google/wiki40b huggingface dataset:
גיורגי גריקס

קריירת מועדונים

גריקס החל לשחק בקבוצת הנוער של הלדאש SVE בעיר הולדתו סומבטהֶי שבהונגריה. ב-1998, כשהוא בן 14, עבר גריקס לגור באוסטריה והצטרף לראפיד וינה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 2002 ושיחק עבור הקבוצה עד שנת 2006.
בקיץ 2006 צירפה נאפולי את גריקס תמורת 700,000 אירו. נאפולי, שהעפילה לסרייה ב' באותה עונה, עברה תהליך של הצערת סגל וגריקס היה בין השחקנים הבולטים שהצטרפו לקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-23 בספטמבר 2006 אך שימש לרוב כמחליפו של ג'אנלוקה גראבה הוותיק והמנוסה יותר ושותף רק ב-11 משחקים. עם חזרתה של נאפולי לסרייה א' בתום העונה, הפך גריקס לשחקן הרכב ושותף ב-26 משחקים. הוא כבש את שערו הראשון עבור הקבוצה בניצחון 1:3 על מילאן.
ב-1 ביולי 2008 עבר גריקס לאטלנטה תמורת 1.5 מיליון אירו על מחצית מכרטיסו. ב-26 ביוני 2009 אטלנטה רכשה את החצי השני של הכרטיס תמורת מיליון אירו.
ב-9 באוגוסט 2010 חתם בבולוניה 1909 תמורת 3 מיליון אירו.
ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשנתיים בדרמשטאט 98 מהבונדסליגה, אך שוחרר ממנה ב-30 באוגוסט 2016.
לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, חתם גריקס באימולזה קלצ'ו 1919 מהסרייה ד', הליגה הרביעית באיטליה.

נבחרת לאומית

אף על פי שנולד בהונגריה, שימש כקפטן אוסטריה הצעירה. בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת. הוא זומן ליורו 2008 ושיחק בשניים מתוך שלושת משחקיה של אוסטריה.
יער ונסן

היסטוריה

אזור היער שימש בימי הביניים פארק מלכותי, בו נהגו מלכי צרפת לצוד. לאחר המהפכה הצרפתית הפך היער לאזור אימונים של הצבא הצרפתי. בשנת 1860 הפך נפוליאון השלישי את היער לפארק ציבורי, כחלק מתוכנית אוסמן לשיפוצי פריז. היער היה משויך מוניציפלית בחלקו לעיר ונסן ובחלקו לעיר נוז'אן-סור-מארן עד לשנת 1929 אז סופח רשמית לרובע ה-12 של פריז. ב-6 במאי 1931 נפתחה ביער ונסן התערוכה הקולוניאלית של פריז, בו הוצגו במשך שישה חודשים המשאבים והתרבויות של האימפריה הצרפתית. בתערוכה ביקרו כשישה מיליון אנשים שראו העתקים של מקדשי אנגקור וארמונות מרוקו, עבודות משי, יצירות אמנות וריקודי עמים. גן חיות שנכלל בתערוכה היה לבסיס של גן החיות שהוקם ביער ונסן בשנת 1934.
בין השנים 1980-1969 שכנה ביער ונסן אוניברסיטה VIII של פריז, אוניברסיטה רדיקלית שהוקמה עקבות מהומות הסטודנטים של 1968.

אתרים

בקצהו הצפוני של יער ונסן נמצאת טירת ונסן, בית שני של מלכי צרפת במאה ה-14. כיום עוברת הטירה שיפוצים ופרט לחצר הטירה אינה פתוחה לקהל. בדרום מערב הפארק נמצא מבצר שהוקם על ידי לואי פיליפ, מלך צרפת. במערב יער ונסן, על שטח של 145 דונם, נמצא גן חיות הידוע בפילים האסייתיים שלו ובמונולית בגובה של 65 מטר בו מתגורר עדר של מופלון. בפינה הדרום מזרחית של יער ונסן נמצא החל משנת 1936 גן בוטני, על שטח של 120 דונם. בגן כ-2000 עצים מ-120 סוגים ו 485 מינים. הגן ידוע במיוחד באוסף עצי התפוח, האגס והלילך שלו.
ביער ונסן ארבעה אגמים המוזנים על ידי נהר מארן. במערב, בקרבת גן החיות, אגם דאומסניל בשטח 120 דונם עם שני איים באמצעו, בצפון מזרח אגם בשטח 60 דונם ושלושה איים בתוכו, בדרום מערב אגם בשטח 10 דונם ובצפון מערב עוד אגם.
סולטנות רום

השם

השם "רום" בא לסולטנות מהאימפריה הביזנטית, יורשתה של האימפריה הרומית במזרח, ובטורקית מודרנית, מועדפים, במידה רבה של צדק, השמות "המדינה הסלג'וקית של אנטוליה" (Anadolu Selçuklu Devleti) או "הסלג'וקים של טורקיה" (Türkiye Selçukluları). קוניה בירתה העניקה לסולטנות גם את השמות "סולטנות קוניה" או "סולטנות איקוניום", שמה הקודם של העיר.

