google/wiki40b huggingface dataset:
אצטדיון דלה רומא

היסטוריה

המיקום המתוכנן לאצטדיון הוא לאורך נהר הטיבר בכביש המחבר את העיר רומא לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו בשטח בו ממוקמות מסילות הרכבת הטור די ואלה. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי דן מייס שתכנן אותו בהשראת הקולוסאום וחברת הקבלן NEEP Roma Holding, תהייה ממונה על בניית האצטדיון.
ב-2 בפברואר 2017 דחו ראש מחוז לאציו וראש עיריית רומא את ההצעה לבניית האצטדיון, אך לאחר בדיקה מעמיקה בנושא, ב-24 בפברואר חזרו בהם מהחלטתם ואישרו את התוכנית.
על פי ההצהרות, בניית האצטדיון תושלם בשנת 2020.
M39

היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-24 באוקטובר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה כשהוא מתואר כצביר של כוכבים ללא ערפילית. עוד לפניו בשנת 1750 ציין האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל את קיומו של צביר כוכבים בקבוצת ברבור, אך לא ברור אם מדובר באותו הצביר. בשל בהירותו הגבוהה יחסית, יש סבירות גבוהה שהצביר אכן נצפה על ידי לה ז'נטיל וייתכן שעוד לפניו. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט בקבוצת ברבור וייתכן שהוא למעשה הבחין בצביר.
לצביר דרגת בהירות 4.6 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכתריסר מכוכבי הצביר, שהבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 6.8. מיקומו של הצביר הוא כ-2.65 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב π² בברבור וכ-2.75 מעלות מצפון לכוכב ρ בברבור. לאיתורו של הצביר ניתן להשתמש גם בדנב שנמצא כ-9 מעלות בכיוון מערב-דרום-מערב מהצביר. במרחק של כ-3.75 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M39 נמצאת ערפילית הגולם (IC 5146) שניתנת לצפייה גם כן באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים.

מאפייני הצביר

קוטרו של M39 הוא כ-7.5 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-825 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-32 דקות קשת - יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל לפחות 30 כוכבים, כמעט כולם בסדרה הראשית ורובם מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-300-230 מיליוני שנים. כוכביו המפותחים ביותר נמצאים לקראת סוף שלב ההיתוך של מימן להליום בליבתם ולקראת תחילת תהליך הפיכתם לענקים.
צ'ארלס וילסון, ברון מוראן הראשון

ביוגרפיה

מוראן נולד ביורקשייר. אביו היה רופא. הוא עצמו למד רפואה בבית הספר לרפואה של בית החולים סנט מרי (כיום בית הספר לרפואה של אימפריאל קולג') וסיים את לימודיו שם ב-1908. במלחמת העולם הראשונה התגייס לחיל הרפואה, שירת בצרפת והגיע לדרגת רב-סרן. בשל שירותו בקרב על הסום עוטר בעיטור הצלב הצבאי ובעיטור צבאי איטלקי וכן צוין לשבח פעמיים. בשלהי המלחמה ניהל מחקר בנושא ההשפעות של גז חרדל. בעקבות ניסיונו המלחמתי חקר את השפעתם של תנאי מלחמה על חוסנם הנפשי של חיילים, נשא בשנות השלושים שורה של הרצאות בנושא וב-1945 פרסם את ספרו "האנטומיה של האומץ" (The Anatomy of Courage).
מוראן שימש כדיקן בית הספר לרפואה בבית החולים סנט מרי משנת 1920 ועד 1945 ופיקח על בנייתו מחדש. במקביל ניהל מרפאה פרטית בלונדון. ב-1938 ישב בראש ועדה שהקים משרד הפנים לשם הכנת תוכנית אשפוז בבתי החולים בלונדון לקראת המלחמה שהייתה צפויה באירופה. בשל השם שעשה לעצמו כחוקר רפואי נבחר ב-1941 לנשיא הקולג' המלכותי לרופאים. הוא שב ונבחר לתפקיד מדי שנה עד 1950, ואז פרש מכהונתו.
ב-1938 העניק המלך למוראן תואר אבירות, וב-1943 היה לברון מוראן ממנטון שבוילטשייר והצטרף לבית הלורדים. בשנים שלאחר מכן היה מעורב מאד בדיונים אודות הקמת ופעולת שירות הבריאות הלאומי של בריטניה ורפורמות נוספות בענף הרפואה. הוא הפגין מיומנות רבה במגעים בין האגודה הרפואית הבריטית לבין משרד הבריאות, וזו הקנתה לו את הכינוי "צ'רלי חולץ פקקים" (Corkscrew Charlie). ב-1950 דחה הצעה להתמנות לאביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית.
ב-1919 נשא מוראן לאשה את דורותי דפטון (Dorothy Dufton), פיזיולוגית שמונתה לחברת מסדר האימפריה הבריטית על שירותיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. נולדו להם שני בנים. 
לורד מוראן מת ב-1977 בגיל 94 בכפר ניוטון ואלאנס שבהמפשייר ושם גם נקבר. בנו הבכור ג'ון, דיפלומט שכיהן כשגריר בריטניה בהונגריה, בפורטוגל ובקנדה, ירש את תוארו.
בשנת 1992 התפרסם בבריטניה ספר אודות מוראן - Churchill's Doctor: A Biography of Lord Moran.

