google/wiki40b huggingface dataset:
תקופת הדממה

בהיסטוריה של כתבי היד העבריים של המקרא, תקופת הדממה (Silent Era) מתייחסת לתקופה של כשמונה מאות שנה, בין המאה השנייה לספירה, מועד כתיבתן של אחרונות מגילות מדבר יהודה, למאה העשירית לספירה, זמן כתיבתו של כתר ארם צובא, שממנה כמעט ולא שרד בידינו אף כתב יד עברי של המקרא.

התפתחות הכינוי

במאה ה-19 התגלו כתבי יד עבריים עתיקים שהיו טמונים במשך מאות שנים בגניזה הקהירית, בהם כתבי יד נדירים של המקרא, כתבי יד של ספרים שלא היו ידועים עד עתה, וכן ספרים שהיו ידועים רק בשפות אחרות ונתגלה לראשונה מקורם העברי (כמו ספר בן סירא). כתבי היד שהיו טמונים בגניזה הקהירית מתוארכים החל מהמאה התשיעית לספירה.
במאה העשרים התגלו כתבים עבריים עתיקים עוד יותר במספר אתרים ומערות במדבר יהודה – מגילות ים המלח, הכוללות את העותקים הקדומים ביותר של ספרי המקרא, לצד ספרים אחרים השופכים אור על חייהם של כת מדבר יהודה שפעלה באותם ימים. כתבי היד שנתגלו מתוארכים מהמאה השלישית לפני הספירה עד לתקופת מרד בר כוכבא, במאה השנייה לספירה.
מכיוון שבמשך זמן רב לא התגלה אף ממצא עברי שניתן לתארכו לתקופה שבין כתיבת מגילות ים המלח לכתיבת ממצאי הגניזה הקהירית, מכונה התקופה "תקופת הדממה" של הכתבים העבריים.
מצר דובר

מצר דובר (באנגלית: Strait of Dover) או מצר קאלה (בצרפתית Pas de Calais) הוא מצר ים הנמצא בפתחה הצפון-מזרחי של תעלת למאנש ומהווה את מעבר המים הצר ביותר בתעלה זו - רק 34 ק"מ בין דובר בחוף האנגלי לכף גריס-נז בחוף הצרפתי. המצר מקשר בין הים הצפוני לבין תעלת למאנש וממנה לאוקיינוס האטלנטי. מימיו של המצר רדודים יחסית - בין 35 ל-55 מטר עומקם.
מצר דובר נחשב כנתיב השיט העמוס ביותר בעולם, עם כ-200,000 ספינות בשנה. מרבית הספינות השטות בין האוקיינוס האטלנטי ומדינות צפון אירופה, עוברות בו וחוסכות את השיט הארוך והסוער המקיף את סקוטלנד.

יצירת המצר

המצר צעיר מאוד במונחים גאולוגיים, ונוצר בסביבות 6500 לפנה"ס, כשקרס מחסום הגיר שהפריד בין תעלת למאנש והים הצפוני. הקריסה נבעה מהפעילות האירוזית החזקה של גלי האוקיינוס על סלע הגיר הרך ומפעולת מחזורי הגאות והשפל הבלתי פוסקים במקום זה.
הפעילות האירוזית נמשכת גם היום בקצב של כסנטימטר אחד בשנה, ומידי מספר שנים ניתקים גושי גיר מצוקי דובר שבחוף האנגלי ללא התרעה מוקדמת. בשל כך מוזהרים המבקרים במקום שלא להתקרב לשפת המצוק מעבר לחמישה מטרים.

שרידים פרהיסטוריים

שרידים פרהיסטוריים, המעידים על תנועה ימית ומסחרית בין חופי היבשת והאי האנגלי, התגלו במימי המצר. ב-1974 התגלה במפרץ לנגדון שבחוף האנגלי ליד דובר אוצר ארכאולוגי מתקופת הברונזה, שכלל יצול (שדרת מתכת) עשוי ברונזה של סירה עתיקה שמקורה ביבשת וסביבו כלי נשק, כדים, גביעים וממצאים אחרים.
ב-1992 התגלתה סירה בעומק של כ-6 מ' סמוך לדובר, שתוארכה בבדיקת פחמן 14 לשנת 1550 לפנה"ס, היא תקופת הברונזה (אחת הסירות העתיקות ביותר שתוארכו במדויק). שני הממצאים מוצגים במוזיאון העיר דובר.

