google/wiki40b huggingface dataset:
ססקיה ואן אוילנבורך

קורות חיים

ססקיה ואן אוילנבורך נולדה בליוורדן כבת הזקונים מתוך שמונה ילדיו של רומברטוס ואן אוילנבורך (Rombertus van Uylenburgh), עורך דין מצליח, ראש עירייה ואחד ממייסדי אוניברסיטת פרנקר (Franeker). בגיל שבע מתה אמה, שָאוּקְיה אוזינגה (Sjoukje Ozinga), ובגיל 12 התייתמה ססקיה גם מאביה.
ססקיה עברה להתגורר בחבל הט בילט (Het Bildt) אצל אחותה היסקיה (Hiskje) ובעלה, חרארד ואן לו (Gerard van Loo). שם גם התגוררה אחות נוספת של ססקיה, אנצ'ה (Antje), שהייתה נשואה לפרופסור יוהנס מקוביוס, מהגר מפולין (שמו המקורי יאן מקוביץ) ששימש מרצה לתאולוגיה באוניברסיטת פרנקר. אנצ'ה מתה בגיל צעיר וססקיה עזרה לגיסה.
ססקיה פגשה את רמברנדט דרך בן דודה, הנדריק ואן אוילנבורך (Hendrick van Uylenburgh), צייר וסוחר אמנות. משפחתו היגרה לקראקוב בפולין כשהיה ילד והוא חזר להולנד ב-1625 והתיישב באמסטרדם. מ-1631 ואילך יצר רמברנדט ציורים עבור לקוחותיו של אוילנבורך שרובם היו תושבי אמסטרדם או מנוניטים. במשך ארבע שנים לימד רמברנדט ציור לתלמידים באקדמיה שהקים בביתו של אוילנברוך, הבולטים בהם היו חוברט פלינק (Govert Flinck), חרברנדט ואן דן אקהאוט (Gerbrandt van den Eeckhout) ופרדיננד בול (Ferdinand Bol).
הזוג נישא ב-22 ביוני 1634 בעיירה סינט-אנה-פרוכי שבחבל הט בילט. רמברנדט זכה בעזרת אמנותו להצלחה כלכלית וב-1639 הוא וססקיה עברו להתגורר בבית מפואר ביודנבריסטראט (Jodenbreestraat - רחוב היהודים הרחב). בית זה היה קרוב לגלריה של בן דודה של ססקיה ברובע היהודי של אמסטרדם וכיום הוא מוזיאון בית רמברנדט. שלושה מארבעת ילדיהם מתו סמוך מאוד ללידה. ב-22 בספטמבר 1641 הם הטבילו את בנם היחיד ששרד, טיטוס ואן ריין, על שמה של אחותה של ססקיה, טיצ'ה (Tietje) ואן אוילנבורך. ססקיה מתה שנה אחר כך, כתוצאה ממחלת השחפת, ונקברה בכנסיית "אָאוּדֶה קֶרְק" (Oude Kerk – הכנסייה הישנה) באמסטרדם.

לאחר מותה

בשלב מסוים נתן רמברנדט במתנה את התכשיטים והטבעות שהיו שייכים לססקיה למינקת, חרצ'ה דירקס (Geertje Dircx), מחווה שמשפחת אוילנבורך ראתה בעין רעה. כמה שנים אחר-כך ציפתה חרצ'ה כי רמברנדט ישא אותה לאישה, אך צעד זה היה גורם לרמברנדט לאבד את הירושה של ססקיה. כשחרצ'ה עזבה את ביתו וניסתה למכור את התכשיטים פנה רמברנדט לבית המשפט והשיג צו שגרמה לכליאתה של חרצ'ה בבית חולים לחולי רוח בגאודה (חאודה בתעתיק מדויק יותר).
בנו של רמברנדט, טיטוס ואן ריין, וחברתו לחיים של אביו, סוכנת הבית שלהם לשעבר, הנדריקיה סטופלס (Hendrickje Stoffels) היו המעסיקים של רמברנדט בשנותיו האחרונות. פתרון מתוחכם, משום שבדרך זו הוא יכול היה לצייר ציורים נוספים מבלי שנושיו הטרידו אותו. רמברנדט מכר את קברה של ססקיה ב-27 באוקטובר 1662 על מנת לממן את קבורתה של הנדריקיה.
האסטרואיד 461 Saskia שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.
יעקב בוצ'ן

