google/wiki40b huggingface dataset:
Playing the Angel

סיבוב ההופעות - Touring The Angel

סיבוב ההופעות העולמי לפרסום האלבום נקרא Touring The Angel.
הסיבוב התחיל ב-28 באוקטובר 2005 בניו יורק, והסתיים ב-1 באוגוסט 2006 באתונה, יוון.
במהלך הסיבוב הלהקה הופיעה 88 פעמים בארצות הברית, קנדה, גרמניה, צ'כיה, בלגיה, שווייץ, צרפת, ספרד, פורטוגל, אוסטריה, איטליה, דנמרק, שוודיה, נורווגיה, רוסיה, פינלנד, פולין, אסטוניה, לטביה, ליטא, הונגריה, קרואטיה, הולנד, אנגליה, מקסיקו, ברזיל ויוון.
ההופעה האחרונה של הסיבוב הייתה אמורה להתקיים ב-3 באוגוסט בפארק הירקון בישראל, אך עקב המלחמה בין ישראל ולבנון סירב הצוות הטכני של המופע להגיע וגרם לביטול המופע. ההודעה על ביטול המופע הגיעה יומיים בלבד לפניו.
זכות

זְכוּת היא מושג סוציולוגי, היסטורי, משפטי ופילוסופי, המציין יכולת אנושית פורמלית לביצוע פעולה מסוימת מבחינה מוסרית או נורמטיבית.

זכות טבעית מול זכות נרכשת

זכות טבעית היא זכות המיוחסת לבעליה, לרוב מרגע לידתו, אשר אין האדם נצרך או יכול להשיגה בכל דרך. זכות טבעית היא בלתי-נפרדת מתכונה אישית הטבועה באדם, אשר כל פגיעה בה מכל סיבה שהיא מהווה עבירה על איסור מוסרי. מתיאור זה עולה כי זכות זו מתייחסת לעבר כמוקד ההתייחסות המגדיר את קיומה או אי-קיומה של הזכות.
זכות נרכשת היא זכות המותנית בעשייה מסוימת מצד בעל הזכות, המקנה לו אותה. הזכות הנרכשת עשויה להינתן בעקבות תנאי מסוים אשר אותו מבצע בעל הזכות, שעשוי להיות שימוש בכוח (כיבוש, קנייה וכו'), או מוסרי (שימוש לטובה כתנאי, שיתוף פעולה וכו').

סוגי זכויות

במהלך ההיסטוריה התפתחו הזכויות ועברו שינויים רבים. הזכויות התפתחו הן במימד החברתי-משפטי, בצורת מוסדות משמרים וחוקים תואמים, והן מבחינה פילוסופית.

זכויות לאומיות

זכויות אלו התפתחו עם התפתחותם של הלאומים, וקיבלו חיזוק משמעותי בעזרת תנועות הפאשיזם השונות. זכויות לאומיות הן ברובן זכות על שטח מסוים, אשר מבחינה היסטורית או תרבותית הוא קניינו של הלאום. זכות הקיום מקנה למדינת לאום זכות לקום או להתקיים.
זכות לאומית עשויה להיות זכות טבעית (בתוקף העבר) או זכות נרכשת (מתוקף ההווה). כך, לדוגמה, עשויה זכותו של עם מסוים על ארץ כלשהי להיות מתוקף התיישבות שלו בארץ זו בעבר, או מתוקף מצב בהווה. המצב בהווה עשוי להיות מצב של כיבוש או החזקה בכוח, לדוגמה, שמתוקפו ניתנת הזכות, או מצב של שימוש מפתח בשטח, שמתוקפו היא ניתנת.
NGC 4651

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.92 והיא התגלתה ב-30 בדצמבר 1783 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.12, כשהיא מתוארת כדי בהירה, גדולה למדי, מעט מאורכת ועם מרכז בהיר בהרבה משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1409, כאשר בתצפיות המוקדמות יותר היא תוארה כבהירה מאוד ועגולה ובתצפיות המאוחרות יותר כדי בהירה, גדולה ומאורכת, ותמיד צוין שהיא מתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3184 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4651, כאשר היא מתוארת כבהירה למדי, גדולה ומתבהרת בהדרגה לכיוון המרכז.