שורשים

אלפ ארסלאן (1029 - 15 בדצמבר 1072) היה הסולטאן השני בשושלת הסלג'וקית וירש את דודו טוע'ריל בכ ב-27 באפריל 1064. הוא התיר לבעלי הברית הטורקים שלו להגר לכיוון ארמניה ואסיה הקטנה, שם הם הקימו ערים וחוות. ב-1068 פלש ארסלן למזרח האימפריה הביזנטית והתעמת עם צבאה, אך הקרב המכריע נערך שלוש שנים לאחר מכן, ב-26 באוגוסט 1071 סמוך לעיר מנזיקרט, בנפת מוש במזרח טורקיה. בקרב מנזיקרט ניגף הצבא הביזנטי והיסטוריונים מייחסים לו כמעט פה אחד את תחילת שקיעת האימפריה הביזנטית. בתוך שש שנים בלבד לאחר הקרב, פלשו הטורקים והשתלטו כמעט על כל אסיה הקטנה. מנהיג סלג'וקי מקומי, סולימאן בן קוטלמיש (Kutalmışoğlu Süleyman Şah), כבש ב-1075 את ניקאה (איזניק) ואת ניקומדיה (איזמיט), שתיהן סמוכות לים השיש במערב אנטוליה, 80 ק"מ בלבד מקונסטנטינופול. שנתיים לאחר מכן התמרד סולימאן כנגד מלכשאה (Melikşah), סולטאן האימפריה הסלג'וקית. הוא הקים את סולטנות רום, הכריז על עצמו סולטאן וקבע את בירתו באיזניק, ממש מתחת לאפם של הביזנטים.

שקיעה

הגעתם של המונגולים לאסיה הקטנה בשנת 1242 סימנה את תחילת שקיעתה של רום. ב-26 ביוני 1243 הובס צבאה של הסולטנות על ידי המונגולים בקרב קסדה (Kösedağ) ליד סיווס, הסולטאן נאלץ להימלט לאנטליה, ורום הפכה לוסאלית של המונגולים. ב-1246 התפצלה הסולטנות בין שלושה יורשים ושניים מהם שמרו על עצמאות יחסית, אך עשר שנים לאחר מכן שוב הביסו המונגולים את הסלג'וקים בקרב ליד אקסראי בקפדוקיה, וכל אנטוליה נכבשה על ידי המונגולים.
משלב זה החלה התפרקותה של הסולטנות לכעשרים נסיכויות נפרדות שבראש כל אחת מהן עמד ביי (נסיך). הממלוכים חשו לעזרת הסלג'וקים ב-1277 ואף הביסו את המונגולים, אך בהיעדר ישות סלג'וקית בעלת עוצמה צבאית אשר תקבל אחריות על אסיה הקטנה, שבו הממלוכים למצרים, והמצב שב לקדמותו.
הסולטנות פירפרה במשך 30 שנים נוספות, כשהיא שולטת בקוניה ובאזורים המקיפים אותה בלבד, ולבסוף ב-1307, נרצח הסולטאן האחרון. קרוב משפחה רחוק של המשפחה המלכותית ניסה לקחת את השלטון לידיו ולהכריז על עצמו כביי קוניה, אך ב-1328 השתלט הביי של נסיכות קרמנאואולו (Karamanoğlu) על העיר, ורום ירדה מעל בימת ההיסטוריה.
שאלאמון, מלך הונגריה

רקע

שאלאמון הוכתר כ"מלך צעיר" בעיר סקשפהרוואר (Székesfehérvár) עוד בחיי אביו, אך נאלץ להימלט מהונגריה עם משפחתו לאחר שדודו, לימים, המלך בּלָה הראשון הפיל את שלטון אביו בשנת 1060 במהלך סדרת קרבות בהם נהרג אביו. שאלאמון חזר להונגריה כעבור שלוש שנים בעזרת חיילות גרמניים, ניצח את המלך בלה בשנת 1063 והוכתר למלך ממלכת הונגריה. בהזדמנות זו נשא לאישה את יודית  אחותו הצעירה של הקיסר היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שלמעשה החזיר אותו לכס המלוכה.

