google/wiki40b huggingface dataset:
בג"ץ מחויבות לשלום וצדק חברתי

בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר היא עתירה לבג"ץ שדנה בהליכים ובהגבלות המהותיים של הפגיעה בזכות לקיום בכבוד והוגשה כנגד הקיצוץ בקצבאות הבטחת הכנסה, שנעשה בחוק ההסדרים במשק המדינה. בטענה, כי השינוי שבוצע מהווה פגיעה בזכות החוקתית של מקבלי הגמלאות לקיום בכבוד. בית המשפט העליון דחה את העתירה ברוב דעות, הואיל והבין את הזכות החוקתית לקיום בכבוד כזכות מצומצמת המתמצה בזכות לקיום בתנאים מינימליים בלבד.

רקע

העתירה הוגשה על ידי עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי. הדיון בה אוחד עם דיון בעתירה נוספת, שהגישו האגודה לזכויות האזרח, התנועה למלחמה בעוני ושני עותרים פרטיים (בג"ץ 888/03). העתירות תקפו את חוקיותם של השינויים שבוצעו בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדיה התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג-2002. בין ההסדרים נכללה שורת תיקונים לחוק הבטחת הכנסה שבמסגרתם הוחלט על צמצום היקף גמלאות הבטחת הכנסה (בממוצע ב-30%). הטענה העיקרית שהועלתה נסבה סביב העובדה כי, צמצום הגמלה מהווה לפגיעה בכבוד האדם, ערך המעוגן בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, התשנ"ב-1992. 
בית המשפט דן בשאלה חוקתית בעתירה זו, והיא: האם פגע התיקון בחוק הבטחת הכנסה בזכות המעוגנת בזכות בחוק יסוד? התשובה לשאלה מפסק הדין הינה שלילית.

טענות העמותה

התיקון שנעשה בחוק ההסדרים יוביל את הזכאים לגמלה אל מתחת לסף תנאי קיום מינימלי הכרחי, ובכך נפגעת זכותם לקיום בכבוד. הקיצוץ שיעשה בגמלאות הבטחת ההכנסה בשילוב עם "גזרות" נוספות המוטלות על שכבת האוכלוסייה החלשה, יובילו אותם אל מתחת ל"קו העוני" ותאפשר להם קיום פיזי דחוק ומדכא. אין ספק כי, במצב זה זה נפגע כבוד האדם. פגיעה הסותרת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינת רווחה. הפגיעה בכבוד האדם אינה מידתית ואין כל קשר וביסוס רציונלי לטענת המדינה, כי התיקונים שבוצעו בחוק יובילו את העידוד בזכאים לצאת למעגל העבודה. 
מה גם, בטרם ביצוע התיקונים בחוק לא נבחנו אמצעים פוגעניים פחות והליך חקיקת החוק נעשה באופן חפוז, כאשר שונו בו עמודי תווך במערך הסוציאלי בישראל
חוק הבטחת הכנסה תכליתו להבטיח כי רמת הקיום של תושבי מדינת ישראל מעוטי-האמצעים לא תביא לפגיעה בכבוד האדם שלהם, אלא תאפשר להם להתקיים בכבוד ולהמשיך ולנהל אורח חיים תקין.
הקיצוץ שיעשה יוביל לפגיעה חמורה בכבודם ונוגד את חוק היסוד-כבוד האדם וחירותו.

טענות שר האוצר והמוסד לביטוח לאומי

הזכות לכבוד, מעגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו-והחובה המוטלת על המדינה היא: להגן על כבודו של האדם מפני מחסור בלבד. כלומר, חובת המדינה למנוע מחיה של אדם בתנאים חומריים משפילים ובמקרה זה, חובה זו לא הופרה. ככלל הבטחת ההכנסה מהווה סיוע ותמיכה לשכבות החלשות, ואינה היחידה. על מנת לקבוע האם סיוע זה מקיים את חובתו לקיום אנושי יש לבחון את כלל השירותים הניתנים. לכן, ניתן להסיק כי הפחתה משיעור גמלה מסוימת אינו מהווה פגיעה בכבוד האדם. ההפחתה שבוצעה בגמלה נחוצה לצורך קיצוץ בתקציב המדיני, ומשלבת בתוכה מהלכים נוספים ובין היתר עידוד הזכאים ליציאה למעגל העבודה. גמלאות הבטחת ההכנסה הן אינן הערובה היחידה לשמירה על כבוד האדם, והקיצוץ שנעשה אינו מוביל לפגיעה אסורה בזכות חוקתית.
Du soleil au cœur

