה זכויות יתר בתחומי המסחר והדיור.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הואץ פיתוחה התעשייתי של יאסברן, שעד אז התאפיינה בתוצרת חקלאית. עקב כך התפתחו המסחר והתעסוקה בעיר, ועלתה רמת החיים של תושבי העיר.

ספורט

בעיר משחקת קבוצת הכדורסל יאסברני KSE שמשחקת בליגת העל ההונגרית בכדורסל.

יהודים


בינואר 1941 נמנו ביאסברן 574 תושבים יהודים, רובם נאולוגים.
ב-1938 התחזקו הציונים בעיר עקב החקיקה ההונגרית האנטישמית, וגברה הפעילות הציונית. ב-1942 גויסו יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו בטרנסניסטריה ובבור. במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי רוכזו יהודי העיר וסביבתה, ביניהם גם יהודי יאסלדאן בגטו שהוקם ביאסברן. ביוני הועברו יהודי הגטו לנקודת איסוף ושילוח, משם נשלחו, עם 8,000 יהודים אחרים, למחנה ההשמדה אושוויץ.
אורי מיכאלי

אורי מיכאלי (פרסמן) (1900 – יוני 1976) היה ממייסדי התעופה האזרחית בארץ ישראל.

ביוגרפיה

מיכאלי נולד בשנת תר"ס-1900 בקמניץ-פודולסק, עיר המחוז של פלך פודוליה שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בנם של לאה לבית ולקמי ומיכאל פרסמן, פעיל ציוני. בעת לימודיו בגימנסיה בעירו היה ממנהיגי הנוער היהודי והציוני. למד מתמטיקה באוניברסיטה. בשנת תרפ"א-1921 עלה לארץ ישראל כחלוץ. עבד בקבוצות עבודה, ואחר-כך במרכז סולל בונה ובוועד הפועל של ההסתדרות בתפקיד מרכז העלית (1929–1941).
בשנת 1935 היה ממייסדי קלוב (מועדון) התעופה הארצישראלי. היה פעיל בארגונים נוספים, בהם הוועדה המייעצת של הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון ואגודת התזמורת הסימפונית בישראל.
בקיץ 1939 היה ממארגני הוועידה הציבורית הראשונה לתעופה עברית, שנערכה בדגניה א' בנשיאותו של יו"ר הוועד הלאומי יצחק בן-צבי. באותה שנה היה השליח הראשון של התעופה העברית לקונגרס הציוני ה-21 בז'נבה.
פעל עם דב הוז ואליהו גולומב בניהול חברת אווירון.
לאחר שיצחק בן יעקב נהרג בתאונת דרכים בשלהי 1940 היה מיכאלי למנהל החברה. הוא שימש בתפקיד זה עד קום המדינה, אז התמנה לראש האגף לתעופה אזרחית במשרד התחבורה, וכיהן בתפקידו עד מאי 1960. לאחר מכן היועץ לענייני תעופה של שר התחבורה ומנכ"ל המועצה הלאומית לתעופה אזרחית.
בשנת תשכ"א (1960) זכה בפרס דב הוז מטעם עיריית תל אביב.
בשנת תשל"א-1971 זכה בפרס העבודה של ההסתדרות.
התגורר בתל אביב.
היה נשוי לחנה (אניה) לבית ברונשטיין, אב לבן ובת וסב לנכדים.
אחותו יוכבד הייתה מעסקניות ארגון אמהות עובדות והוועד למען החייל ואשתו של אהרון שולוב, אנטומולוג, הוגה, מייסד ומנהל גן החיות התנ"כי בירושלים ופרופסור לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
מיכאלי נפטר ביוני 1976. נקבר בבית העלמין הדרום.
על שמו נקרא נמל התעופה חיפה.
כל אחד כפי יכולתו ולכל אחד לפי צרכיו

