google/wiki40b huggingface dataset:
בית הכנסת נוידגרגאסה

היסטוריה

בית הכנסת שימש את הקהילה היהודית במחוזות השביעי והשמיני של וינה. הוא הוזמן בידי הנדבן היהודי-גרמני הברון מוריץ פון, ותוכנן בידי האדריכל האוסטרי מקס פליישר (גר').
בית הכנסת נבנה בסגנון הנאו-גותי שרווח אז בצפון גרמניה. עיקר הבנייה נעשתה מלבנים, כולל חזית המבנה ושני הצריחים שצופו באבץ. האולם המרכזי היה מחולק באמצעות עמודים לשלוש ספינות. הוא הכיל למעלה מ-300 מקומות ישיבה בקומת הקרקע (של עזרת הגברים). כמו בבתי כנסת רבים, הנשים ישבו בנפרד מהגברים ויכלו לצפות בנעשה מעזרת הנשים שבקומה השנייה. ידוע כי לבית הכנסת הייתה אקוסטיקה טובה.
בית הכנסת נהרס, יחד עם עוד 80 בתי כנסת נוספים בווינה, במהלך הפוגרומים שהתבצעו בליל הבדולח בשנת 1938 לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית. במהלך בנייה של בניינים חדשים למגורים בשנת 1998, שוקמו חלקים מן החזית הישנה של בית הכנסת, אך בעלי הדירה שבית הכנסת ממוקם לידה (ברחוב נוידגרגאסה) התנגדו לשחזור מלא של המבנה.
שלי מאן

ביוגרפיה

מאן נולדה בניו יורק. בגיל 6 היא לקתה בפוליו כשהתגוררה בקיימברידג', מסצ'וסטס. היא אושפזה במשך שבועות בבית החולים ושוחררה עם שיתוק ברגל ימין. על מנת להחלים מהשיתוק היא החלה לשחות. היא למדה ללכת אך סבלה מצליעה משמעותית. בגיל 12 היא החלה להתאמן בשחייה תחרותית ושנתיים לאחר מכן היא כבר זכתה בתואר הראשון שלה באליפות ארצות הברית בשחייה לבוגרות. היא התאמנה במועדון השחייה של וולטר ריד כשלמדה באוניברסיטה בוושינגטון די. סי..

1954

בתחרות שנערכה בריצ'מונד וירג'יניה ב-4 בספטמבר 1954 קבעה מאן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:14.0 דקות

1955

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכתה מאן במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:17.7 דקות.

1956

בתחרות שנערכה בטיילר, טקסס ב-7 ביולי קבעה מאן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:11.8 דקות.

אלופה אולימפית

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מלבורן (1956) שנערכו בדטרויט, מישיגן באוגוסט היא השוותה בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חופשי את שיא עולם שקבעה וילי דן אודן בפברואר 1936 (1:04.6 דקות). במשחקים עצמם, היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש של 1:11.0 דקות, לפני חברותיה לנבחרת ננסי ראמי (1:11.9 דקות) ומארי סירס (1:14.4 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:11.2 דקות ובמדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:19.2 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:17.1 דקות ולפני דרום אפריקה (4:25.7 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.6 דקות, ראשונה סיימה דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 1:02.0 דקות.
תכנון שימושי קרקע

תכנון שימושי קרקע הוא תהליך הסדרת שימוש בקרקע במאמץ לקדם תוצאות חברתיות וסביבתיות רצויות יותר וכן שימוש יעיל יותר של משאבים.
יעדים של תכנון שימושי קרקע עשויים לכלול: שימור סביבתי, ריסון של התפשטות עירונית, צמצום עלויות הובלה, מניעה של סכסוכים בשימוש בקרקע, והפחתה בחשיפה למזהמים או גורמי הפרעה אחרים. באופן כללי, השימושים בחלקות אדמה מתוכננות קובע את הפעילויות סוציו-אקונומיות המגוונות המתרחשות באזור מסוים ואת דפוסי ההתנהגות האנושית שהם מייצרים יחד עם השפעתם על הסביבה.
בתכנון עירוני השימוש בקרקע מבקש לסדר ולווסת את שימושי הקרקע בצורה יעילה ואתית ובכך למנוע סכסוכים בשימושי קרקע. ממשלות משתמשות בתכנון שימוש בקרקע בכדי לנהל את הפיתוח בתחומי השיפוט שלהן. בכך יכולה היחידה הממשלתית לתכנן את צורכי הקהילה תוך שמירה על משאבי הטבע. לשם כך זוהי הערכה שיטתית של פוטנציאל קרקע ומים, חלופות לשימוש בקרקע ותנאים כלכליים וחברתיים על מנת לבחור ולאמץ את האפשרויות הטובות ביותר לשימוש בקרקע. לעיתים קרובות מרכיב אחד בתוכנית כוללת לשימוש בקרקע מספקת חזון לאפשרויות הפיתוח העתידיות כגון: שכונות, מחוזות, ערים או כל אזור תכנון מוגדר.
ווסטוק (אגם)

