google/wiki40b huggingface dataset:
אד האריס

קורות חייו

האריס נולד באנגלווד, ניו ג'רזי וגדל ברובע טנאפליי בעיר. הוא בנם של מרגרט, סוכנת נסיעות ורוברט, בעל חנות ספרים במוסד האומנות של שיקגו. האריס גדל במשפחה פרסביטריאנית. הוא למד בתיכון "טנאפליי" ב-1969, שם שיחק בקבוצת פוטבול בה שימש כקפטן הקבוצה בשנתו הראשונה. האריס היה ספורטאי מצטיין בתיכון ואף השתתף בתחרויות אתלטיקה באוניברסיטת קולומביה ב-1969. שנתיים לאחר מכן עברה משפחתו של האריס לניו מקסיקו. האריס נרשם לחוג דרמה באוניברסיטת אוקלהומה ולאחר מספר הופעות מוצלחות בכמה הצגות עבר האריס ללוס אנג'לס ונרשם למוסד קליפורניה לאומנות.
תפקידו החשוב הראשון של האריס היה ב-1980 לצד השחקן צ'ארלס ברונסון בסרט "עיר על הגבול". שנה לאחר מכן לוהק על ידי במאי סרטי האימה ג'ורג רומרו לתפקיד המלך ארתור בסרט "Knightriders". ב-1983 פרץ האריס לתודעה הקולנועית כאשר גילם את דמות האסטרונאוט ג'ון גלן בסרט "הצוות המובחר" לצד דניס קוויד.
האריס המשיך לגלם תפקידי משנה והתמקד בסרטיו בעיקר בתפקיד האיש הרע, לדוגמה בסרט "מקום בלב" ב-1984, לצידה של סאלי פילד. האריס קיבל מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב ב-1989 על תפקידו בסרט "ג'קנייף" לצד רוברט דה נירו. באותה שנה כיכב בסרטו של ג'יימס קמרון, "המצולות". האריס שיתף פעולה ב-1990 לצד שון פן וגארי אולדמן בסרט "אחים חברים וכבוד".
ב-1992 השתתף האריס לצד ג'ק למון ואל פאצ'ינו בסרט הקולנוע אשר מבוסס על מחזה מאת דייוויד מאמט, "גלנגרי גלן רוס". ב-1993 שיחק האריס במותחן של סידני פולאק "הפירמה", לצד טום קרוז והולי האנטר. ב-1995 שיחק בתפקיד מפקד הצוות בתחנת השליטה של נאס"א ביוסטון בסרט "אפולו 13"; על תפקידו קיבל האריס מועמדות לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנה שיחק האריס לצידו של אנתוני הופקינס בסרט "ניקסון". שנה לאחר מכן שיחק האריס בסרטו של מייקל ביי "הפריצה לאלקטרז" בתור "גנרל פרנסיס האמל", לצד שון קונרי וניקולס קייג'.
האריס קיבל את מועמדות פרס האוסקר השנייה שלו ב-1998 על הופעתו בסרט "המופע של טרומן"; על משחקו בסרט קיבל האריס את פרס גלובוס הזהב. האריס ביים ושיחק בסרט "פולוק" את דמותו של הצייר ג'קסון פולוק, לצד ג'ניפר קונלי וואל קילמר; על תפקידו קיבל האריס מועמדות שלישית לפרס האוסקר.
ב-2002 קיבל האריס מועמדות רביעית לפרס האוסקר ומועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "השעות", בסרט גילם האריס את דמותו הטרגית של ריצ'רד בראון, חולה איידס סופני המנסה בעזרתה של קלאריסה (מריל סטריפ) להתמודד עם חייו הקשים מנשוא.
ב-2005 קיבל האריס מועמדות לפרס אמי על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "אימפריות נופלות" לצד הלן האנט ופיליפ סימור הופמן. ב-2012 זכה בפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט הטלוויזיה של HBO "חוקי המשחק".
באותה שנה שיחק במותחן הפסיכולוגי "אמא!" לצד ג'ניפר לורנס וחאווייר ברדם. דארן ארונופסקי כתב, ביים והפיק את הסרט כולו שאמור לצאת לאוויר ב-15 בספטמבר 2017.
האריס נשוי לשחקנית מועמדת פרס האוסקר, איימי מאדיגן, מ-1983, ולהם בת בשם לילי דולורס האריס אשר נולדה ב-1993.
שמחה שולמן

שמחה שולמן (תרי"ט, 1859 - תש"ה, 1944) היה איש ציבור בצפת במחצית הראשונה של המאה ה-20, מייסד ומזכיר חברת "בני ציון", מייסד ומנהל "בית מושב זקנים הכללי" בעיר. נשיא "בני ברית" בצפת.