כל אחד כפי יכולתו ולכל אחד לפי צרכיו היא סיסמה סוציאליסטית. העיקרון מתייחס לגישה החופשית והגישה לטובין, הון ושירותים המנתקת בין תרומת היחיד, לתמורה אותה הוא מקבל. בתפיסה המרקסיסטית, הסדר שכזה יעשה אפשרי בזכות שפע הסחורות והשירותים שמערכת כלכלית קומוניסטית מפותחת תוכל לייצר. הרעיון הוא שעם התפתחות מלאה של סוציאליזם ושחרור הכוחות היצרניים, יהיה מספיק כדי לספק את צורכי כולם. משפט זה היה גם העיקרון המארגן של התנועה הקיבוצית בישראל עד תחילת מגמות ההפרטה.
על אף שלא הוא הגה אותה, ושהייתה נפוצה בתנועות הסוציאליסטיות עוד לפניו, מזוהה הסיסמה ביותר עם קארל מרקס אשר עשה בה שימוש בחיבורו משנת 1875, 'ביקורת תוכנית גותהא':
"בשלב גבוה יותר של החברה הקומוניסטית, לאחר שחרור הפרט משעבודו לחלוקת העבודה, שכתוצאה ממנו ייעלם גם הניגוד בין עבודה נפשית לפיזית; לאחר שהעבודה תהפוך לא רק אמצעי לחיים אלא תכלית החיים העיקרית; לאחר שהכוחות היצרניים יתגברו אף הם עם כל התפתחות האינדיווידואל, וכל מעיינות השפע הקואופרטיבי יפרצו ביתר שפעה - רק אז אפשר יהיה לחצות את האופק הצר של הבורגנות במלואו והחברה תחרוט על דיגלה: כל אחד כפי יכולתו, לכל אחד על פי צרכיו"!
הסיסמה שימשה גם הוגים סוציאליטים קודם לכן, כגון אוגוסט בקר בשנת 1844 ולואי בלאן בשנת 1851. יש המייחסים את מקורה הראשוני לאוטופיסט הצרפתי אטיין-גבריאל מורלי בספרו מ-1755 'קוד הטבע', בו הציע "חוקים ועקרונות יסוד שיקרעו את שורשי המידות הפוענות וכל רעות החברה":
"א. שום דבר בחברה לא יהיה שייך לאף אחד, לא כחזקה אישית ולא כטובין הוניים, פרט לדברים שלהם יש לאדם שימוש מיידי, לצרכיו, לתענוגיו או לעבודותיו היומיומיות.
ב. כל אזרח יהיה איש ציבור, המתקיים, נתמך, ומועסק באמצעות ההוצאה הציבורית.
ג. כל אזרח יתרום את תרומתו הייחודית לפעילות הקהילה בהתאם ליכולתו, לכישרונו ולגילו; על בסיס זה ייקבעו תפקידו, בהתאם לחוקי החלוקה".
יש הרואים את שורשי הסיסמה בכתבי הברית החדשה, במעשי השליחים ובאורחות חייהם הקומונלי של קהילת המאמינים המתוארת בו:
"וּקְהַל הַמַּאֲמִינִים הָיָה לָהֶם לֵב אֶחָד וְנֶפֶשׁ אַחַת וְאֵין אִישׁ מֵהֶם אוֹמֵר עַל־אֲשֶׁר בְּיָדוֹ לִי הוּא כִּי הַכֹּל הָיָה לָהֶם לְנַחֲלַת כֻּלָּם. וּבִגְבוּרָה רַבָּה יָעִידוּ הַשְּׁלִיחִים עַל־תְּקוּמַת הָאָדוֹן יֵשׁוּעַ וְחֶסֶד גָּדוֹל הָיָה עַל כֻּלָּם. כִּי לֹא־הָיָה בָהֶם חֲסַר דָּבָר כִּי כָל־בַּעֲלֵי שָׂדוֹת וּבָתִּים מָכְרוּ אֹתָם וַיָּבִיאוּ אֶת־כֶּסֶף מְחִירָם. וַיְשִׂימֻהוּ לְרַגְלֵי הַשְּׁלִיחִים וַיֻּתַּן לְכָל־אִישׁ וָאִישׁ דֵּי מַחְסֹרוֹ" (מעשי השליחים, פרק ד' פסוקים 32–35, תרגום פרנץ דליטש)
חוקרים אחרים סבורים כי שורשי הכלל במשפט הרומי ובעקרון ה-obligation in solidum ('מחויבות הדדית' או 'ערבות הדדית') על פיו 'כל אחד לוקח על עצמו אחריות על כל מי שאינו יכול לשלם את חובו, והוא אחראי מנגד עבור כולם'.
משרד החוץ וחבר העמים

