יופי תירוש

ביוגרפיה

תירוש נולדה וגדלה במושב מסלול שבצפון-מערב הנגב, בת לאסתי ושלמה תירוש. למדה בתיכון האזורי "מרחבים" ובמדרשת שדה בוקר.
את התואר הראשון במשפטים למדה באוניברסיטה העברית בירושלים (1997). התמחתה בלשכתו של השופט מישאל חשין בבית המשפט העליון. השלימה תואר שני ושלישי באוניברסיטת מישיגן באן ארבור (2004), ושם גם הייתה עמיתה במכון ללימודים הומאניים (2003–2004). לאחר הוראה של שלוש שנים בבית הספר למשפטים במסלול האקדמי המכללה למינהל (2004–2007) ופוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק (2007–2008), הצטרפה לסגל אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 הועלתה לדרגת מרצה בכיר. שימשה מרצה אורחת בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת קווינס באונטריו, קנדה. מלמדת דיני עבודה, פילוסופיה של המשפט, אפליה, גוף במשפט, וכן משפט ואוכל.
מחקריה עוסקים בשוויון ואיסור אפליה, ובממשקים שבין משפט, חברה ותרבות, תוך דגש על תאוריה של שוויון ועל יחס המשפט לגוף האנושי.
תירוש היא פעילה ציבורית בתחומי שוויון חברתי, ובפרט במאבק בהדרת נשים בישראל. בשנת 2013 יזמה מאבק בהפרדה מגדרית בתוכניות לחרדים באקדמיה. תירוש מובילה עתירה לבג"ץ בעניין. בשנה שבה הייתה חברה בהנהלת שדולת הנשים בישראל יזמה את הקמתה של מחלקה למאבק בהדרת נשים בשדולה.
נשואה לד"ר זהר כוכבי, אחיו של אביב כוכבי.

הפרט המשפטי ומראה חיצוני

מאמרה "בעקבות האהבה והפרט" דן בעתירה לבג"ץ שעסקה בזכותו של אדם מזוקן לקבל מסכת אב"כ מסובסדת, וזאת על אף שלא גידל את זקנו מתוך אמונה דתית. המאמר מצדד בהכרה שהעניק בג"ץ לחופש גידול הזקן כחלק מכבוד האדם של העותר.
תירוש טוענת כי בשונה מהמשפט הישראלי, יחסו של המשפט האמריקאי לסוגיית ההגנה על מראה חיצוני איננו מספק. לדבריה, שיטת משפט זו נכשלת שוב ושוב בהכרה בצורך לאזן בין אינטרסים של מעבידים או של המדינה לבין אינטרסים של הפרט. טענה זו מפותחת במאמר Adjudicating Appearance. המאמר מציע למשפט האמריקאי להעדיף את מושג האישיות על מושג הזהות כדי לתת מענה מתאים יותר לרצונם של פרטים לשמור על מראם החיצוני.
במאמר "סיפור של אונס, לא יותר", מנתחת תירוש את הטקסט של פסק דין בערעור על עונשו של אדם שאנס את אשתו בזמן שהיו פרודים. המאמר מתמקד בשפה של פסק הדין ובאופן שבו הוא מעצבת את המציאות. תירוש מבקרת את ההבחנה המוסווית, לטעמה, שעשו השופטים בין "אונס אמיתי" (real rape) לבין "אונס סתם" (simple/date rape), ולפיה אונס בין בני זוג נשואים חמור פחות. בנוסף, היא מבקרת את הבניית דמותו של האנס שהורשע, על ידי השופטים, באופן המקשה על התייחסות אליו כאנס ("אורח חיים נורמטיבי ללא רבב"), תוך שהם מדגישים, ללא צורך לדעתה של תירוש, את השפעת הרשעתו על המשך חייו התקינים.
במאמר "להתיר את הקשירה הפנימית" היא עוסקת במעמדו של האדם השמן בחברה בת ימינו. ו-Weighty Speech‏ במאמרה The Right To be Fat, טוענת תירוש כי היחס המשפטי למידות הגוף הוא שאלה של חירות הפרט, ותחום שיש להגן עליו מפני התערבות של המדינה.
מחקר משותף עם פרופ' מיכאל בירנהק בחן את סורקי הגוף בשדות התעופה מהיבטים של הזכות לפרטיות ושל שוויון של אנשים עם מוגבלויות ושל מיעוטים גזעיים ומגדריים.
על מחקריה בתחום השוויון ואיסור האפליה, ופעילותה הציבורית לקידום שוויון בין המינים ובלימת הדרת נשים זכתה בפרס גורני מטעם העמותה למשפט ציבורי בישראל (2018), ובפרס ע"ש פרופ' יוסי קטן מטעם עמותת רוח נשית, לאקדמאים המשלבים מחקר ואקטיביזם לקידום צדק מגדרי (2017). ב-2018 זכתה במענק מחקר של הקרן הלאומית למדע (יחד עם פרופ' יפעת ביטון) בתחום דיני איסור האפליה.

העדפה מתקנת

המאמר "ייצוג הולם לבני שני המינים בשירות המדינה" (שזכה בפרס ג'ורג' וובר למאמר מצטיין של סטודנט ובמלגה על שם אליס שלוי) מציע פרשנות ותוכנית עבודה ליישום חוק שירות המדינה (מינויים), שקבע חובת ייצוג הולם לנשים בשירות המדינה. המאמר "ייצוג הולם במשפט הישראלי: סיכום ביניים ריאליסטי" מנתח את הסיבות ליישום הלא מספק לדעת תירוש של חקיקת הייצוג ההולם. מחקריה בתחום העדפה מתקנת וייצוג הולם צוטטו בהסכמה בפסיקת בית המשפט העליון כאסמכתא לקביעותיו.

פעילות ציבורית

תירוש היא חברת הוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה. כיהנה בוועדה הציבורית לבחינת קריטריון הגיל בתור לתרומת איברים מן המת ובוועדה הציבורית לבחינת מודלים לקידום תרומות איברים.
הייתה חברה במשך עשור בוועד המנהל של "איתך - משפטניות למען צדק חברתי", והיא חברה בוועד המנהל של "תמורה: המרכז המשפטי למניעת אפליה". היא חברה בוועדה לפישוט העברית המשפטית של לשכת עורכי הדין. כחברת הנהלה בשדולת הנשים בישראל הקימה ב-2016 את הפרויקט של השדולה למאבק בהדרת נשים. בעקבות מינויה לראש בית הספר למשפטים בספיר ב-2017 פרשה מכהונתה בשדולת הנשים.
תירוש פועלת נגד קיום מסגרות נפרדות לנשים וגברים - בצבא, בהשכלה הגבוהה ועוד. היא ארגנה (עם פרופ' מנחם מאוטנר) את הכנס האקדמי הראשון בנושא הפרדה בין המינים באקדמיה ביוני 2013, הובילה הליכים משפטיים בנושא, והיא כותבת ומתראיינת בעניין.