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי רנה אנג'ליל, אדי מרנאיי ורודי פסקה. בשנת 2002, יצא אלבום האוסף מחדש על גבי תקליטור בצרפת. שש שנים לאחר מכן, הוציאה דיון בפעם השלישית את האלבום, במהדורה מחודשת בשווייץ, שהופצה על גבי תקליטור גם כן.
מתוך האלבום יצא הסינגל "D'amour ou d'amitié", והסינגל "Mon ami m'a quittée".
פטר מיכאלב

תולדות חייו

ב-1921 סיים מיכאלב את לימודי המשפטים באוניברסיטת סופיה ובין השנים 1921 – 1926 הועסק כשופט רשם בעיר בוטבגרד. בין 1926 – 1929 היה עורך דין בעיר הולדתו ולאחר מכן ועד 1944 עסק בעריכת דין גם בעיר סופיה. ב-19 במאי 1934 פרצה הפיכה צבאית בממלכה, כאשר חברי הליגה הצבאית נטלו את השלטון ופזרו את הפרלמנט. חברי מנגנון השלטון הצבאי מינו את מיכאלב לתפקיד מושל מחוז קיוסטנדיל והוא כיהן בתפקידו עד ינואר 1935, מועד בו פיזר המלך את הפרלמנט ופירק את הליגה הצבאית. בין 1940 – 1944 כיהן כחבר הפרלמנט הבולגרי.

אחריתו

לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון פרש מיכאלב מפעילות ציבורית. ב-1973 הוכר על ידי ארגון יד ושם כחסיד אומות העולם. ב-1978 הוזמן מיכאלב לישראל להשתתף באירוע לציון 35 שנים להצלת יהודי בולגריה. בשל בריאותו הרופפת נבצר ממנו להגיע, אך במכתב ששלח למארגני האירוע ציין שהוא רק מילא את חובתו כבן אנוש. מיכאלב נפטר בסופיה ב-1985 והוא בן 86 שנים.
מערך הספריות (אוניברסיטת בר-אילן)

בניין הספרייה המרכזית

בניין הספרייה המרכזית ע"ש וורצוילר באוניברסיטת בר-אילן הוא בתכנונו של האדריכל אריה אלחנני בשיתוף ניסן כנען.
הבניין בן חמש הקומות מכיל את אוסף הספרים המרכזי של האוניברסיטה. מפלס הכניסה הראשי מצוי באמצע הבניין (קומה 3) ומוביל אליו גשר מהכיכר שבחזית הבניין. גשר זה עבר מעל לבריכת מים, שבוטלה במהלך השנים בשל בעיות אחזקה. במבואת הכניסה מוצגים על פי רוב ספרים נדירים וכן יצירות אמנות שונות. במפלס זה מצויים מרבית משרדי הספרייה, אולם ההשאלה והקטלוגים.
שתי הקומות העליונות בבניין מכילות את אולם הקריאה למדעי היהדות ואת הספרייה ללימודי מידע, כשבמרכז חלל גבוה המואר בתאורה טבעית כפולה - החודר מבעד ל-16 פירמידות זכוכית, בדומה לתאורה באולמות הקריאה.
בקומות התחתונות מצויים אולמות נוספים, ובהם "ספריית המדף הפתוח" הכוללת למעלה מחצי מיליון ספרים בנושאים שונים ו"מדף כתבי העת" ובו אלפי כתבי עת, ספריית מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש, ארכיון הציונות הדתית, משרדי מחלקת הרכש וחדר הספרים הנדירים.
בניין הספרייה תוכנן על בסיס מודולרי של 1.40 מטר. עמודי הבניין ניצבים במיפתחים של חמישה מודולים, שהם 7 מטר.
בשנים 2009–2010 נבנתה לבניין מעלית נוסעים חיצונית. ב-2019 הוכרז המבנה כמבנה לשימור בדרגה ב'.

קיטלוג ומיון

קיטלוג הפריטים נעשה באמצעות תוכנת אל"ף 500, כאשר הפריטים בכל הספריות, מלבד הספרייה למשפטים, רשומים יחד בקטלוג המאוחד ("ברקט"). הקיטלוג נעשה בהתאם לכללי הקיטלוג האנגלו-אמריקאים (תחילה לפי המהדורה הראשונה ובהמשך לפי כללי המהדורה השנייה AACR2) והחל מיולי 2014 לפי כללי תיאור משאב וגישה (RDA). פעולות הקיטלוג והמיון של כל הספריות, מלבד הספרייה למשפטים, נעשות במרוכז במחלקת הקיטלוג והמיון בספרייה המרכזית.
מיון הספרים נעשה לפי מספר שיטות מיון שונות, בהתאם לצרכיה של כל ספריית משנה. עיקר המיון נעשה בשיטת דיואי, ומדעי היהדות ותחומים קרובים (כמו ארץ ישראל ועברית) ממוינים לפי גרסה מקומית של שיטת שלום. בספרייה למוזיקה נעשה שימוש בשיטת ספריית הקונגרס, בספרייה למשפטים נעשה שימוש בשיטה שהייתה מקובלת בספרייה למשפטים של אוניברסיטת הארוורד בעת הקמת הספרייה, בספרייה לפיזיקה נעשה שימוש בשיטה שפותחה באופן מקומי ובספרייה למתמטיקה ומדעי המחשב נעשה שימוש בשיטות נוספות.
בשנים 1985‏-2005 עסקה יחידת המיפתוח של הספרייה המרכזית ביצירת מפתח למוספים ספרותיים בעברית במסגרת המפתח למאמרים בעברית ("מפתח חיפה").
כפן מצוי