היסטוריה

משרד החוץ הוקם במרץ 1782 כתוצאה מאיחוד בין המחלקה הצפונית והמחלקה הדרומית של מזכירות המדינה. שתיהן עסקו בענייני חוץ ובענייני פנים בשטח אחריותן בממלכה. האחריות לענייני החוץ עברה מידיהן למשרד החוץ, וענייני הפנים עברו למשרד הפנים, שהוקם אף הוא באותה עת. 
לאחר שבריטניה כבשה את המזרח התיכון במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוקמה במשרד "הלשכה הערבית" כחלק ממחלקת המודיעין בקהיר. תפקידה היה לתאם בין כל גופי הממשל שפעלו במזרח התיכון, בהם משרדי החוץ והמלחמה והמשרד לענייני הודו, וכן ליידע את הממשל על המדיניות הגרמנית-טורקית באזור. בין השאר, עסקה הלשכה בעידוד המרד הערבי בעזרתו של לורנס איש ערב.
בזמן המלחמה הקרה הוקמה מחלקת "חקר המידע", שעסקה בתגובת נגד לתעמולה הסובייטית ובזיהוי אישים מהמערב ששיתפו פעולה עם ברית המועצות, דוגמת גאי ברג'ס ודונלד מקלין. כחלק מהתעמולה הנגדית שיצר המשרד, סייעה המחלקה במימון אנשי תרבות מהמערב שהתנגדו לברית המועצות. הידועים שבהם הם רוברט קונקווסט וג'ורג' אורוול. המשרד מימן את תרגום והוצאת הספר "חוות החיות" של אורוול בערבית, סינית ובורמזית. לפני מותו, העביר אורוול למשרד רשימה של 38 אנשי תרבות אנגלים שזוהו על ידו כקומוניסטים.
ב-1968 אוחד המשרד עם המשרד לענייני חבר העמים, שנוצר רק שנתיים קודם לכן ממיזוג של משרד המושבות ומשרד קשרי חבר העמים הבריטי. בתקופות מסוימות בין שנות ה-70 וסוף שנות ה-90 היה המשרד אחראי על המשרד לפיתוח בינלאומי, שכיום מתנהל כמשרד עצמאי.

יחסי החוץ של מדינות בריטניה

משרד החוץ פועל בשם כל מדינות בריטניה. עם זאת, לסקוטלנד, לוויילס ולצפון אירלנד לשכות לקשרי חוץ שמואצלת להן סמכות משר החוץ. לשכות אלו פועלות רק לקשרים מול האיחוד האירופי, ארצות הברית, וסין, ובכפוף למדיניות הבריטית הכוללת.

בניין משרד החוץ

הבניין הראשי של משרד החוץ נמצא ברחוב דאונינג, שבלונדון. הוא תוכנן על ידי ג'ורג' גילברט סקוט ונבנה בשנים 1861 עד 1868. מלכתחילה נועדו לשכון בו גם המשרד לענייני הודו, משרד המושבות ומשרד הפנים. בשנים 1984-1997 עבר הבניין שיפוץ וחידוש נרחבים.
טיטי איינאו