חייו

אביו של שאלאמון היה אַנְדרַאש הראשון , אחד מבניו של הנסיך ואַזול . מאחר שוואזול לא היה מרוצה מהיורש לכס המלוכה שנבחר על ידי אישטוון הראשון, מלך הונגריה ( בהונגרית: I. István), הוא מרד בו בשנות השלושים של המאה ה-11. המרידה דוכאה על ידי אישטוואן והוא עיוור את וואזול והגלה את כל משפחתו. הם התיישבו תחילה בצ'כיה, בחצרו של נסיך בוהמיה אולדריק, ומשם יצאו לאדמה פולנית, שם מייסקו השני  אירח אותם. אנדראש, בנו של וואזול, המשיך לחצרו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב שכונה "ירוסלב החכם". בשנות גלותו שם הוא נשא לאישה את אנסטסיה מקייב, בתו של ירוסלב החכם. שנים רבות לא נולדו להם ילדים. עד שלבסוף נולדו שלושה בזה אחר זה.
בחיו של אנדראס חלה תפנית משמעותית כשהאצילים ההונגרים קראו לו בחזרה לכס המלכות ההונגרי שאותו אכן תפס במחצית השנייה של שנת 1046, הקיסר הגרמני, היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לא השלים עם הדחתו של המלך פטר על ידי אנדראש וניסה לפלוש לממלכת הונגריה מספר פעמים, אך כל ניסיונותיו נהדפו. שיחות השלום בין הצדדים התחילו כבר על ידי בנו, היינריך הרביעי. אחת ההתחייבויות שהופיעו בהסכם השלום שנחתם בשנת 1058, הייתה איחוד השושלות. אנדראש אירס את שאלאמון בנו בן ה-5 עם יודית אחותו הצעירה בת ה -11 של היינריך. כשנה לאחר נישואיו בשנת 1963 חתם שאלאמון הסכם עם דודניו, גֵזָה (הו') ולאַסְלוֹ  שהכירו בשלטונו. מיד לאחר מכן, בשנת 1064 הוכתר שאלאמון שוב למלך הונגריה בעיר פץ' (Pécs). בתחילה פעלו יחד הוא ובני דודיו נגד הצ'כים והקומנים, אבל היחסים בין השלושה התדרדרו משנת 1070, ואז גזה התמרד נגדו. בקרב ב-14 במארס 1074 שאלאמון הובס. בשנת 1081 הוא ויתר רשמית על כס המלוכה. מאוחר יותר ניסה להשיג אותו בחזרה מספר פעמים ועל פי האגדה זנח את שאיפותיו אלה רק לקראת סוף ימיו ובילה את שארית חייו בעלייה לרגל ותפילה. הוא מת בשנת 1087 בפולה שבקרואטיה היום.

משפחתו

מנישואי שאלאמון עם הנסיכה יודית משוואביה לא נולדו תחילה ילדים, ומקורות שונים מציינים שהנישואים לא היו אידיליים. כאשר ביקר שאלאמון את היינריך בשנת 1083 כדי לבקש ממנו עזרה נוספת, הוא ניסה לחדש את יחסיו עם אשתו, אך המקור הגרמני מציין: "אף אחד מהם לא שמר על נאמנות לקדושת הנישואים, אלא הדדית בגדו זה בזו ללא כל נקיפות מצפון". עם זאת, על פי אותם מקורות גרמניים, נולדה להם בכל זאת בת משותפת סופיה († כ 1100), שהפכה לאשתו של הרוזן Poppo von Berg-Schelklingen . עם קבלת הידיעה על מותו של שאלאמון נישאה יהודית בשנית לדוכס הפולני וולדיסלאו הראשון, וילדה לו שלושה ילדים.
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-21 בספטמבר 1371, לפרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן, בתם של פרידריך השני, מרקיז מייסן ומתילדה מבוואריה, מרקיזת מייסן. בצעירותו שירת פרידריך בחצר זיגיסמונד, מלך הונגריה, ולחם עמו נגד העות'מאנים. בשנת 1397 חזר פרידריך לנירנברג, וירש מאביו את רוזנות העיר נירנברג.
בשנת 1398 מת אביו פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג, ונחלותיו חולקו בין הבנים, ופרידריך ירש את נסיכות אנסבך, בעוד אחיו יוהאן השלישי, רוזן העיר נירנברג קיבל את נסיכות ביירוית. במהלך הסכסוך בין ונצל, מלך גרמניה לרופרכט מפפאלץ, תמך פרידריך ברופרכט, ולאחר מותו בשנת 1410 תמך פרידריך בזיגיסמונד, מלך הונגריה במאבקו להשגת כתר האימפריה הרומית הקדושה. בשל תמיכתו בזיגיסמונד, העניק לו הלה במהלך ועידת קונסטנץ את מרקיזות ברנדנבורג ואת התואר נסיך בוחר. במהלך המלחמה נגד התנועה ההוסיטית לא תמך פרידריך בזיגיסמונד, ומשום כך התקררו היחסים בין השניים.
בשל סכסוכים עם האצולה בברנדנבורג, מסר פרידריך בשנת 1426 לבנו יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קולמבאך את מרקיזות ברנדנבורג, ושמר בידיו רק את תואר הנסיך הבוחר. בשנת 1427 ארגן פרידריך את המאבק בתנועה ההוסיטית, ולאחר מכן שימש כמתווך במועצת בזל. באותה שנה מכר פרידריך את זכויותיו ברוזנות העיר נירנברג לעיריית נירנברג, והעיר הפכה לעיר החופשית הקיסרית נירנברג.
ב-20 בספטמבר 1440 מת פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
יחסי גיאנה–צרפת