ביוגרפיה

עלה לישראל עם הוריו, ניצולי שואה, בגיל שנתיים. בילדותו התגוררה משפחתו בתל אביב וסבלה מעוני.
כתיבתו של בוצ'ן משלבת את חוויותיהם הרגשיות של ילדי ניצולי השואה, בני הדור השני, הווי חיילים ומלחמות, ארץ ישראל, אהבות, אכזבות, נשים ואנשים. ניכר בה דמיון מה ליצירת פנחס שדה, מצד הסגנון ומצד התוכן. מבקרים הגיבו לה לרוב בצורה קיצונית - אהבו מאוד או שנאו מאד.
בין פועליו הספר "שביל ישראל", אלבום המשלב פרוזה עם מידע וציורי מקור (של הסופר) ומתאר מסע רגלי אמיתי לאורך שביל ישראל, מדן ועד אילת.
בוצ'ן זכה עד היום בשני פרסי ראש הממשלה לספרות, פרס ברנשטיין (על כתב היד של ספרו "ילד שקוף") ופרס אקו"ם לספרי ילדים. בוצ'ן אף עיצב מספר עטיפות לספרי סופרים אחרים.
מנחה מזה חמש-עשרה שנים כתיבה יוצרת בחוגים למבוגרים.
בוצ'ן מתגורר כיום בכפר-מונש ועובד כגרפיקאי. ממעט להתראיין ואינו מעורב בחבורות ספרותיות.
איי המלכה אליזבת

אוכלוסייה

עם אוכלוסייה של פחות מ-400 נפש האיים קרובים להגדרה של לא מיושבים. ישנם רק שלושה מקומות של התיישבות קבועה על האיים. שניים מהם על האי קורנוואליס (Cornwallis Island) ואחד על האי אלסמיר. בנוסף ישנם עוד כמה נקודות קטנות המשמשות בעיקר כתחנות מחקר. ישנן נקודות המיושבות רק בחלק מעונות השנה וגם כאן ברוב המקרים מדובר בנקודות מחקר.

מנהל

עד 1999 איי המלכה אליזבת' היו חלק ממחוז באפין בטריטוריות הצפון מערביות. עם הקמתה של טריטוריית נונאווט ב-1999 כל האזורים בארכיפלג שממזרח לקו אורך 110 מערב (110th meridian west) הפכו להיות חלק ממחוז קיקיקטלוק (Qikiqtaaluk Region) בטריטוריה החדשה, אזורים אלו היוו את חלקו הגדול של הארכיפלג. כל שאר האזורים נשארו בטריטוריות הצפון מערביות. האיים המרכזיים שנותרו במלואם בטריטוריות הצפון מערביות הם: אי הנסיך פטריק, אגלינטון ואמרלד. האיים מלוויל, המלך מקנזי ובורדן חולקו בין שתי הטריטוריות. 
מתחת לחלוקה לטריטוריות קיימת חלוקה אדמיניסטרטיבית לשני אזורים מוניציפליים. אזור אחד ששטחו 450 קמ"ר בלבד מהווה עשירית האחוז משטח הארכיפלג אולם הוא כולל את שני היישובים הגדולים יחסית שבאיים ולכן גם כמעט כל האוכלוסייה של האיים נכללת בתוכו. האזור השני כולל את רוב השטח אולם נכלל בו רק יישוב אחד שהוא למעשה תחנת מחקר המונה 5 אנשים בלבד.
איאן רוברטס

ביוגרפיה

בשנים 1986–1989 שיחק רוברסט בקבוצת הרוגבי סאות' סידני ראביטוס. בשנים 1990–1995 הוא שיחק בקבוצת מנלי-אורינה סי איגלס. ב-1994 השתתף בטורניר קנגורו, בהשתתפות נבחרות הרוגבי של בריטניה, צרפת ואוסטרליה. בשנת 1996 סבל מפציעות ולכן לא שיחק ובשנים 1997–1998 שיחק בקבוצת נורת' קווינסלנד קאובויס. עקב פציעות שסבל מהן ב-1998 החליט לפרוש סופית מרוגבי מקצועני.
בשנת 2000 זכה רוברטס במדליית הספורט האוסטרלי על תרומתו להישגים הבינלאומיים של אוסטרליה בליגת הרוגבי. היה חבר בצוות שופטי ליגת הרוגבי הלאומית בשנות ה-2000.
בשנת 2005 נבחר רוברטס לאחד מ-25 שחקני הרוגבי הטובים ביותר של ניו סאות' ויילס בכל הזמנים.

חייו האישיים

בשנת 1995 סיפר רוברטס על זהותו המיניות בראיונות לעיתונים ולטלוויזיה. באופן כללי הוא זכה לתמיכה בקרב שחקני הרוגבי באוסטרליה. בשנת 1997 יצא לאור ספר אודותיו, "לגלות", שניכתב על ידי פול פרימן.
לאחר שפרש מספורט מקצועי החל ללמוד במכון הלאומי לאמנויות הבמה שבסידני. הוא הופיע במספר סרטים ובסדרות טלוויזיה בתפקידים קטנים.
בשנת 2005 הגיע רוברטס לשלב הגמר בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם נטלי לאו.
בשנת 2010 ביקר רוברטס את האלופה האולימפית בשחייה סטפני רייס וכינה אותה אידיוטית מושלמת לאחר שלעגה לקבוצת הרוגבי של דרום אפריקה בטוויטר וקראה להם "הומואים" ("faggots").
איתמר אבן-זהר