ביוגרפיה

נולד בטבריה, בנו של אריה לייב שולמן. קיבל חינוך תורני. נישא לפרומה, בתו של אברהם רוטנברג, סופר סת"ם שעלה מוורשה לארץ ישראל והתיישב בצפת.  למד אצל חותנו את מלאכת הסת"ם ובמשך תקופה עסק בה לפרנסתו. כעבור זמן התמנה למזכיר בכולל ז'יטומיר.
בשנת 1897 ייסד בצפת את חברת "בני ציון", שעסקה בארגון התיישבות של יהודים מהארץ ומחו"ל על אדמות הג'יפתליק (קרקעות שנרשמו על שמו של הסולטאן הטורקי ואינן ניתנות למכירה) ושימש מזכיר החברה.
בשנת 1901 יזם וייסד את "בית מושב הזקנים הכללי" לצפת והגליל, וניהל אותו במשך למעלה מארבעים שנה, עד מותו.
היה ממייסדי "בני ברית" בצפת והיה נשיאה במשך שנים רבות. בסוף ימיו מסר את הנשיאות לדוד שוב והוא נשאר סגן נשיא.
השתתף בייסוד בית הספר הראשון לבנות בצפת. היה ממייסדי סניף "המכבים הקדמונים" ויושב ראש שלו, כמו כן היה ממייסדי חברת "צופיה" לפיתוח הר כנען ויושב הראש שלה.
פרסם מאמרים עיתוני התקופה "הצפירה" ו"המליץ".
נמנה עם קבוצת רבני וראשי היישוב בצפת שהשתתפו בהכתרת הרב צבי פסח פרנק כרבה של ירושלים וחתמו על מכתב הברכה לרגל מינויו.
נפטר בשנת 1944. בנו משה שולמן, שהיה המוכתר של יבנאל, מילא את מקומו כמנהל מושב בזקנים בצפת.
חוסיין פתאל

ביוגרפיה

החל לכתוב שירי ראפ בגיל צעיר, ובמקביל עסק במכירת סמים. פגש את הזמר טופאק שאקור דרך חבר מבית הספר, יאקי קדאפי, חבר בקבוצת "Outlaw Immortalz" של שאקור. שאקור, שהעניק לכל חבר בקבוצה כינוי של רודן צבאי ידוע, נתן לוושינגטון את הכינוי "חוסיין פתאל", על שם נשיא עיראק, סדאם חוסיין. במסגרת הפעילות בקבוצה השתתף פתאל בשירים של שאקור, בהם השיר "Hit 'Em Up" ‏(1996).
לאחר רצח שאקור ב-7 בספטמבר 1996, חזרו קראפי ופתאל לניו ג'רזי. חודשיים מאוחר יותר נרצח קדאפי. פתאל חזר לסחור בסמים. לאחר לידת בתו הראשונה ב-1997, הפסיק את עסקי הסמים וחתם בחברת התקליטים "Relativity". אלבומו הראשון, "In the Line of Fire", יצא ב-1998. חברת התקליטים נקלעה לקשיים כלכליים והאלבום לא זכה לקידום מכירות; ההתעניינות בו מצד קונים ומבקרים הייתה נמוכה.
פתאל עבר לחברת התקליטים "Rap-a-Lot Records" והחל לעבוד על תקליטו השני, לצד ראפרים ידועים, אך נעצר ב-1999 באשמת תקיפה שהתרחשה שלוש שנים לפני כן. הוא שוחרר למעצר בית ב-2001, וזכה לחנינה ב-2002. בסוף אותה שנה הוציאה חברת התקליטים את אלבומו השני, "Fatal".
ב-2003 התארח פתאל בארבעה שירים באלבומו של ג'ה רול. בנוסף התארח בשיר של אשנטי. בהמשך הקים לייבל עצמאי משלו והוציא דרכו מספר מיקסטייפים וכן את אלבומו השלישי, "Born Legendary". ב-2010 התאחד עם חבריו לקבוצת Outlawz ויחד הוציאו מספר אלבומים משותפים.
פתאל נהרג בתאונת דרכים ב-10 ביולי 2015.
אלכסנדר מרכס

אלכסנדר מרכס (נכתב גם מארכס, באנגלית: Alexander Marx;‏ 29 בינואר 1878 – 26 בדצמבר 1953) היה היסטוריון של עם ישראל, ביבליוגרף,ספרן ופרופסור בבית המדרש לרבנים באמריקה.