סקירה כללית

היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות הם יחסים מוגבלים, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה כלכלית. הם מתמקדים בעיקר ביחסים בין גיאנה למחוז הצרפתי מעבר לים, גיאנה הצרפתית.
מר ליאון ברטרנד, סגן שר התיירות הצרפתי, נסע לג'ורג'טאון ב-24 באוקטובר 2005. זה היה הביקור הרשמי הראשון של פוליטיקאי צרפתי במדינה זו. גברת שנטל ברת'לוט, חברת הפרלמנט של גיאנה, קיבלה משלחת צרפתית שהגיעה לגיאנה בין התאריכים 3 באוגוסט ל-7 באוגוסט. התייעצויות דו-צדדיות ברמה הרשמית הבכירה התקיימו בג'ורג'טאון ב-13 במאי 2010.
כחלק משיתוף הפעולה בין שתי המדינות, הקרן הצרפתית הגלובלית לסביבה (FFEM) תרמה 1.62 מיליון אירו לפרויקט אזורי בנוגע לניהול בר קיימא של משאבי הטבע הרבים הקיימים בגיאנה. פרויקט אזורי חדש של הקרן בלבד בנושא, החל בשנת 2013. הקרן תרמה מיליון אירו לפרויקט זה מתוך 3.2 מיליון שנתרמו מכל שאר העולם.
בשנת 2004 נחתם הסכם ביטחוני בין צרפת לגיאנה. ההסכם התיר לשלוחת צבא צרפת בגיאנה הצרפתית להצטרף אל צבא גיאנה ברגע שהוא יוצא לתרגיל ארצי.
קרב מרתון

הרקע המדיני לקרב

בשנת 500 לפנה"ס פרץ מרד של הערים היווניות באיוניה, חבל ארץ בחוף המערבי של אסיה הקטנה, כנגד השלטון הפרסי. לבקשת העזרה שנשלחה על ידי המורדים לערים העיקריות ביוון באותה עת נענו רק אתונה וארטריה, בשלחן אוניות סיוע למורדים.
המרד נכשל והסתיים בשנת 494 לפנה"ס עם כיבוש העיר האיונית המובילה, מילטוס ושריפתה.
לאחר סיום המרד והשלטת הסדר באיוניה, ניסו הפרסים (492) לבצע מסע צבאי כנגד הערים ביוון, אולם זה נכשל בשל פגיעת סערה בצי הפרסי. אחרי כישלון זה החליט דריווש לתקוף את ארטריה ואתונה. באופן יוצא דופן הצי הפרסי הפליג בין האיים ולא בסמוך לחוף, והגיע מוקדם משהיוונים ציפו. בשנת 490 לפנה"ס הוחרבה ארטריה על ידי הצבא הפרסי ותושביה נהרגו או נמכרו לעבדות. מארטריה יצא הצי הפרסי לכיוון אטיקה, שם נחת במפרץ מרתון.

מהלך הקרב

המקור העיקרי לידיעותינו על הקרב הם כתביו של הרודוטוס היווני, שטרם נולד כשהאירועים אותם הוא מתאר התרחשו. מכאן נובעים ספקות בנכונות הפרטים.

יחסי הכוחות

לפי הרודוטוס, מנה הצבא הפרסי כמאה אלף איש, אולם ההערכות המקובלות על ידי חוקרים בני ימינו נעות בין 15,000 ל-30,000.
הצבא הפרסי הורכב מגרעין של יחידות פרסיות ומדיות הנחשבות לאיכותיות, וממגויסים מקרב העמים השונים שהיו תחת שלטון האימפריה הפרסית. ציודו של הצבא הפרסי לא היה אחיד, ולרוב לא כלל שריון גוף.
הצבא האתונאי כלל 10,000 אתונאים אליהם נוספו 1,000 לוחמים מפלטאיה שבביאוטיה. חיילים אלו היו הופליטים המאומנים להילחם בטקטיקת הפלנקס. על הכוח היווני פיקדו עשרה מפקדי גדודים ("סטראטגים") שהתחלפו בפיקוד מדי יום, ובראשם קאלימאכוס - המפקד העליון ("פולימארכוס").

ההתנגשות

במשך מספר ימים ניצבו הצבאות זה מול זה על החוף מבלי לבצע פעולות התקפיות. לא ידוע מדוע נמנע הצבא הפרסי מלתקוף, אולם הרודוטוס מוסר כי בפיקוד היווני היו חילוקי דעות באשר לצעד שעליהם לנקוט.
לבסוף, הפרסים החליטו לפלוש לאתונה דרך הים ולא דרך היבשה והחלו לשלוח סירות להקיף את האי איתקה כדי להגיע לאתונה, היוונים שהבינו את כוונת הפרסים נערכו לתקיפה טרם הפרסים יעלו על ספינותיהם ויפליגו לאתונה, בפיקודו של מילטיאדס באותו היום, במערך הפלנקס הסטנדרטי כאשר עומק השורות הסטנדרטי צומצם כדי להאריך את חזית צבאם, אך האגפים עובו. במצב זה הסתערו היוונים לעבר הצבא הפרסי.
במרכז המערך הפרסי ניצבו חיילים פרסים וסאקים (עם נוודים ממרכז אסיה). ההסתערות היוונית על חיילים אלו נהדפה והם אף הבקיעו את המערך היווני, אך האגפים היווניים הביסו את אלה של הצבא הפרסי, השלימו תנועת מלקחיים ושבו על עקבותיהם כדי לסגור מאחור על הלוחמים הפרסים שנותרו ולהביסם.
על פי הרודוטוס, נהרגו בקרב זה 192 לוחמים יוונים וכ-6,400 פרסים. בין ההרוגים היוונים היה גם מפקד הצבא, קאלימאכוס. על פי המסורת היוונית, בסיום הקרב רץ השליח היווני פידיפידס משדה הקרב במרתון לאתונה להודיע על הניצחון. הוא הצליח להגיע לאתונה, קרא בקול "ניצחנו", צנח ומת. לזכר אותה ריצה, חודשה בעת החדשה "ריצת המרתון".
מרסל גרנז'אני