ביוגרפיה

אבן־זהר נולד לשמחה ולרבקה בת פנחס חלפין, במשפחה בת שלושה ילדים. שירת בצה"ל בשנים 1959–1961, ולאחר שחרורו למד שפה עברית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. למד לתואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטה העברית אצל לאה גולדברג, טוביה שלונסקי ובנימין הרושובסקי. ב־1967. בסוף שנות ה־60 למד שנה באוניברסיטת קופנהגן ושנה באוניברסיטת אוסלו, וקרוב לשנה באוניברסיטת סטוקהולם. 
בשנות ה-70 היה עורך משנה של הרבעון "הספרות". שימש משנת 1972 מרצה בכיר לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב, וקודם לדרגת פרופסור מן המניין ב־1977. בשנים 1978–1982 היה מופקד על הקתדרה לתאוריה של התרגום ע"ש ברנשטיין. לאחר מכן הופקד על הקתדרה להיסטוריה של הספרות על־שם ארצט עד 1990. בשנת 1987 הופקד על הקתדרה לפואטיקה וסמיוטיקה עד שנת 2009. 
בשנת 1986 ייסד את בית הספר למדעי התרבות ע"ש פורטר, וניהל אותו עד 1993. היה עורך כתב־העת "הספרות" וכתב־העת הבינלאומי Poetics Today.
בשנת 2007 מונה לפרופסור אֶמֶרִיטוּס. הוא ממשיך להתנדב ביחידה למחקר התרבות באוניברסיטת תל אביב בתור מורה ויועץ הלימודים.
באפריל 2014 נבחר כחבר כבוד של האקדמיה האוסטרית למדעים בסקציה של מדעי הרוח והחברה.
Rape Me

הפקת השיר ורקע

קוביין כתב את השיר בליווי גיטרה אקוסטית בזמן מקסוס האלבום Nevermind בשנת 1991. הלהקה הופיעה עמו כבר באותה שנה, אך ללא מילות הקטע המגשר בין שני חלקי השיר שטרם נכתבו.
בטקס פרסי הווידאו-קליפים  של MTV לשנת 1992 ביקשה הלהקה לבצע את השיר, אך הדבר נאסר עליה ומנהלי הערוץ התעקשו על ביצועו של Smells Like Teen Spirit. בתגובה החליטה נירוונה שלא להופיע, אבל חשש מחרם של הערוץ על אמני לייבל התקליטים של הלהקה הוביל לפשרה, לפיה הלהקה תופיע עם השיר Lithium. חרף הסיכום ולאות מחאה החל קוביין בביצועו של Rape Me, ובחלוף רגעים מספר עברה הלהקה לבצע את Lithium.
באוקטובר 1992 הוקלט השיר לראשונה, במהלך סשן הקלטות דמו שנערך בסיאטל בהפקתו של ג'ק אנדינו. לשיר הוקלטו שתי גרסאות, האחת אינסטרומנטלית והשנייה בשירתו של קוביין ובקולות רקע של המתופף דייב גרוהל. בתו הפעוטה של קוביין ישבה בחיק אביה במהלך ההקלטה, וקול בכיה נשמע בהקלטה.
הגרסה הסופית של השיר הוקלטה בהפקתו של סטיב אלביני ב-15-16 בפברואר 1993, באולפני Pachyderm שבמינסוטה. המנגינה הוקלטה ביום הראשון ושירתו של קוביין ביום השני, בסשן שארך כ-6 שעות.

גרסאות נוספות

גרסה של השיר בשידור חי הוקלטה ב-25 בספטמבר 1993 במסגרת התוכנית סאטרדיי נייט לייב. הגרסה יצאה לאור כחלק מאלבום האוסף "Saturday Night Live: The Musical Performances, Volume 2", כמו גם על גבי ה-DVD‏ "Saturday Night Live: 25 Years of Music, Volume 4".
גרסת דמו ביתית ובה ביצוע סולו אקוסטי של השיר והגרסה משנת 1992 (שכוללת את בכיה של ביתו) נכללו ב-With the Lights Outs, מארז האלבומים של נירוונה משנת 2004. שתי הגרסאות הופיעו גם באלבום האוסף משנת 2005 Silver: The Best of the Box.
גרסת Live נוספת, שהוקלטה ב-31 באוקטובר 1991 באולם פרמאונט שבסיאטל, מופיעה בדיסק מס' 4 וב-DVD של מהדורת ה-"Super Deluxe" לאלבום Nevermind, הוצאה מחודשת לאור משנת 2011, ובמהדורות ה-DVD וה-Blu-ray של "Live at Paramount".
ויאצ'סלב רגוזין