רופאו של צ'רצ'יל

במאי 1940 החל וילסון לשמש כרופאו האישי של ראש הממשלה החדש וינסטון צ'רצ'יל. הוא ליווה אותו במסעותיו המרובים במהלך המלחמה והזמין רופאים מומחים לייעץ לו לפי הצורך. הוא ראה את צ'רצ'יל כאנגלי הגדול ביותר אחרי ויליאם פיט האב. למרות שהליווי לצ'רצ'יל הכביד על עיסוקיו האחרים החשיב מוראן את הליווי כמילוי של חובה מלחמתית. מוראן היה רופאו של צ'רצ'יל עד למותו ב-1965.
שנה ורבע לאחר מות צ'רצ'יל פרסם מוראן את ספרו "המאבק לשרוד" (The Struggle for Survival) ובו תיאור מפורט של בריאותו של צ'רצ'יל במהלך המלחמה ואחריה. הספר עורר מחלוקת רבה וטענות כי בפרסומו הפר מוראן את החיסיון הרפואי בינו לבין צ'רצ'יל. מוראן טען שהוא חיבר את הספר בידיעתו של צ'רצ'יל. 
ספרו של מוראן תיאר בין השאר את "הכלב השחור" - הכינוי שנתן צ'רצ'יל להתקפי הדיכאון שמהם סבל במהלך שנים רבות, בעקבות מפלות צבאיות ומשברים אחרים. הספר הכיל גם תיאורים ורשמים משיחותיו האינטימיות של מוראן עם צ'רצ'יל, לרבות אמירות שמוראן שמע מפי צ'רצ'יל, למשל הצעתו מ-1946 שארצות הברית תתקוף את מוסקבה בנשק גרעיני לפני שברית המועצות תספיק להתחמש בנשק שכזה (צ'רצ'יל העלה את ההצעה בפני נשיא ארצות הברית טרומן, ללא הצלחה).
יעקב בנאי

ביוגרפיה

בנאי נולד למאיר אליהו ומלכה לבית שבתאי וגדל בשכונת מחנה יהודה בירושלים, בסביבות השוק.
החל להופיע במסגרת בית הספר הדרמטי של האוניברסיטה העברית. היה ראשון האחים שהלך ללמוד משחק.
בשנת 1942 הצטרף לתיאטרון "המטאטא".
במלחמת העצמאות היה חבר בצוות בידור עם שמואל עצמון בזמן המצור על העיר.
בשנת 1950 נשא את מרים לאישה, והופיע בהצגות בתיאטרון, בעיקר ב"זירה" ואצל גיורא גודיק.
בסביבות שנת 1957 עבר עם משפחתו לגבעתיים, שבה התגורר עד לפטירתו.
בתחילת שנות ה-60 הופיע יחד עם אלברט כהן, זוהר אוריין וליה דוליצקיה במסגרת "להקת זרקור". הלהקה העלתה מופעי בידור שכללו גם קטעי זימרה, המפורסם שבהם "סבא ליאון".
כמו כן שיחק בסרטים רבים, בהם: "סאלח שבתי" ושמונה בעקבות אחד (1964), "מרגו שלי" (1969), "השוטר אזולאי" (1971), "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), "חכם גמליאל" (1973), "חגיגה בסנוקר" (1975), "רק היום" (1976), "אדון לאון" (1982) ו"אבא גנוב 2" (1989).
ב-1991 השתתף בסרט "לא בלי בתי" עם סאלי פילד ובו גילם תפקיד קצרצר של איש דת שיעי.
ב-1989 הוציא עם בנו אהוד אלבום בשם "תחת שיח היסמין", ובו סיפר אגדות עם פרסיות על רקע נגינתו ושירתו של הבן.
בשנת 1973 התאלמן מאשתו מרים, אימם של בניו, אלי ואהוד.
לאחר מכן ניהל במשך ארבע שנים מערכת יחסים עם אישה הצעירה ממנו בכארבעים שנה, ושמר עימה על קשר עד ליום מותו. 
יעקב בנאי נפטר מהתקף לב בביתו שבגבעתיים, והותיר אחריו שני בנים (ביניהם את הזמר והיוצר אהוד בנאי) ושלוש נכדות.
איתיחאד חלב

היסטוריה

המועדון נוסד ב-20 בינואר 1949 תחת השם מועדון חלב אל-אהלי, על ידי מיזוג בין שלוש קבוצות כדורגל בחלב: ג'אנה (כנף), אוסוד אל-שחבה (אריות שחבה) ואל-נג'מה (כוכב), לפני שהמועדון הוכר באופן רשמי על ידי משרד הפנים, שהיה אמון על רישוי מועדונים, ב-24 בספטמבר 1953. בשנת 1972, שם המועדון שונה לאל-איתיאחד חלב בהחלטת הממשלה הסורית.
לפני הקמת ליגת כדורגל רשמית בסוריה, המועדון התחרה במגוון תחרויות אזוריות במחוז חלב כמו בליגה האזורית של חלב ובטורניר מגן העירייה (درع بلدية حلب).
המועדון השתתף לראשונה בליגה הסורית בעונת 1966/67, בעונה שגם זכתה באליפות. מאז, הקבוצה מעולם לא ירדה ליגה.