תת-מינים

Platalea leucorodia archeri - ים סוף וסומליה.
Platalea leucorodia balsaci - מאוריטניה.
Platalea leucorodia leucorodia - כל הארצות המפורטות להלן.
Platalea leucorodia major
מרטי ריברולה

קריירה

ריברולה נולד בברצלונה וכבר בגיל 6 הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה הבכירה בעיר, ומהבכירות בכדורגל בספרד, ברצלונה. תחילה שיחק כחלוץ, וכעבור מספר שנים הוסט לעמדת הקשר. הוא התקדם במהרה בין דרגי הנוער השונים במועדון. ב-2009 היה קפטן קבוצת הנוער של המועדון, אותה הדריך לזכייה באליפות ספרד לנוער, משחק בהרכבה במשחק הגמר מול סלטה ויגו. בסוף 2009, בעודו שחקן של קבוצת הנוער, ערך את הופעת הבכורה בברצלונה ב', ששיחקה בליגה השלישית תחת המאמן לואיס אנריקה. ריברולה ערך הופעה נוספת אחת במדיה באותה עונה, שבסיומה הצליחה לעלות לליגה השנייה. בקיץ 2010 השתתף עם הקבוצה הבוגרת בסיבוב קדם העונה שלה, והוא שיחק במשחק ידידות מול ולרנגה הנורווגית.
גם את עונת 2010/2011 החל ריברולה כשחקן של קבוצת הנוער, והוא זכה למספר הזדמנויות בברצלונה ב', לפני שהושאל בינואר 2011 לחצי עונה בוויטסה ארנהיים ההולנדית, אותה אימן אלברט פרר, שחקן ברצלונה בעבר. הוא ערך את הבכורה בליגה ההולנדית ב-22 בינואר, בהפסד 1-0 לווילם II. שבוע לאחר מכן בישל שער ראשון במדי קבוצתו החדשה, בניצחון 5-2 על רודה. ב-12 במרץ הבקיע שער בכורה בוויטסה, בתיקו 1-1 עם הירנביין. בסך הכול במהלך השאלתו ערך ריברולה 15 הופעות, בהן הבקיע פעמיים. הוא שב לברצלונה ב', שם הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, אותה אימן אוסביו סקריסטן. ב-6 בדצמבר 2011 ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות מול באטה בוריסוב. בברצלונה ב' הבקיע ריברולה 5 שערים ב-32 הופעות במהלך עונת 2010/2011 והוא עזר לקבוצתו להגיע למקום ה-8.
בקיץ 2012 עזב ריברולה את ברצלונה ועבר לבולוניה 1909 האיטלקית. ריברולה ערך הופעה בודדת במדי הקבוצה במהלך עונת 2012/2013, ולאחר מכן הוא הושאל למשך עונה לריאל מיורקה, ששיחקה בליגה השנייה בספרד. במהלך ההשאלה ערך 15 הופעות, 8 מהן כשחקן הרכב, והבקיע שער אחד. גם לאחר ששב מהשאלתו מיעט לשחק, ולכן בינואר 2015 הושאל פעם נוספת, לריינדורף אלטאך האוסטרית עד סוף העונה. לאחר ששב מהשאלתו, עבר לפוג'ה שמהליגה השלישית באיטליה.
פרידריך וילהלם פון ארדמנסדורף