חייו

גרנז'אני החל ללמוד נגינה בנבל בגיל 8, אצל הנריאט רנייה. הוא התקבל לקונסרבטואר בפריז בגיל 11, שם זכה בפרס הראשון שלו, בגיל 13. בגיל 17 הופיע לראשונה עם תזמורת  Concerts Lamoreux ונתן את רסיטל הסולו הראשון שלו, שזיכה אותו בהצלחה מיידית ובשבחים. הוא הופיע עם מוריס ראוול בפריז בשנת 1913. הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה בשנת 1922 ובניו יורק בשנת 1924. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות, בין השאר בניצוחם של פירנה, אלפרד קורטו, ליאופולד דאמרוש, סרגיי קוסביצקי, גיאורג סל, פריץ ריינר וגולשמן. 
משנת 1921 עד 1926 עמד גרנז'אני בראש מחלקת הנבל של בית הספר הקייצי פונטנבלו. הוא היגר לארצות הברית ב-1926 ובשנת 1938 התמנה לראש מחלקת הנבל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, שם לימד עד מותו בשנת 1975. כמו כן לימד בבית הספר מנהטן למוזיקה בשנים 1956–1967.  
בתחרות הנבל הבינלאומית הראשונה בישראל בשנת 1959 הציע פייר ז'אמה מצרפת לייסד אגודת נבל בינלאומית. גרנז'אני הסכים לבדוק מה יוכל לעשות בעניין בארצות הברית וישב בראש ועדה של הנבלאים הראשונים במעלה. הוועדה המכוננת נפגשה בפעם הראשונה ב-3 בדצמבר 1962 בדירתו של גרנז'אני. במשך השנים היה חבר במועצת המנהלים, מנהל מחוזי, יושב ראש לשכה ונשיא הלשכה הניו יורקית. הוא אף ניאות לנגן בוועידות של אגודת הנבל האמריקאית, בשנת 1964 בוועידה הראשונה וב-1967 ברסיטל סולו, שהיה הופעתו הפומבית האחרונה.
הוא תמך בכל מאודו ביעדים החינוכיים של האגודה. הוא שש על הצמיחה באגודת הנבל האמריקאית ועל תחושת הקהילה, שהיא מעניקה לכל הנבלנים. 
מת בפברואר 1975.
רבייה וגטטיבית

ייחורים

ייחור הוא חלק המנותק מצמח האם המצמיח שורשים ענפים ועלים. הגורמים המשפיעים על התחדשות הייחור מתחלקים לשניים והם:

חסרונות הרבייה הוגטטיבית

צמחים הנוצרים ברבייה וגטטבית הם בעלי מטען גנטי זהה. צמחים אשר נוצרים בדרך זו, ואילו בטבע דרך התרבותם היא בעיקר רבייה זוויגית, עלולים להיפגע ביתר קלות ממחלות לעומת צמחים שנוצרו מזרעים. זאת מכיוון שכאשר לא קיימת שונות גנטית בין הצמחים, אם יש מזיק שפוגע בצמח אחד, כל הצמחים האחרים אשר מטענם הגנטי זהה ייפגעו גם בסבירות גבוהה.
ניתן לראת כי מבחינה אבולוציונית ישנו יתרון לצמחים הנוצרים ברבייה זוויגית, ולכן צמחים רבים משקיעים משאבים יקרי ערך על מנת להתרבות בדרך זו.
ג'ולה אייש

חייו

ג'ולה אייש נולד בכפר פֶלְשֵׁרַצֶגְרֶשְׁפּוּסְטָה (Felsőrácegrespuszta; מחוז טולנה, דרום-מערב הונגריה). קובץ שיריו הראשון, "אדמה קשה", התפרסם בשנת 1928. בשנות השלושים נטל חלק בתנועת יוצרים שחקרה את תנאי-החיים העלובים בכפרי הונגריה, וספרו בפרוזה "אנשי הפוסטה" (1934) נחשב לתעודה הספרותית החשובה ביותר של אותה תנועה. בין ספרי השירה שלו ראויים לציון "אני מדבר על גיבורים" (1933), "שנה אחת" (1945), ו"שירים חדשים" (1961).
אייש נפטר בבודפשט בשנת 1983
לנאנרגו

בעלות

51% ממניות החברה שייכות לחברת רוס-סטי, 19% נמצאים בידי חברת "KES-Holding", הפועלת בכפיפות למינהל העיר סנקט פטרבורג, 4% מהמניות מפוזר בין חברות קטנות.