מתקני אימונים

בסיס האימונים של הקבוצה ממוקם באזור שכונה אל-שהאבה במחוז חאלב. במתחם אצטדיון בעל קיבולת של 10,000 צופים, סמוך לו מתחם כושר מקורה. ישנם גם שני מגרשי כדורסל, בריכת שחייה חיצונית, מסעדה, חדרי ישיבות ומשרדים.
שליט המימדים

משחקיות

כאמור, המשחק פותח עם חשיבה להפצה עולמית וכולו מתנהל ומדובר בשפה האנגלית, אך ישנה אפשרות להעלות כיתוביות בעברית לכל אורך המשחק בתפריט ה"אפשרויות" במשחק. 
המשחק דורש מהשחקן מחשבה בפתירת חידות ואיסוף חפצים ומתנהל כולו עם העכבר.
המשחק משתמש במספר אלמנטים המצויים שז'אנר ההרפתקאה כמו ממשק הצבע והקלק, סרטונים המשמשים כמעבר בין חלקי המשחק ותיק לאיסוף חפצים שחיונים להמשך המשחק.

עלילה

המשחק נפתח עם סרטון הפתיחה שבו מוצגות הדמויות ועלילת המשחק.

עלילת המשחק נפתחת עם ישיבת חברי מועצת המימדים, כשבראשה סבו של דמות הראשית במשחק, שמודאגים מהשמדת היקום.
מאחר שאינם יכולים לעצור את זה מבטיהם מופנים אל גיבור המשחק (שעדיין לא יודע כלום ממה שמתרחש), בתקווה שהוא יציל את היקום.
באותו זמן על כדור הארץ, ילד (הדמות הראשית) בא לבקר את סבתו בביתה במטרה לעזור לה בעבודות הבית. אך הוא מוצא את הבית ריק. עד שסבתו תחזור מחליט לעלות לעליית הגג ולמצוא חפצים מעניינים ולהיזכר בסיפורי סבתו.
 
לאחר שהוא מוצא מספר חפצים נזכר הילד כי היה ארון בעליית הגג שסבתו תמיד הייתה מזהירה אותו לא לפתוח. וכמו כל ילד סקרנותו עולה והוא מחליט לפתוח את הארון.
כאשר פותח את הארון מתגלה לעיניו מכשיר מוזר. אחוז תדהמה מדליק את המכשיר וזה מציג אותו בפניו. המכשיר הוא לא אחר ממכשיר שמעביר את מי שאוחז בו בין מימדים שונים.
באותו זמן צופה מועצת המימדים בנעשה, וללא ספק מרוצה מכך שהילד גילה את המכשיר.
לאחר שהמכשיר מציג עצמו (הוא מדבר) בפני הילד ומספר שאלות ששואל הילד, מספר לו המכשיר את הסיפור על הקרב בין מכשף הצפון לקוסם מרלין. לאחר קרב שנערך שישה ימים ובו הקוסמים השתמשו בכל קסמיהם מצליח מכשף הצפון להפעיל כישוף על הקוסם מרלין וכולא אותו במימד שיצר במיוחד עבורו ואת מטהו מחלק לחמישה חלקים ומחביא כל חלק במימד אחר. מי שימצא את כל חמשת החלקים וירכיב את מטהו של הקוסם מרלין מחדש יוכל לשחררו מהמימד שבו כלוא.
כשהילד שואל "ואיך כל זה קשור אליי?" עונה לו המכשיר כי הוא זה שנבחר לבצע את המשימה ובקרוב אם לא תתבצע המשימה יתפוצץ היקום כולו כולל הכוכב עליו הוא חי (כדור הארץ), דבר זה ישפיע על יקומים מקבילים ליקום הזה וההשלכות יהיו נוראיות.
מנקודה זו מתחיל המשחק שהוא בעל הומור שנון וחידות רבות להשלמת המשימה.
מטרת השחקן למצוא את כל חמשת החלקים ממטהו של מרלין הקוסם, לחברם ולשחרר את מרלין מהמימד שבו כלוא, ובעזרת המכשיר שמעביר אותו בין המימדים.