תצפית

הגלקסיה נמצאת בקצה הצפוני של צביר הבתולה שגולש אל תוך קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-6.4 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי וכ-7 מעלות מצפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס. כ-1.9 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4710, כ-2.8 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4689, כ-3.3 מעלות מדרום לה נמצאת NGC 4654, כ-3.6 מעלות מדרום-דרום-מערב לה נמצאת M90, כ-2.7 מעלות מדרום-מערב לה נמצאת M91, כ-3.5 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצאת M88 וכ-5 מעלות ממערב לה נמצאת M100, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4651 הוא כ-4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-70,000 שנות אור, קרוב לשלושה רבעים מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎6×10¹¹‎ מסות שמש, דומה למסת שביל החלב, כאשר רק כ-3% ממנה או כ-‎1.7×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם מימן חופשי שכמותו מוערכת בכ-‎5.7×10⁹‎ מסות שמש, כחצי ממסת הכוכבים, ונראה שלמעלה מ-90% ממסת הגלקסיה היא חומר אפל שטיבו לא ידוע. מהגלקסיה יוצא לכיוון מזרח (ימין בתמונה) פס צר של כוכבים ושל גז ואבק למרחק זוויתי ש לכ-5.25 דקות קשת השקול למרחק של לפחות 95,000 שנות אור. בקצה הפס נמצאת קשת צרה של כוכבים, גז ואבק בכיוון ניצב לפס היוצא מהגלקסיה, שביחד איתו יוצרת צורה של מטרייה, שעל שמה קרויה הגלקסיה. המסה של כוכבי ה"מטרייה" מוערכת בכאחוז ממסת הגלקסיה עצמה, כ-‎1.8×10¹⁰‎ מסות שמש. ככל הנראה אלה השרידים של גלקסיית לוויין עם מסה של כ-‎9×10¹⁰‎ מסות שמש, שהתפרקה כתוצאה מכוחות גאות שהפעילה עליה NGC 4651.
מערכת הפעלה דמוית יוניקס

מערכת הפעלה דמוית יוניקס (באנגלית: Unix-like מסומנת לעיתים UN*X או nix*) היא מערכת הפעלה בעלת התנהגות או ארכיטקטורה דומה לאחת מגרסאות מערכת ההפעלה יוניקס. אין תקן או הגדרה חד-משמעית למערכת הפעלה בעלת התואר דמוית יוניקס.
מערכת יוניקס פותחה במקורה כמערכת לא מסחרית על ידי חברת AT&T מכיוון שעד שנת 1984 חברת AT&T הייתה מונופול בתחום הטלפוניה והוטלו עליה מגבלות שונות. החל מאמצע שנות השבעים הפכה מערכת ההפעלה יוניקס להיות מערכת פופולרית באקדמיה. היא הפכה להיות גם לבסיס לתוכניות לימודים שונות למערכות הפעלה ואנשים רבים הכירו את קוד המקור שלה.
המונח יכול לכלול מערכות הפעלה מבוססות קוד-פתוח, אשר פותחו על-פי דגם יוניקס של מעבדות בל, וכן מערכות הפעלה המכילות קוד מקור של יוניקס, ובעלות הסימן המסחרי הרשמי שלה.
השימוש בשם נפוץ בשל היותו של השם UNIX שם רשום (במקור על ידי AT&T)
ארז שמש

קריירה

בשנת 1988, שמש ושותפו שי בכר זכו במדליית כסף באליפות אירופה לנוער במפרשיות מדגם 420. בשנת 1990 הוא התחרה יחד עם בכר באליפות העולם שנערכה בהולנד למפרשיות מדגם 470 האולימפי וסיים במקום ה-28.
שמש ובכר התחרו באולימפיאדת ברצלונה 1992 בתחרות מפרשיות ה-470 וסיימו במקום התשיעי מתוך 37 מתחרים. באליפות העולם למפרשיות 470 שנערכה בשנת 1993 בקרוזון שבצרפת, שמש ובכר סיימו במקום השלישי הכללי וזכו במדליית הארד. באליפות העולם בשנת 1994 שנערכה בהלסינקי, שמש ובכר סיימו במקום ה-10 הכללי ובאליפות העולם שנה לאחר מכן הם סיימו במקום ה-17 הכללי.
לאורך הקריירה שמש ובכר התחרו נגד הצמד ניר ורן שנטל. היריבות ביניהם הגיעה לעיתים למצב ששני הצמדים סירבו להתאמן בצוותא.
נחלת שבט נפתלי