פינוי דנקרק

במאי 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, כותרו כוחות בעלות הברית במובלעת דנקרק שמצפון לקלה. במבצע דינמו, אשר נמשך מספר ימים, עד 4 ביוני 1940, פונו מדנקרק דרך מצר דובר, מאות אלפי חיילים בריטים וצרפתים, תחת אפם של הגרמנים.

חופי המצר

הערים המרכזיות בחוף הצרפתי הן לה-טוקה, בולון, קאלה ודנקרק. הערים המרכזיות בחוף הבריטי הן פרלייט, פולקסטון, דובר, סנדוויץ', דיל וראמסגייט.
הצוקים הלבנים של דובר מאפיינים את החוף האנגלי, ונופלים אל מי הים מגובה של כ-100 מטר. מראם הדומיננטי הנראה למרחוק, טבוע באמנות, בפולקלור, בספרות ובשירה האנגלית. השיר "ציפורים כחולות מעל הצוקים הלבנים של דובר" היה, לדוגמה, אחד השירים המושרים ביותר על ידי בעלות הברית והחיילים הלוחמים במלחמת העולם השנייה, והביע את הגעגועים והתקווה לעולם טוב יותר ולשלום.
על-פי הסברה המקובלת, אלביון, שמה העתיק של אנגליה, מקורו במילה הלטינית albus (לבן), ונובע מהצוקים הלבנים של דובר הנראים מחופי קאלה.

חציית המצר

בעבר, מרבית הנוסעים בין החופים השתמשו במעבורות. היום מתבצע עיקר מעבר הנוסעים במנהרת התעלה העוברת מתחת למצר. בתוכנית הטלוויזיה טופ גיר (האנגלית), חצו שלושת מנחי התוכנית את תעלת למאנש דרך מצר דובר, כשהם שטים על גבי רכב שהוסב על ידי אחד מהם לכלי שיט.
חליפת מלחים

חליפת מלחים היא במקורה חליפת מדים ליורדי ים. אולם מן המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד המחצית השנייה של המאה ה-20 שימשה חליפת המלחים כבגד ייעודי לילדים. במספר מדינות משמשת גרסה של חליפת מלחים כתלבושת אחידה לתלמידי ותלמידות בית ספר, לבנים עם מכנסיים קצרים ולבנות עם חצאית וגרביים ארוכים. צווארון מלחים היה פריט לבוש מקובל לנשים צעירות עד שנות ה-20 של המאה ה-20.

חליפת המלחים כמדים

חליפת המלחים נכנסה לרוב ציי העולם במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 כמדי שירות למלחים בכל התפקידים. החליפה מורכבת ממכנסיים ארוכים רחבים (כך שניתן לגלגל אותם בקלות לצורך עבודה על רציף מוצף מים, למשל), חולצה עם מפתח-צווארון בצורת V ללא כפתורים, בעלת צווארון גדול ייחודי, בתבנית מרובעת המונח על העורף ומגן על הגב ונסגר כמשולש על החזה וכובע או כומתה ("כובע פופאי"). החליפה, בדרך-כלל בצבעי לבן וכחול ומעוטרת בפסי-רוחב, נתפרה מבד זול, חזק ונוח כפשתן או כותנה. לעיתים נענדה על הצוואר גם עניבת-קשירה פשוטה (קרבט).
לעיתים נלבשה מתחת לחולצה, או ללא חולצה כלל, גופייה מפוספסת לבן-כחול.