חייו

ארדמנסדורף נולד בדרזדן לברון ארנסט פרדיננד ולאשתו הנרייטה מרגריט פון הסלר. לאחר שהשלים את לימודיו באקדמיית קווליאר בדרזדן (1750–1754) הוא החל ללמוד באוניברסיטת האלה-ויטנברג, שם פגש את הנסיך פרנץ פון אנהלט-דסאו, והחל לעבוד עבורו החל מ-1758. בהתאם לאידיאלים של עידן האורות רצה הנסיך להפוך את אדמותיו ל"ממלכת גן" (גרטנרייך) אחידה. בנוסף להגברת היופי של הנוף היו אמורים להיבנות מבנים רבים, כגון מקדשים וגשרים, שיהיו נגישים עבור כולם. הוא העסיק את ארדמנסדורף על מנת לבצע את התכנון של השטח.
בין 1761 ל-1775 הוא ערך סיורים רבים באיטליה, הולנד, אנגליה, צרפת ושווייץ, ובמהלכם ספג השראה לתכנון אדמות וורליץ. הוא התלווה לנסיך, והכיר את סגנונם של האדריכלים הסקוטיים רוברט וג'יימס אדם, וצפה גם בסגנון הבנייה של האדריכל ויליאם צ'יימברס. בעת ששהה ברומא הוא התוודע להיסטוריון של תולדות האמנות.
האמנות והתרבות של אנגליה באותה תקופה השפיעו על ארדמנסדורף ועל הנסיך פרנץ. האדריכלות הפלדיאנית של אנגליה, ששורשיה הם בין היתר מהווילות הפלדיאניות בוונטו, באה לידי ביטוי ביצירותיו המאוחרות של ארדמנסדורף והייתה אחת ההשפעות החזקות על עבודתו לצד האדריכלות של עיצוב פנים מתקופת רומא העתיקה. הוא בנה את הבית הכפרי בוורליץ בסגנון זה.
למרות שארדמנסדורף העדיף את הסגנון האדריכלי הזה, הוא הקים מבנים גם בסגנון התחייה הגותית שהיה חביב על הנסיך פרנץ. בין היתר הוא המיר את ההשפעות שספג במהלך טיולו באנגליה לכדי מעשה במהלך בניית הבית הגותי באדמות וורליץ.
ב-1781, בעת שהותו באנהלט-דסאו, הוא נישא לווילהלמינה פון אהלימב. לזוג נולדו שתי בנות.
ב-1786 זומן ארדמנסודף על ידי המלך פרידריך וילהלם השני מפרוסיה, על מנת שיעצב מחדש את הקישוטים בחדרי השינה והעבודה שלו בארמון סנסוסי שבפוטסדאם, כמו גם בברלינר שטאדשלוס. הוא נשאר בברלין ובפוטסדאם עד 1789, והתמנה לחבר כבוד באקדמיה המלכותית לאמנויות ומדעים מכניים בברלין. מעבר לעבודתו זו הוא היה פעיל בברנדנבורג כיועץ בתחומי האמנות, תרבות וחינוך.
בין 1789 ל-1790 הוא התגורר באיטליה פעם נוספת, שם התוודע למספר ציירים ופסלים. לאחר טיול בוויימאר ב-1791 ביחד עם הנסיך פרנץ, הוא ביקר בחצרות המלוכה של גותה, קאסל וקרלסרוהה. ב-1796 הוא החל לעבוד בחברה בדסאו שמטרתה להפוך יצירות אמנות לפופולריות באמצעות תצריבים. בתקופה זו הוא גם הרצה בבית הספר לאדריכלות של ברלין, בו לימד בין השאר את פרידריך גילי, לימים מורו של קארל פרידריך שינקל.
ארדמנסודף מת בדסאו בגיל 63, ונקבר בבית הקברות החדש של העיר.
בגני נטעתיך