תיאור הנחלה

ארץ נפתלי נחשבה לחבל ארץ גדול. בתור שכזו היא אחד מהאזורים הנכללים בתיאור הארץ מפי משה כאשר הוא עולה על הר נבו, לפני פטירתו. וכל מתואר בספר דברים: וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב, אֶל-הַר נְבוֹ, רֹאשׁ הַפִּסְגָּה, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי יְרֵחוֹ; וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת-כָּל-הָאָרֶץ אֶת-הַגִּלְעָד, עַד-דָּן. וְאֵת, כָּל-נַפְתָּלִי, וְאֶת-אֶרֶץ אֶפְרַיִם, וּמְנַשֶּׁה; וְאֵת כָּל-אֶרֶץ יְהוּדָה, עַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן (מקור: ל"ב,א'-ב').
בספר יהושע מובא תיאור הנחלה : "לִבְנֵי נַפְתָּלִי, יָצָא הַגּוֹרָל הַשִּׁשִּׁי לִבְנֵי נַפְתָּלִי, לְמִשְׁפְּחֹתָם. וַיְהִי גְבוּלָם, מֵחֵלֶף מֵאֵלוֹן בְּצַעֲנַנִּים וַאֲדָמִי הַנֶּקֶב וְיַבְנְאֵל עַד-לַקּוּם; וַיְהִי תֹצְאֹתָיו, הַיַּרְדֵּן. וְשָׁב הַגְּבוּל יָמָּה אַזְנוֹת תָּבוֹר, וְיָצָא מִשָּׁם חוּקֹקָה; וּפָגַע בִּזְבֻלוּן מִנֶּגֶב, וּבְאָשֵׁר פָּגַע מִיָּם, וּבִיהוּדָה, הַיַּרְדֵּן מִזְרַח הַשָּׁמֶשׁ. וְעָרֵי, מִבְצָר הַצִּדִּים צֵר, וְחַמַּת רַקַּת וְכִנָּרֶת. וַאֲדָמָה וְהָרָמָה, וְחָצוֹר. וְקֶדֶשׁ וְאֶדְרֶעִי, וְעֵין חָצוֹר. וְיִרְאוֹן, וּמִגְדַּל-אֵל, חֳרֵם וּבֵית-עֲנָת, וּבֵית שָׁמֶשׁ: עָרִים תְּשַׁע-עֶשְׂרֵה, וְחַצְרֵיהֶן (מקור:י"ט,ל"ב-ל"ח)

המגן על צפון הארץ

יהודה אליצור ויהודה קיל באטלס דעת מקרא מעירים כי השבטים דן, אשר ונפתלי היו כלולים במחנה אחד במסע שבטי ישראל במדבר סיני המתואר בספר במדבר. הם נימנו על "מחנה דן" שהיה "מאסף לכל המחנות" (מקור:י',כ"ה). לימים, שבטים אלו יתנחלו בצפון הארץ, המגן על הארץ. תפקידם זה מסביר את האמור בספר יהושע כי בין ערי נפתלי היו 19 "ערי מבצר". בין השאר, הם סבורים כי ביניהן היו: "בית ענת" המזוהה עם "הינה" דרומית לדמשק "בית שמש", אולי "מג'דל א-שמס" לרגלי הר החרמון שנאמר עליהן בספר שופטים: "נַפְתָּלִי, לֹא-הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וְאֶת יֹשְׁבֵי בֵית-עֲנָת" (מקור: א', ל"ג) וכן שורה ארוכה של ערים ממערב לנהר הירדן ולים כנרת.
נחלת נפתלי סופגת את הפולשים מהצפון, כמו מלך ארם כפי שנאמר בספר דברי הימים "וַיִּשְׁמַע בֶּן-הֲדַד אֶל-הַמֶּלֶךְ אָסָא, וַיִּשְׁלַח אֶת-שָׂרֵי הַחֲיָלִים אֲשֶׁר-לוֹ אֶל-עָרֵי יִשְׂרָאֵל, וַיַּכּוּ אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-דָּן, וְאֵת אָבֵל מָיִם; וְאֵת כָּל-מִסְכְּנוֹת, עָרֵי נַפְתָּלִי (מקור: ב', ט"ז, ד'). גם ספר מלכים מספר על אותו פולש מהצפון: "וַיַּךְ אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-דָּן, וְאֵת אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה; וְאֵת, כָּל-כִּנְרוֹת, עַל, כָּל-אֶרֶץ נַפְתָּלִי (מקור: א', ט"ו, כ').
סופה של התיישבות שבט נפתלי בנחלתו, באה לקיצה על ידי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור כפי שמובא בספר מלכים: "בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר, וַיִּקַּח אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה וְאֶת-יָנוֹחַ וְאֶת-קֶדֶשׁ וְאֶת-חָצוֹר וְאֶת-הַגִּלְעָד וְאֶת-הַגָּלִילָה, כֹּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי; וַיַּגְלֵם, אַשּׁוּרָה (מקור: ב' ט"ו, כ"ט).
פיוצ'ר פרופסי

היסטוריה

פיוצ'ר פרופסי נוסדה על ידי חגי אלעזר (יליד אוגוסט 1975 מבאר שבע), מהנדס תוכנה במקצועו, אשר שימש כתקליטן במועדון הפורום בבאר שבע, את ההרכב ייסד יחד עם אחיו איתי. הם החלו לעבוד באולפן ביתי קטן שרכשו. הם הוציאו "טראקים" ראשונים ובהמשך הם חתמו חוזה בחברת התקליטים הליקון, שנה לאחר מכן הצמד סיים את עבודתו על האלבום הראשון. בשנת 2004 עזב איתי את ההרכב והוא מנהל כיום חברת הפקות.
בשנת 2006 יצר חגי את האוסף הראשון שלו, שכלל רצועות מוזיקליות של אמני טראנס מהארץ שנקרא Advanced Options 2. בשנת 2007 נבחר חגי לאמן המוזיקה האלקטרונית במגזין המוזיקה MixMag.