חליפת המלחים כביגוד לילדים

לבוש לילדים "בסגנון מדי מלחים" (בצרפתית: à la matelot) מוזכר עוד לפני 1800, אלא שעיקר הכוונה היא לחולצה בעלת מפתח-הצווארון הרחב וללא כפתורים, הנוחה להלבשה לילדים. 
בשנת 1846 יוצרה חליפת מלחים בגודל מתאים לאדוארד השביעי שהיה אז הנסיך מוויילס. דיוקן הנסיך בן החמש הלבוש בחליפת מלחים קטנה, מאת וינטרהלטר (F.X.Winterhalter), הפך לפופולרי ובעקבותיו החלה להתפשט אופנה של בגדי מלחים לילדים, בכל שכבות האוכלוסייה (סייעה לכך גם העובדה שהנסיך הולבש בחליפת חוגר פשוט ולא במדי קצין). היה זה פריט הלבוש הראשון שיועד לילדים ולא היה העתק מוקטן של בגדי מבוגרים יומיומיים.
בגרמניה נקשרה ההתלהבות מבגדי המלחים לילדים, שיוצרו מבד כחול-כהה והחלו להיות אופנתיים שם מאז שנות ה-60 של המאה ה-19, להעלאתו של נס של הצי הגרמני הקיסרי, שהוקם כמיזם של אחדות ויצירה משותפת של כל האומה החדשה.
עם הפיכתו של הצילום לפופולרי, הפכה חליפת המלחים ללבוש המקובל לילד לצורך צילום וכך נפוצו ברחבי העולם כולו צילומי ילדים בחליפות מלחים בכל אלבום תמונות משפחתי וכן בכרזות ופרסומות. 
לדברי החוקרת גנית אנקורי (ראש החוג לאמנות באוניברסיטה העברית), בגדי מלח המייצגים מדים מצביעים על מעמדם של הילדים בחברה הוויקטוריאנית, בה היו הילדים ממוקמים בתחתית סולם המשמעת כחיילים ונדרשו מהם מילוי חובות וציות. כפי שבאוניה יש היררכיה ברורה שבראשה עומד רב חובל ותחתיו קצינים וחוגרים כך גם מקומם של הילדים בבית ובחברה הוא כשל המלחים הצעירים באוניה, בסוף שרשרת הפיקוד. היעלמות בגדי המלח לילדים באה במקביל להיעלמות המבנה ההיררכי בחברה ובמשפחה המערבית המודרנית.

חליפות מלחים כתלבושת אחידה

ביפן החלו בתי ספר לנערות לעשות שימוש בחליפות מלחים כתלבושת אחידה לבנות בשנות ה-20 של המאה ה-20. התלבושת האחידה (ביפנית: セーラー服, תעתיק: serafuku) הבסיסית מורכבת מחולצה לבנה, צווארון כחול בעל פסים בלבן, חצאית בצבע כחול-כהה ועניבת-קשירה צבעונית. תבנית זו מופיעה מאז במגוון דגמים וצבעים.
אוסטאודרם

אוסטאודרם (Osteoderm כאשר osteo = עצם, ו-derm = עור) הוא שכבת עצם היוצרת קשקשים, לוחות ומבנים קשיחים אחרים בשכבת הדרמיס של העור. האוסטאודרמים נפוצים בעיקר בקרב זוחלים (תנינאים וצבים) והיו נפוצים מאוד בקרב זוחלים שנכחדו, לרבות לטאות, קבוצות דינוזאורים שונות (בקבוצת האנקילוזאוריה הגיע השריון הגרמי שנוצר מאוסטאודרמים לשיא תפארתו ומורכבותו), תנינאים, פיטוזאורים, אטוזאורים ועוד. האוסטאודרמים נדירים בקרב היונקים, אך ניתן למצאם בקרב הארמדילאים והפנגולינאים.
השימוש הנפוץ ביותר של אוסטאודרמים הוא להגנה עצמית, כאשר לוחות העצם הקשיחות מתפקדות כמעין שריון המכסה את גוף החיה. לשם שימוש זה מצופים האוסטאודרמים בשכבת קרטין (החומר ממנו עשויים הקרניים) המעניקה עוד שכבת הגנה לגוף. שימוש אחר לאוסטאודרמים הוא תמיכה בשרירים ובגוף בעל החיים, כדי לאפשר לו לשאת עומסים של גוף גדול ולאפשר לו להקשית את גבו ולא רק לזחול על הקרקע. שימוש כזה באוסטאודרמים היה בתנינאי הענק דיינוסוכוס. בקרב תנינאים מודרניים האוסטאודרמים משופעים בכלי דם, דבר ההופך אותם גם למווסתי טמפרטורה טובים, בנוסף לשריון.
פריטטה