פסקול

פסקול המשחק הוא מקורי ונוצר על ידי אביב קורדיץ.
עקום המומנטים

במתמטיקה, עקום המומנטים הוא עקום אלגברי במרחב האוקלידי ה-n-ממדי המוגדר כאוסף הנקודות מהצורה  לכל  ממשי. למשל, במישור, עקום המומנטים הוא פרבולה.
כל על-מישור במרחב חותך את עקום המומנטים בלכל היותר n נקודות (למשל ישר במישור חותך פרבולה בשתי נקודות לכל היותר). תכונה זו שימושית במיוחד בגאומטריה דיסקרטית ובקומבינטוריקה טופולוגית. בענפים אלו משתמשים בעקום המומנטים כדי לקודד מידע גאומטרי-טופולוגי (חיתוך בין גופים מרחביים) ולתרגמו למידע קומבינטורי (מספר נקודות החיתוך).

תכונות

על-מישור במרחב ה-n-ממדי מוגדר כקבוצה מהצורה , כאשר  וקטור כיוון ו-d סקלר קבועים. אם  מספר ממשי כך שעקום המומנטים בנקודה t חותך את העל-מישור  אז מתקיים: . זוהי משוואה פולינומית ממעלה n ולכן יש לה לכל היותר n פתרונות שונים. מכאן שעקום המומנטים חותך כל על-מישור בלכל היותר n נקודות.
אם החיתוך בין על-מישור לעקום המומנטים מכיל בדיוק n נקודות, אזי הפולינום המתאים ספרבילי (הנגזרת בחיתוך אינה מתאפסת) ועקום המומנטים חוצה בכל נקודת לצד השני של העל-מישור.
עקום המומנטים נותן חסם על מספר החלקים שאפשר לחלק גוף n-ממדי עם n על-מישורים. n על-מישורים חותכים את עקום המומנטים בלכל היותר  נקודות, ולכן מחלקים אותו ללכל היותר  חלקים. בעיה ידועה שואלת האם ניתן לחלק כל גוף עם מסה (שלא בהכרח מפוזרת באופן אחיד בתוכו) במרחב ה-n-ממדי ל- חלקים שווים במסתם באמצעות n על-מישורים. בישר ניתן לעשות זאת באמצעות משפט ערך הביניים. במישור ניתן באמצעות משפט הסנדוויץ'. ידוע שהדבר אפשרי במרחב התלת-ממדי והשאלה האם זה אפשרי במרחב הארבע ממדי עודנה פתוחה. לכל  הדבר לא אפשרי, כי  ולכן כלל לא ניתן לחלק את עקום המומנטים למספיק חלקים.
לאשה שבדאטואשווילי

קריירה

באפריל 2012, לאשה זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית עד 66 ק"ג כאשר ניצח את דויד לארוס הצרפתי. ב-29 ביולי 2012, הוא זכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון 2012 לאחר שניצח בגמר את ניקלוס אונגווארי ההונגרי והפך בגיל 20 לאלוף אולימפי. באליפות אירופה 2013, זכה לאשה במדליית הזהב לאחר שניצח יריב מרוסיה בגמר.
בשנת 2014, עבר שבדאטואשווילי לקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וזכה באותה שנה בשתי מדליות כסף בגראנד פרי טביליסי וגראנד פרי בודפשט. בשנת 2015 הוא זכה בגראנד פרי זאגרב ובשתי מדליות ארד בגראנד פרי טביליסי וגראנד סלאם אבו דאבי. בשנת 2016 זכה בגראנד פרי אלמטי ובשתי מדליות ארד בגראנד פרי דיסלדורף וגראנד פרי טביליסי. באליפות אירופה באותה שנה שנערכה בקאזאן זכה במדליית הכסף. ב-8 באוגוסט, זכה שבדאטואשווילי במדליית ארד באולימפיאדת ריו 2016 לאחר שניצח את שגיא מוקי הישראלי באיפון בקרב על המדליה.
בפברואר 2017, זכה שבדאטואשווילי במדליית כסף בגראנד פרי דיסלדורף. ב-16 בדצמבר, הוא זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג לאחר שניצח את דירק ואן טיכלט הבלגי בשמינית הגמר, את גנבאטרין אודבייר ממונגוליה ברבע הגמר ואת גיוסג'ון בובוייב האוזבקי בחצי הגמר, בגמר הפסיד לאלוף העולם המכהן, סואיצ'י האשימוטו היפני.
עורק הטחול

אנטומיה

העורק מתפצל מגזע הבטן ומתקדם מעל ללבלב בכיוון הטחול. בטרם הוא מגיע לטחול מתפצלים ממנו סעיפים לקיבה וללבלב.
ענפי הלבלב, שהגדול שבהם הוא עורק הלבלב הגדול, יוצאים לאורך הגבול העליון של הלבלב. עורקי הקיבה הקצרים מספקים דם לחלק העליון של עקומה הגדולה של הקיבה ולקרקעית הקיבה. עורק הקיבה והפדר השמאלי מספק דם לחלקה האמצעי של העקומה הגדולה ועורק הקיבה האחורי מספק גם לאחורי הקיבה.

