אביעד קליינברג

חייו ופועלו האקדמי

נולד וגדל בבאר שבע. קיבל דוקטורט בשנת 1989 מאוניברסיטת טורונטו, שעניינו לימודי ימי הביניים. נושא עבודת הדוקטור: "קדושים חיים ומוניטין של קדושה בימי הביניים". גם בהמשך הרבה לחקור את תחום סיפורי הקדושים, ולאורך השנים פרסם מאמרים רבים בנושא.
בשנת 1994 התמנה למרצה בכיר בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, התמנה לפרופסור חבר בשנת 2004 והתמנה לפרופסור מן המניין בשנת 2008. בשנים 2000 - 2004 כיהן כראש החוג ללימודים כלליים ובינתחומיים והחל משנת 2001 עומד בראש ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב. מדצמבר 2015 ראש בית הספר להיסטוריה על שם צבי יעבץ.
תחום מחקרו של קליינברג הוא הנצרות מראשיתה ועד לעת החדשה. הוא תרגם את הספר "וידויים" של אוגוסטינוס הקדוש, שנחשב לאוטוביוגרפיה הראשונה בתולדות המערב והוא בעל השפעה רבה על הספרות, הפילוסופיה והתאולוגיה הנוצרית.
הוא מפרסם בלוג בשם "שוֹק המציאוּת".
לקליינברג שלושה ילדים.

Prophets in Their Own Country

בשנת 1992 יצא ספרו "Prophets in Their Own Country: Living Saints and the Making of Sainthood in the Later Middle Ages" (כלומר "נביאים בעירם: קדושים חיים ומעמד הקדוש בימי הביניים המאוחרים"). הספר עוסק בסיפורה של תופעת הקדושה הנוצרית בחיי היומיום של אנשי ימי הביניים המאוחרים. קליינברג מתמקד במפגש בין קדושים חיים לבין קהילות מאמיניהם. הוא מתאר תהליך שבמהלכו מכירה הקהילה באחד מחבריה כקדוש ומנתח את הדינמיקה ההופכת אדם אחד לקדוש בעוד שמשנהו אינו נהיה כזה. חשיבותו של הקדוש במקרים רבים הוא בהעניקו משמעות לאירועים סתומים והוא נוסך אופטימיות בחברה קשת היום החיה בעולם האכזר של התקופה. זהו מחקר סוציולוגי, אנתרופולוגי והיסטורי של התופעה.
מעמדו של הקדוש נתון כל העת לביקורת מצד עדת מאמיניו. הספר אף דן ביחסים בין הקדושה הכנסייתית הקאנונית לבין זו שצמחה במסגרת הקהילה וקובע כי במקרים רבים הקהילה וקדושיה, ולא ההיררכיה הכנסייתית, העניקו את התוכן להופעה. קליינברג מספר את סיפורם של ארבעה קדושים: דוסלין מדין, כריסטינה משטומלן, לוקארדיס מוויימאר עלית ופרנציסקוס מאסיזי. בסיום הספר מתאר קליינברג את תופעת הניסים וחשיבותה בבניית הקריירה של הקדושים וכן את התפתחות מערכת היחסים בינו לבין הקהילה בה הוא חי. הספר דן בהיווצרות אגדות על קדושים נוצריים בקרב הקהילה הכפרית, לפני שהכנסייה ניכסה אותם לעצמה והכירה בהם.

רגל החזיר של האח ג'ינפרו

בספר זה מתאר קליינברג את הנתיב דרכו מתעלת הכנסייה הנוצרית את סיפור הקדושים לטובתה, תוך שהיא מחליטה מי ראוי להערצה ומי לא. הכנסייה הנוצרית עיבדה את סיפורי הקדושים העממיים באופן שיתאימו לאמונה הנוצרית המקובלת וכך הרחיבה את השפעתה וחיזקה את מעמדה בקרב עדת המאמינים. הכנסייה אף חיברה ביוגרפיות לקדושים שהיו בחזקת אלמונים, על מנת להופכם לסיפורים נורמטיביים.
באמצעות סיפור חיי הקדוש, מעשיו הטובים ומידותיו התרומיות, יצרה הכנסייה תעמולה להעברת מסריה לקהל המאמינים הנוצרי.
הספר מתאר את פולחן הקדושים מן המאה הרביעית ועד למאה השלוש עשרה לספירה, ואת התפתחותו לאורך השנים. הוא מנסה לחשוף את עולם הדעות והאמונות של המאמין הפשוט בתקופת ימי הביניים לפי ספורי הקדושה הנוצריים. קליינברג כותב בין השאר על פרנציסקוס הקדוש והופעת פצעיו של ישו על גופו, על המרטירית הצעירה פרפטואה שהכתיבה יומן בכלא, על ניקולאוס הקדוש שהיה לסנטה קלאוס, על יוליאנוס, קדוש שרצח את הוריו, על שמעון איש העמוד, שבילה שנים רבות על עמוד ועל האח ג'ינפרו, פרנציסקני שוטה (או משתטה) מן המאה ה-13 שעל שמו קרוי הספר. הוא מתאר את עולמם של הקדושים כפי שהוא משתקף בקובץ פופולרי מן המאה ה-13, "הגדת הזהב” של יקובוס מוארזה, שהיה הספר הנקרא ביותר בימי הביניים, למעט כתבי הקודש. בספר נפרש מגוון רחב של אגדות קדושים, רובם מן העבר המיתולוגי של הנצרות, עת הייתה דת נרדפת באימפריה הרומית. האגדות מסופרות באופן ציורי ומלהיב על מנת לספק חומר חינוכי לדרשן כדי להעביר את מסריו.