על השיר

בכותרת השיר: "בגני נטעתיך", מכריזה המשוררת על גן שהוא שלה,  ובו נטעה את אהובה. השיר הקצר המחורז כולל שני בתים ומילותיו מדודות. זהו אחד משירי האהבה המאושרים של רחל, שבו היא כאילו חוגגת את אהבתה ואת שירתה, בניגוד לשירי אהבה אחרים, שבהם היא דואבת את אהבתה הנסתרת.
בבית הראשון פונה הדוברת אל אהובה, שאין היא נוקבת בשמו או בזהותו, אך ניכר היטב שהוא מביא לה אושר גדול. אתה עץ שנטעתי בגני, מכריזה המשוררת ומוסיפה: בגני המוצנע - בלבי.
הדימוי של גוף האישה לגן אינו ייחודי לשירת רחל, והוא נמצא כבר בשירים קודמים, כמו "שיר השירים":   "גַּן נָעוּל, אֲחֹתִי כַלָּה; גַּל נָעוּל, מַעְיָן חָתוּם". או אצל ביאליק: "יֵשׁ לִי גָן וּבְאֵר יֵשׁ-לִי / וְעֲלֵי בְאֵרִי תָּלוּי דְּלִי; / מִדֵּי שַׁבָּת בָּא מַחֲמַדִּי, / מַיִם זַכִּים יֵשְׁתְּ מִכַּדִּי". ההבדל הבולט בין דימוי הגן בשני המקורות לבין הדימוי שלו בשירה של רחל הוא בכך, שאצלם הגן הוא הגוף כולו המכיל, בדרך מטפורית, את חמודות האישה, ואילו בשיר "בגני נטעתיך" הגן הוא לבה של האישה.  ראובן קריץ והלל ברזל נועצים בהבדל הזה את אופיו הייחודי, השונה, של הגן הצנוע, "המוצנע" כביכול של רחל, אך נושא עמו בכל הבית הראשון רמזים ארוטיים ברורים מצד אחד, וכמוסים מצד שני, שהיא מצליחה להבליע בבחירת המילים שלה.
רחל משמיטה את כ' הדימוי ופונה ישירות אל אהובה כאל עץ שנטעה בלבה, שהוא גנה המוצנע, הן משום שאיש לא יודע מה בלבה, אך גם משום שייתכן ואהבתה היא סודית, כמוסה, אסורה אפילו. יחד עם זאת, ענפיו ושורשיו של האהוב השתרגו ועמקו בגן המוצנע הזה, שגם אם הוא מלכתחילה נמצא כביכול בלב, אין הקורא יכול להימנע מההרמזים המתחברים גם בקישורים אינטרטקסטואליים למקורות ההשפעה דלעיל.  זהו שיר על כוחו החזק של האהוב ששולט במשוררת המאוהבת, טוען הלל ברזל. הגן מסמל את חמודות האישה, וגם בבית השני היא מדגישה פעמיים:  "זה אתה בו".
ראובן קריץ, לעומתו, טוען, שהבית השני של השיר משתדל להחזיר את הקורא אל הקטע הרגשי, אל הרומנטיקה. לבה של האוהבת שמח יום וליל באלפי ציפוריו של האהוב. רחל, לדעתו, מדגישה כאן את קשר האהבה, גם אם הקורא לא יכול למחוק את הרמזים הארוטיים הברורים שבבית הראשון.  הלב, אם כן, דומה לגן, והאהוב לעץ, שנטוע בגן לבה של האוהבת וממלא אותה אושר.  קריץ מוסיף לדימויי הבית השני יסוד ארספואטי - רחל משוררת בשמחה ובאהבה בזכות "ציפורי" האהוב, בזכותה של האהבה.
בן עמי פיינגולד מצביע על סדר המילים במשפט:  "בגני נטעתיך, בגני המוצנע, בלבי".  הכיוון הוא של זרימה מבחוץ פנימה; הפנמה.  ייתכן בהחלט, משער פיינגולד, שיש כאן ביטוי של תהליך הדחקה; המשוררת מדברת אל משהו אישי מאוד, מוצנע, כמוס, ועל כן גם מופיעות כל המילים הללו בצורתם המגוונת, בשיר.
שני בתי השיר הם מרובעים המורכבים משורות קצרות, ממוקדות המתחרזות בצורה חופשית: בבית הראשון: א, ב', א', ב', ואילו בבית השני: א', ב', ג', ב'. יופיו של השיר מתבטא בריכוז שבו, בתמצית ההבעה של המשוררת, אשר באמצעות מטפורות מתחום אחר, מדמה את אהבתה הכמוסה לגן, שעציו מלבלבים ומשתרגים בחלל ובאדמה, ואלפי ציפורים משוררים בין עפאיו.  מבלי להזכיר רגש כלשהו, היא מצליחה לשדר היטב את עצמתה של האהבה ותחושות האושר שהיא מסבה לה.
בכתב היד של השיר ציינה רחל את התאריך: ב' באייר תר"ץ (1930), ובתחתיתו כתבה רחל: "השלום לך?" האספן שבדרון, שתרם את אוסף כתבי היד שלו לספרייה הלאומית, הוסיף מתחת לשאלה זו את המידע: "כסלו תרצ"ג, מתנת מר ז. רובשוב". ומכאן הסיקו שהשיר נכתב ונשלח אל זלמן שזר פחות משנה טרם מותה של רחל.
אצטון

בביולוגיה

כאחד מגופי הקטון, כמויות זעירות של אצטון נמצאות באופן תקין בשתן ובדם. כמויות גדולות של גופי קטון בדם ובשתן מעידות על הרעבה או מצב סוכרתי (היפרגליקמיה) חריף; לנשיפתו של החולה יש ריח פירות מובהק הנגרם (בין היתר) בשל האצטון העודף בגופו הנוצר בפירוק שומנים וחלבונים.
באופן טבעי נמצא האציטון בצמחים וגזים וולקניים. בזיקוק של עץ, תאית וסוכר ניתן לקבל אצטון בתהליך של זיקוק שניוני.

בתעשייה

שימוש תעשייתי חשוב באצטון הוא בתגובתו עם פנול, המייצרת ביספנול A. חומר זה הוא רכיב בפולימרים חשובים רבים כפוליקרבונט, פוליאוריתן ושרפים אפוקסיים. אצטון גם נמצא בשימוש נרחב לתובלה של אצטילן: כלים המכילים ספוג ממולאים באצטון ולאחריו אצטילן אשר נמס בו. ליטר אחד של אצטון ממיס כ־250 ליטר של אצטילן.
אצטון הוא הרכיב החשוב (ולעיתים היחיד) של מסיר לק לציפורניים, בהיותו ממס יעיל של פולימרים ותרכובות פלסטיק מסוימות.