מבנים סמוכים

לאורך מסלולו מלווה עורק הטחול בווריד הטחול אשר מתנקז אל וריד שער הכבד.

היבטים קליניים

מפרצות בעורק הטחול הן עניין נדיר, אך הן המפרצות השלישיות בשכיחותן בעורקי הבטן. הן עלולות להתרחש בנשים בהיריון בשליש השלישי, וקרע שלהן עלול לגרום לתמותה של האם ושל העובר. גורמי סיכון למפרצות אלה הם עישון ויתר לחץ דם.
ליו שאוצ'י

ביוגרפיה

ליו נולד למשפחת איכרים עשירה למדי בכפר במחוז חונאן בדרום מזרח סין. בשנת 1920 החל ללמוד באוניברסיטה במוסקבה שבברית המועצות. בשנת 1921 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של סין. ליו חזר לסין בשנת 1922 והחל להוביל שביתות של עובדי רכבת באזור ג'יאנגשי. הוא המשיך במאבקים רבים למען זכויות עובדים גם בחוביי ובשאנגחאי. בשנת 1927 נבחר לוועד המרכזי של המפלגה, והתמנה לראש מחלקת העבודה שלה. בשנת 1929 חזר למטה המפלגה בשנגחאי והתמנה למזכיר המפלגה במנצ'וריה. בשנת 1932 התמנה למזכיר המפלגה בפוג'יין ובשנים שלאחר מכן היה אחראי על ארגון המפלגה בצפון המדינה.
בשנת 1954 החל למלא תפקידים מרכזיים בקונגרס הלאומי העממי. עבודתו של ליו התמקדה בעניינים ארגוניים ותאורטיים. בשנת 1958 הביע תמיכה נרחבת במדיניות הקפיצה הגדולה קדימה של מאו דזה-דונג, יחד עם דנג שיאופינג. דעה זו עמדה בניגוד לדעתם של כמה פוליטיקאים בכירים אחרים כגון ג'ואו אנלאי. כתוצאה מכך, ליו זכה להשפעה במפלגה, והצליח להתמנות בשנת 1959 לנשיא סין. כנשיא, ביצע רפורמות כלכליות רבות שריסנו את "הקפיצה הגדולה קדימה".
בסוף שנות ה-60 בריאותו של ליו הידרדרה והוא הוקע מהמפלגה (כנראה בגלל סכסוכים עם מאו). מיד לאחר סילוקו מהמפלגה, ב-2 בנובמבר 1969 הוא נפטר. גופתו נשרפה למחרת. כ-11 שנים לאחר מכן, בשנת 1980, המפלגה הביעה צער והסתייגות מסילוקו ומהיחס השלילי אליו. ב-17 במאי של אותה השנה נערך טקס אזכרה ממלכתי לזכרו של ליו, ואפרו פוזר בים לפי בקשתו.
עורפנית סורית

תיאור חיצוני

פועלות העורפנית הן נמלים בגודל ממוצע: כ-3-2 מילימטרים. צבען חום בהיר, כמעט צהוב.
אורך המלכה הוא כ-5 מילימטרים. בטנה תפוחה וגדולה ביחס לגופה. צבעה של המלכה הוא חום כהה, אך הקרום שבין חלקי הגוף השונים הוא צהוב.
העורפנית מפרישה ריח חריף, הדומה לריח שמפרישה הנמלה הבנאית.

התנהגות וההשתלטות על קני הנמלה הבנאית

העורפנית חיה במושבות קטנות יחסית של כמה עשרות עד כמה מאות פריטים. המושבות נוסדות כאשר מלכה עורפנית מופרית נכנסת לקן של הנמלה הבנאית. העורפנית מפרשה פרומון דומה לזה שמפרישה המלכה הבנאית, וכך הפועלות אינן מזהות אותה. העורפנית מחפשת את המלכה הבנאית, וכשהיא מוצאת אותה היא עורפת את ראשה. 
לאחר ההרג ממשיכה המלכה להפריש את הפרומון המלכותי ומתחילה להטיל ביצים. הנמלים הבנאיות מתייחסות אליה כאל מלכתן, ומטפלות בביצים וברימות הבוקעות מהן. במשך הזמן הולכות העורפניות ומתרבות במושבה, ומספר הבנאיות הולך ופוחת. הבנאיות שנשארות הופכות לשפחות של העורפניות, ואלו האחרונות חיות מאוכל שהבנאיות מלקטות עבורן.
בסופו של דבר מתות כל הנמלים הבנאיות במושבה, כי אין אף מלכה שתוליד דור חדש. המושבה העורפנית הופכת לעצמאית. המושבה העצמאית חיה בעיקר מטל דבש של כנימות שורש. לאחר זמן מה, היא עוזבת את הקן של הנמלה הבנאית, ונודדת למקומות לחים מתחת לאבנים.
מעוף הכלולות של העורפנית מתרחש באביב. אחריו יוצאות המלכות המופרות לחפש קנים חדשים להשתלט עליהם.
יום רודף יום