ביוגרפיה

איינאו נולדה בכפר קטן במחוז גונדר שבאתיופיה. בשנת 2003, כאשר הייתה בת 12 עלתה יחד עם אחיה לישראל. הוריה נפטרו טרם עלייתה לישראל, אביה בשנת 1993 כשהייתה רק בת שנתיים, ואמהּ בשנת 2001 כשהייתה בת עשר. איינאו גדלה והתחנכה בנתניה, ובנעוריה למדה בתיכון בכפר הנוער הדתי ליד כפר חסידים.
בשנת 2009 התגייסה לצה"ל לחיל המשטרה הצבאית, ובהמשך יצאה לקורס קצינות אותו סיימה בהצלחה. לאחר מכן שירתה כקצינת משטרה צבאית במעברי הגבול, והשתחררה מהצבא בדרגת סגן.
באפריל 2013 הוכתרה כ"מלכת היופי של ישראל" ובכך הייתה יוצאת אתיופיה הראשונה שזכתה בתואר זה. מיד לאחר הזכייה החלה לדגמן עבור קמפיינים רבים באירופה ובישראל. בין היתר שימשה כפרזנטורית לחברות גולף ו-"Red Sin". באותה שנה במהלך כהונתה כמלכת היופי הצליחה גם להעלות את קרובי משפחתה לישראל, שעלייתם עוכבה במשך שנים רבות בשל הליכים בירוקרטיים. מסע זה תועד בכתבה נרחבת שנערכה בחברת החדשות של ערוץ 2 ובעיתון ידיעות אחרונות. בנובמבר אותה שנה ייצגה את ישראל בתחרות היופי הבינלאומית "מיס תבל".
בשנת 2015 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הישרדות", ששודרה בערוץ 2, שם הייתה לאחת המתמודדות המובילות, העפילה לגמר וסיימה במקום השני.
ב-2016 הנחתה את טקס בחירת "מלכת היופי" ששודר בערוץ 2.
בשנת 2017 השתתפה בעונה החמישית של תוכנית המציאות "גולסטאר", ששודרה  ברשת HOT.
איינאו היא רווקה. בעבר הייתה בת-זוגו של הזמר מוש בן ארי.
לארס יקובסן

קריירה

יקובסן גדל במחלקת הנוער של אודנזה בולדקלאב - קבוצת הכדורגל המקומית של אודנסה, העיר בה נולד. כישרונו של יקובסן התגלה במהירות רבה, ובא לידי ביטוי בכך שיקובסן שיחק 58 הופעות במדי נבחרות הנוער של דנמרק. יקובסן שיחק לראשונה באודנזה בולדקלאב, בעונת 1996/1997 של ליגת העל הדנית, בהיותו בן 18.
בעונה הבאה, שיחק יקובסן 15 משחקים ועשה את פריצת דרכו הגדולה בקבוצה. כמו כן, ב-2002, זכה יקובסן עם אודנזה בולדקלאב בגביע הדני. לאחר סיום עונת 2001/2002, חתם יקובסן בקבוצת הכדורגל הגרמנית, המבורג. את הופעתו הראשונה בהמבורג שיחק יקובסן ב-11 בספטמבר 2002, בהפסד 2-1 לוולפסבורג, בבונדסליגה.
בחלון העברות של חורף 2003, שב יקובסן לדנמרק כאשר חתם בקבוצה פ.צ. קופנהגן. בפ.צ. קופנהגן הפך במהירות יקובסן לשחקן הרכב. בעונת 2005/2006, שיחק יקובסן 33 משחקים. ב-2006, המאמן מורטן אולסן זימן את יקובסן לנבחרת דנמרק בכדורגל. יקובסן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי דנמרק, ב-1 במרץ 2006, במשחק ידידות נגד ישראל, בו ניצחה דנמרק 0-2.
בסיום העונה, מספר קבוצות, כולל המבורג, קבוצתו לשעבר, הביעו עניין ברכישתו של יקובסן, אך השחקן בחר להשאר בפ.צ. קופנהגן. עם תום חוזהו בקבוצה, חתם יקבוסן לשלוש עונות בנירנברג, וערך את הופעת הבכורה באוגוסט 2007, בהפסד 2-0 לקרלסרוהה.
יקובסן לא שיחק משחקים רבים בנירנברג, בשל פציעות. בסוף עונת 2007/2008, קבוצתו של יקובסן, נירנברג ירדה  לליגה השנייה בגרמניה. בעקבות ירידתה של נירנברג לליגה השנייה, ביקש יקובסן לעזוב את נירנברג. בסוף יוני 2008, שוחרר יקובסן מהקבוצה.
לקראת עונת 2008/2009, ביקש מאמן אולימפיק מרסיי, אריק גרטס להביא את יקובסן לקבוצה. עם זאת, באוגוסט 2008, חתם יקובסן לשנה באברטון. יקובסן החמיץ את רוב עונה זו בגלל פציעה בכתף. את הופעת הבכורה שלו באברטון, ערך יקובסן ב-21 במרץ 2009, במשחק ליגה נגד פורטסמות'. כמו כן, יקובסן נכנס כמחליף במחצית השנייה של גמר הגביע האנגלי 2009.
ב-29 ביוני 2009, חתם יקובסן לשנתיים בבלקברן רוברס. ב-15 באוגוסט 2009, ערך יקובסן את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-0 למנצ'סטר סיטי. בסוף עונה זו, שוחרר מהמועדון. ב-31 באוגוסט 2010, חתם יקובסן לעונה אחת במדי וסטהאם יונייטד. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-11 בספטמבר, בהפסד 3-1 לצ'לסי. בעונה זו, המאמן הישראלי, אברהם גרנט, היה מאמנו של יקובסן. בסוף עונה זו, ירד יקובסן עם וסטהאם יונייטד לליגת המשנה, הצ'מפיונשיפ.
לפני תחילת עונת 2011/2012, ב-13 בספטמבר, סיכם יקובסן לעונה אחת בסנט אטיין, אך שלושה ימים לאחר מכן, חתם יקובסן בקבוצתו לשעבר, פ.צ. קופנהגן. את הופעת הבכורה שלו בפ.צ. קופנהגן ערך יקובסן בניצחון 0-2 על אלבורג. יחד עם פ.צ. קופנהגן, זכה בעונה זו יקובסן בגביע הדני.
פנינה קז