השפעות בריאותיות

חשיפה ישירה במגע לאצטון עלולה לגרום לגירוי אך לא נמצאו ראיות חזקות להשפעות בריאותיות ארוכות טווח לחשיפה לאצטון. רמת הרעילות שלו נמוכה ביותר (LD50 של 3,000 מיליגרם לק"ג) ומבחינה טוקסיקולוגית הוא נחשב כ"לא רעיל כלל".
מריה אליזבת, דוכסית סקסוניה

ביוגרפיה

מריה אליזבת נולדה ב-22 בנובמבר 1610 בדרזדן, ליוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ולמגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה.
בשנת 1627 התארסה מריה אליזבת עם פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וב-21 בפברואר 1630 התחתנו השניים בדרזדן, ומריה אליזבת הביאה כנדוניה את ציוריו של לוקאס קראנאך האב.
בשנת 1659 מת בעלה פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובשנת 1660 עברה מריה אליזבת להתגורר בטירת אוזום. מקום מגוריה החדש הפך עד מהרה למרכז תרבותי, ובשנת 1664 אף הביאה מריה אליזבת להדפסת התנ"ך, וב-24 באוקטובר 1684 מתה מריה אליזבת בביתה.
תוכנית סויוז

תוכנית החלל סוֹיוּז (ברוסית: Союз, "ברית") של ברית המועצות הייתה תוכנית חלל סובייטית בשנות ה-60 המוקדמות של המאה ה-20, חלק מ"תוכנית לונה" להנחתת קוסמונאוט על הירח. במסגרת תוכנית זו פותחו טיל השיגור סויוז וחללית הסויוז.
התוכנית צפויה להיות מוחלפת בעתיד על ידי תוכנית החלל פדרציה.

יעדי התוכנית

יעד הנחתת הקוסמונאוט על הירח נזנח כאשר בעיות טכנולוגיות הביאו לכך שארצות הברית תהא הראשונה להנחית אדם עליו. תוכנית הסויוז שרדה הודות להתפתחותה למגוון פרויקטים אזרחיים וצבאיים, רובם סובבים סביב תחנות חלל.

נגזרים

התכנון הבסיסי של הסויוז שימש לפרויקטים רבים, מהם סודיים. מטרתו הראשונית הייתה לטוס לירח ללא שימוש בטיל מאיץ אדיר כסטורן 5 האמריקני או N1 הרוסי, על ידי הרכבת חלקים שהועלו למסלול מראש. תכנון זה ושימושיו האזרחיים היה של קורוליוב, שלא ראה בחייו את המראת הסויוז. פיתוחים כגון הזונד או חללית הפרוגרס הבלתי מאוישת שהעבירה מטען לתחנות סאליוט ומיר עשו שימוש במערכות העגינה והניווט של הסויוז, אך לא בתא הנחיתה שלה.
ארז און

ד"ר ארז און הוא רופא ישראלי, המכהן כמנהל בית החולים ע"ש ברוך פדה בפוריה.
און סיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה בטכניון והתמחה באורתופדיה. כמו כן סיים לימודי תואר שני במינהל מערכות בריאות ובמדע המדינה. 
און שירת בחיל הרפואה עד לתפקיד סגן קצין רפואה ראשי, בדרגת אלוף-משנה. בשנת 2002 יצא למומבסה שבקניה בראש משלחת חיל הרפואה, שיצאה לטפל בישראלים שנפגעו בפיגוע מכונית תופת שהתרחש במדינה.
בשנים 2007-‏2013 כיהן כסגן מנהל המרכז הרפואי רבין.
באוקטובר 2013 החל און בכהונתו כמנהל בית החולים ע"ש ברוך פדה במקומו של ד"ר יעקב פרבשטיין, אשר פרש לגמלאות. 
אחיו הוא הד"ר אבי און, מנהל יחידת הגסטרו ילדים בבית החולים פוריה.
משפחת שוקולד על לבן

בארכאולוגיה של ארץ ישראל, "שוקולד על לָבָן" (באנגלית: Chocolate-on-White) הוא שמה של משפחה קרמית מתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (MB IIb) והברונזה המאוחרת 1 (LB I). את המונח טבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 פלינדרס פיטרי לאחר חפירתו בתל אל-עג'ול. הוא כינה את הכלים הללו בשם זה בשל העיטור הייחודי שלהם: "משפחה קרמית מרשימה, פני הכלי הם משטח בצבע קרם לבן מבריק, גוף הכלי לבן למדי, צבוע בצבע שוקולד... הוא המרקם העתיק המשובח ביותר הידוע".