אלוף העולם בשחמט בהתכתבות

במשך כל חייו התעניין רגוזין, וגם גילה כשרון כמעט בכל אספקט של משחק השחמט. על השגיו התחרותיים הוענקה לו דרגת רב אמן בשנת 1950. שנה לאחר מכן קיבל תואר שופט בינלאומי. בין השנים 1956–1958 התמקד רגוזין בשחמט בהתכתבות, שם הוכיח כי הוא מנתח עמדות מעולה ובעל ידע תאורטי רב. יכולותיו הובילו אותו לתואר אלוף העולם השני בשחמט בכתב, תואר בו זכה בשנת 1959. באותה שנה הוענקה לו דרגת רב אמן גם בשחמט בכתב.
אלוף העולם מיכאל בוטביניק זיהה תכונות אלו של רגוזין; נוספו לכך ניסיונו העשיר. רגוזין אותר כיריב אימונים אידיאלי לאלוף העולם, והשניים קיימו ביניהם סדרה ארוכה של משחקי אימונים שנשמרו בסוד, במהלך הכנותיו של בוטביניק לאליפות העולם. סגנון משחקו של רגוזין היה תמיד מסתכן ונסיוני, במיוחד ביחס להקרבת רגלים לצורך קבלת יוזמה התקפית. בוטביניק מצידו ניסה לבנות אוסף פתיחות יציבות ואמינות והיה חיוני שהן יעברו בדיקה מקיפה ומעמיקה נגד משחק תוקפני כשל רגוזין. היסטוריונים רבים מייחסים לתרומתו של רגוזין חלק נכבד בהצלחה של בוטביניק.
בוטביניק ורגוזין התאמנו יחדיו לאליפות ברית המועצות בשנת 1944. כדי לחקות את התנאים שיהיו באולם התחרות, הם התאמנו כאשר ברקע רעש חזק של מכשיר רדיו. באליפות ברית המועצות ניצח בוטביניק ואילו רגוזין סיים במקום ה-13 מתוך 17 והאשים את הפסדיו בשקט הלא טבעי באולם התחרות.

תרומתו לתיאורית הפתיחות

תרומותיו של רגוזין לתיאורית הפתיחה מתמקדת בפיתוח שיטות שבהן השחקן בכלים השחורים משיג שויון בגמביט המלכה ובהסתעפויות נימצו-הודיות. בכל המקרים המסעים הם מסעי הכנה לקידום הרגלי המרכזי מ-ה6 ל-ה5.
על שמו קרויה הגנת רגוזין, אליה מגיעים לאחר המסעים 1. ד4 ד5 2. ג4 ה6 3. פו3 פו6 4. פג3 רב4 (או בחילופי מסעים). עמדה זו מאפשרת לשחור משחק פעיל מתחילת המשחק וזכתה לעדנה בשנים האחרונות (2007). אלופת אירופה לנשים לשנת 2007, טטיאנה קוסינצבה, גרגורי סרפר, ורוזאן עקוביאן ואלכסיי אלכסנדרוב הם ארבעה שחקנים חזקים מאוד שהוסיפו הסתעפות זו למאגר הפתיחות שלהם.
בין השנים 1955-1946 ערך רגוזין את בטאון השחמט "שחמט בברית המועצות"; כמו כן הייתה לו קריירה כמהנדס אזרחי בתעשיית הבניה.
רגוזין מת במוסקבה במהלך הוצאה לאור של לקט ממשחקיו הטובים ביותר, שחבריו השלימו ופרסמו בשנת 1964. הספר כולל 74 משחקים לאורך קריירת המשחק שלו.
נחל ציחור

נחל ציחור או נחל האבנים הקטנות (בערבית: وادي صخير) הוא אפיק שזורם בדרום הארץ והוא אחד מיובליו של נחל פארן. אורך הנחל הוא כ-35 ק"מ.

תיאור הנחל

נחל ציחור הוא מאחד מיובליו של נחל פארן הזורם בדרום הארץ. נחל ציחור נמצא באזור הר הנגב, הערבה ובמישורי הנגב. אורכו כ-35 קילומטרים. מוצאו בפסגת הר צניפים והוא מזורם עד נחל פארן הדרומי. בשל תנאי השטח שבהם זורם הנחל הוא קשה להגעה של מטיילים.

מקור השם

שמו הערבי של הנחל הוא ואדי סוח'יר (בערבית وادي صخير) המכונה "נחל האבנים הקטנות" בערבית

בעלי חיים וצמחייה באזור הנחל

יש מבחר מיני בעלי חיים גדול באזור הנחל:
עדרים גדולים של צבאי הנגב הנאמדים בכמה מאות פריטים וזהו אזור מחייתם העיקרי. מכיוון שכמות המשקעים באזור נמוכה מאוד, החיות שותות מהצמחים בעזרת תהליך שנקרא "ליחוך".
הטורפים הנפוצים באזור הם שועלים, תנים, צבועים, וזאבים. בנוסף נמצאו מספר מועט של נמרים באזור. נפוצים גם מספר סוגים של עופות דורסים, ביניהם ניתן למנות את המין "נשר מקראי" ואת "עזניית הנגב" שנכחדה מנוף הנגב בעקבות ציד לא חוקי. בעבר היו רואים באזור גם את "יען הנגב" שנכחד בעקבות ציד.