פנינה מועד קז היא סופרת ישראלית ילידת בלגיה.

ביוגרפיה

קז היגרה לישראל בשנת 1968, לאחר נישואיה לאיש העסקים הישראלי ישראל קז אותו הכירה בניו יורק. היא זוכת "פרס סידני טיילור" (2005) לספרות ילדים מטעם אגודת הספריות היהודיות בארצות הברית עבור ספרה "זמן אמת". עלילת הספר נפרשת מנקודת מבטן של מספר דמויות וסיפורי חייהן המצטלבים בזמן פיגוע התאבדות באוטובוס, המתפוצץ בכניסה לירושלים. 
קז חיברה ספרי ילדים ונוער, שהבולטת בהם היא סדרת "ברלה", העוסקת במעלליו של חילזון שזהו שמו, ודרך סיפוריו הסדרה מספקת מראה לחיי הילדים ודרכי התמודדות עם בעיות. את הרעיון לכתיבת הסדרה קיבלה מילדיה, שנהגו לצאת בימים גשומים החוצה ולאסוף "ברלך" (חלזונות ביידיש). לעיתים שכחו אותם במכנסיהם וקז שמעה את רעש הקונכיות במכונת הכביסה, מה שגרם לה לתהות איך החלזונות מרגישים, והדבר הוביל לכתיבת הסדרה. 
קז כתבה סיפורים קצרים עבור הבי.בי.סי, מאמרים וביקורות עבור המגזין "מטרופוליטן אופרה", ושירים ותסריטים עבור הטלוויזיה החינוכית. ספרי הילדים הראשונים שפרסמה היו "Stevie´s Tricycle" (בתרגום חופשי: "תלת האופן של סטיבי") ו-"Tommy´s New Bed" (בתרגום חופשי: "המיטה החדשה של טומי") שנכתבו בשפה האנגלית.
קז זכתה בפרס ה-"International Reading Association" עבור סיפור קצר, אותו קיבלה על סיפורה "חמש מילים" (Five Words). 
נכון לשנת 2011 מתגוררת קז בהרצליה, אליה עברה מכפר שמריהו. כיום היא גרושה, אם לשלושה בנים וסבתא לנכדים.
שלמה מונק

חייו

שלמה מונק נולד בעיר גלוגאו שבממלכת פרוסיה. למד באוניברסיטאות בברלין ובבון פילולוגיה ובלשנות שמית. 
ב-1831 עבר לסורבון שבפריז, שם המשיך את מחקריו במזרחנות, ונשאר בצרפת. מונק היה מזכירו של אדולף כְּרֶמְיֶה, וליווה אותו במהלך המשפט של עלילת דמשק, ושימש כמתורגמנו הצמוד.
ב-1838 הוא מונה למקטלג כתבי היד השמיים (בין השאר – העבריים והערביים) של הספרייה הלאומית של צרפת, בפריז. הוא לימד, כפרופסור, לשונות שמיות בקולז' דה פראנס. רוב פעילותו הייתה בפריז, שם הוא שימש, בין השאר, כמורה בבית משפחת רוטשילד, והיה חבר באקדמיה הצרפתית לספרות (Académie des Inscriptions et Belles-Lettres).
ב-1846 הוכיח מונק, על ידי השוואת מקורות, שנתקל בהם בספרייה הלאומית של צרפת, כי הספר Fons Vitae של "אביסברון" (Avicebron) או "אבנסברול" (Avencebrol), מי שנתפס במשך מאות עד אז כפילוסוף סכולסטי נוצרי, היה למעשה החיבור "מקור חיים" של המשורר הגדול מתור הזהב, המלומד היהודי שלמה אבן גבירול. 
מונק תרגם את "מורה נבוכים" של הרמב"ם מערבית לצרפתית והוסיף לכך פירושים והערות.  
שלמה מונק נתעוור בסוף ימיו, אך המשיך לעבוד וביאר את הכתובת של אשמנעזר מלך צידון.
הלהיטים הגדולים של האירוויזיון