אוספים

Advanced Options הוא האוסף הראשון של פיוצ'ר פרופסי. האלבום כולל 12 רצועות ומציג את מיטב אומניה טראנס פסיכדלי.
מגע של מלאכים

עלילה

הסדרה עוקבת אחרי מוניקה, מלאכית שנשלחת על ידי אלוהים לעולם בני האדם כדי לעזור להם. מוניקה מוגדרת כעובדת שטח (case worker). היא נשלחת לאדם שזקוק לה, משתלבת בחייו בצורה כל שהיא, ולומדת להכיר אותו. במהלך כל פרק הקשיים צפים, ואז ברגעי השבירה מוניקה מתגלה כמלאך ומספרת לאדם שאלוהים אוהב אותו. למוניקה יש מפקחת, טס, שעוזרת לה במשימותיה, ומלמדת אותה כיצד לעזור לאנשים. במהלך העונה שנייה מצטרף לצוות אנדרו שהוא מלאך מוות. הוא מופיע לרוב ברגעים בהם האדם עומד למות ומנחם אותו. שלושתם ביחד עוזרים לאנשים לעבור משברים שונים. לפעמים מצטרפים אליהם מלאכים אחרים כדי לעזור, לפעמים יש גם הופעות של השטן, או של שליחים שלו. בפרקים אלה נוצרת תחרות, בין השטן לבין מוניקה וחבריה. במהלך תשע העונות הסדרה נגעה בהמון נושאים כמו מוות, מחלה, בעיות במשפחה. חלק מהפרקים עוסקים בנושאים שנויים במחלקות כגון הפלות, או מחקר בתאי גזע. בעונות שמינית ותשיעית מצטרפת לקבוצה גלוריה, שהיא מלאכית חדשה, שאלוהים יצר. הדגש בסדרה הוא על שתי אמיתות, החשיבות של האמת, ואהבתו האין סופית של האל. אלו הבשורות שמוניקה מעניקה לאנשים שהיא עוזרת להם. בשורות אלה מנחמות אותם.

הצלחה מסחרית

הסדרה זכתה להצלחה מסחרית. היא נחשבה לסדרה על הרייטינג הגבוה ביותר של רשת CBS. הסדרה והשחקניות בה היו מועמדות 11 פעמדים לפרס אמי לסדרת דרמה. למרות מועמדויות רבות הסדרה מעולם לא זכתה. הביקורות של הסדרה היו ברובם חיוביות.
שנות ה-60 של המאה ה-19

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סבינה ליזיקי

ביוגרפיה

ליזיקי נולדה בטרוזדורף, לד"ר ריכרד ממוצא פולני וגרמני ולאליזבת ציירת מפולין. אביה למד מדעי הספורט בוורוצלב, פולין ובקלן, גרמניה. הוריה היגרו מפולין למערב גרמניה בשנת 1979. היא החלה לשחק טניס בגיל 7 בהדרכתו של אביה. משנת 2004 היא החלה להתאמן באקדמיית הטניס של ניק בולטיירי שבבראדנטון, פלורידה.

2007

בשנת 2007 עלתה ליזיקי ממקום 497 בעולם למקום 198, בדירוג ה-WTA וזכתה בשני תוארי ITF, בג'רזי ובטורונטו.

2008

בשנת 2008 באליפות אוסטרליה הפתוחה בטורניר הגראנד סלאם הראשון בקריירה שלה, היא ניצחה בסיבוב הראשון את דינארה סאפינה מרוסיה (16 בטורניר) 6-7, 6-4, 2-6 ובסיבוב השני את מריה קוריצ'בה מאוקראינה 1-6, 5-7. בסיבוב השלישי היא הפסידה לקרוליין וזניאקי מדנמרק 4-6, 6-4, 6-3. באליפות וימבלדון אותה שנה, היא הפסידה בסיבוב הראשון לפינלסטית מ-2007 מריון ברטולי מצרפת (11 בטורניר) 6-2, 6-4.
באוקטובר אותה שנה הגיעה ליזיקי לראשונה בקריירה לשלב גמר בטורניר WTA, אליפות טשקנט הפתוחה, שבו הפסידה לסוראנה קרסטאה מרומניה 2-6, 6-4, 7-6.