צמחיית הנחל

נתיב המסלול עובר דרך עצי שיטה וצמחים מיוחדים כמו: שיחי אשל, רותם וסילון הקוצני.
אליפות רוסיה בבייסבול

היסטוריה

אליפות רוסיה בבייסבול היא יורשת אליפות ברית המועצות בבייסבול שנערכה מ-6 ביוני ועד 18 בספטמבר 1989 ובה נטלו חלק 24 קבוצות בייסבול מ-19 ערים ומ-8 רפובליקות סובייטיות.
בשנת 1992 נערכה אליפות רוסיה בבייסבול ומאז, זו נערכת ברציפות מדי קיץ. בשנת 2002 הוקמה פדרציית הבייסבול הרוסית, שהחלה לנהל את הליגה.
חרף המשבר באוקראינה קבוצת בייסבול מחצי האי קרים נוטלת חלק באליפות. בשנת 2016 סיימה במקום השלישי.

פורמט התחרות

האליפות משוחקת בין קבוצות ליגת העל. ב-2016 התחרות כללה שני שלבים — שלב בתים ופלייאוף. בשלב הראשון, 10 הקבוצות חולקו לשני בתים, אשר שיחקו כל אחת נגד יריבות מה, משחק בית ומשחק חוץ. בשלב השני, שלוש הקבוצות הטובות מכל בית התמודדו בפלייאוף הליגה עד לשלב הגמר, שנערך בשיטת הטובה משלוש.
פמלה פלוד

ביוגרפיה

פלוד נולדה במחוז דרום דבלין וב-1993 הוכתרה למיס אירלנד. היא ייצגה את אירלנד בתחרויות היופי הבינלאומיות מיס עולם 1993 ומיס תבל 1994.
ב-1996 הופיעה כרקנית בסרט האירי-שוודי "ההיעלמות של פינבר" בו שיחק ג'ונתן ריס מאיירס.
ב-1997 החלה לעבוד ב-RTÉ, רשת השידור האירית והנחתה בין היתר את תוכנית האופנה "Off the Rails", ב-2008 החלה להנחות את תוכנית האירוח "The Podge and Rodge Show".
באירוויזיון 2003 הציגה את תוצאות הניקוד האירי ועשתה זאת גם באירוויזיון הריקודים הראשון ב-2007. ב-2008 השתתפה בפרק של הגרסה האירית לתוכנית הגנאלוגית "מי אתה חושב שאתה?" שם גילתה פרטים על על עבר משפחתה.
פו-בעלו

פו-בעלו (באכדית: "פיו/מילתו/דוברו/קולו של בעל", תעתיק לאנגלית: "Pu-Ba'lu") היה שליט העיר הכנענית יורזה (מזוהה בתל גמה בנחל הבשור) הנזכר בתעודות אל-עמארנה מן השנים 1350-1335 לפנה"ס, דהיינו זמן מלוכת אחנתון.
פו-בעלו נזכר כמחבר בשלושה מכתבים שפונים לפרעה: EA 314 שכותרתו במחקר המודרני היא "משלוח זכוכית", מכתב EA 315 שכותרתו היא "כמו פקודה מן השמש" ומכתב EA 316 שכותרתו היא "נ.ב לסופר המלכותי". ישנו אזכור נוסף לשם "פו-בעלו" (בתעתיק: "Pu-Bahla") בקורפוס 382 המכתבים שנתגלו באחתאתון אך הוא מופיע במכתב EA 104 שכותרתו היא "אולאסה נכבשה" ובו מדובר על בנו של עבדי-אשירתה מלך אמורו, ככל הנראה למרות הדמיון בשמות מדובר באדם אחר ששמו המקורי הוא "פה-בעל" גם כן.
Unstoppable (שיר)

רקע וכתיבה

השיר הוא הרצועה החמישית באלבומה השביעי, This Is Acting. השיר מעניק מסרים של הערכה עצמית בין האדם לעצמו, ובא להגיד כי אין דבר שלא ניתן לעשות. על פי שמו, כל בן אדם יכול לעשות כל דבר אשר הוא חפץ, והוא בלתי ניתן לעצירה. השיר נכתב על ידי סיה, כריסטופר ברייד, והופק על ידי ג'סי שטקין.

וידאו קליפ

לשיר יצא ווידאו קליפ לא רשמי שהועלה לאחד מערוצי היוטיוב של מעריציה. בקליפ ניתן לראות אזור שבו מתקיימת מלחמה, והכל עולה באש. הדמות המרכזית בקליפ היא ילדה שחובשת את הפאה הבלונדינית של סיה, ומראה כשמו של השיר, שלא ניתן לעצור אותה והיא כן תוכל לשרוד במלחמה המתקיימת שם.
שין סה-קיונג