ארגון התחרות

ב-22 באוקטובר 2014, דווח כי איגוד השידור האירופי (EBU) סיכם עם רשות השידור הבריטית, BBC, שיפיקו תוכנית מיוחדת לכבוד יום השנה השישים של תחרות האירוויזיון, בדומה לתוכנית "שיר היובל באירוויזיון" שהופקה לפני כעשור לכבוד יום השנה החמישים של תחרות האירוויזיון, בשנת 2005.

המופע

האירוע הוקלט בשידור חי ב-31 במרץ 2015, באולם "האמרסמית' אפולו", לונדון, בריטניה; הקלטת האירוע בשידור חי אפשרה לכל רשות שידור המעוניינת לשדר את האירוע במדינתה לשדר את האירוע במועד הנוח והמתאים לזמני שידורה. חמישה עשר אמנים המייצגים שלוש עשרה מדינות עם כמה מהלהיטים הגדולים ביותר בתולדות תחרות האירוויזיון, לקחו חלק באירוע הנצחת יום השנה השישים של תחרות הזמר האירופאית האירוויזיון מטעם איגוד השידור האירופי (EBU).
תרמוס

תֶּרְמוֹס (בעברית שְׁמַרחוֹם) הוא מכל המיועד לשמור על טמפרטורת הנוזל שבתוכו לאורך זמן ללא צורך בהשקעת אנרגיה.

מבנה

התרמוס בנוי ממכל זכוכית בעל מעטפת כפולה. בין הדפנות של המעטפת יש ואקום. הוואקום מונע העברת החום בין סביבת הבקבוק לתוכו על ידי מניעת תהליכי הולכה והסעת חום. מכל הזכוכית מותקן בתוך מכל מתכת או פלסטיק חיצוני להגנה על מכל הזכוכית, ופתחו סגור בפקק. בדרך כלל על הפקק נוסף פקק מתברג בצורת כוס המשמשת לשתייה.
קיימים שימושים נוספים למבנה התרמוס, במדע ובמכונות כגון NMR ו-MRI.
צורה קצת שונה של שמרחום היא כלי הנקרא מטמן, כיסוי לקנקן תה עשוי בד או צמר, שנועד לשמור על חום בתוך הקנקן למשך זמן רב

היסטוריה

התרמוס הומצא בשנת 1892 על ידי הפיזיקאי והכימאי סר ג'יימס דיואר  . התרמוסים הראשונים לשימוש מסחרי יוצרו בשנת 1904 על ידי חברת תרמוס  הגרמנית. דיואר ניסה לרשום פטנט על המצאתו, אך נכשל בעקבות מאבק משפטי עם חברה זו.
שדמות דבורה