2009

בשנת 2009 הגיעה ליזיקי לשלב רבע הגמר באליפות וימבלדון. בסיבוב הראשון היא ניצחה את אנה צ'קבטדזה מרוסיה (32 בטורניר) 6-4, 6-7, 2-6, בסיבוב השני את פטרישיה מאייר מאוסטריה 2-6, 4-6, בסיבוב השלישי את סבטלנה קוזנצובה מרוסיה (5 בטורניר) 2-6, 5-7 ובסיבוב הרביעי את קרולין ווזניאקי מדנמרק (9 בטורניר) 4-6, 4-6. בשלב רבע הגמר היא הפסידה לדינארה סאפינה מרוסיה (1 בעולם) 6-7, 6-4, 6-1.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הגיעה ליזיקי לסיבוב השני, שבו הפסידה לאנסטסיה רודינובה שחקנית בלתי מדורגת. בנקודת משחק לטובת רודינובה היא נקעה את רגלה והורדה מהמגרש בעזרת כיסא גלגלים. באוקטובר, לאחר שהחלימה, היא הגיעה לשלב הגמר באליפות לוקסמבורג הפתוחה, לאחר שניצחה את איווטה בנסובה, פולונה הרצוג, פטי שנידר ושחר פאר. בגמר היא הפסידה לטימאה בשינסקי משווייץ.

2010

בשנת 2010 סבלה ליזיקי מסדרה של פציעות.

2011

בשנת 2011 הגיעה ליזיקי לשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון וזאת לאחר שקיבלה כרטיס חופשי לטורניר. בסיבוב הראשון היא ניצחה את אנסטסיה סבצובה מלטביה 1-6, 1-6, בסיבוב השני את המדורגת 3 בטורניר אלופת צרפת הטריה נה לי מסין 6-3, 4-6, 6-8, בסיבוב השלישי את מיסאקי דוי מיפן 4-6, 2-6, בסיבוב הרביעי את פטרה סטקובסקה מצ'כיה 6-7, 1-6 וברבע הגמר את מריון ברטולי מצרפת (9 בטורניר). בשלב חצי הגמר היא הפסידה למריה שראפובה מרוסיה בשתי מערכות 6-4, 6-3, וזאת לאחר שהובילה במערכה הראשונה 0-3. נוסף לכך, היא הגיעה לשלב הגמר בטורניר זוגות נשים ביחד עם סמנתה סטוסור מאוסטרליה שבו הפסידו 6-3, 6-1 למדורגות 2 בטורניר, קטרינה סרבוטניק מסלובניה וקבטה פשקה מצ'כיה.

2012

בשנת 2012 הגיעה ליזיקי לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה. בסיבוב הראשון היא ניצחה את שטפני ווגל משווייץ 2-6, 6-4, 4-6, בסיבוב השני את שחר פאר 1-6, 2-6, ובסיבוב השלישי את קוזנצובה 6-2, 4-6, 2-6. בסיבוב הרביעי היא הפסידה לשראפובה ב-3 מערכות, 3-6, 6-2, 6-3.

גמר וימבלדון

ב-6 ביולי 2013 הגיעה ליזיקי להישג השיא שלה, כששיחקה בשלב הגמר בטורניר הנשים בווימבלדון, הטורניר היוקרתי ביותר בין טורנירי הגרנד סלאם. היא ניצחה, בסיבוב הראשון את פרנצ'סקה סקיאבונה מאיטליה, בסיבוב השני את אלנה וסנינה מרוסיה, בסיבוב השלישי את סמנתה סטוסור מאוסטרליה (14 בעולם). בשלב שמינית הגמר היא עוררה את הסנסציה הגדולה בטורניר לאחר שניצחה את האלופה היוצאת סרינה ויליאמס (1 בעולם), בשלב רבע הגמר את קאיה קאנפי מאסטוניה ובשלב חצי הגמר את אגניישקה רדוונסקה מפולין (4 בעולם). במשחק הגמר היא הפסידה למריון ברטולי מצרפת (15 בעולם) בשתי מערכות 6-1, 6-4.
לואיג'יה אבאדיה

לואיג'יה אבאדיה (באיטלקית: Luigia Abbadia ‏ 1821 ג'נובה - 25 בינואר 1896 רומא או אולי מילנו) הייתה זמרת מצו-סופרן איטלקיה, שנודעה כזמרת אופרה בעלת קול עדין, טכניקה בטוחה ומזג עז. הודות למנעד הרחב במיוחד של קולה, הרפרטואר שלה כלל תפקידי סופרן רבים בצד התפקידים למצוסופרן.