ביוגרפיה


מרכס נולד באלברפלד (Elberfeld) שבגרמניה לגיאורג מרקס, בנקאי, ולגרטרוד סימון-מרקס, משוררת, וגדל בקניגסברג שבפרוסיה המזרחית (היום קליניגרד שברוסיה). במשך שנה אחת היה חייל ביחידת תותחנים בצבא פרוסיה, שם הצטיין כפרש. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ברלין וכן בסמינר לרבנים בברלין, שם למד אצל משה שטיינשניידר ואצל הרב דוד צבי הופמן שהשפיעו כל אחד על המשך דרכו. 
משטיינשניידר למד את שיטתו הביבליוגרפית ומהופמן את היחס החיובי למסורת הדתית וערכיה.
בשנת 1903 נענה בחיוב להזמנתו של שניאור זלמן שכטר ללמד היסטוריה של עם ישראל בבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק ולשמש כספרן המוסד.
בשנת 1905 הוא נישא לבתו של ראש בית המדרש האורתודוקסי לרבנים בברלין, הרב דוד צבי הופמן. אחותו של מרכס, אסתר, הייתה נשואה לסופר ש"י עגנון.
חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת

חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת, התשס"ח-2008, הוא חוק מקיף המסדיר לראשונה את הטיפול בחופי הכנרת בראייה כוללת ואחידה, בהתחשב בהיבטיה הייחודיים של הכנרת. כמו כן נועד החוק להגביר את האכיפה של חוקים שונים שנועדו למנוע ולצמצם את הפגיעה בכנרת. את החוק יזמה הממשלה, במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2008. בנוסח החוק שולבו שתי הצעות חוק פרטיות, שיזמו חברי הכנסת אופיר פינס ודב חנין. חבר הכנסת דוד אזולאי הציע לקרוא לחוק "איגוד ערים ימת כנרת" אולם הצעתו לא התקבלה. 
לפי החוק הוקם "איגוד ערים כנרת", שיקבל סמכויות לפעול בעניינים שונים הקשורים בטיפול בחופי הכנרת, לשם השגת מטרותיו של החוק, לרבות נושאי תכנון ופיתוח, טיפוח ונקיון החופים, תשתיות, הסדרת מקומות רחצה, רישיונות עסק ועוד. זאת, בניגוד למצב שקדם לחקיקת החוק, שבו הסמכויות בנושאים האלה היו נתונות למספר רשויות מקומיות, בהתאם לשטחי השיפוט שלהם, באופן שהקשה מאוד על פעולה מתואמת ומסודרת.

איגוד ערים כנרת

איגוד ערים כנרת הנו תאגיד הרשאי להתקשר בחוזים, לרכוש נכסים, להחזיק בהם ולהעבירם, והוא נתון לביקורת של מבקר המדינה בהיותו "גוף מבוקר". לאיגוד ישנה מועצה מנהלת המונה 12 חברים: נציג של משרד הפנים, נציג של המשרד להגנת הסביבה, נציג של משרד החקלאות, נציג של משרד התיירות, עובד מינהל מקרקעי ישראל, עובד רשות הניקוז כנרת, עובד הרשות הממשלתית למים ולביוב, ונציגים של שלוש רשויות מקומיות בסביבת הכנרת (עמק הירדן, גולן ועיריית טבריה). בנוסף, נציג ציבור של גופי איכות הסביבה וכן נציג ציבור בעל מומחיות בתחום שמירת הטבע מטעם המשרד להגנת הסביבה. יושב ראש המועצה מחויב למסור דין וחשבון לחברי המועצה.
המועצה תקיים ישיבה מן המניין לפחות אחת לרבעון במועד קבוע שהוחלט עליו מראש. 
חברי המועצה מתמנים לתקופה של חמש שנים וניתן למנותם לתקופה של חמש שנים נוספות. 
במקרה שנתפנה מקום של חבר מועצה מסיבה כלשהי, כגון ליקוי במינוי וכדומה, לא יפגעו סמכויותיה ותוקף החלטותיה של המועצה, וזאת על מנת לאפשר ניהול תקין ולמנוע מצב של סחיטה באמצעות איום בהתפטרות או פרישה.
טרי ברנסטאד

קורות חיים

ברנסטאד נולד בעיירה לילנד שבצפון מדינת איווה, בנם של אדוארד ארנולד ברנסטאד וריטה לבית גרלנד. אמו הייתה יהודייה בעוד שאביו היה ממוצא נורווגי לותרני. ברנסטאד עצמו גדל כנוצרי לותרני. הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת איווה ותואר ראשון (JD) במשפטים באוניברסיטת דרייק בדה מוין, ולאחר מכן שירת בצבא ארצות הברית בשנים 1969–1971 כשוטר צבאי.
ב-1973 נבחר לשרת בבית הנבחרים המדינתי של איווה, וכיהן בתפקיד עד שנבחר לסגן מושל המדינה ב-1978. בתום 4 שנות כהונה כסגן המושל, נבחר למושל ב-1982. משם המשיך ונבחר לשלוש כהונות רצופות עד 1999. ברנסטאד לא התמודד לכהונה חמישית רצופה, ופרש זמנית מן החיים הפוליטיים.
תחילה עבד במספר פירמות בשוק הפרטי ובשנים 2003–2009 כיהן כנשיא אוניברסיטת דה מוין.
ב-2010 התמודד שוב למשרת המושל בהצלחה, לאחר שזכה להתנגדות מצד אגף "תנועת מסיבת התה" במפלגתו במהלך הפריימריז, ולבסוף גבר על המושל הדמוקרטי המכהן ברוב של 52.9% וחזר לשרת בכהונה חמישית. ב-2014 נבחר לכהונה שישית, והפך בדצמבר 2015 למושל שכיהן בשנים הרבות ביותר בהיסטוריה האמריקאית (כאשר עקף את שיאו של ג'ורג' קלינטון מניו יורק, שכיהן במשך 21 שנים).
הוא נבחר על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לכהן כשגריר ארצות הברית בסין וב-22 במאי 2017 אושר על ידי הסנאט ברוב של 82-13.
ברנסטאד נשוי לכריסטין, ולזוג שלושה ילדים ומספר נכדים.
הלקחנים