קידוח לתוך הקרח

בשנות ה-70, קדחה ברית המועצות לעומקים של בין 500 ל-952 מטר אל תוך הקרח, כדי ללמוד על התרכבות איזוטופ החמצן עם הקרח, מחקר שהראה, כי הקרח מתקופת הקרח האחרונה נמצא בעומק של כ-400 מטר. לאחר מכן נקדחו עוד שלושה חורים: ב-1984, חור 3G הגיע לעומק סופי של 2,202 מטרים, ב-1990, חור 4G הגיע לעומק סופי של 2,546 מטרים וחור 5G הגיע לעומק של 2,755 מטר. לאחר חידוש הפעילות בתחנה, המשיך הקידוח בחורף 1995. ב-1996 הפסיק הקידוח בעומק של 3,623 מטר, בעקבות בקשה של הוועדה למחקר אנטארקטיקה, שהביעה דאגה לזיהום אפשרי של אגם ווסטוק. הקידוח לעומק הקרח חדר דרך ארבע תקופות קרח לאורך תקופה של 420,000 שנים.
למשך זמן מה, הייתה זו נקודת הקידוח היחידה שחפרה דרך מספר תקופות קרח. בשנת 2004, קידוח במסגרת פרויקט אירופאי, חדר לעומק רב יותר ולתקופה קדומה יותר. הקידוח נעצר כ-130 מטרים מעל לאגם ווסטוק.
ב-5 בפברואר 2012, לאחר עשרים שנות קידוח, צוות של מדענים רוסים מסר כי השלים את הקידוח העמוק ביותר אי פעם בליבת הקרח, כשקדח לעומק של 3,768 מטר.
משבר ספוטניק

משבר ספוטניק היה נקודת מפנה במלחמה הקרה שהחל ב-4 באוקטובר 1957, כשברית המועצות שיגרה את הלוויין ספוטניק 1. ארצות הברית האמינה שהיא המובילה בתחום פיתוח הטילים, ובכלל בתחום טכנולוגיית החלל. שיגור ספוטניק הפתאומי וכישלון של שני שיגורים אמריקנים הוכיחו שהיא טעתה. אחרי משבר זה, החל המירוץ לחלל, שהוביל לתוכנית אפולו והנחיתה על הירח.
משבר ספוטניק דירבן שרשרת שלמה של יוזמות אמריקאיות, מקטנות לגדולות, רובן על ידי משרד ההגנה. בין פעולות אלה נמצא חישוב מהיר של מסלול הספוטניק, הקמת נאס"א, הגדלת תקציב המחקר הממשלתי ובניית 1,000 טילים בליסטיים בין-יבשתיים (ICBM).
מארק גאסול

קריירה אירופאית

בשנת 2004, בגיל 19, החל גאסול את הקריירה המקצועית שלו בברצלונה לאחר ששיחק כדורסל מספר שנים בקבוצת הנוער של ברצלונה וכן נוסף על כך, לאחר מכן בחטיבה העליונה בבית ספרו בארצות הברית. אך, לחוסר מזלו מיעט לקבל דקות משחק רבות ועבר בסוף שנת 2006 לז'ירונה בה הרבה בדקות משחק שכתוצאה מכך מימש הפונטנציאל הטמון בו. 
בשנת 2007, לאחר שנתיים במועדון נרשם גאסול לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-48 הכללי על ידי הלוס אנג'לס לייקרס, אך לפי הסכמת הצוות המקצועי של הלייקרס המשיך לשחק במדיה של ז'ירונה. ב-1 בפברואר 2008 הועבר לממפיס גריזליס בעסקה שכללה את אחיו, פאו גאסול שעשה את הדרך ההפוכה מהגריזליס ללייקרס ובחירת דראפט עתידית מהסיבוב השני. מאוחר יותר באותה שנה, ב-23 ביוני חתם בגריזליס.