היסטוריה

הניסיון הראשון להפעלת תאורה וחשמל במקום גז בעיר סנקט פטרבורג, בוצע על ידי מהנדס הארמון בסנקט פטרבורג, וסילי פשקוב במטרה להאיר את חדרי ארמון החורף במהלך חג המולד וערב השנה החדשה של שנת 1885. ב-9 בנובמבר 1885 אושר פרויקט בניית מפעל מיוחד לייצור חשמל, בהוראת אלכסנדר השלישי. 
ב-4 (16) ביולי 1886, הקיסר אלכסנדר השלישי אישר את האמנה להקמת "החברה לתאורה חשמלית של 1886" (Общества электрического освещения 1886 года) בהנהלת קרל סימנס.
ב-1924 החברה שינתה את שמה ל"פטרוטוק" (Петроток) ולאחר מכן, עד 1932 נקראה בשם אלקטרוטוק (Электроток).
ב-1932 החברה שינתה את שמה לשמה הנוכחי, "לנאנרגו".
מרוץ היאכטות סידני-הובארט

תולדות המרוץ

ראשיתו של המרוץ היא במועדון שהוקם על ידי האוסטרלי פיטר לוק (Peter Luke) וחבריו לשם שיט בנתיב המשמש כיום את התחרות. השיט הפך למרוץ לפי הצעתו של קפטן ג'ון אילינגוורת' (John Illingworth), קצין הצי המלכותי הבריטי שביקר באוסטרליה. 
במרוץ הראשון השתתפו תשעה כלי שיט. ב-1947 השתתפו במרוץ 28 כלי שיט, ב-1965 – ‏53, וב-1975 הגיע מספרם ל-102. ב-1981 השתתפו במרוץ 159 יאכטות. במרוץ ב-2011 נטלו חלק 88 יאכטות. בסך הכל השתתפו בתחרות עד כה 5,058 יאכטות. מספר כלי השיט המסיימים את המרוץ הוא תמיד קטן ממספר הפותחים בו. בממוצע פורשות מן המרוץ כ-18% מן היאכטות הפותחות בו (ב-1984 פרשו מן המרוץ 70% מן היאכטות). נכון לשנת 2007 השתתפו שלושה שייטים בתחרות 44 פעמים כל אחד. 
המרוץ מתנהל על פי כללי השיט במרוצים (Racing Rules of Sailing) שנקבעו על ידי פדרציית השיט הבינלאומית.
המרוץ ב-1998 הסתיים בטרגדיה, כאשר סופה עזה במיוחד שהתחוללה במצר בס הביאה לטביעתם של חמישה כלי שיט ממשתתפי התחרות, וששה מן השייטים ניספו. מתוך 115 היאכטות שפתחו במרוץ באותה שנה הגיעו רק 44 לקו הסיום. בעקבות האסון הוקשחו תנאי הסף להשתתפות בתחרות בנוגע לגיל המינימום של השייטים ולניסיונם. במהלך שנות המרוץ טבעו במהלכו בסך הכל תשע יאכטות וניספו 11 שייטים.
על פי המסורת חוגגים השייטים מסיימי המרוץ את ליל השנה החדשה (ב-31 בדצמבר) בנמל הובארט.
נשים השתתפו בתחרות החל משנת 1946. ב-1975 הפליג צוות היאכטה הכל-נשי הראשון, ובסך הכל השתתפו בתחרות עד כה למעלה מאלף שייטות. גביע ג'יין טייט (על שם המשתתפת הראשונה בתחרות) מוענק מדי שנה לקברניטה הראשונה המסיימת את המרוץ.

תוצאות

זמן ההגעה לקו הסיום בשנה הראשונה למרוץ היה 158 שעות ו-22 דקות. זמן זה התקצר במהירות, אך זמן השיא שנקבע ב-1975 נשבר רק 21 שנים אחר כך, ב-1996. שיא חדש שנקבע ב-1999 נשבר על ידי השיא הנוכחי בשנת 2005.
יאכטות אוסטרליות ניצחו במרוץ 41 פעמים, אמריקניות – 10 פעמים, ניו זילנדיות – חמש, ויתר הניצחונות נחלקו בין יאכטות משש אומות נוספות. היאכטה האוסטרלית מורנה (Morna) ניצחה בתחרות שבע פעמים (תחת שני בעלים שונים). שני שייטים אחים ניצחו בתחרות ארבע פעמים. 
במקביל למרוץ סידני-הובארט מתנהל באוסטרליה גם מרוץ היאכטות מלבורן-הובארט.
לה גראן ופור