ביוגרפיה

שין סה קיונג נולדה בסיאול והחלה את דרכה בגיל שמונה בשנת 1998 כשהופיעה על גבי עטיפת אלבום הסולו של סאו תאיג'י (Seo Taiji)
Take Five. כמו כן הופיעה בתוכנית הילדים Ppo Ppo Ppo (נשיקה, נשיקה, נשיקה) וב-2005 הופיעה בדרמה ההיסטורית "토지" ("קרקע").
לאחר תפקיד קטן בסרט "어린 신부" (כלתי הקטנה) קבלה תפקידים ראשיים בסרטים: 
"신데렐라" (סינדרלה) - סרט אימה, "오감도" (חמשת חושי ארוס - סגמנט "חיה את הרגע" "Five Senses of Eros - segment "Believe in the Moment
ובסרט "어쿠스틱" ("אקוסטי" בסגמנט "ברוקולי").
במסך הקטן קבלה תפקידים קטנים בסדרות ההיסטוריות "토지" ("קרקע") ו-"선덕여왕" ("המלכה סון דוק"). עליהן זכתה לבקורות חיוביות אך עדיין לא זכתה להכרה.
ב-2009 השתתפה בתפקיד מרכזי בסדרת הסיטקום היומית "High Kick Through The Roof" הסדרה זכתה לפופולריות רבה וכך גם שין סה קיונג שזכתה על תפקידה בפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר.
ב-2010 תעדה את חופשתה בהוואי במסגרת תוכנית המציאות "I'M REAL" (אני אמיתית), שהרחיבה את מעגל מעריציה.
ב-2012 הופיעה בתפקיד אורח בשתי סדרות.
האחת "High Kick 3: Revenge of the Short Legged", סדרת המשך ל-"High Kick Through The Roof" בו הופיעה בפרק 75 בתפקידה בסדרה הקודמת.
השנייה "My Husband Got a Family" בו הופיעה בתפקיד עצמה בפרק 49.
בצעירותה, לפני שפנתה למשחק שין סה קיונג התכוונה להיות זמרת וב-2012 הוציאה סינגל ראשון "You Were Sweet" כתשדיר פרסומת לקפה.
בסרט "אקוסטי" היא מבצעת בעצמה את השירים בסרט ומבצעת את שיר הסיום בסרט "Hindsight".
פיריאטין

תולדות היישוב

פיריאטין נזכרת לראשונה בשנת 1155, ובשנת 1239 נהרסה בידי המונגולים. לאחר מכן שוקמה העיר, ונשלטה בידי הדוכסות הגדולה של ליטא.
תחת שלטון האימפריה הרוסית בסוף המאה ה-18 הפכה פיריאטין לעיר מחוז, ונבנתה בה קתדרלה. בשנת 1802 נכללה העיר במחוז פולטבה.

יהודי פיריאטין

בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-3,100 יהודים, קרוב למחצית תושביה. בפברואר 1919 נערך בעיר פוגרום בידי חיילי הצבא הלבן, בו נרצחו 19 יהודים.
ב-18 בספטמבר 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו קטן, בו נצטוו בענידת סרט זרוע. במרץ 1942 נמנו בגטו 1,530 יהודים.
ב-6 באפריל 1942 החל חיסול גטו פיריאטין. במשך ארבעה ימים נרצחו כל יושביו בידי גרמנים ושוטרים מקומיים בכפר פירוגובסקאיה לוודה. ב-18 במאי 1942 נרצחו עוד כמה עשרות יהודים שנתפסו מסתתרים בעיר.
חוליה (אנטומיה)

חוליות אצל האדם

שלושים ושלוש חוליות מרכיבות את עמוד השדרה, בהן חמש החוליות המאוחות המרכיבות את עצם העצה (בין כל החוליות האחרות נמצא דיסק בין-חולייתי), וארבע החוליות המאוחות המרכיבות את עצם העוקץ (עצם הזנב). שאר החוליות מחולקות לשלושה אזורים: אזור הצוואר (שבע חוליות), האזור החזי (שתים עשרה חוליות) והאזור המותני (חמש חוליות). במופעים גנטיים חריגים ניתן למצוא מספר שונה של חוליות בכל אזור.
להוציא את שתי החוליות הצוואריות הראשונות, לחוליות אמתיות (אלו ששייכות לשלושת האזורים העליונים) מאפיינים דומים, וניתן להדגימם על ידי בחינת חוליה חזית.

מבנה כללי

חוליה מורכבת משני מבנים מרכזיים: חלק קדמי, הוא גוף החוליה (Corpus vertebrae), וחלק אחורי - קשת החוליה (Arcus vertebrae) או הקשת העצבית. קשת החוליה וחלקו האחורי של גוף החוליה יוצרים את נקב החוליה (Foramen vertebrale). קשת החוליה מורכבת משתי רגליות (Pediculus arcus vertebrae) ומשני לוחות (Lamina arcus vertebrae) ומהווה את הבסיס לשבעה זיזים: ארבעה זיזים מפרקיים ששניים מהם עליונים (Processus articularis superior; Zygapophysis superior) ושניים תחתונים (Processus articularis inferior vertebrae; Zygapophysis inferior), שני זיזים רוחביים (Processus transversus vertebrae) וזיז קוצי אחד (Processus spinosus vertebrae). את הזיזים הקוציים של החוליות, אפשר לראות ולמשש במבט אחורי על גב.
בזיזים נאחזים שרירי שלד שונים ורצועות, והזיזים המפרקיים יוצרים את המפרקים הפאצטלים בין כל שתי חוליות שכנות.
כאשר כל החוליות מופרקות זו לזו גופי החוליה יוצרים עמוד חזק שתומך בראש ובגו. קשתות החוליה יוצרות תעלה מגנה, בתוכה עובר חוט השדרה. בין כל שתי חוליות, דרך הנקבים הבין-חולייתים (Foramen intervertebrale), אחד בכל צד, יוצאים העצבים וכלי הדם השדרתיים.
פיזיולוגיה של הכליה