ממפיס גריזליס

בעונת הבכורה שלו בליגה שותף גאסול בכל משחקי הקבוצה ושיחק למעלה מ-30 דקות בממוצע. את העונה סיים עם 53% קליעות מהשדה. בכך קבע שיא מועדון חדש לאחוזי קליעה לרוקי ושבר את השיא הקודם שעמד על 51.8% שנקבע על ידי אחיו פאו בעונת 2001/02. בעונתו השנייה בליגה שיפר את אחוזי הקליעה שלו ל-58.1% ואת ממוצע הריבאונדים ל-9.3, שני נתונים הנחשבים לשיאי קריירה מבחינתו.
בעונת 2010/11 הגיע גאסול, לראשונה, למשחקי הפלייאוף, במהלכם קלע 15 נקודות ולקח 11.2 ריבאונדים. הגריזליס עברו את סן אנטוניו ספרס בסיבוב הראשון, אך נכנעו לאוקלהומה לאחר 7 משחקים בסיבוב השני. בסיום העונה ניצלה את הקבוצה את אפשרות הארכת החוזה שהייתה לה עם השחקן והפכה אותו לשחקן חופשי מוגבל, דבר שהקנה לה את הזכות להשוות כל הצעה שיקבל השחקן. ב-14 בדצמבר 2011 חתם גאסול על חוזה ל-4 עונות תמורת 58 מיליון דולר. במהלך העונה נבחר גאסול לנבחרת המערב במשחק האולסטאר, עלה כמחליף וקלע 4 נקודות.
בסיום עונת 2012/13 נבחר גאסול לשחקן ההגנה של העונה, כשהוא מקדים בבחירה את לברון ג'יימס, בכך הפך לשחקן האירופאי הראשון שזוכה בתואר. במהלך נובמבר 2013 נפצע גאסול בברכו, פציעה שהובילה להיעדרות של כחודשיים מהמגרשים.
בעונת 2014/15 נבחר בשנית למשחק האולסטאר ובפעם הראשונה לחמישייה הפותחת. במשחק עצמו קלע 10 נקודות ולקח 12 ריבאונדים וניצח את אחיו פאו שקלע רק 6 נקודות ולקח 10 ריבאונדים. את העונה סיים גאסול עם ממוצע של 17.4 נקודות למשחק, שיפור של כ-3 נקודות לשיאו הקודם. בסיום העונה נבחר לחמישיית העונה. בדירוג ESPN שהוצג בתחילת עונת 2015/16 דורג גאסול במקום העשירי.
ב-20 בנובמבר 2015 השיג גאסול את הטריפל דאבל הראשון בקריירה כשקלע 16 נקודות, לקח 11 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים בניצחון של ממפיס על יוסטון רוקטס. פחות משבועיים מאוחר יותר, שיפר את שיאו האישי, כשקלע 38 נקודות בניצחון על ניו אורלינס פליקנס.

טורונטו ראפטורס

ב-7 בפברואר 2019, לאחר כ-10 וחצי עונות בממפיס, נשלח גאסול בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה ליונאס ולנצ'יונאס, סי. ג'יי. מיילס, דלון רייט ובחירת דראפט עתידית. בסיום עונת 2018/2019 זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.

נבחרת לאומית

גאסול משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד משנת 2006. כחלק מנבחרתו הלאומית זכה במדליית הזהב באליפות העולם 2006 ובמדליית הזהב באליפות אירופה 2009 ובמדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג.
לאחר מכן זכה בשתי מדליות זהב נוספות עם נבחרתו באליפויות אירופה בשנים 2011 ו-2015, ובמדליית כסף נוספת באולימפיאדת לונדון.
שבח וייס

ביוגרפיה

שבח וייס נולד ב-5 ביולי 1935 בבוריסלב שבפולין (היום במחוז לבוב של אוקראינה). שרד עם בני משפחתו את השואה, כאשר הוחבאו על ידי פולנים.
עלה לארץ ישראל ב-1947. בצעירותו היה חניך בסניף חיפה של הנוער הקומוניסטי.
בהיותו סטודנט, פעל כחידונאי, ותקופה מסוימת החליף את שמוליק רוזן בחידונים ב"קול ישראל". באותה תקופה עבר תאונת דרכים שבה נפצע קשה. חרף זאת המשיך בלמודיו באוניברסיטה העברית: תואר שני בתחום שלטון מקומי ודוקטורט בתחום מדע המדינה בשנת 1969. בשנת 1975 זכה אף בפרס מטעם המרכז לשלטון מקומי על מחקריו במדיניות מוניציפלית והקים את המחלקה ללימודי חוץ בתקשורת באוניברסיטת חיפה.
עם קבלת תואר הדוקטור, הפסיק וייס לעסוק בחידונים, והחל משמש מרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה, ובד בבד החל לעסוק בפוליטיקה: היה חבר מועצת עיריית חיפה בשנים 1969–1981, חבר בוועדת הכספים, בוועדת התרבות ובהנהלת תיאטרון חיפה.
וייס שימש חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה כ-18 שנים (בשנים 1981–1999). בכנסת העשירית נבחר לראשונה ושימש חבר בוועדת חוק, חוקה ומשפט ובכנסת ה-11 כיהן גם כחבר בוועדת המשנה לעניין בחירת נשיא אוסטריה קורט ולדהיים ובועדות הכנסת ובועדת החוץ והביטחון, בהן היה חבר גם בכנסת ה-12. שימש כיו"ר הכנסת ה-13. במהלך כנסת זאת, נרצח ראש הממשלה יצחק רבין, ששבח וייס היה מתומכיו המובהקים. את התקופה הסוערת לפני הרצח ואת האווירה המתלהמת בכנסת תיאר בהמשך בספרו "השלום והבלהות". בכנסת ה-14 כיהן כחבר בוועדת הכנסת בלבד ושימש משקיף מטעם הכנסת במועצת אירופה.
לאחר שבבחירות המקדימות במפלגת העבודה דורג במקום נמוך ברשימתה לכנסת, לא נכנס לכנסת ה-15. לפיכך, משהתפנה מהעיסוק הפוליטי, מונה לשגריר ישראל בפולין, מדינת הולדתו.
בשנת 1995 זכה בתואר "יקיר התנועה לארץ ישראל יפה" ובשנת 2001 הוענק לו פרס התנועה לאיכות השלטון. קיבל את פרס הסובלנות מטעם ממשלת פולין בשנת 2002. בשנת 2003 זכה באות הכבוד הגבוה ביותר בפולין מטעם נשיא המדינה, "מצליח הנשר הלבן". בין השניים 2000–2006 שימש יו"ר מועצת יד ושם.
שבח וייס חיבר למעלה מעשרים ספרים בתחומי התמחותו המדעית ותחומי החידונים. בשל פועלו רב השנים למען העיר חיפה, מדינת ישראל, זיכרון השואה וייצוג המכובד בפולין הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה בשנת 2004. באותה שנה, ייסד את הקתדרה ללימודי ישראל באוניברסיטת וורשה וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 2006 מטעם אוניברסיטת וורוצלב.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-114 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-19 שובץ במקום ה-116 ברשימתה.
שבח היה נשוי לד"ר אסתר וייס, מנהלת בית הספר המחוזי להשתלמויות עובדי הוראה וחינוך בחיפה, עד פטירתה ב-2005. לזוג נולדו שני ילדים: פרופ' יפעת וייס ונועם וייס.
קים קוטר