פְריטָּטָה (באיטלקית ובספרדית: Frittata) הוא מאכל ביצים מטוגן מהמטבח הספרדי ומהמטבח האיטלקי, הדומה לאומלט מהמטבח הצרפתי. המאכל מכיל ביצים וכן שילובים של גבינות, בשר, ירקות או פסטה.
מקור שמו של המאכל בצורת העבר של הפועל "לטגן" באיטלקית (friggere): "טיגן" = fritto, "פריטו".

תיאור המאכל

דיליה סמית' בספרה "How To Cook" מסבירה כי מדובר במאכל הדומה לאומלט הצרפתי, אולם בעוד שהאומלט הוא חביתה ממולאת סגורה, הפריטטה היא חביתה שמכילה תוספות שונות בתוכה. התוספות מוכנסות לתערובת הביצים בטרם טיגונן (בניגוד לאומלט אליו מוספת התערובת לאחר תחילת הטיגון, והוא מקופל על התערובת). בשל שיטת טיגון זו, הפריטטה מטוגנת בחום נמוך יותר, ובזמן ממושך יותר מאומלט. לאחר טיגון התחלתי נהפכת הפריטטה או מוכנסת לתנור לצורך אפיית חלקה העליון.
בשונה מהאומלט (המוגש לסועד אחד), הפריטטה גדולה יותר, ומוגשת כשהיא נפרסת כמו פשטידה ומחולקת למספר סועדים.
הפריטטה מוגשת חמה או קרה, לצד סלט ולחם.
בספרד מכונה המאכל "טורטייה תפוחי אדמה" (tortilla de patatas) ומכיל בגרסתו המסורתית ביצים ותפוחי אדמה. יש המגישים אותו בתוך כריך.
חואן הרננגומס

נעורים ותחילת הקריירה

הרננגומס נולד במדריד, אמו מרגריטה הייתה כדורסלנית נבחרת ספרד ואביו גיז'רמו היה כדורסלן ששיחק בקבוצות שונות בספרד. אחיו הגדול וילי הרננגומס אף הוא כדורסלן, המשחק בשארלוט הורנטס.
הוא שיחק במועדוני הנוער של ריאל מדריד ומאחאדיונדה. בשנת 2013 החל לשחק באסטודיאנטס מדריד מליגת העל הספרדית. בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 9.5 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק.

קריירה ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2016 נבחר במקום ה-15 על ידי דנוור נאגטס. את העונה הראשונה סיים עם ממוצע של 4.9 נקודות למשחק.

נבחרת ספרד

ב-2013 זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 18 במדליית ארד באליפות אירופה שהתקיימה בלטביה. באליפות רשם ממוצע של 6.3 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק. 2014 זכה עם נבחרת ספרד במקום השני באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה ביוון. בטורניר שיתף פעולה עם אחיו הגדול שהיה אף הוא חבר בסגל הנבחרת. ב-2015 חזר על הישג זה באליפות שהתקיימה באיטליה. הוא השיג באליפות ממוצע של 14.2 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק.
ב-2017 החל לשחק במדי הנבחרת הבוגרת. הוא זכה עמה במדליית ארד באליפות אירופה 2017 ובמדליית זהב בגביע העולם בכדורסל 2019.
יעלה אביטל

יעלה אביטל (נולדה ב-1978) היא זמרת סופרן ישראלית.