עלילה

הספר מספר על עדה כלה והולכת של אנשים זעירים, החיים בעיקר בבתים ישנים, שבונים את ביתם מחפצי יומיום שהם לוקחים מבני הבית ה"גדולים", שאינם מודעים לקיומם. גיבורי הספר הם משפחת שעון - אבא פוד, אמא הומילי והבת אריאטי. המשפחה מתגוררת בשלווה ובנחת מאחורי שעון מטוטלת גדול מתחת לרצפה, עד שילד "גדול" חדש מגיע להתגורר בבית האחוזה שבו הם גרים. הילד רואה אותם ובעקבות זאת מתחילים האנשים "הגדולים" להיות מודעים לקיומם. משפחת שעון נאלצים לעזוב את הבית. בספרי ההמשך של הסדרה מסופר על חייהם בשדות (במגף ישן), על המים ובאוויר ולבסוף, על נקמתם המוצלחת באנשים שהרעו להם.

תרגום לעברית

הספר יצא לאור בעברית בשנות החמישים, בשם דיירים מאחורי השעון. לתרגום הזה לא היה המשך, ורק לאחר שנים רבות יצאה הסדרה כולה בתרגום חדש. בהוצאה הראשונה היו אלה "סגלנים", משום שכדברי פוד, הסגלן המצטיין ועתיר הניסיון, הם אינם גונבים, הם "מסגלים" להם דברים לשימושם. עלילות הלקחנים קסמו לילדים דור אחר דור, הן ביסוד ההרפתקה והסיכון שבהם והן בתיאור העולם המקביל, המיניאטורי, השוכן לצד העולם האנושי, דומה לו ומחקה אותו במובנים רבים כל כך, ובכל זאת נסתר ממנו וגילויו מסכן את עצם קיומו. אפילו שמותיהם של הלקחנים מחקים את העולם האנושי, אך בסטייה מסוימת - הומילי מזכירה את אמילי, אריאטי הלא היא הריאט, ופוד קרוי על שם תרמיל הלקיחה המפורסם שלו.
מנחם ראקוץ'

ביוגרפיה

ראקוץ' נולד בחיפה וגדל בשכונת קריית חיים ליצחק ויפה ראקוץ'. אביו היה צלם ובעל חנות צילום. הוא התאמן בקבוצת הפועל קריית חיים.
בשנת 1942 התנדב ראקוץ' לחיל ההנדסה של הצבא הבריטי. הוא השתחרר בדרגת סרג'נט בשנת 1946. שימש כסמל מחלקה בגדוד 21 של חטיבת כרמלי. בגלל היותו ספורטאי מצטיין היה אחראי על אימון הגופני בגדוד.
באליפות הפועל שנערכה בתל אביב ביוני 1944 זכה ראקוץ' במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.8 שניות.
באליפות ארץ ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב במאי 1948 זכה ראקוץ' במדליית זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.76 מטר.
ב-14 במאי 1948 קבע ראקוץ' בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של "1.80,8 מטר" (הטעות במקור).
בשנת 1950 נשלח רקוץ' לבית ספר צבאי לאימון גופני בצרפת. 
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ביוני 1955 זכה רקוץ' במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.71 מטר, אחרי אריה קלינשטוב-נווה ממכבי הצפון תל אביב (1.86 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1956 זכה ראקוץ' במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר, אחרי אריק איינשטיין מהפועל תל אביב (1.80 מטר).
בשנת 1958 נשלח עם רעייתו לשליחות במרוקו מטעם המוסד, על מנת לארגן את המחתרת היהודית במרוקו.
פיקד על בית הספר הצבאי לאימון גופני בה"ד 8 ועם סיום תפקידו זה בשנת 1965, התמנה לראש ענף אימון גופני. בשנת 1970 השתחרר מהצבא בדרגת סגן-אלוף. 
משנת 1972 ניהל את המדור לפעילות ספורט עממי במינהל הספורט ויזם את מבצע צב"ר (צעיר, בריא, רענן).
האפי!