קים קוטר (בהולנדית: Kim Kötter; נולדה ב-27 ביולי 1982) היא דוגמנית הולנדית.

ביוגרפיה

קוטר נולדה במחוז אוברייסל בהולנד. היא החלה ללמוד באוניברסיטת טילבורח והפסיקה את לימודיה האקדמיים כשנבחרה למלכת היופי של אוברייסל. לאחר מכן בשנת 2002 זכתה בתחרות הארצית "מיס תבל הולנד" הבוחרת את נציגת הולנד לתחרות העולמית. 
בתחרות מיס תבל שנערכה בפוארטו ריקו דורגה במקום ה-11, היא השתתפה באותה שנה בתחרות מיס אירופה וזכתה במקום השלישי. 
היא שיחקה תפקיד קטן באופרת סבון הולנדית. במשך מספר שנים היא הייתה כתבת במגזין סגנון חיים. בשנת 2010 היא החלה להנחות תוכנית טלוויזיה בערוץ ההולנדי מקומי RTL 4, והופיעה בערוץ עוד מספר פעמים. בשנת 2011 השתתפה בגרסה ההולנדית של תכנית המציאות המבצר.
קוטר היא בעלת סוכנות דוגמנות משלה. היא משמשת כבעלים וכמנחה של תחרויות מיס אוברייסל, מיס תבל הולנד ומיס תבל גרמניה.
פרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן

ביוגרפיה

פרידריך וילהלם נולד ב-3 בפברואר 1924 בארמון אומקירך, והיה הבן הבכור של פרידריך, נסיך הוהנצולרן ומרגרטה קרולה, נסיכת סקסוניה, בתם של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ולואיזה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1965 מת אביו הנסיך פרידריך, ופרידריך וילהלם ירש את תאריו.
על פי חוקי הירושה של ממלכת רומניה, החוקה הדמוקרטית של 1923, פרידריך וילהלם היה יכול לטעון לזכותו לכס המלוכה הרומני לאחר פטירתו של מיכאי הראשון, מלך רומניה, אולם, בשנת 2006 הצהיר הנסיך בפומבי כי אינו מעוניין בראשות בית המלוכה הרומני, והמלך מיכאי הכריז על ביטול העדפת הבן הבכור, וייעד את בתו הנסיכה מרגרטה לרשת את ראשות הבית.
ב-16 בספטמבר 2010 מת פרידריך וילהלם בזיגמרינגן, ובנו קרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן ירש את תאריו.
ארט גרפונקל

ראשית חייו


גרפונקל נולד בקווינס, ניו יורק למשפחה יהודית. אביו יעקב (ג'ק) היה סוכן נסיעות, ואמו רוז הייתה עקרת בית. לארט עוד שני אחים.

הפעילות המוזיקלית יחד עם פול סיימון

גרפונקל וסיימון הכירו בעודם צעירים. הם הקימו את הצמד המוכר "סיימון וגרפונקל" והיוו ציון דרך במוזיקת הפולק האמריקאית. אך תפקידו של פול סיימון בהרכב היה גדול משל גרפונקל וזה היה אחד הגורמים להתפרקות הצמד. לאחר ההתפרקות המשיך ארט גרפונקל בקריירת סולו והקליט מספר אלבומים בהם שר. ההרכב התאחד לכמה הופעות לאחר הפירוק.

עיסוקים נוספים

בעוד ששותפו לצמד "סיימון וגרפונקל" התמקד בקריירה מוזיקלית, השלים ארט גרפונקל תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ואף שמש כמורה למתמטיקה במשך מספר שנים.
ארט השתתף בשני פרקים בסדרה "ארתור" בשנת 1998: בפרק שובו של באסטר הופיע כנגן שמתאר את ההרגשות של באסטר לחזור הביתה. ובפרק אלאוד בת מאה היה קהל בהצגה שהעלו הכיתה של מר עכבר.
בשנת 2003 גילם בתפקיד אורח את מר' גרינווד בסדרת הדרמה "חלומות אמריקאים" אשר שודרה ב-NBC.