מאפייני המשפחה

למשפחה קרמית זו מספר טיפוסים מצומצם הדומים בצורתם לרפרטואר של סוף תקופת הברונזה התיכונה 2, כגון קערות, קערות מזוות, פכים וקנקנים לאחסון נוזלים, וכן פרטים סגנוניים אופייניים לתקופה כמו ידיות כתף, שפה מעוצבת ובסיס תלת-רגלי. הכלים היו עשויים מחומר בהיר ומחופים בחיפוי לבן עבה על כל פני הכלי שעבר מירוק חזק. השפות המעובדות והמגומרות, העיטור המדויק והכנתו באבניים, מעידים על התמחות של האמן. משפחה זו יוצרה בעבר הירדן, ובפרט באתר פלה, וכן בעמק הירדן הצפוני ותל בית שאן.
הכלי היה מעוטר על פני כל הגוף, השפה והידיות, בעיטורים בעלי מוטיבים גאומטרים, ובמיוחד במוטיב של פס גלי התחום בין שני קוים ישרים ומקבילים. צבע העיטור היה חום, חום כהה וחום-אדום, ומכאן שמה של המשפחה. מספר מוטיבים סגנוניים מראים דמיון מסוים למשפחה הדו-גונית הקיפרית בת התקופה. מספר כלים השייכם למשפחה אינם מעוטרים בצבע חום, ויש המכנים אותם "שוקולד לבן".
הר אסקין

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם רוזמרי אן אסקין (Rosemary Anne Askin), גאולוגית, ממרכז מחקר הקוטב בירד השייך למחלקת הגאולוגיה והמינרולוגיה של אוניברסיטת אוהיו, בקולומבוס, במדינת אוהיו שבארצות הברית.
אסקין חקרה אזורים שונים באנטארקטיקה בין השנים 2000–1970 ובהם: חצי האי האנטארקטי, איי שטלנד הדרומיים, אדמת ויקטוריה, וההרים הטראנס-אנטארקטיים (האזור בו נמצא הר אסקין).
גאול מכליס

ביוגרפיה

מכליס נולד בארץ ישראל. החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה, ועלה לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 16. בעונת 1934/1935 בישל את שער הניצחון בזכיית פתח תקווה בגביע הארץ ישראלי הראשון של הקבוצה. ב-1935 עבר בהצלחה קורס למאמני חינוך גופני. ב-1936 מכליס עבר למכבי תל אביב ואף הצטרף לנסיעה של הקבוצה לארצות הברית. במהלך ההפלגה ערך לשחקני מכבי תרגילי כושר והתעמלות כהכנה למפגשים בארצות הברית. ב-7 באפריל 1937 הורחק מכליס לשנה מכל פעילות מאגודת מכבי תל אביב בעקבות חלקו בשביתת השחקנים ואי עליה למשחק נגד קבוצת אריס היוונית בערב פסח. ב-1939 היה מכליס שותף לנסיעה לאוסטרליה, ואף היווה גורם משמעותי במשחקים כאשר סיים כסגן מלך השערים עם 22 כיבושים.
לזכותו 3 הופעות בנבחרת ישראל. שניים בצמד המשחקים נגד נבחרת יוון ב-1938 במסגרת מוקדמות גביע העולם 1938, ומשחק ידידות ב-1940 נגד נבחרת לבנון בו כבש מכליס.

קריירת אימון

בעונת 1951/1952 זכה עם מכבי פתח תקווה בגביע המדינה השני שלה, הפעם כמאמן, לאחר ניצחון במשחק הגמר נגד מכבי תל אביב. בעונת 1952/1953 היה מאמן מכבי תל אביב. את עונת 1953/1954, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, החל מכליס כמאמן הקבוצה, אך לאחר מחזור אחד עזב ובמקומו התמנה ג'רי בית הלוי.
נפטר בגיל 77.
יחסי אנדורה–ישראל

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-13 באפריל 1994, לאחר שבשנת 1993 הקימה אנדורה את יחסיה הדיפלומטיים, וכיום (2017) משמש כשגריר ישראל באנדורה דניאל קוטנר.
הקשרים בין המדינות מתבטאת בעיקר בתחומי התיירות והתרבות, ותיירים ישראלים אינם נצרכים לאשרת כניסה בכניסתם לאנדורה.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, הייבוא הישראלי מאנדורה עמד על 19 אלף דולר אמריקאי. הוא כלל מוצרי מדיה בלבד. באותה השנה, הייצוא הישראלי לאנדורה עמד על 1.13 מיליון דולר אמריקאי. הוא כלל בעיקר יהלומים (64%), מוצרי מדיה (32%), טלפונים, מחשבים ומוצרי פלסטיק.
אוברנה

גאוגרפיה

אוברנה ממוקמת כ-25 קילומטר מדרום-מערב לשטרסבורג וכ-30 קילומטר מהגבול עם גרמניה, לרגלי הרי הווז' במישור אלזס. בעיר עובר נהר האן שנשפך אל נהר איל.