פיזיולוגיה של הכליה היא המדע העוסק בחקר התפקוד המכני, הפיזי והביוכימי של מערכת הכליות באדם ובבעלי חיים.
תפקיד הכליה הוא בקרה על המים והיונים האי-אורגניים בגוף.
מערכת הכליות מורכבת מסוגים שונים של תאים: אנדותל, רקמת עצב, רקמת חיבור וכו'. תאים אלו ירכיבו רקמות, הרקמות מרכיבות יחידות פונקציונליות - נפרונים. יחידות אלו מרכיבות את האיבר כולו.
מערכת הכליות פשוטה יחסית -מכילה שתי כליות, צינור מוביל לשתן, ושלפוחית שתן.
הכליה מחולקת לשני חלקים: חלק קורטיקלי- הקורטקס, ולחלק הפנימי - המדולה.
המסננים אשר מקבלים את הדם נמצאים בחלק הקורטיקלי. הדם עובר למערכת צינורות אשר מסתעפת לכיוונים רבים - הטובול. חלק מהצינורות מגיעים עמוק אל תוך המדולה. הצינורות יורדים אל המדולה, עולים בחזרה ומתאספים לצינור מרכזי, ה-collecting duct. צינור זה מוביל את הנוזלים שנשארו אל צינורית השתן ומשם לשלפוחית השתן.
המדולה מאפשרת יצירת שתן היפראוסמוטי כאשר אנו רוצים לחסוך במים.
הנפרון היא היחידה הפונקציונלית המסננת. היא כוללת את הצנרת האישית שלה ואת כלי הדם. יש מעל מיליון נפרונים בכל כליה.
אייל האנדים

מאפיינים

לשני המינים קרניים קטנות יחסית בעלות שני סיעופים בלבד, כאשר הסיעוף האחורי גדול יותר. מינים אלה אינם טריטוריאליים ומסתפקים בהפגנת דומיננטיות; כמו כן קרבות בין זכרים נדירים, מה שגם מסביר מדוע קרניו של סוג זה אינן מפותחות. 
המינים חיים על פי רוב במדרונות ההרים, ופרוותם עבה ומחממת. עופרים של מינים אלה נולדים ללא נקודות, וצבעם כהה כשל הבוגרים. 
שני המינים סובלניים יחסית לנוכחות לבני אדם, דבר שהוא יוצא דופן בקרב האיילים.
אורי מנוס

חייו

מנוס נולד בפתח תקווה, למד בתיכון בקיבוץ מעיין צבי. ב-1959 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים ב-1962 השתחרר בדרגת סגן. עבד במטעי הבננות בקיבוץ וכמדריך בחברת הנוער. במלחמת ששת הימים גויס לשירות המילואים, שירת בחזית המצרית ונפצע. ב-1969 חזר לשירות הקבע, פיקד על סוללה במלחמת ההתשה ושימש מדריך בקורס קציני תותחנים. 
בתחילת 1973 מונה לסגן מפקד גדוד 405, בפרוץ מלחמת יום הכיפורים היה פרוס הגדוד ברמת הגולן. מפקד הגדוד אריה מזרחי שימש כמפקד הסיוע הארטילרי של חטיבה 7 ומנוס פיקד על כוחות הגדוד. במהלך המלחמה איבד הגדוד 21 לוחמים, מנוס זכה על פועלו בצל"ש מפקד האוגדה. הוא יזם את הקמת אנדרטת גדוד 405 שנחנכה ב-2008 על שטח של 3 דונם ברמת הגולן, ומנציחה את לוחמי הגדוד שנפלו במלחמה. את האנדרטה תכננה רעייתו הפסלת, לביאה.
בהמשך שירותו הצבאי פיקד על גדוד 403, במבצע ליטני שירת כסגן מפקד אגד ארטילרי 282, ב-1979 מונה למפקד אגד ארטילרי 9222 (עוצבת התקומה). ב-1980 מונה למפקד התותחנים של פיקוד הצפון ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה למד חינוך והיסטוריה בבית ברל. באוגוסט 1984 מונה למפקד הגדנ"ע ושירת בתפקיד עד 1988, בתקופתו שם דגש על שילוב יוצאי אתיופיה בצה"ל ובחברה הישראלית. בשנת 1989 מונה לראש ההגנה האזרחית ושירת בתפקיד עד 1992 כולל בתקופת מלחמת המפרץ. 
לאחר שחרורו מונה ב-1995 נציב ומפקח כבאות ראשי וכיהן בתפקיד עד 1998. לאחר מכן עבד כמורה בחטיבת ביניים בכפר שמריהו עד צאתו לגמלאות ב-2007. הוא הקים וניהל מכללות לביטחון לאומי לנוער (מבל"ל) ברעננה ובהרצליה. 
מנוס נשוי ללביאה אותה הכיר בגיל 14 בקיבוץ מעין צבי והם הורים לשלוש בנות ולבן. 
בנו, עומר, נפטר ב-7 בספטמבר 2015 בעת שהיה עמו בטיול בגאורגיה.
ניקולה סלבה