הוקרה

על שמו של גרפונקל נקרא המין אבלנשורוס גרפונקלי - מין במחלקת הטרילוביטים - פרוקי רגליים פרה-היסטוריים.

חייו האישיים

גרפונקל נישא לראשונה ב-1972 ללינדה מארי גרוסמן (Linda Marie Grossman) אך הזוג התגרש ב-1975. הוא נישא בשנית ב-1988 לקתרין קרמק (Kathryn Cermack) ולזוג שני ילדים.
סם טראמל

ביוגרפיה

סם טראמל נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה. בילדותו, משפחתו עברה לגור בצ'ארלסטון שבווירג'יניה המערבית. הוא למד בתיכון ג'ורג' וושינגטון. המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת בראון ובסורבון.
הוא החל לעבוד בברודוויי לסירוגין, בטלוויזיה ובקולנוע. פריצתו הגדולה הייתה כ"סם מרלוט" בסדרת הערפדים המצליחה דם אמיתי.
בשנת 2003 נשא לאישה את מיסי יאגר, שחקנית, ובשנת 2011 נולדו להם תאומים.
מחנה הריכוז טופובסקה שופה

היסטוריה

המחנה הוקם באוגוסט 1941 בתוך קסרקטין צבאי של חיל התותחנים היוגוסלבי אשר בו שכנו אורוות סוסים ומגורי חיילים. המחנה נוהל על ידי הגסטפו בסיוע יחידות ז'נדרמריה של ממשלו של מילאן נדיץ'. המחנה שימש לכליאת גברים מקהילת בלגרד וכן מהבאנאט הסרבי, כגון מקהילות זרניאנין, פנצ'בו, קיקינדה, נובי בצ'יי ונובי קנז'באץ. מטופובסקה שופה נלקח חלק העצורים לגאיות ההריגה ביאיינצי הסמוך למחנה הריכוז באנייצה ובכפר יאבוקה הסמוך לפנצ'בו. חלק מהעצירים נרצחו באזור המחנה ונקברו בקבורה המונית.
ההוצאות להורג של אסירי טופובסקה שופה החלו בספטמבר. לאחר תחילת פעילותם של הפרטיזנים של טיטו קבעו הגרמנים מכסת הוצאה להורג בטופובסקה שופה שעמדה על 100 מוצאים להורג בגין חייל גרמני שנהרג ו-50 בגין חייל שנפצע בקרבות. מרבית ההוצאות להורג בוצעו באוקטובר. בראשית אוקטובר 1941 נהרגו 21 חיילים מהוורמאכט בקרבות ליד טופולה. כנקמה על האירוע הורו הגרמנים להוציא להורג 2,100 יהודים ובני רומה. 805 ממחנה שאבאץ ו-1,295 מטופובסקה שופה. בין ה-9 ל-11 באוקטובר בוצעו ההוצאות להורג. הגרמנים הובילו את העצירים היהודים בקבוצות של 20 לבורות ההוצאה להורג. על כל עציר הוצבו 5 יורים. עד סוף נובמבר הוצאו להורג בירי כל הגברים מקרב יהודי בלגרד. בדצמבר פורק המחנה.
לאחר המלחמה ננטש המחנה, בהמשך הוצבה על קיר החומה המקיפה את האתר לוחית זיכרון. ב-2013 נודע כי על שטח המחנה מתוכן להקים מרכז קניות בתכנון של משרד אדריכלות ישראלי. הנושא עורר גל מחאות בקרב יהודי סרביה בראשות הרב הראשי יצחק אסיאל ולבסוף לא ניתן אישור לביצוע הפרויקט.
סטיב בישיר

ביוגרפיה

בישיר נולד במחוז שבמערב קנטקי למשפחה בת חמישה ילדים. אחרי שסיים תואר במשפטים באוניברסיטת קנטקי ב-1968, עבד בישיר כעורך דין. לאחר שהתחתן עבר להתגורר בניו ניוק במשך כשנתיים וחצי, שם שירת בין היתר באגף המשפטי של חיל המילואים בצבא ארצות הברית ועבד בפירמת עורכי הדין White & Case.
בהמשך החל קריירה פוליטית ונבחר לבית הנבחרים המדינתי של קנטקי ב-1974, ושירת בתפקיד זה עד שנבחר בנובמבר 1979 לתובע הכללי של קנטקי. הוא שירת בתפקיד זה עד דצמבר 1983, כאשר נבחר לסג מושל קנטקי, תחת המושלת הדמוקרטית מרטה קולינס. 
ב-1996 החליט לאתגר את החבר המכהן מיץ' מקונל מהמפלגה הרפובליקנית, והתמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית.
ב-2007 נבחר למושל קנטקי, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני וזכה ל-58.71% ממניין הקולות. בנובמבר 2011 נבחר לכהונה שנייה באחוז דומה.
בישיר נשוי ואב לשני בנים.
גוטפריד פון ביסמרק

הרוזן גוטפריד אלכסנדר לאופולד פון ביסמרק-שונהאוזן (גרמנית: Gottfried Alexander Leopold Graf von Bismarck-Schönhausen;‏ 19 בספטמבר 1962 - 30 ביוני 2007), היה בנו של הנסיך פרדיננד אשר היה נינו של אוטו פון ביסמרק ה"קאנצלר הראשון של האימפריה הגרמנית".