רקע

האלבום יצא תשע שנים לאחר צאת אלבומו הקודם של קראוס, "ידידותי לסביבה" (1994). העבודה על האלבום החלה בשנת 1999, כאשר יענקל'ה רוטבליט שלח לשמוליק קראוס טקסטים פרי עטו וקראוס החל להלחינם. מלאכת העיבוד של השירים הופקדה בידי המוזיקאי משה לוי, שהפיק מוזיקלית בשיתוף עופר אקרלינג ולני בן-בסט, בניגוד לאלבומיו הקודמים של קראוס שעובדו והופקו מוזיקלית על ידי אילן וירצברג. השירים הוקלטו בשנים 2002-2001, בתקופת האינתיפאדה השנייה. האלבום הניב מספר להיטים מועט ונכשל מסחרית, אף שזכה לביקורות משבחות. מבין שירי האלבום בולט החידוש ל"זה קורה", שיר של אריק לביא שקראוס כתב והלחין, וצוטט בשנת 1998 כאומר: "את השיר הזה כתבתי לזכר אבי שנפטר בצעירותי. נתתי את השיר לאריק לביא כי לא יכולתי לשיר אותו, וגם לא אשיר אותו לעולם", אך בחר להפר את הבטחתו.
עשיית האלבום תועדה בסרט "מעשה בתקליט" של הבמאית יסמין הדס ליפשיץ, שהוקרן בערוץ הראשון בפברואר 2012, עשור לאחר צילומו.
שחר ישי

שחר ישי (נולד ב-22 ביולי 1982) הוא שחקן, זמר ומדבב ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בחדרה, גדל והתחנך כילד דתי בנתניה. בנעוריו למד בתיכון "ריגלר" שבנתניה במגמת התיאטרון. בין השנים 2003–2006 למד משחק בבית צבי במסגרת לימודיו זכה במלגות הצטיינות ע"ש לולה שנצר וג. עיטור. ב-2008 השתלב בקורס שנתי של רותי דייכס - משחק מול מצלמה. ב-2011 השתתף בסדנת כתיבה של טל גורדון. 
ב-2008 השתתף בתוכנית הריאליטי "גריז" של רשת, בה זכה במקום הראשון. הוא הנחה ושר במופע המרכזי של פסטיבל כרמיאל והשתתף במופע "הפסקול של המדינה" בבימויו של בועז פייפר. 
החל בשנת 2008 שיחק בתיאטרון בית ליסין במגוון תפקידים מרכזיים, כגון "ליסנדר" ב"חלום של לילה בלב קיץ" (עיבוד למחזה השייקספירי) בבימויו של גלעד קמחי, "דובי" ב"תפוחים מן המדבר" בבימויו של עודד קוטלר, "אראל" ב"המלאך" בבימויה של ציפי פינס. כיום הוא משחק בתיאטרון הקאמרי בהצגה "קזבלן", בתיאטרון באר שבע ב"פיאף", בתיאטרון הארצי לנוער ב"קיץ שלי", "על ניסים ונפלאות" ו"נסיך מצרים", בתיאטרון בית ליסין ב"המלאך", בתיאטרון אורנה פורת ב"מעלה קרחות", וכן הוא מגלם את אלאדין ב"אלאדין ומנורת הקסמים". 
ב-2010 השתתף בסרט "חבורת ראש כרוב" בהפקת גלובוס גרופ ובבימויו של אופיר לובל, לצד חנה לסלאו ומיכל מוכתר. באותה שנה הוציא ישי שני סינגלים, "שמרי אותי" ו"שחרית". 
ישי עוסק גם בדיבוב עבור ערוץ דיסני וערוץ הופ!, וכן לקולנוע.
ב-2012 היה שותף לרעיון הקמת להקת הילדים "מלאכים קטנים" המופיעה בכל העולם, יחד עם שביט רביבו וגדי גולדמן, והוא אף אחראי על הבימוי והכוריאוגרפיה של הלהקה. 
ב-2013 ביים ויצר כוריאוגרפיה בפרויקט לילדים שנקרא "יהלום החלום" עבור נולי ויניב כוכבי הילדים, על פי סיפור של שלומי לניאדו, שייצא ב-DVD. 
ב-2014 הקים ויזם את "בית ספר למצטיינים באמנויות הבמה והטלוויזיה", יחד עם שביט רביבו, בעלת סוכנות ייצוג לילדים.

ב-2018 שחר היה הכיאוגרף של "הלהקת הנוער הייצוגית של חולון" ועזב לאחר שנה בשל לחץ הצגות.

חייו הפרטיים

ישי נשוי ולו 4 אחים בהם המוזיקאי דניאל ישי. מתגורר כיום בתל אביב.
דניאל בורוס

דניאל "דן" בורוס (באנגלית: Daniel "Dan" Burros;‏ 5 במרץ 1937 - 31 באוקטובר 1965) היה יהודי אמריקאי, פעיל במפלגה הנאצית האמריקנית. 
בנוסף היה פעיל בקו קלוקס קלאן והיה אחראי לגייס חברים לארגון. באוקטובר 1965, מספר שעות לאחר שפורסמה עובדת היותו יהודי, התאבד.