היסטוריה והווה

המושב נוסד בערב שבועות, ה' סיון ה'תרצ"ט (23 במאי 1939) על אדמות שקנתה פיק"א בשנות העשרים מהכפר הערבי שג'רה (שערה). תושבי שערה עזבו את היישוב לאחר שאדמותיהם נרכשו על ידי פיק"א. הוא נוסד כמושב בהתיישבות חומה ומגדל על ידי ארגון "עומר", שנוסד שבועיים קודם לכן על ידי חלק מחברי המושב השיתופי מולדת, עיקרם עולים מגרמניה, ששאפו לחיות במושב עובדים ולא הסכימו לבחירה של שאר אנשי "מולדת" להיות מושב שיתופי. תחילה נקרא היישוב בשם "עומר" כשם הגרעין שהקימו, אולם בהמשך שונה שם היישוב ל"שדמות דבורה" על שם דורותי (דבורה) דה רוטשילד אשת ארמנד ג'יימס דה רוטשילד שכיהן כנשיא פיק"א (לאחר שמונה לתפקיד זה ב-1924 על ידי אביו הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד), שמכספו נקנתה אדמת המושב, וגם כשם דבורה הנביאה, שבאזור זה כינסה את שבטי ישראל למלחמה בכנענים. 
לאחר שנה מהעלייה על הקרקע קיבלו המתיישבים הודעה ששנת החכירה הסתיימה ועל כן לא קיבלו המתיישבים סיוע מפיק"א או מהמוסדות הלאומיים. החכירה הזמנית חודשה משנה לשנה, ובשנה החמישית אושר המושב על ידי פיק"א. באוגוסט 1941 היו במושב כ-50 נפש, כולל חמישה ילדים. 
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוחל בבניין 40 בתים במקום על ידי פיק"א, על פי תוכנית שהכין האדריכל והאמן מאיר בן אורי. לצורך כך החומה פורקה ושמשה כחומר לבניין. הבתים נחנכו בסוף מאי 1946. המושב חולק ל-50 נחלות של 100 דונם, 40 הוקצו למתיישבים ועוד עשרה חיכו לחיילים משוחררים. 
בחודש טבת ה'תשי"ד מנה המושב 250 נפש ושטח אדמתו היה 7,000 דונם אדמת מזרע, מהם 4,000 של פיק"א ו-3,000 של קק"ל.
במהלך שנות השבעים הופשרו קרקעות לבנייה במסגרת הרחבת המושב בחלקו הדרומי של המושב ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב כמו גם לתושבים חדשים. 
במהלך שנות השמונים הורע מצבו של המושב, כתוצאה מהצטברות חובות כספיים והאגודה המיישבת הושמה תחת כינוס נכסים. מסוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 תחת כינוס הנכסים הופשרו קרקעות לבנייה במסגרת הרחבת המושב בחלקו המזרחי ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב ולתושבים חדשים על מנת לכסות את חובות המושב.
תושבי היישוב מתפרנסים מחקלאות, חדרי אירוח, גלריית אמנות, מפעל לשלטי עץ, אתר תיירות וטיולי שטח, משרד לגרפיקה ממוחשבת, חוות סוסים, אתרי מבקרים בנושא משי, ייצור חלב ומרכז המבקרים דבורת התבור העורך סיורים בנושא דבורה והדבש.
ביישוב פעוטונים, גנים, בריכת שחיה, מועדוני נוער, מגרש ספורט, גני שעשועים, צרכניה.
סרייגש

גאוגרפיה

סרייגש נמצאת במרחק של כ-92 קילומטרים משימקנט, בירת המחוז, ובמרחק של כ-1,072 קילומטרים מאסטנה, בירת קזחסטן. בנוסף, העיירה ממוקמת ליד הנהר קלס .

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (31 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 589 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (118 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (3 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכביש A2.
ג'ונדאללה

ג'ונדאללה (בערבית: جندالله, המשמעות: "חיילי האל", מוכר גם בשם: תנועת ההתנגדות של העם האיראני) הוא ארגון טרור בלוצ'י-סוני הפועל במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן באיראן, וכן באזור הפקיסטני של בלוצ'יסטן, בסמוך לגבול עם איראן. ארגון ג'ונדאללה הוקם בשנת 2002 במטרה להגן על המיעוט הבלוצ'י, שהוא סוני, מפני האפליה באיראן, בעיקר במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן. הממשלה, מצדה, טוענת כי הארגון עומד מאחורי פיגועים רבים בשנים האחרונות, מאשימה את הארגון בקשר לאל-קאעדה, ומאשימה את פקיסטן, בריטניה וארצות הברית בתמיכה בארגון, בניסיון לערער את יציבות המדינה.