משפחתו

גוטפריד נולד בעיר אוקלה אשר בבלגיה לבית ביסמרק. דודו של אביו היה הרוזן גוטפריד גרף פון ביסמרק שונהאוזן, חבר המפלגה הנאצית אשר נחשד במזימה להתנקשות באדולף היטלר הידועה כקשר העשרים ביולי.
אחותו הצעירה של גוטפריד, הרוזנת ונסה פון ביסמרק (נולדה ב-26 במרץ 1971) ידועה כדמות ציבורית בחברת יחסי ציבור בארצות הברית. אחיו הגדול הוא הרוזן קרל אדוארד פון ביסמרק (נולד ב-16 בפברואר 1961), פוליטיקאי גרמני וחבר פרלמנט בבונדסטאג.
לגוטפריד עוד אח בשם גריגור פון ביסמרק (נולד בשנת 1964).

צעירותו ולימודיו

הרוזן גוטפריד גדל בעיקר באחוזה העתיקה של משפחתו ליד המבורג, לימים למד בבתי ספר בגרמניה ובשווייץ ורכש התמחות קצרה בבורסה לניירות ערך בניו יורק לפני שנרשם ללימודים באוניברסיטת אוקספורד אשר באנגליה, שם למד פילוסופיה כלכלה ופוליטיקה.

הטרגדיה באוקספורד

באוקספורד ארעה הטרגדיה הידועה, עקב מותה של יורשת תואר האצולה אוליביה קנון, בתו של הלורד פול קנון חבר הפרלמנט הבריטי. אוליביה מתה ממנת יתר של הרואין, כאשר נמצאה ללא רוח חיים בחדרו של גוטפריד  בשנת 1986. הרוזן גוטפריד הואשם בשימוש בסמים, הוא נמצא נקי מאשמה במותה של אוליביה, אך מותה רדף אותו שנים רבות. לאחר זמן מה עזב גוטפריד את אוקספורד למכון גמילה מסמים בגרמניה, בעקבות בקשתו של אביו הנסיך פרדיננד.

קריירה

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה בגרמניה (שם כתב עבודת תזה על מערכת הטלפון המזרח גרמנית) נסע גוטפריד לבקר את אחוזת משפחתו בשונהאוזן, אשר אבדה בתקופת השלטון הקומוניסטי במזרח גרמניה, שם עבר חוויה מעמיקה על מסלולה ההיסטורי של משפחתו.
לאחר זמן מה עבר גוטפריד ללוס אנג'לס שם עבד כמנהל בחברת טלמונדה (TELEMONDE), כשניסה להעלות את הון החברה עד לקריסתה בבורסה בשנת 2002.

חייו המאוחרים

באוגוסט 2006, אנתוני קייסי בן 41, נפל מגובה 20 מטרים אל מותו מדירתו של גוטפריד ברובע צ'לסי בלונדון, אנגליה. גוטפריד לא נעצר, והמשטרה מסרה כי לא נמצאו סמים בדירתו. בעקבות פרשה זו, התקרית הלא נעימה גרמה לו לקריאת התעוררות, כי "הקללה מהעבר חוזרת אליו" לפי דבריו במדורי הרכילות של אותם זמנים. בעיתון הלונדוני "הדיילי מייל" נטען כי התקרית ארעה בעקבות שימוש בקוקאין, ועוד כמה האשמות והסברים. מהמשטרה נמסר כי אומנם לא נמצא אלכוהול בגופו של קייסי, אך נמצאה כמות משמעותית של קוקאין.

מותו של גוטפריד

ב-2 ביולי 2007, נמצא גוטפריד ללא רוח חיים, ליד דירתו בצ'לסי, שעמדה למכירה תמורת 5 מיליון ליש"ט. הוא היה בן 44 במותו. חקירה  על נסיבות מותו נפתחה ב-6 ביולי. תוצאותיה נמסרו על ידי הפתולוג סבסטיאן לוקס, אשר אמר כי גוטפריד הזריק קוקאין על בסיס שעתי יום לפני מותו, כמו כן גופו היה מלא בכמות גדולה של מורפיום.
האוניברסיטה הפתוחה אל-קודס

מעמד האוניברסיטה

האוניברסיטה הפתוחה היא אוניברסיטה ציבורית. היא נמצאת בשליטה ובפיקוח ישיר של המשרד לחינוך ולהשכלה גבוהה של הרשות הפלסטינית, האחראי לגיוס מורים ולתשלום משכורות. אתר האינטרנט של האוניברסיטה הוקם מכספי סיוע של האו"ם, ומרבית הלמידה נעשית דרך רשת האינטרנט. בנוסף, האוניברסיטה מוציאה ספרי לימוד ומקליטה הרצאות.
מרבית הסטודנטים באוניברסיטה לומדים הוראה, כלכלה או מדעי החברה, וישנן גם תוכניות לימוד במדע וטכנולוגיה, חקלאות וניהול. הסניפים הגדולים ביותר נמצאים ברמאללה, שכם, טולכרם, חברון וקלקיליה. לאוניברסיטה גם סניפים בערב הסעודית ובאיחוד האמירויות. בנייני המנהלה נמצאים ברמאללה ובחברון. שתי הספריות המרכזיות נמצאות בעזה ובבית לחם והן כוללות גם מעבדות מחשבים.
מקאן תל אביב