עלילה

בלש המשטרה המשופשף לשעבר ניק סאקס, שכעת עובד כרוצח שכיר, אשר מתרחק מאינטראקציה חברתית, ממלא את ימיו בשתיית אלכוהול ובהתמכרות לסמים. לאחר התקף לב מסיבי, מופיע לו חד קרן כחול בשם האפי, אשר רק הוא רואה אותו. האפי מסביר שהוא חבר דמיוני של ילדה קטנה בשם היילי, אשר נחטפה על ידי אדם מפוקפק לבוש כמו סנטה קלאוס. האפי מגלה כי היילי היא הבת של ניק, וביקש את עזרתו של ניק להאמין שהוא יהיה השוטר הגיבור שהיילי חשבה שהוא תמיד. למרות הספקות הרבות בהתחלה, ניק מסכים באי-רצון לעזור כדי להציל את היילי.
ראדנבו

היסטוריה

באזור העיר נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המתארכים את ראשית ההתיישבות האנושית במקום לאלף ה-4 לפנה"ס, תקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת באזור העיר מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. ב-1700 נוסד במקום כפר קטן בשם ראדני על שמו של אחד המתיישבים הראשונים. ב-1873 נבנתה במקום כנסייה. עד 1906 נודע היישוב בשם העות'מאני רדנה מחלה. ב-1964 הוא זכה למעמד של עיירה. ב-1 ביוני 2009 נפטר מדום לב ראש העיר נונצ'ו וודניצ'ארוב, במהלך צילומי פרק של תוכנית המציאות הבולגרית "הישרדות" בפיליפינים.

כלכלה ודמוגרפיה

מרבית תושבי העיר הם בני המעמד הבינוני ותעסוקת העיר מתבססת על קומפלקס תחנות הכוח מריצה איצטוק המייצרות חשמל מפחם בהספק כולל של 3,390 מגה ואט ועל חברת הפחם "מזרח המריצה". בשטח הרשות המקומית מגדלים חיטה, שזיפים ודובדבנים. ראדנבו מהווה צומת תחבורתית בין מזרח למערב בולגריה והיא מחוברת דרך הכביש המהיר I-85 לעורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת גידול מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמאזן הגירה חיובי מתון. כ-90% מהתושבים הם ממוצא בולגרי וכ-6% הם צוענים.

אקלים

בראדנבו שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5ᵒc וערכי הקיצון הממוצעים הם מינוס 2ᵒc בדצמבר ו-24ᵒc ביולי.
ארכיטיפ

ארכיטיפּ (מגרמנית: Archetyp - אַרְכֶטִיפּ, הצורה העברית הנוכחית מושפעת מההיגוי באנגלית; מקור המילה ביוונית - αρχέτυπον ארכֶטיפּון - "דגם קדום", עבר ללטינית כ- archetypum ארכֶטיפּוּם) הוא אב טיפוס של רעיון, אדם, אובייקט או מצב שהאנושות, על תרבויותיה השונות, חוותה תדיר והוא נשמר כמשקע בזיכרון האנושי, כמודל שעל פיו פרטים אחרים מתובנתים. הפרט החווה את חייו הפרטיים חשוף תמיד הן להתרחשויות ההווה שהוא שותף להן, והן לאותם דימויים קדומים מעברה של משפחת האדם.
דוגמה: דמות האם היא ארכיטיפ, שהרי כל התינוקות בכל התרבויות שותפים לחוויית האם. תפיסת התינוק את אמו שלו משלבת בתוכה את התנסויותיו עם דימוי דמות האם הטבוע בו מלידה, כפי שחווה אותה הגזע האנושי מאז ומעולם.
רפואת מין

רפואת מין (בלועזית: וֶנֶרולוגיה, Venereology) הוא ענף ברפואה העוסק בלימוד וטיפול במחלות המועברות על ידי יחסי מין. השם נגזר מהאלה היוונית ונוס. תחום זה כולל את הטיפול באיידס. רופא המתמחה ברפואת מין נקרא ונרלוג. לעיתים מומחה לרפואת עור מתמחה גם ברפואת מין, שכן לא מעט מחלות עור מועברות ביחסי מין. בעבר התמחויות ברפואת עור ומין היו כמעט מאוחדות, לפני עידן האיידס ודלקת כבד  ובשנים האחרונות יש יותר משמעות למומחיות במחלות המועברות באמצעות יחסי מין.
דניאל ג'ונסטון

ביוגרפיה

ג'ונסטון נולד בסקרמנטו, קליפורניה, אך גדל במערב וירג'יניה. הושפע רבות מהביטלס ובעיקר מג'ון לנון בצעירותו. את הקלטותיו הראשונות ביצע על טייפ ביתי, ובהן הוא ביצע את השירה והנגינה הן על פסנתר והן על מפוחית וגיטרה. את הקלטותיו חילק לכל מי שפגש. כמו כן עבד על ספר קומיקס, שאותו יצר בו בעת.
ג'ונסטון העביר את שנתו הראשונה מחוץ לבית הוריו באוניברסיטה הנוצרית באבילן. בשנים אלו התפתח אצלו הדיכאון הכרוני, שילווה אותו כל חייו. משם הוא עבר לאוניברסיטה הקרובה יותר לבית הוריו. באוניברסיטה זו פגש בחורה בשם לורי אלן, שעתידה להיות הגורם המשפיע על יצירתו. ברבים משיריו היא משמשת כדמות לאידיאל הנשי הנמנע מג'ונסטון, ומניעה זו היא היא מקור למוזה המלנכולית שלו.
ב-10 בספטמבר 2019, בגיל 58, נפטר מהתקף לב.