ביוגרפיה

בורוס נולד לג'ורג' ואסתר סנשיין בורוס בקווינס, ניו יורק. בבית הספר היה תלמיד אינטליגנטי עם ציונים גבוהים.
הוא התחנך באקדמיה הצבאית בווסט פוינט. הוא ניסה להתקבל למשמר הלאומי ולצבא, אך לאחר שורת ניסיונות התאבדות, נזרק מהצבא בשל הפרעות התנהגות.
פעילותו הפוליטית התרכזה בגיוס חברים לתנועות נאו-נאציות בכלל ולמפלגה הנאצית האמריקנית בפרט.
עובדת היותו יהודי פורסמה ב"ניו יורק טיימס" על ידי הכתב ג'ון מק'קאנדליש פיליפ, שהיה נוצרי אוונגליסט שניסה פעמים רבות להפיל את בורוס בפח ולגרום לו להודות ביהדותו, אך ללא הצלחה. לאחר פרסום כתבתו של פיליפ, בורוס התאבד.
במהלך מסיבת עיתונאים שנערכה לאחר מות בורוס, יצא ג'ורג' לינקולן רוקוול, מנהיג המפלגה הנאו-נאצית האמריקנית, נגד יהודים, אותם כינה "עם מיוחד עם מספר רב של חריגויות נפשיות", וייחס את חוסר היציבות של בורוס ל"פסיכוזה היהודית המצערת הזו". דן בורוס לא היה היהודי היחיד שפעל עבור המפלגה הניאו נאצית בארצות הברית. לאונרד הולשטיין, יהודי אחר, היה ראש סניף לוס אנג'לס של המפלגה הנאצית האמריקאית.
סיפורו הטראגי של דן בורוס הוא הבסיס לסרטו של הנרי בין "המאמין".
הנסיכה יוג'יני מיורק

ביוגרפיה

הנסיכה נולדה בבית החולים פורטלנד. היא הוטבלה בכנסיית מרי מגדלן בסנדרינגהאם שבנורפוק על ידי הבישוף של נוריץ' ב-23 בדצמבר 1990. זו הפעם הראשונה שהטבלה של בן או בת משפחת המלוכה הייתה אירוע ציבורי.
הוריה של הנסיכה התגרשו בהיותה בת שש. ב-2003 השלימה יוג'יני את לימודיה היסודיים בבית הספר סנט ג'ורג' שבווינדזור, וב-2008 סיימה את לימודיה התיכוניים במרלבורו קולג', פנימייה יוקרתית בעיר מרלבורו שבווילטשייר. בשנים 2009 עד 2012 למדה באוניברסיטת ניוקאסל, וסיימה בהצטיינות תואר בוגר אוניברסיטה בספרות אנגלית ובתולדות האמנות.
הנסיכה משתתפת באירועים רשמיים של משפחת המלוכה, אך איננה נדרשת למלא "חובות מלכותיות", כלומר איננה מייצגת את המלכה בהופעות ציבוריות ברחבי הממלכה.
ב-22 בינואר 2018 הודיע הארמון על אירוסיה לג'ק ברוקסבנק, סוחר יינות לונדוני, צאצא למשפחת אצולה. החתונה התקיימה ב-12 באוקטובר 2018 בכנסיית סנט ג'ורג' במתחם טירת וינדזור.

שלט האצולה

שלט האצולה של הנסיכה הוא מעוין המחולק לארבעה רבעים. ברביע הראשון והרביעי (השמאלי העליון והימני התחתון) שלושה אריות לבנים צועדים, על רקע אדום, מביטים לעבר הצופה. ברביע הימני העליון אריה אדום עומד על שתי רגליו האחוריות, ומביט לשמאל. ברביע השמאלי התחתון נבל בצבע צהוב על רקע תכלת. הרביע הראשון והרביעי הם דגל אנגליה, השני מסמל את סקוטלנד והשלישי את אירלנד. בראש השלט חמש תגיות: בכל אחת משתי התגיות החיצוניות ובתגית האמצעית מופיע דרדר. לשלט שני תומכים: חד-קרן כבול מימין ואריה משמאל.
אדנוסילקובלמין

אדנוסילקובלמין (Cobamamide או Adenosylcobalamin) הוא אחד מתוך סדרה של תרכובות המכונות ויטמין B₁₂.
אדנוסילקובלמין משמש כקואנזים עבור האנזים מתיל-מלוניל-קואנזים-A מוטאז (‎Methylmalonyl Coenzyme A Mutase; ‏MUT).
המבנה המולקולארי של ויטמין B₁₂ מפורט בתרשים. במרכזו - יון קובלט (Co), המקושר לחמישה אטומים של חנקן (N).
באדנוסילקובלמין הקשר השישי של הקובלט (מסומן בתרשים באמצעות האות R), הוא ל-5'-דאוקסי-אדנוזיל (‎5'-deoxyadenosyl‏).
סומוביט