לה גראן ופור (בצרפתית: Le Grand Véfour; היא מסעדת העילית הראשונה בפריז. ‏ לה גראן ופור נפתחה בפאסאז' פלה רויאל ב-1784 בידי אנטואן אוברטו, כקפה דה שארטר, ‏ ונרכשה ב-1820 בידי ז'אן ופור ‏ שכינה אותה מסעדת ופור, שם שנשאר מאז, ‏ ופור, פרש אחרי שלוש שנים, ומכר את המסעדה לז'אן בואסייה. ‏ רשימת הלקוחות הקבועים במהלך המאות כוללת את שמות נכבדים בתרבות והפוליטיקה הצרפתית, ביחד עם tout-Paris. ‏ רוטב מורניי היה אחד המאכלים הראשונים שהוגשו בגראן ופור. המסעדה הייתה סגורה בשנים 1947-1905 ונפתחה מחדש בידי השף רמון אוליבר, כשז'אן קוקטו עיצב את התפריט. ‏ אוליבר החזיר את המסעדה לימי גדולתה והיא הייתה שוב מוקד משיכה לשמנה וסלתה של צרפת, עד שאוליבר עזב את המסעדה ב-1983. ‏ המסעדה, עם התפאורה הנאוקלאסית שבה מראות גדולות ומסגרות מוזהבות וקירות supraportes מצוירים המשיכה במסורת של הגסטרונומיה באותו מיקום, "מעוז חדור בהיסטוריה של המטבח הצרפתי הקלאסי". ‏
ב-1991 נטל את המושכות כשף גי מארטן (נולד ב-1957, סאבואה עילית) והמסעדה הגיעה לפסגת ההכרה הקולינארית וזכתה בשלושה כוכבים ממדריך מישלן ובתשעה עשר נקודות במדריך הגו מיו. ‏ המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. ‏
כשהמסעדה הפסידה אחד משלושת הכוכבים שלה בשנת 2008 ‏ תחת גי מארטן שעבד עבור קבוצת טטינג'ה, התפרסמה הידיעה בכותרות החדשות. כיום (2011) מחזיקה המסעדה בשני כוכבים במדריך המישלן. ‏ כעבור עשרים שנה מארטן רכש את המסעדה.
ג'ף אלן

ביוגרפיה

אלן נולד בוושינגטון די. סי. והחל את דרכו המקצועית בקבוצת התיכון של האקדמיה הצבאית בהארגרב וירג'יניה לאחר התיכון המשיך אלן לשחק בווירג'יניה והצטרף לנבחרת הכדורסל של
מכללת וירג'יניה טק  מליגת המכללות הראשונה, בארבע השנים של אלן במכללה הוא שותף ב-134 משחקים מתוכם פתח כשחקן חמישייה 130 פעמים בהן הפך לשחקן הראשון אשר הגיע ל-1500 נק', בנוסף העמיד אלן 1000 כדורי ריבאונד, 200 חטיפות ו-150 חסימות.

היציאה מחוץ לארצות הברית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA חתם אלן באוליפיה אנטיב מהליגה הצרפתית הראשונה, במהלך העונה שותף אלן בכ-32 משחקים בהם קלע 13.5 נק' בממוצע והעמיד ממוצעים של 8.2 ריבונדים ו-1.3 אסיסטים.

המעבר לישראל

הפועל תל אביב
בסיום עונה בודדת בצרפת החליט אלן לעזוב את הליגה הצרפתית ועבר להפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל בה חתם על חוזה על תנאי, לאחר מספר משחים מרשימים במדי הפועל תל אביב הוחלט להאריך את חוזהו של אלן בקבוצה, אך במהלך העונה נפצע אלן בברכו ונאלץ לעבור ניתוח ובהמלצת רופאים החליט להפסיק לשחק באופן זמני עד לסיום העונה, דבר אשר בפועל גרם לשיחרור מן הקבוצה לפני תום הסיבוב הראשון, סה"כ שיחק אלן כ-10 משחקי ליגה בהם קלע 7 נק' והעמיד 5.3 ריב' למשחק ב-16.4 דק' בממוצע.
הפועל עפולה
לאחר ההתאוששות מן הפציעה הצטרף אלן להפועל עפולה מהליגה הלאומית בכדורסל בעפולה שותף אלן בכ-34 משחקים וקלע בממוצע 19.5 נק' והעמיד 13.1 ריב' בממוצע, דבר אשר הציב אותו כשחקן מוביל בליגה לאחר שהוביל את הקבוצה לסדרת גמר הפליאוף.
מכבי חיפה
לאחר עונה מוצלחת במדי עפולה, אלן הצטרף למכבי חיפה מליגת העל בה חתם על חוזה לשנתים, אך הספיק לשחק רק כחצי עונה לאחר ששוחרר על ידי המועדון בעקבות מעצרו יחד עם דמונטז סטיט בגין אחזקת 30 גרם קנביס בדירתם בה קלע ב-10 משחקים 14.6 נק' בממוצע. כחודש לאחר המעצר עבר אלן לשחק בשאולאי מהליגה הראשונה בליטא בה שותף ב-20 משחקים וקלע בממוצע 5.6 נק' למשחק ו-6.3 ריב'.
הפועל תל אביב-סיבוב שני
ב-24 בספטמבר 2015 חתם אלן בפעם השנייה בהפועל תל אביב על חוזה לטווח קצר במקומו של ג'ון ויליאמסון הפצוע, לאחר מספר משחקים מרשימים הוחלט להשאירו עד לסוף העונה אשר במהלכה שותף בכ-38 משחקים וקלע בממוצע 11.5 נק' למשחק ליגה ו-13.6 למשחק בפליאוף.
הפועל באר שבע-בני שמועון
בסיום העונה המוצלחת בהפועל תל אביב חתם אלן בהפועל באר שבע בני שמעון מהליגה הלאומית במדייה הצטיין ובסיום העונה הסדירה העפיל יחד עם הקבוצה לגמר סדרת הפליאוף של הליגה הלאומית.
בעונה זאת קלע אלן 16.1 נק' בממוצע והעמיד 1.9 ריב'.
הפועל תל אביב-סיבוב שלישי
בסיום העונה המוצלחת בבאר שבע שב אלן בפעם השלישית אל הפועל תל אביב במהלך העונה שיחק אלן 8 משחקים בלבד בהן קלע 10.8 למשחק בממוצע. לאחר כ-8 משחקים שוחרר אלן עקב מערכת יחסים רעועה עם המאמן דני פרנקו ועבר לשחק יחד עם צ'סטר סימונס בהפועל עפולה שהייתה באותה התקופה במקום האחרון בליגה הלאומית, בסיום אותה עונה לאחר שסייע לקבוצה להשאר בליגה עזב את עפולה.
בעונה זאת שותף אלן ב-17 משחקים וקלע 18.4 נק' בממוצע והעמיד 1.8 ריב'.
פריסטרי אתונה
באוגוסט 2018 חתם בפריסטרי אתונה מהליגה היוונית.
הפועל חיפה
באוקטובר 2018 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונה זו העמיד אלן ממוצע של 18 נק' למשחק, 11.7 ריבאונדים (מקום שני בליגה) ו-2.6 אס'. בנוסף סיים אלן במקום השלישי במדד היעילות בליגה ובמקום הרביעי בסחיטת עבירות עם ממוצע של 6.42 למשחק.
גרישה פרומל