קריירת מוזיקה

ג'ונסטון צבר לעצמו קהל מעריצים גדול באוסטין, טקסס, כאשר חלק מהם רואים בו סוג של קוריוז ואילו אחרים רואים בו גאון יוצר. הוא ידוע ביכולתו ליצור מלודיות קליטות וכן בשימוש המושכל שלו במילים ומשחקו איתן.
ג'ונסטון התגנב לתוכנית מיוחדת של MTV על סצנת המוזיקה המקומית באוסטין טקסס. בזכות הופעתו שם, הוא הצליח לקבל חשיפה לקהל רחב אשר גרמה לעליה במכירות קלטותיו הביתיות, על ידי חנויות מחוץ לעיר.
אלבומו "HI, HOW ARE YOU" מ-1983 היה יצירתו הראשונה שזכתה להכרה ברחבי ארצות הברית, הודות לחשיפה הרבה שנתן לו קורט קוביין, סולנה של נירוונה, שנהג ללבוש חולצה עם איור של האלבום, בצילומים פרסומיים שונים של נירוונה באותן שנים.
למרות החשיפה, קריירת המוזיקה שלו המשיכה לדשדש, עקב התדרדרות במצבו הנפשי, שגרמה לסכסוכים עם האמרגן שלו ויוצרים אחרים, אי עמידה בהתחיבויות להופעות, תקיפה תמהונית של אשה אקראית שג'ונסטון טען שהשטן שוכן בה, ולבסוף תאונת מטוס פרטי בו נסעו ג'ונסטון ואביו שנגרמה על ידו.
ג'ונסטון המשיך לפרסם מוזיקה, וככל שסיפורו נודע יותר ברבים, ככה הוא הפך ל"אמן של אמנים". המוזיקה שלו זכתה להוקרה מאמנים מפורסמים רבים וביניהם: דייוויד בואי, יו לה טנגו, סוניק יות', אדי ודר, בק ועוד.
ב-2005 יצא הסרט הדוקומנטרי "השטן ודניאל ג'ונסטון", העוקב אחר הזמר מתחילת שנות השמונים וההתמודדות המורכבת שלו ושל משפחתו עם הפארנויה ואי היציבות הנפשית של ג'ונסטון.
היטל (ייצוג גרפי)

היטל (באנגלית projection) הוא כל שיטה לייצוג פני השטח של כדור או צורה תלת ממדית אחרת על פני משטח דו-ממדי. היטל פני כדור הארץ על גבי מפה נקראת תורת ההיטלים. מטרתו של ההיטל הוא הצגת המפה במינימום עיוותים.
על מנת לבחור את סוג ההיטל יש צורך להתחשב בגודלה של המדינה אותה רוצים למפות ואת המאפיינים הגאוגרפים שלה, מדינה צרות וארוכות ימופו בהיטל שונה ממדינות שמתפרשות לרוחב, לכן ההיטל הוא פונקציה של גודלה, צורתה ומיקומה של המדינה על גבי כדור הארץ.

רקע

מפות יכולות להיות שימושיות יותר מאשר כדורים במצבים רבים: הן יותר קומפקטיות וקלות לאחסון; הן בקלות עשויות להתאים למגוון רב של שימושים; הן נצפות בקלות על צגי מחשב; הן יכולות להקל על מדידת מאפיינים של השטח ממופה; הן יכולות להראות מנות גדולות יותר של פני השטח של כדור הארץ בפעם אחת; והן זולות יותר לייצור ושינוע. תכונות שימושיות אלה הניעו את הפיתוח של היטלי המפות.
עם זאת, לפי Theorema Egregium שהוכיח קרל פרידריך גאוס, לא קיים היטל מושלם שאין בו שום עיוותים של הגדלים האמיתיים. כנ"ל לגבי משטחי התייחסות אחרים המשמשים כמודלים לכדור הארץ. כל עוד היטל מפה הוא ייצוג צורה עקומה במשטח מישורי, הוא יהיה מעוות באופן כזה ואחר. כל היטל המפה ייחודי מעוות את הייצוג באופן ייחודי. תורת ההיטלים היא האפיון של עיוותים אלה.