ביוגרפיה

לואיג'יה אבאדיה נולדה בשנת 1821 בג'נובה כבת המלחין, המנצח והמורה לפיתוח קול נטאלה אבאדיה (1861-1782). היא למדה מוזיקה אצל אביה ומאוחר יותר אצל הכנר ביאנקי.
בגיל 15, בשנת 1836, הופיעה לראשונה במופע אופרה מקצועי בתיאטרון של סאסארי באופרות "הנורמנים בפריז" מאת סבריו מרקאדנטה וב"סמירמידה" מאת רוסיני
כעבור שנתיים שרה בתפקיד אנייזה דה מאינו באופרה "ביאטריצ'ה די טנדה" מאת וינצ'נצו בליני. בקיץ 1839 הופיעה בתיאטרון בברשיה ובסתיו אותה שנה התיאטרו קומונאלה של בולוניה.
אחר כך הופיעה באופרות רבות בכל רחבי איטליה, לרבות בנובארה, טריאסט, מונזה, טורינו, בולוניה, פאדובה ופיאצ'נצה.
ב-1840 הופיעה בווינה בתפקיד קורילה סקורטיקיני ב-Le convenienze ed inconvenienze teatrali או "תחי אמא!" מאת גאטנו דוניצטי איתה הגיעה לקרנטרטור תיאטר בווינה. באותה שנה גילמה את ג'ולייטה די קלבר בבכורה העולמית של האופרה של ורדי, "מלך לשעה" בלה סקאלה ויצרה בבכורה (ב-11 בפברואר) את התפקיד רובנה באופרה "הטמפלר" מאת אוטו ניקולאי בתיאטרו רג'ו בטורינו.
בשנה הבאה חזרה ל"סקאלה" כדי לבצע בבכורה את התפקידים אינס פאדייה ב"מריה פאדייה" מאת דוניצטי (שבה כתב המלחין את החלק המוזיקלי של אינס במיוחד בשבילה) ואת דליציה בהפקה המקורית של "קוראדו ד'אלטמורה" מאת פדריקו ריצ'י (16 באוקטובר 1841).
שאר תפקידיה בלה סקאלה כללו את מארי ב"בת הגדוד" מאת דוניצטי (3 באוקטובר 1840), אלווירה ב"ארנאני" מאת ורדי ( בתפקיד שה הופיעה מאוחר יותר, ב-1853 בתיאטרון ראוויאטי בפיזה), אמיליה ב"הווסטלה" מאת מרקאדנטה, אלאונורה ב"טורקואטו טאסו" מאת דוניצטי, וגם את התפקידים הראשיים ב"אלינה, מלכת גולקונדה" מאת דוניצטי וב"סאפו" מאת פאצ'יני.
סתיו 1840 שרה אבאדיה במילנו באופרה "אוברטו, רוזן סן בוניפצ'ו" שבה קווטינה שלמה של קוניצה הלחין ורדי במיוחד בשבילה. גם בשנים 1841 ו 1843 שרה אבאדיה בקרנטרטורתיאטר באוסטריה.
בקריירת הבמה שלה שרה גם בתפקידים של אליזה ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי, אנג'לינה ב"צ'נרנטולה" מאת רוסיני, ארסאצ'ה ב"סמירמידה" מאת רוסיני ונורמאנו ב"הנורמנים בפאריז" מאת מרקאדנטה. ב-1846 הופיעה עוד פעם בלה סקאלה בתפקיד רוזמונדה באופרה "אלבואינו" מאת פרנצ'סקו סנגאלי. ההופעה בתיאטרון המלכותי בלונדון ב-1848 לא הנחשבה מוצלחת.
בשנים 1860–1861 השתתפה אבאדיה בסיור מופעים בגרמניה עם להקת האופרה של אקילה לוריני. בהזדמנות זו הופיעה, בין היתר, בברלין והמבורג. אחרי שפרשה מהבמה בשנת 1870 היא פתחה בית ספר לפיתוח קול במילאנו.
עם תלמידיה נמנו האחיות ג'וליה (1910-1850) וסופיה רבולי, זמרת המצוסופרן ג'וזפינה פסקואה (1851–1930) והטנור ג'ובאני בטיסטה דה נגרי (1924-1851)
הזמרת הלכה לעולמה בשנת 1896 ברומא או אולי במילנו, לפי מקורות שונים.

היא הייתה מורה של ג'וזפינה פסקווה וזמרות נוספות.
הורסט פישר

הורסט פאול סילבסטר פישר (בגרמנית: Horst Paul Silvester Fischer; ‏31 בדצמבר 1912 - 8 ביולי 1966), היה רופא בכיר במחנה הריכוז אושוויץ מונוביץ. הורשע כפושע מלחמה והוצא להורג בגרמניה המזרחית.

ביוגרפיה

נולד בדרזדן. בגיל צעיר התייתם מהוריו וגדל בבית דודו בברלין. בשנת 1932 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת הומבולדט, אותם סיים בשנת 1937. עוד בהיותו סטודנט התקבל כחבר באס אס ובשנת 1937 התקבל למפלגה הנאצית. 
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, שירת כרופא בואפן אס אס. השתתף בפלישה הגרמנית לברית המועצות. בשנת 1942 חלה בשחפת והועבר לטיפול בבית חולים בגרמניה. לאחר שהחלים נשלח לשרת כרופא באושוויץ בירקנאו. השתתף בביצוע סלקציה של האסירים המגיעים למחנה ושלח אל תאי הגזים את הזקנים, החולים והילדים. בשנת 1943 מונה לסגן הרופא הראשי של המחנה. בספטמבר 1944 הועבר למחנה אושוויץ-מונוביץ לתפקיד הרופא הראשי של המחנה. בינואר 1945, עם פינוי המחנה מפני הצבא האדום המתקרב, ברח הורסט פישר לברלין. שם שירת בתפקיד מנהלי במפקדה של האס אס.

לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה עבד כרופא בעיר ברנדנבורג על נהר האבל שבמזרח גרמניה. הוא אפילו לא שינה את שמו, בחושבו כי לא היה בתפקיד מספיק בכיר, כדי שיחפשו אחריו. בסוף שנות ה-50 אף מונה לרופא ראשי של נפת שפרינהאגן (Spreenhagen). 
בתחילת שנות ה-60 הוא עורר את חשדה של שטאזי (המשטרה החשאית של מזרח גרמניה) בכך שביטא בכמה הזדמנויות אמירות פרו-מערביות. בשטאזי החלו לחקור את קשריו ואת עברו. כך התגלה כי הורסט פישר שירת כרופא באושוויץ. ב-11 ביוני 1965 הוא נעצר ונחקר בקשר לשירותו באושוויץ. לאחר החקירה הוחלט להעמיד אותו לדין. הנהגת מזרח גרמניה החליטה לערוך לו משפט פומבי, לכן הוא נשפט על ידי בית המשפט העליון של גרמניה המזרחית.
משפטו של הורסט פישר נפתח ב-10 במרץ 1966. הוא נמצא אשם בביצוע פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות וחברות בארגון פושע. ב-25 במרץ הוא נידון למוות. בקשת החנינה נדחתה על ידי הנשיא ולטר אולבריכט. ראשו של הורסט פישר נערף בעזרת גיליוטינה ב-8 ביולי 1966 בבית הסוהר בלייפציג.
משא האדם הלבן

משא האדם הלבן (באנגלית: The White Man's Burden), ביטוי המתאר את הצידוק האידאולוגי לקולוניאליזם והאימפריאליזם האירופי.
הביטוי שאוב משירו של המשורר האנגלי רודיארד קיפלינג בעל אותו שם שפורסם ב-1899, שבו הציג את תפיסת העולם הקולניאליסטית והאימפריאליסטית, בדברו על כך שהאדם הלבן נושא משא על גבו, כיבושיו מחוץ לאירופה לא נעשו ממניעים אנוכיים אלא ממניעים אלטרואיסטיים, ומשימתו של האדם הלבן לשלוט בילידים הברברים ועל ידי כך לקדמם מבחינה תרבותית.
משא האדם הלבן/ רודיארד קיפלינג מאנגלית: צור ארליך
עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן,
שִׁלְחוּ מֵיטַב בְּנֵיכֶם
אֱלֵי גָּלוּת נִדַּחַת
לִדְאֹג וּלְרַחֵם
וְלַעֲשׂוֹת אֶת חֶסֶד
כּוֹבֵשׁ עִם נְתִינוֹ –
עַם עַגְמוּמִי וּפֶרֶא,
קְצָת שֵׁד וּקְצָת תִּינוֹק.

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן
בְּהִתְגַּבְּרוּת עַצְמִית
אֲשֶׁר תַּכְנִיעַ פַּחַד
וְגַאֲוָה תַּצְמִית;
בְּפֶה שֶׁאֵין בּוֹ כֹּבֶד
וּבְיֹשֶׁר לֵב מֻחְלָט,
שֶׁמַּטְרָתָם תּוֹעֶלֶת
וְרֶוַח לַזּוּלַת.

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן,
קְרַב פֶּרֶא שֶׁל שָׁלוֹם
אֲשֶׁר רָעָב יַשְׂבִּיעַ
וּמַגֵּפוֹת יִבְלֹם.
וּבְקָרְבְכֶם לַיַּעַד,
כְּשֶׁחֶסֶד תֶּאֱצְלוּ,
תִּרְאוּ אֵיךְ מְחַבְּלוֹת בּוֹ
הַשְּׁטוּת וְהָעַצְלוּת.

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן,
הַחְזִיקוּ בַּמַּטֶּה:
לֹא שַׁרְבִיטוֹ שֶׁל מֶלֶךְ,
כִּי מוֹט שֶׁל מַטְאֲטֵא.
נָמָל וּכְבִישׁ תַּחְצֹבוּ –
אַתֶּם אֲשֶׁר תִּחְיוּ
וּמֵתֵיכֶם, בְּצַוְתָּא –
אַךְ לֹא לָכֶם יִהְיוּ.

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן
וּדְעוּ גַּם אֶת הַגְּמוּל:
אִשּׁוּם מִפִּי כְּפוּי-חֶסֶד,
שִׂנְאָה מֵעַם גָּאוּל.
שַׁוְעַת אֲשֶׁר פָּדִיתָ
אֶל אֶרֶץ מִבְטָחִים:
"זָכַרְנוּ אֶת מִצְרַיִם,
אֶת הָאֲבַטִּיחִים..."