לימודים

אביטל נולדה בירושלים החלה את עיסוקה בשירה בגיל שמונה, במקהלת הילדים אנקור, כחברה הצעירה ביותר במקהלה. על אף גילה הצעיר השתתפה במסעות המקהלה לחו"ל  ואף הופיעה לעיתים בשירת סולו. לימודי סולפג' ופיתוח קול במסגרת המקהלה יצרו לאביטל תשתית איתנה לקראת קריירה של זמרת בעתיד. במקביל לשירה במקהלה, למדה נגינה בפסנתר. לאחר סיום לימודיה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, המשיכה לאקדמיה הגבוהה למוזיקה במיינץ שבגרמניה. מורותיה היו מרינה לויט ומרים מלצר.

קריירה

מאז 1998 היא מופיעה ברסיטלים ובקונצרטים, בישראל ובאירופה, ברפרטואר המקיף קשת רחבה של יצירות מתקופת הבארוק עד ימינו. במשך השנים הופיעה עם תזמורות שונות, תזמורת הבארוק ירושלים, סימפונט רעננה, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים ועוד. כן הקליטה לרדיו ולטלוויזיה. היא חברה באנסמבל ספיריטו בארוקו, באנסמבל נובילה ובקולקטיב הבארוק הישראלי - הבארוקדה. מופיעה בפסטיבלי מוזיקה בישראל ובאירופה, בהם פסטיבל אבו גוש, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, פסטיבל יורק באנגליה ואחרים.
בשנת 2003 החלה אביטל בשיתוף פעולה עם שלישיית עתר בפרויקטים מוזיקליים המציגים שירי עם ומוזיקת פולקלור בעיבודים קאמריים אומנותיים. בין הפרויקטים: "כשאור דולק בחלונך","פנטזיה סקוטית" ו"הקברט היהודי". הפרויקט "כשאור דולק בחלונך", הכולל עיבודים קאמריים לשירי זמר ישראליים מאת עפר שלי, הוקלט לאלבום בשם זה וזכה להשמעות רבות ברדיו ובטלוויזיה.
אביטל זכתה במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה ישראל בשנים 1998 עד 2004. היא זכתה בפרס ראשון בתחרות בארוק באקדמיה למוזיקה בירושלים, ובפרס בתחרות בארוק בינלאומית בבלגיה. אביטל השתתפה, כחלק מאנסמבל נובילה במסגרת פסטיבל לילות בארוק בוואראז'דין שבקרואטיה, הופעה שזכתה בפרס הקונצרט הטוב ביותר בפסטיבל, וכן הופיעה, בין היתר, כסולנית בויגמור הול בלונדון תחת ניצוחו של מתיו הולס, הופעה עליה זכתה בביקורות נלהבות.
הרפרטואר של יעלה אביטל כולל קנטטות, מתאוס פסיון ומיסת חג המולד של באך, אורטוריות של הנדל, בהן משיח ושמשון, וכן יצירות מאת פרסל, יצירות משל מוצרט ועוד.
בספטמבר 2008, הופיעה בפסטיבל למוזיקה עתיקה בקרואטיה עם אנסמבל "נובילה" קונצרט שזכה בשבחי המבקרים ובפרס הקונצרט הטוב ביותר.

הקלטות

יעלה אביטל הוציאה תקליטור עם אנסמבל ברוקאדה ותקליטור בשם "כשאור דולק בחלונך" עם שלישיית עתר.
מידי-פירנה

גאוגרפיה

מידי-פירנה גובל בחבלי הארץ אקיטן החדשה ואוברן-רון-אלפ וכן לנגדוק-רוסיון (שכאמור אוחד עם מידי-פירנה לחבל אחד). חבל הארץ גובל בהרי הפירנאים.
הגארון הוא הנהר העיקרי בחבל והוא מתפצל לארבעה זרמים: הג'רס, האריאג', הלוט והטארן.
ישנם שני גושים הרריים עיקריים החוצים בשטח החבל, הרי הפירנאים והמסיף סנטרל. הרי הפירנאים מהווים גבול טבעי עם ספרד.
בשטח החבל נמצא פרק פירנאים וקרקס גווארני בתוכו.