היטלים בישראל

היטל קסיני-סולדנר הוא ההיטל שנבחר על ידי שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1920, היטל זה נבחר למיפוי ארץ ישראל עקב צורתה וגודלה של ארץ ישראל כפי שהעריכו הבריטים את גבולותיה של ארץ ישראל בעתיד. היטל זה שימש כהיטל של רשת ישראל הישנה. כיום, השימוש הוא ברשת ישראל החדשה המבוססת על היטל מרקטור רוחבי.
יחסי טונגה–פקיסטן

יחסים כלכליים

בשנת 2016 שוויו של הייצוא הפקיסטני לטונגה עמד על 1.52 אלף דולר אמריקאי, הייצוא כלל ציוד ספורט בלבד. באותה השנה עמד הייצוא הפקיסטני על 2.03 אלף דולר אמריקאי, הייצוא כלל כריות אוויר בלבד.
הגדת ראשי הציפורים

הגדת ראשי הציפורים היא כתב יד מאויר של ההגדה של פסח שנוצרה בגרמניה בסוף המאה ה-13. שמה נובע מהאיורים המעטרים אותה, בהם מופיעות דמויות אדם ולהן ראשים של ציפורים. זו היא ההגדה העתיקה ביותר הקיימת בשלמותה, וכיום היא מוצגת במוזיאון ישראל.

על אודות ההגדה

ההגדה נכתבה בשנת 1300 לספירה בקירוב. שם המעתיק כנראה היה מנחם, כפי שנרמז מהדגשת האותיות מ-נ-ח-ם במילה 'מונחים' באחד מעמודי ההגדה.
ההגדה מקושטת בשלל איורים צבעוניים המופיעים לרוב בשולי דפיה. נוסף על כן יש שני דפים שבהם מופעים ציורים שלמים, אחד בתחילתו של הספר והשני בסופו. חלק מהציורים מתארים מאורעות בתנ"ך, כגון עקדת יצחק, יציאת מצרים וקבלת לוחות הברית. איורים אחרים מראים את סממני החג, כגון ארוחת סדר פסח, נטילת ידיים, והצפנת האפיקומן. לדמויות היהודיות גוף אנוש וראש ציפור; הגברים היהודים חובשים את כובע היהודים שיהודים נדרשו לחבוש בתקופת ימי הביניים שבה נכתבה ההגדה. דמויות של לא-יהודים, כשל פרעה, אינן מופיעות כציפורים, אך פניהן מוסתרות.
סברות מסברות שונות ניסו להסביר מדוע בחרו המאיירים להעניק לדמויות ראשי ציפור. הסברה הרווחת היא שיהודי אשכנז נהגו להימנע מלצייר פני בני אדם בגין הדיבר "לֹא-תַעֲשֶׂה לְךָ פֶסֶל וְכָל-תְּמוּנָה" (שמות כ, ג). ואומנם, בכתבי יד עבריים אחרים מאותה תקופה נמנעו מאיירים מלצייר פני אדם, והיה נהוג להחליפם בפני חיות, להסתירם או לצייר פנים בלי תווים מזהים. יש המסבירים שליהודים ראש של נשר, משום שבני ישראל מתוארים כנשרים בעת צאתם ממצרים: "כְּנֶשֶׁר יָעִיר קִנּוֹ, עַל-גּוֹזָלָיו יְרַחֵף; יִפְרֹשׂ כְּנָפָיו יִקָּחֵהוּ, יִשָּׂאֵהוּ עַל-אֶבְרָתוֹ" (דברים, ל"ב, י"א). הסבר אחר הוא שהנשר היה סמל של קיסר גרמניה, והבחירה לצייר את היהודים כנשרים הייתה כדי להפגין נאמנות למלוכה.
ההיסטוריונית רות מלניקוף טוענת שהדמויות היהודיות אינן אלא קריקטורות אנטישמיות נלעגות. לטענתה, האיורים נעשו בידי אמנים נוצרים, ודמות הציפור בעלת המקור הבולט מרמזת על האף הארוך שיוחס ליהודים. היא מחזקת טענה זו בעובדה שלחלק מהדמויות אוזני חזיר.
הקריקטוריסט שי צ'רקה סבר שהציפורים מבוססות על הגריפון.

התגלגלות ההגדה מגרמניה לישראל

ההיסטוריה של ההגדה אינה ידועה לאשורה. בכריכתה כתוב שהיא נרכשה בשנת 1864 על ידי ברוך בנדיקט. אחת מצאצאותיו, יהודית בנדיקט, נישאה לשר המשפטים של מדינת באדן, לודוויג מרום, וידוע שההגדה הייתה ברשותם. בשנת 1934 נאסר מרום על ידי הנאצים. אשתו וילדיו ברחו לצרפת, ולא ידוע מה עלה בגורל ההגדה באותו זמן.
ההגדה התגלגלה לידיו של הרמן קהאן, תושב העיר קארלסרוהה שבה שכנה משפחת מרום אשר עלה ארצה משווייץ ב-1946. קהאן, שלא ידע להעריך את שוויה של ההגדה ולא ידע שהיא ההגדה הקדומה ביותר הקיימת בשלמותה, ניאות למוכה לבית הנכות בצלאל. לאחר מכן עברה ההגדה לאוסף מוזיאון ישראל. ב-1965 פורסמה פקסימיליה של ההגדה בהוצאת תרשיש, בעריכת מיכאל שפיצר, שלראשונה אפשרה לציבור לצפות בהגדה בשלמותה.
פינגווין צהוב-עין