היסטוריה

הקבוצה הישראלית הוקמה ב-1979 תחת השם קשר-בראל, על ידי אבנר בראל, צבי פרידמן, אריה רוטנברג ודן חיון (אבנר בראל קיבל פרס מפעל חיים על תרומתו לתעשיית הפרסום ב-2015    )
בשנת 1998 מקאן העולמית הצטרפה לשותפות אסטרטגית והקבוצה שינתה את שמה ל"מקאן אריקסון". בשנת 2014 קבוצת הפרסום "מקאן אריקסון" שינתה את שם המשרד ל"מקאן תל אביב" וזאת כחלק מיישום האסטרטגיה הרחבה של מקאן העולמית.

פעילות

קבוצת מקאן כוללת בצורה חלקית גם את חברת השקעות בסטארטאפים The Time וחברת המדיה יוניברסל מקאן.
על לקוחות המשרד נמנים המשביר, תנובה, דומינוס פיצה, בנק לאומי, פז, לאומי קארד, לוריאל, אסם ועוד.
בשנת 2013 הוקמה שלוחה דרומית של הקבוצה במצפה רמון בשם McCann Valley, אשר מתמקדת במתן שירותי פרסום מכווני תוצאה עם דגש על פלטפורמות דיגיטליות. השלוחה הדרומית הוקמה על ידי חנה רדו המשמשת כיום כיו"ר מקאן ואלי (במקביל להיותה משנה ליו"ר מקאן תל אביב).
בריס סודרברג

צעירותו ותחילת הקריירה

סודרברג נולד בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה.
הוא גדל מחוץ לעיר. סודרברג החל לנגן בס בגיל צעיר, במרתף ביתו, בלהקה של אחיו.
בגיל 19, הוא עבר ללוס אנג'לס כדי לפתח קריירה מקצועית במוזיקה. בגיל 21, הוא הצטרף לחברת התקליטים "Elektra" שהקליטה את אמני רדיו AM, וביצע סיבוב הופעות 3 שנים תחת הניהול של ריברס קומו. 
לאחר מכן, הוא הקים את להקת "Tomorrow And Everyday After", בה שימש כסולן וכותב השירים. בספטמבר 2004, הצטרף ללייפהאוס לאחר המלצתו של חבר הלהקה לשעבר שון וולסטנהולם.

לייפהאוס

לאחר שהצטרף סודרברג ללהקה, הם הוציאו את האלבום "לייפהאוס", ויצאו לסיבוב הופעות. הסינגל "You and Me" הגיע למקום הראשון במצעדי ארצות הברית. את אלבומם האחרון "Who We Are" הם הקליטו בבית יציקה לברזל בלוס אנג'לס. האלבום יצא ב-19 ביוני 2007.
נשוא

נשוא (בלועזית: פּרֶדיקַט) הוא מונח בתורת התחביר המציין את מעמדו התחבירי של רכיב המשפט המתאר או מאפיין את נושא המשפט (בלועזית: סובייקט). ככזה, הנשוא הוא לרוב רכיב המשפט המהווה חידוש ("קומנט" או"רימה" בתאוריות בלשניות שונות), אך על פי רוב זיהויו מתבסס דווקא על קריטריון צורני: במשפט פועלי הנשוא הוא הפועל (או הפועל יחד עם משלימיו). מאליו ברור, כי זיהוי כזה אינו אפשרי במשפט שמני.
בבלשנות המודרנית, הנשוא נתפס כגרעין המשפט, כלומר הרכיב אשר "שולט" בשאר חלקי המשפט בהיותם הרחבותיו (בין אם כמשלימים מושאיים או תיאוריים, או נושא המשפט). הנשוא נחשב גם ללב הסמנטי של המשפט: באסכולות מסוימות של הבלשנות, הוא נתפס כפרדיקט לוגי אשר ניתן לייחס לו ערך אמת (כלומר "אמת" או "שקר").

נשוא פועלי

הדקדוק העברי מגדיר את הפועל כנשואו של המשפט הפועלי:
נורית אכלה את התפוח.
הבלשנות המודרנית, לעומת זאת, רואה בפועל על משלימיו את הנשוא (בדוגמה לעיל: "אכלה את התפוח").