כלכלה

אזור המידי-פירנה מפורסם בעיקר בזכות שלושה "מוצרים" מקומיים אשר זכו למוניטין עולמי - מטוסי האיירבוס המיוצרים במפעל בטולוז, גבינת הרוקפור ומרכז העליה לרגל הקתולי בלוּרד.

פוליטיקה

לחבל היסטוריה ארוכה כמעוז השמאל בצרפת, עוד מימי תחילתה של הרפובליקה השלישית. כך למשל המחוז אריאג' נותן בהתמדה לשמאל את אחוזי ההצבעה הגבוהים ביותר בצרפת.

תרבות

לאזור המידי-פירנה איכויות אוקסיטניות אותנטיות. בגדתו השמאלית של נהר הגארון שכן המחוז ההיסטורי גסקוני, אשר הותיר את חותמו התרבותי על אזור זה. לחבל הארץ מסורת כפרית מובהקת והיא במקום הראשון באזורי צרפת במספר החקלאים המתגוררים בה.
יולנדה באלאש

ביוגרפיה

באלאש נולדה בטימישוארה, רומניה.
ב-14 ביולי 1956 שברה לראשונה באלאש את השיא העולמי והעמידה אותו על 1.75 מטר. במשך חמש שנים שיפרה את שיאה העולמי עוד 13 פעמים והעמידה אותו לבסוף, ב-16 ביולי 1961, בתחרות בסופיה, על תוצאה של 1.91 מטר. שליטתה בקפיצה לגובה לנשים הייתה מוחלטת. בין השנים 1956 ו-1967 ניצחה ברציפות ב-150 תחרויות ובעת שקבעה את שיאה העולמי האחרון ב-1961, התוצאה הטובה ביותר שהושגה עד אז על ידי קופצת אחרת הייתה נמוכה ב-7 סנטימטר. שיאה העולמי החזיק מעמד 10 שנים ונשבר על ידי הקופצת האוסטרית אילונה גוזנבאואר ב-1971 (1.92 מטר).
באולימפיאדת מלבורן (1956), בעת שהחזיקה כבר בשיא העולמי, היא סיימה רק במקום החמישי (הפסדה האחרון לפני רצף הניצחונות). באולימפיאדת רומא (1960) היא כבר זכתה במדליית הזהב בשיא אולימפי חדש של 1.85 מטר, בהפרש של 14 ס"מ מהמקום השני ושחזרה את ניצחונה גם באולימפיאדת טוקיו (1964) בשיא אולימפי חדש של 1.90 מטר, בהפרש של 10 ס"מ מהמקום השני.
באלאש התנשאה לגובה של 1.85 מטר והייתה בעלת רגליים ארוכות במיוחד אותן ניצלה לסגנונה הייחודי שהיה סגנון מספרת משופר .
בשנים 1988–2005 הייתה באלאש נשיאת הפדרציה הרומנית לאתלטיקה.
Since U Been Gone

רקע

השיר במקור נכתב לזמרת פינק, אך היא דחתה את ההצעה. לאחר מכן ההצעה הועברה להילרי דאף, אך גם היא דחתה את ההצעה בטענה שהיא אינה יכולה לעמוד בתווים הגבוהים של השיר. השיר בסופו של דבר הגיע לקלרקסון, אחרי שהמפיק קלייב דייוויס שכנע את לוק ומרטין לתת לה אותו. 
קלרקסון החליטה להוסיף לשיר תופים עוצמתיים וגיטרות כבדות, לאחר ששמעה את הדמו לשיר. מבחינה לירית השיר מתאר אישה אשר מרגישה הקלה לאחר סיום מערכת היחסים שלה.

ביקורת והצלחה

השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים אשר רבים כינו אותו כשיר הטוב ביותר באלבום ולימים כאחד מהשירים הטובים ביותר של העשור. רולינג סטון דירגו את השיר במקום ה-482 ברשימת "500 השירים הטובים של כל הזמנים". 
בנוסף השיר היה להצלחה מסחרית כאשר הגיע למעמד של פלטינה כפולה עם מכירות של קרוב ל-3 מיליון עותקים בארצות הברית ובנוסף הגיע שם למקום השני במצעד הרשמי של המדינה ואף שהה במקום הראשון במצעד שירי הפופ 7 שבועות. בנוסף השיר הגיע לחמישייה הפותחת ב-אוסטריה, אוסטרליה, אירלנד, הולנד ובריטניה ולעשירייה הפותחת בגרמניה, נורווגיה ושווייץ.