ביוגרפיה

ניקולה סלבה נולד בסן מרינו, בירת סן מרינו ב-4 ביולי 1962.
כשהיה בן 29 החל סלבה להתאמן בריצה ועבר את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדה של שנה לאחר מכן במירוץ שליחים. יחד עם שלושה חברים לנבחרת התחרה סלבה באולימפיאדת ברצלונה שנערכה ב-1992 ונבחרתו הגיעה למקום ה-21 במקצה המוקדם כשסיימה את המסלול תוך 42.08 שניות. הנבחרת לא עלתה לגמר התחרות.
לאחר שפרש מחייו בספורט נכנס סלבה לפוליטיקה. הוא הצטרף למועצה הגדולה והכללית בשנת 2006 ושירת כחבר פרלמנט עד שנת 2011. בשנת 2012 נבחר לפרלמנט שנית, ושם הוא משרת עד היום. סלבה הוא בעל תואר ראשון בהנדסה טכנולוגית ממכון לאון בטיסטה אלברטי שממוקם ברימיני. ב-2016 הקים יחד עם אנשים נוספים את מפלגת עתיד הרפובליקה.
וילהלמשטראסה

וילהלמשטראסה (מגרמנית: Wilhelmstraße) הוא רחוב במרכז ברלין, בירת גרמניה. 
הרחוב שימש כמרכז השלטוני והמנהלתי של פרוסיה ולאחר מכן של גרמניה על שלל גלגוליה, מאז המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד לסוף מלחמת העולם השנייה.
הרחוב נמתח לאורך כ-2.5 קילומטרים בכיוונים צפון-דרום מזרח, כאשר בחלקו הצפוני הוא מצטלב עם שדרת אונטר דן לינדן, ובחלקו הדרומי עם רחוב שטרזמן ושער האלה, ברובע קרויצברג.
תוואי זה של הרחוב קיים למן תחילת המאה ה-18, והוא קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1740 (ביחד עם הרחוב המקביל לו, "פרידריכשטראסה") לכבודו של פרידריך וילהלם הראשון מלך פרוסיה, שבתקופת שלטונו זכה האזור לפיתוח מואץ.

היסטוריה

בתחילת תקופת בנייתו ופיתוחו שימש הרחוב לארמונות המגורים של בני משפחת המלוכה הפרוסית. בשנת 1875 נבנתה ברחוב (במס' 77) לשכת הקאנצלר, ובתקופת רפובליקת ויימאר נבנתה ברחוב לשכת הנשיא (במס' 73).
בשנת 1938 נבנתה מדרום ללשכת הקאנצלר ועד פינת רחוב פוס, לשכה חדשה עבור הקאנצלר באותה עת, אדולף היטלר, בתכנונו של האדריכל אלברט שפר. בחזית המבנה נקבעה מרפסת, שממנה נהג היטלר לנאום בפני ההמונים. בתקופת השלטון הנאצי נקבעו ברחוב גם משרד החוץ (בבניין שבו שכנה בעבר לשכת הנשיא) משרד האוצר (במס' 61), משרד התעמולה (במס' 8–9), משרד החקלאות (במס' 72) ומשרדי ממשלה נוספים. בנוסף לכך שכנה ברחוב גם שגרירות בריטניה (במס' 70).
המבנה היחיד מתקופת השלטון הנאצי אשר לא הוחרב בהפצצות מלחמת העולם השנייה ונותר עומד על תלו עד ימינו הוא בניין מיניסטריון האוויר (במס' 81–85) פינת רחוב לייפציגר, אשר לאחר המלחמה שימש את ממשלת גרמניה המזרחית.

לאחר המלחמה

בשנים שלאחר המלחמה הקפידו השלטונות הסובייטיים ולאחר מכן המזרח-גרמניים להשאיר את הרחוב בהריסותיו כתזכורת למשטרים הקודמים ופעילותם. רק בשנות ה-80 החלה הבניה מחדש של הרחוב בקטע שמדרום לאונטר דן לינדן ועד רחוב לייפציגר.
כיום משמש רחוב וילהלמשטראסה כעורק תנועה חשוב, אך הוא לא חזר למעמדו מן העבר כמרכז השלטוני של גרמניה. מבני הציבור היחידים הממוקמים בו הם משרד האוצר (בבניין מיניסטריון האוויר לשעבר), משרד החקלאות ושגרירות בריטניה. לאורך הרחוב, ליד הבתים, נקבעו שלטי זיכרון, אשר מתארים את המבנים ששכנו בהם לפני המלחמה.