היסטוריה

הכפר הוקם במהלך המאה ה-16, עת שלטה בבולגריה האימפריה העות'מאנית. ב-1718 צויין הכפר במפות ניווט לשיט בדנובה שהוצאו לאור בווינה. במהלך המאה ה-19 התפתח נמל הדנובה הקטן שבמקום והעניין הוביל להתפתחות כלכלית, גידול בכמות האוכלוסין ופיתוח תשתיות שכלל הקמת בתי ספר וכנסייה. לאחר מלחמת העולם השנייה התחולל בבולגריה משבר כלכלי וחברתי חמור שלווה בתהליך הגירה פנימית אל הערים הגדולות. בעקבות המשבר הלכה אוכלוסיית הכפר והידלדלה. עם תום מלחמת העולם השנייה הוחל בפיתוח מואץ של הכפר, תוך בניית יחידות דיור ומרכז עסקים. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי בבולגריה התחולל במדינה משבר כלכלי, אשר השליך על ירידה הדרגתית בכמות האוכלוסין בסומוביט. 
בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל בכפר מחנה הריכוז סומוביט, ובו נכלאו בני הקהילה היהודית. במאגרי המידע של יד ושם קיים תיעוד באשר ל-521 מיהודי בולגריה שהיו כלואים במחנה.
הדיוויזיה ה-297 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 בפברואר 1940, והועמדה תחת פיקוד מקס פפר. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ומהארמייה ה-17, ולחמה בקרב אומן ובכיתור הגדול בקייב. באוקטובר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-55 שהיה חלק מהארמייה ה-17, ובנובמבר הועברה הדיוויזיה לארמייה השישית, כחלק מהקורפוס ה-11, ה-55, וה-51 לסירוגין.
במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-51, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 במסגרת הארמייה השישית. בספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והחל מדצמבר חלק מהארמייה השישית, ולחמה בקרב סטלינגרד.
ב-17 בינואר 1943 מונה פפר למפקד הקורפוס ה-4, ומוריץ פון דרבר מונה במקומו למפקד הדיוויזיה, וב-25 בינואר נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

הקמה שנייה

ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, וביולי אותה שנה הועברה הדיוויזיה לסרביה. הדיוויזיה לחמה בסרביה כנגד הפרטיזנים של טיטו כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, ובשנת 1945 נהדפה לעבר קרואטיה, שם נכנעה לכוחות היוגוסלבים בסוף המלחמה.
פרנס קריק

פרנס קריק (באנגלית: Furnace Creek, מילולית "ערוץ הכבשן") הוא יישוב במחוז איניו שבקליפורניה. היישוב אינו יישוב קבע, אלא יישוב שמוגדר על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לצרכים סטטיסטיים. בשנת 2000 "חיו" בו 31 איש, והאוכלוסייה בו הדלדלה ל-24 איש בלבד בשנת 2010. הוא נמצא בגובה של 58 מטרים מתחת לגובה פני הים. ביישוב זה נמדדה טמפרטורת האוויר הגבוהה ביותר בעולם, ב-10 ביולי 1913 נמדדה בו טמפרטורה של 56.7 מעלות צלזיוס, אם כי מספר מטאורולגים חולקים על אמיתותה של המדידה שנערכה בשנת 1913. כמו כן, טמפרטורת השטח שלו נמדדה ואף היא הגבוהה ביותר בעולם, 93.9 מעלות צלזיוס ב-15 ביולי 1917.
מרכז המבקרים, המוזיאון ומטהו של "הפארק הלאומי עמק המוות" נמצאים בפרנס קריק. בקרבת היישוב נמצא מסלול גולף הממוקם בגובה של 65 מטרים מתחת לגובה פני הים. זהו מסלול הגולף הנמוך ביותר בעולם. בקיץ, אתרי הלינה סגורים בפני המבקרים שכן הטמפרטורה בחודשי הקיץ עומדת בממוצע על 52 מעלות. במרחק של 1.21 קילומטרים מערבית ליישוב קיים נמל תעופה קטן.

גאוגרפיה ואקלים

על פי לשכת מפקד האוכלוסין שטחו של ה"ישוב" הוא 82 קילומטרים רבועים, כאשר 99 אחוזים משטחו הם שטח יבשה.
בין השנים 1911 עד 2006, הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת בפרנס קריק עמדה על 33 מעלות, ואילו הטמפרטורה בחודשי החורף עמדה על 17.2 מעלות (צלזיוס). בפרק זמן זה, החודש החם ביותר היה יולי וממוצע הטמפרטורות הגבוהות שלו עמד על 46.9 מעלות. החודש היבש ביותר היה יוני, וממוצע המשקעים בו עמד על 1.3 מילימטרים.