נשוא מזהה ונשוא משייך

במשפט שמני שבו הנשוא הוא שם עצם, נהוג להבחין בין נשוא מזהה לנשוא משייך.
נשוא מזהה הוא שם עצם המתייחס לאותו רפרנט כמו הנושא. לדוגמה: "נירה היא מנהלת בית הספר". התמורה המזהה היא גלגול של הנשוא המזהה: כך לדוגמה, המשפט "נירה, מנהלת בית הספר, יצאה לחופשת לידה" הוא צירוף של המשפט לעיל עם המשפט "נירה יצאה לחופשת לידה".
נשוא משייך מבטא את השייכות של הנושא לקבוצה מסוימת. לדוגמה: "יוסי ואורי הם שכנים שלי". התמורה המשייכת היא גלגול של הנשוא המשייך: כך למשל, המשפט "יוסי ואורי, השכנים שלי, לומדים באותה כיתה" הוא צירוף של המשפט לעיל והמשפט "יוסי ואורי לומדים באותה כיתה".
ז'ורז' פיקאר

חייו

ז'ורז' פיקאר נולד בעיר סטרסבורג, בירת חבל אלזאס בשנת 1854. הוא בחר בקריירה צבאית, נתגלה כקצין מוכשר והגיע לדרגת קולונל. בשנת 1895 נתמנה כראש מחלקת המודיעין הצבאי ("המשרד השני"). בתפקידו זה הגיע לידיו המזכר בכתב יד, שמרגל צרפתי מצא במשרדו של הנספח הצבאי של גרמניה בצרפת, שממנו נתברר כי בוגד צרפתי פועל בשליחות הגרמנים ואשר שימש בסיס להאשמתו של אלפרד דרייפוס בבגידה. 
פיקאר ידע כי סיבת הטלת אשמת הבגידה בדרייפוס הייתה היותו יהודי, למעשה הקצין היהודי היחיד במטה הכללי הצרפתי. 
לאחר בדיקה נוספת של המזכר, הגיע פיקאר למסקנה כי המזכר נכתב על ידי הקצין פרדיננד אסטרהאזי. פיקאר הביא את הגילוי לידיעת מפקדיו ואלו הזהירו אותו שלא לחשוף את הגילוי והוא הורחק מצרפת ונשלח ב-1896 לשרת בתוניס.
פיקאר היה מנוע מלחשוף את גילוייו, אך בעת חופשת מולדת בפריז השאיר תצהיר חתום בידי עורך דין ממיודעיו. התצהיר נחשף, ופיקאר נשפט בגין התנהגות בלתי הולמת, פוטר מן הצבא, ונדון לשנת מאסר. 
ב-13 ביולי 1906, אישר בית הנבחרים הצרפתי חוק אשר החזיר את פיקאר ואת דרייפוס לשירות פעיל בצבא צרפת, באותן הדרגות שהיו להם לו היו נותרים בשירות במהלך שתים עשרה השנים שחלפו מאז החלה הפרשה (פיקאר כגנרל ודרייפוס כרב-סרן). לימים שירת פיקאר כשר המלחמה בממשלתו של ז'ורז' קלמנסו. פיקאר נפטר בשנת 1914, בעיר אמיין.
ברברה טוכמן כותבת כי פיקאר לא פעל ממניעים פוליטיים אלא ממניעים של יושר וכבוד, וכי משגילה כי המכתב המפליל את דרייפוס הוא זיוף, חש חובה לחשוף את הגילוי, ולו במחיר אישי כבד. לדברי טוכמן היה פיקאר, כרבים מבני דורו, נגוע באנטישמיות, אך המחשבה כי אדם חף מפשע נענש על דבר שלא עשה, לא נתנה לו מנוח, ואחת היא דתו של אותו אדם.
בוב מוק

ביוגרפיה

מוק נולד בעיירה מונטסנו שבמדינת וושינגטון, בנם של גסטון ופליטה. אביו היגר משווייץ והקים חנות שעונים ותכשיטים במונסנו.
ב-1932 החל מוק ללמוד באוניברסיטת וושינגטון, הוא הצטרף לנבחרת החתירה של האוניברסיטה ושימש כהגאי ומוביל השמינייה הייצוגית. עם הנבחרת זכה ב-1936 בתחרות הרגטה היוקרתית בפוקיפסי שבמדינת ניו יורק והשמינייה נבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת ברלין. לפני נסיעתו לאירופה התוודע לראשונה לשורשיו היהודים מצד אביו. במשחקים האולימפיים זכתה הנבחרת במדליית זהב בתחרות שהתקיימה באגם לאנגר זי שבגרונאו, בנוכחותו של אדולף היטלר ובכירי ההנהגה הנאצית. בשובו המשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת וושינגטון ושימש עוזר מאמן הנבחרות הצעירות של האוניברסיטה.
ב-1940 התמנה למאמן נבחרת החתירה של MIT ובמקביל השלים ב-1941 לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד. לאחר חמש שנים בתפקיד חזר לוושינגטון ועבד כעורך דין בסיאטל עד פרישתו בשנת 2000. הוא כיהן בין השאר כיו"ר אגודת הבוגרים של אוניברסיטת וושינגטון.
מוק נישא ב-1940 לברברה ולזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר פטירתה של ברברה, נישא ב-1968 לרעייתו השנייה לברן.

לקריאה נוספת

דניאל ג'יימס בראון, "הבחורים בסירה", ידיעות ספרים, 2013