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן,
גַּם גְּרָם אַל יִגָּרַע.
אַל תִּתָּלוּ בַּחֹפֶשׁ
בִּשְׁחֹק אֶתְכֶם שִׁגְרָה.
בְּכָל מֶחְדָּל אוֹ מַעַשׂ
עַם קְשֵׁה עֹרֶף זֶה
אֶתְכֶם וְאֶת צוּרֵנוּ
גַּם יַחַד יְנַסֶּה.

עִמְסוּ מַשָּׂא הַלֹּבֶן,
תּוֹר הַיַּלְדוּת כָּלָה;
יְמֵי חִבּוּק גַּנֶּנֶת
וּתְהִלָּה קַלָּה.
תּוֹר הַגַּבְרוּת הִגִּיעַ,
עֵת לְשַׁמֵּשׁ מוֹפְתִים
בְּאֵין תּוֹדָה וָשֶׁבַח,
כְּשֶׁבְּנֵי גִּילְכֶם – שׁוֹפְטִים.
אברהם ליס

ביוגרפיה

אברהם בן זלמן ליס נולד באביב 1913 בעיר ביאליסטוק שבפולין. למד בגימנסיה העברית בעירו. בשנת 1933 היה ממייסדי האגודה לתרבות יהודית (יידישער קולטור-געזעלשאפט) בעירו. ב-1935 פרסם מאמר ביקורת ראשון, בעיתון הביאליסטוקי החשוב "אונזער לעבּן" ('חיינו').
בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. לאורך עשרות שנים פרסם מאמרי ביקורת ספרות ומסות בעיתונות היידית בישראל, בפולין, בברית המועצות, בדרום אמריקה ובדרום אפריקה.
מאביב 1940 ועד 1949 (תש"ט) ערך יחד עם א' ריוועס את כתב העת הספרותי "אונדזערס: זאַמלונג פֿאַר ליטעראַטור און קריטיק" ('משלנו: מאסף לספרות וביקורת').
במשך 28 שנה כיהן כעורך תוכנית רדיו על ספרות יידיש ב"קול ישראל".
בין השנים 1962–1968 כיהן כמנהל ועורך הוצאת הספרים היידית בתל אביב הוצאת י"ל פרץ (י. ל. פּרץ־פֿאַרלאַג). משנת 1967 ועד מותו ב-1998 כיהן כמנהל המרכז לתרבות יידיש בתל אביב בית שלום עליכם ועורך הוצאת הספרים שלו.
בשנת 1985 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, שבאותה שנה הוענק לראשונה בחסות קרן תל אביב לספרות ולאמנות.
בשנת תשמ"ז זכה בפרס מנדלי מוכר ספרים לספרות בלשון יידיש, המוענק מטעם עיריית תל אביב-יפו, על הישגיו בשדה הביקורת והמסות בספרות יידיש.
אברהם ליס נפטר בסתיו 1998, ונקבר בבית עלמין הדרום בחולון. כעבור כעשור נפטרה אלמנתו סוניה (1912–2008), ונקברה לצדו.
מועצה אזורית שלחים

מועצה אזורית שלחים הייתה מועצה אזורית שכללה את מושבי השבלים שהוקמו בשנים 1963-1955 באזור נחל שובל בנגב.
המועצה הוקמה ביולי 1954 והקיפה 80,000 דונם בהם היו המושבים ניר משה (שובל 1), ניר עקיבא (שובל 2), שדה צבי (שובל 5), פעמי תש"ז (שובל 6) ותלמי ביל"ו (שובל 8). המועצה נקראה "שלחים" על שם ענף החקלאות העיקרי של מושבי שובל.
בגלל הקושי למצוא מתיישבים הוקמו רק חלק ממושבי השבלים שתוכננו. סיבה נוספת להיעדר תושבים היה מחסור במים שמנע איוש כל הבתים. עם זאת, בשנת 1954 הוקם קלחים ובשנת 1955 הוקם אשבול (שובל 3) ושניהם צורפו למועצה האזורית.
מושבי השבלים חולקו בין התנועות המיישבות. אשבול השתייך לתנועת המושבים, קלחים לעובד הציוני, שדה צבי לציונים הכלליים ותלמי ביל"ו להתאחדות האיכרים. מושב זרועה, שהיה שובל 11, השתייך לפועל המזרחי ועל כן נכלל במועצה אזורית שדות נגב שמאגד את היישובים הדתיים באזור.
בסוף שנות ה-50 פעל ראש המועצה לייצר פעילויות תרבות משמעותיות ליישובי המועצה, דבר שהביא את המועצה לגרעונות גדולים.
בשנת 1963, לאור גרעונות המועצה, הוביל משרד הפנים מהלך לאיחוד המועצה לתוך מועצה אזורית מרחבים והמועצה בוטלה בדצמבר 1963. במשך שנים לאחר מכן נודעה מועצה אזורית מרחבים גם כמועצה אזורית מרחבים-שלחים.