קריירת מועדונים

פרומל שיחק כנער במועדון שטוטגרטר קיקרס מעיר הולדתו שטוטגרט, ובשנת 2013 החל לשחק בנוער של הופנהיים, הידועה במחלקת הנוער האיכותית שלה. בשנת 2014 החל פרומל לשחק בקבוצת המילואים של הופנהיים, שם שיחק עונה אחת, והבקיע חמישה שערים ב-24 הופעות. בתום עונה זו, נרכש פרומל על ידי קרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקרלסרוהה פרומל היה אחד הקשרים המוכשרים ביותר בבונדסליגה השנייה, וזכה להתעניינות מקבוצות בכירות, ואף זומן לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בעונת 2016/17 פרומל ירד ליגה עם קרלסרוהה מהמקום האחרון.
לאחר ירידת הליגה עם קרלסרוהה, חתם פרומל על חוזה לשלוש שנים באוניון ברלין מבונדסליגה השנייה ביוני 2017. בעונת הבכורה שלו באוניון ברלין, 2017/18, ערך פרומל 22 הופעות והבקיע שער אחד. בעונת 2018/19 לפרומל היה חלק משמעותי בהעפלה של אוניון ברלין לבונדסליגה לראשונה בתולדות המועדון. פרומל הבקיע שבעה שערי ליגה בעונה זו, ונטל חלק בצמד משחקי המבחן מול שטוטגרט, שבסיומם, אוניון ברלין העפילה לבונדסליגה לאחר שסיימה שלישית בבונדסליגה השנייה.

קריירה בינלאומית

פרומל שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, ובשנת 2016 זומן על ידי המאמן הורסט רובש לסגל נבחרת גרמניה האולימפית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. פרומל ערך ארבע הופעות בטורניר האולימפי, בכולן נכנס כמחליף. פרומל זכה עם גרמניה במדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד לנבחרת ברזיל האולימפית בבעיטות הכרעה במשחק הגמר, בו נכנס פרומל כמחליף בדקה ה-67.
אן דה באצלייה

ביוגרפיה

דה באצלייה נולדה בגנט, ב-1988 הופיע לראשונה בטלוויזיה הבלגית.
היא נבחרה למיס בלגיה לשנת 1989 וייצגה את בלגיה במיס תבל 1989.
בשנה זו קיבלה הצעת עבודה מ-VTM, ערוץ טלוויזיה בלגי דובר הולנדית והיא נהייתה לאחת המנחות הקבועות בערוץ.
מ-1992 ועד 2008 הנחתה את תוכנית המוזיקה "10 om te zien".
מ-2004 ועד 2006 הנחתה את הגרסה הבלגית של משחק הטלוויזיה "BrainTeaser".
ב-2006 ו-2007 הנחתה את "Schlagerfestival", פסטיבל מוזיקה הנערך בעיר האסלט.
ב-2007 השתתפה בתוכנית "Celebrity Shock" בה ידוענים מבלגיה נשלחים לגור במקומות אקזוטיים ברחבי העולם.
ב-2008 שימשה כמגישה בתחנת הרדיו "Nostalgie Vlaanderen".
ב-2009 נכנסה לפוליטיקה כשהתמודדה לפרלמנט הבלגי מטעם מפלגת "Libertair, Direct, Democratisch", היא הייתה ברשימה של מפלגה זו גם בבחירות לפרלמנט האירופאי, ב-2010 הודיעה שהיא עוזבת את התחום הפוליטי.
ב-2010 השתתפה בגרסה הבלגית של מאסטר שף.
ב-2011 התמודדה בתוכנית הבלגית של "הישרדות VIP".
היא דוברת הולנדית, צרפתית ואנגלית.