מיון

פינגווין צהוב העין הוא המין היחיד בסוג Megadyptes. בעבר נחשב כקרוב לפינגווין הזוטר (Eudyptula minor), אך בעקבות מחקר מולקולרי, הוא נחשב כיום כקרוב יותר לפינגווינים מהסוג Eudyptes. ממצאים מה-DNA המיטוכונדריאלי ומה-DNA של גרעין התא מצביעים על כך שמין זה התפצל מאבותיו של הסוג Eudyptes לפני כ-15 מיליון שנים.
הפינגווין תועד לראשונה על ידי ז'ק ברנאר הומברון והונורה ז'אקינו ב-1841. במאורית, הפינגווין מכונה הואיהו.

תיאור

זהו מין גדול יחסית של פינגווין. גובהו כ-62 עד 79 ס"מ. משקלו של הפינגווין משתנה במהלך השנה; הוא עומד על כ-5.5 עד 8 ק"ג לפני נשירת הנוצות, ועל כ-3-6 ק"ג לאחר הנשירה, בעוד הזכרים גדולים מהנקבות. ראשו של הפינגווין צהוב בהיר, וקשתית עינו צהובה בהירה. גרונו וסנטרו חומים-צהבהבים, מקורו ורגליו ורודים. בין עיניו ועל עורפו של הפינגווין יש רצועה בצבע צהוב, שהעניקה לפינגווין את שמו.
תוחלת חייו של הפינגווין צהוב-העין היא כ-20 שנה.

תפוצה

הפינגווינים מקננים בדרך כלל ביערות או באזורי צמחייה נמוכה, לעיתים קרובות המקומות בהם נמצאים צמחי פשתן ותורמוס. אזורי הקינון ממוקמים בדרך כלל במפרצים קטנים, ולעיתים על שיני הסלע במפרצים גדולים יותר. 
הפינגווין צהוב-העין הוכרז כנתון בסכנת הכחדה, ואוכלוסייתו כוללת כ-4,000 פרטים. זהו אחד ממיני הפינגווינים הנדירים ביותר בעולם.

בריאות

באביב שנת 2004, התגלה כי כ-60% מגוזלי הפינגווינים צהובי-העין בצפון אוטגו ובחצי-האי אוטגו חולים במחלה בלתי-ידועה. המחלה מקושרת לזיהום של חיידקים מהסוג Corynebacterium, שגורמים דיפתריה לבני אדם. הפתוגן המרכזי של המחלה אינו ידוע. בעיה דומה התגלתה גם באוכלוסייה שבאי סטיוארט.

התנהגות

הפינגווינים מחפשים מזון בעיקר בסמוך למדפים יבשתיים. הם מתרחקים כ-2 עד 25 ק"מ מהחוף, וצוללים לעומק של כ-40 עד 120 מ' בחיפושיהם אחר מזון. ישנם שני סוגים של שיטוטי חיפוש מזון: טיולי בוקר, בהם הפינגווינים מתרחקים כ-25 ק"מ מהמושבה שלהם, וטיולי ערב, קצרים יותר, שנמשכים כ-4 שעות ובהם הפינגווינים מתרחקים כ-7 ק"מ מהמושבה.
דגים מרכיבים כ-90% מתזונתו של הפינגווין. הוא ניזון לרוב ממינים שנמצאים קרוב לקרקעית הים.
מייקל סטיבנס

ביוגרפיה וחינוך

סטיבנס נולד בינואר 1986, בקנזס סיטי, מיזורי. אמו עבדה כעוזרת הוראה ואביו כמהנדס כימי. המשפחה עברה לסטילוול, קנזס ב-1991.
סטיבנס סיים את לימודיו בתיכון בלו וואלי (Blue Valley), שם פיתח אישיות קומית ותשוקה לידע. הוא השתתף בחוגי הדרמה והדיפולומטיה.
לאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת שיקגו, עם תואר ראשון בפסיכולוגיה וספרות אנגלית. סטיבנס החל להתעניין בעריכת וידאו, לאחר שצפה בטריילר ערוך של "הניצוץ".

תכנים ראשונים ביוטיוב

חלק מהסרטונים שהעלה הוצגו בערוצי היוטיוב "קולג' היומור" (College Humor) ו"פאני אור דיי".
באותה השנה, עם שם המשתמש “CamPain 2008”, התחיל סטיבנס להשתמש בסופראימפוזיציה ודיבוב כדי ליצור סרטונים קומיים קצרים על המועמדים בבחירות 2008 של ארצות הברית.