פעילות הארגון

החבל הבלוצ'י מתפרס על פני חלקן הדרומי של איראן, פקיסטן ואפגניסטן, וכל האזורים הללו שואפים לחירות, לאחדות ולהקמת מדינה בלוצ'ית עצמאית. באפגניסטן ובפקיסטן הם זוכים לאוטונומיה, בעיקר בשל העובדה ששתי מדינות אלה אינן מתפקדות, בעוד שאירן מדכאת את הבלוצ'ים.
הארגון כולל כמה מאות לוחמי גרילה המבצעים תקיפות מעבר לגבול לתוך איראן נגד כוחות צבא איראניים ואנשי מודיעין. הוא מצויד ברובי סער, רימונים ומספר תותחי נ"מ. לטענת אנשי הארגון, הם הרגו עד כה יותר מ-400 חיילים איראנים במבצעי גרילה. למרות שלארגון יש רק כמה מאות לוחמים מאומנים, הארגון טוען כי בעזרת המערב יש בכוחו לנצח את צבא איראן. ארצות הברית שמרה על קשר קרוב עם הארגון עד 2001, אז ניתקה את הקשר בתמורה להבטחה איראנית להחזיר הביתה איש צוות אוויר אמריקני שנאלץ לנחות בשטחה במהלך התקיפות באפגניסטן. דרך פעולה נוספת של הארגון היא התנקשות במנהיגים איראנים. 
ב-10 באוגוסט 2008 עצרו שלטונות איראן את איש הדת הסוני הבכיר, אחמד נארואי. המעצר נועד ללחוץ על ארגון ג'ונדאללה לשחרר את חיילי משמרות המהפכה ששבה. נארואי ואנשי דת סונים נוספים סירבו לדרישת שלטונות איראן להוציא פסק הלכה הקורא לג'ונדאללה וליתר הקבוצות הסוניות החמושות להניח את נשקם, לשחרר את השבויים האיראנים ולחדול מפעילותם נגד המשטר.
ב-23 בפברואר 2010, הרשויות באיראן עצרו את מנהיג הארגון עבד אל-מלכ ריג'י. הוא נעצר במהלך טיסה מדובאי לקירגיסטן. ריג'י קיבל סיוע מארצות הברית, ושהה בבסיס צבאי אמריקאי יממה לפני שנתפס, שם זייפו לו דרכון אפגני. לאחר מעצרו של ריגי מינה הארגון מנהיג חדש, אל-חאג' מוחמד דחיר בלוח, שהבטיח כי "הג'יהאד נגד הכובש האיראני יימשך".
במאי 2010 הוצא להורג אחיו של מנהיג הארגון, עבד אל-חמיד, שהיה פעיל בג'ונדאללה. הוא נעצר בפקיסטן ב-2008 והוסגר לאיראן.
ב-20 ביוני 2010, ריגי הורשע ב-79 סעיפים של פשעים שונים, ביניהם רצח, חטיפה, פיצוץ מטענים במקומות ציבוריים, שוד ועוד רבים אחרים. כיאה למשפט האיראני המזורז, ריגי הופיע בפעם הראשונה בבית המשפט לפני שלושה שבועות, כאשר התובעים האיראנים דרשו לגזור עליו את עונש המוות. ריגי הודה בכל המיוחס לו, טען כי הוא מקושר למוסד הישראלי ולסי-אי-איי האמריקני וביקש מהשלטונות שיחוסו עליו. ראש הרשות השופטת, אייתוללה סאדק לריג'אני, סירב לחון אותו ודן אותו למוות.
בתחילת אוקטובר 2010 חטף הארגון את אחד מבכירי תוכנית הגרעין האיראנית, אמיר חוסיין שיראני, יליד 1971. בתמורה דורש הארגון את שחרורם של 200 מפעילי הארגון, היושבים בבתי הכלא באיראן. לטענת דובר הארגון, הבכיר האיראני פירט בהודאתו בחקירה שמות של חברות איראניות המעורבות בתוכנית הגרעין. כמו כן הוא מסר שמות ופרטים של אתרי גרעין איראניים עליהם לא נודע בעבר. אם איראן לא תיענה לדרישת הארגון מאיים הדובר, הארגון יפרסם את הודאתו של הבכיר האיראני - כך שכל העולם ידע את האמת על תוכנית הגרעין האיראנית.
באוקטובר 2010 האו"ם דן באפשרות להכליל את הארגון ברשימת הטרור של ארגון האו"ם, בגלל קשריו של הארגון עם אל-קאעדה והטליבן.