דמוגרפיה

בשנת 1793 מנתה אוכלוסיית אוברנה 6,382 נפשות. לאחר המהפכה הצרפתית קטנה האוכלוסייה במעט והגיעה עד 5,185 נפשות בשנת 1866. בעקבות הכיבוש הגרמני אוברנה המשיכה לקטון והגיעה עד 3,787 נפשות בשנת 1921. במחצית השנייה של המאה ה-20 חלה תמורה בגודל האוכלוסייה באוברנה וזו עלתה בהדרגתיות עד 11,009 נפשות בשנת 2006 במפקד האחרון (2011) מנתה אוברנה 10,689 נפשות.

ימי קדם

האזור בו שוכנת אוברנה היה במאה השביעית תחת שלטונו של דוכס אלזס ובעיר נולדה סנט-אודיל, פטרוניתה של אלזס. בכתובים מופיעה אוברנה לראשונה ב-778 כעיר בשליטתו של מנזר הוהנבורג (Hohenbourg).

ימי הביניים

בית הוהנשטאופן (Hohenstaufen) בנו ארמון באוברנה בסוף המאה האחת עשרה. במאה ה-12, תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה, העיר הייתה בתנופת בנייה של מוסדות דת, ובהם כנסייה. ב-1240 קיבלה העיר מעמד של עיר קיסרית חופשית וב-1354 הצטרפה לדקאפול של אלזס. כעיר קיסרית חופשית הייתה כפופה ישירות לקיסר האימפריה והתנהלה בעצמה: גבתה מיסים, קיימה מערכת משפטית, וכדומה.
בעקבות חשיבותה, פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הגיע אליה במהלך המאה ה-16, והקיסרות ביצרה את העיר, כך שבסוף ימי הביניים הייתה העיר מוקפת בחומה כפולה עם 38 מגדלים. מלחמת שלושים השנים הביאה על העיר הרס רב. במהלך המלחמה עברה העיר ידיים רבות, אך בסיום המלחמה היא הועברה ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת, כמו אלזס כולה.
בעקבות שלום וסטפליה ולאחר מכן הסכמי ניימכן, איבדה העיר ב-1679 את מעמדה כעיר חופשית של האימפריה הרומית הקדושה, והפכה לעיר של ממלכת צרפת.

העת החדשה

העיר עברה את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי גרמניה ב-1871 והייתה עיר גרמנית עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת. במחצית השנייה של המאה ה-20 גדלה אוברנה ומספר התושבים, שהיה עד אז רק אלפים בודדים, עלה לכ-10,000 נפשות.

כלכלה

אוברנה היא מרכז גדול לייצור יין ובירה, היא מוקפת כרמים ויש בה ובסביבתה מספר רב של יקבי בוטיק. היין העתיק המוכר של העיר נקרא "יין האקדחים". אוברנה היא חלק מדרך היין של אלזס ועל כן היא מוקד משיכה תיירותי אליו נוהרים מאות אלפי תיירים מדי שנה.
הבירה הצרפתית המפורסמת קרוננבורג 1664 מיוצרת באוברנה.
סאמים

שאיפה לאומית

הסאמים רואים עצמם כמי שנושלו מאדמותיהם אך למרות זאת רבים עדיין מקיימים אורח חיים מסורתי, לסאמים שפה, דגל ושאיפות לאומיות. בשוודיה ונורווגיה נודעו מתחים בין המדינה לבין רצונות הסאמים, כשהאחרונים סובלים מהשפעות המודרניזציה. בעקבות הוועידה האירופית שדנה בהגנה על זכויות עמים ילידים בשנות ה-90 הכירו שלטונות שתי מדינות אלה בתושביהן הסאמים כילידים ולא עוד כמיעוט, ובכך קיוו ליישר את התנהלותן לפי דרישות החוק הבינלאומי.

תרבות

תרבותם של הסאמים נעוצה במרחבי הטבע שבו הם מגדירים את זהותם וחייהם, ושואבת מהקוטביות של החיים באזור הסוב-ארקטי, ולכן הם מייחסים בפולחנם חשיבות רבה לסממנים של חילופי עונות, ציד ושלג, לצד תשומת לב מרובה לפרטי-לבוש, הכוללים קישוטים מוקפדים ומשתנים מקהילה אחת לשנייה - לסאמים של נורווגיה למשל סגנון לבוש שונה מעט מלאחיהם שבפינלנד; הדיאלקטים של שפת הסאמי גם הם אינם אחידים, וכך יתר האיפיונים המסורתיים. ועל אף זאת רואים עצמם הסאמים כבני קבוצה אחת.
לסאמים דגל משלהם, ואת חגם הלאומי הם מציינים ב-6 בפברואר.