וידאו קליפ

על מנת לקדם את השיר הופיעה איתו קלרקסון בטקס פרסי ה-VMA ובטקס הפרסים הבריטי ואף הופיעה איתו במספר סיבובי הופעות שלה. הקליפ לשיר בוים על ידי אלכס דה רקוף אשר מראה את קלרקסון שהיא הורסת את הדירה של בן זוגה לשעבר. הקליפ לשיר זכה בשני פרסי VMA בקטגוריות "הקליפ הנשי הטוב ביותר" ו"קליפ הפופ הטוב ביותר". 
בנוסף לכך, השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר בשיר פופ". לימים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות בין היתר של להקת הרוק A Day to Remember, של הרוקר האינדי טד ליאו, של הלקת הרוק האינדית Tokyo Police Club וכולי.
דיאבלרה

תחבורה

הגישה לכפר היא דרך כביש אזורי מספר 11 (המחבר בין אגל ושפיץ שעל גדות אגם תון). קיימות שתי דרכי גישה נוספות, האחת דרך גשטאט (Gstaad) המתחברת גם היא בסופה לכביש מספר 11 או דרך העיירה וילאר-סור-אולון אך דרך זו חסומה בימות החורף. אל הכפר מגיעה גם רכבת בקו ASD (אגל-ספה-דיאבלרה Aigle-Sepey-Diablerets) היוצא מתחנת הרכבת המהירה באגל, וכן קו אוטובוס יומי מווילאר-סור-אולון.

אתרים

בכפר פועלת מעלית גונדולה העולה לפסגת איזנו (Isenau) הפעילה גם בימות הקיץ ונחשבת לאחת המעליות הוותיקות בשווייץ. על כביש היציאה מן הכפר לכיוון גשטאט (Gstaad) נמצא אתר קול-די-פיו (Col-du-Pillon) בו שוכנת התחנה הנמוכה של הרכבל העולה לקרחון 3000 (Glacier 3000) על רכס דיאבלרה.

אירועים

הכפר מארח את הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע בנושא האלפים בכל שנה מאז 1969.
אנוראדאפורה

היסטוריה

אנוראדפורה נוסדה במהלך המאה הרביעית לפני הספירה. אף שבסביבתה נמצאו ממצאים ארכאולוגיים גם מתקופות מוקדמות יותר, לחוקרים ידע מועט על תקופות אלו. בין היתר, נמצאו ממצאים המעידים על שימוש בברזל החל מהמאה התשיעית לפני הספירה, וידוע כי במאה השביעית לפני הספירה השתרע שטח העיר על פני כ-500 דונמים.
המלך פנדוקבאיה, ששלט באנוראדפורה בין 437 לפני הספירה ל-367 לפני הספירה, יזם את תכנון העיר ואת הרחבתה לשטח של קילומטר רבוע אחד. במסגרת הרחבה זו הוקמו שערים, מקדשים, בית חולים, בית קברות, רובע מגורים למשרתים, וכן את מאגר המים אבאיאוואפי (Abhayavapi), המכיל 3.8 מיליון מ"ק של מים לשימוש האוכלוסייה הגדלה של העיר. בנו של פנדוקבאיה, מוטאסיווה, ששלט בעיר עד 307 לפני הספירה, המשיך לבסס את מעמדה של העיר כבירת סרי לנקה. בנו של מוטאסיווה, דוואנמפייה טיסה, ששלט עד 267 לפני הספירה, היה זה שאימץ את הבודהיזם, שהפכה לדת המרכזית באי כולו.
במאות הבאות, התפתחה העיר גם כמרכז בודהיסטי חשוב, והחלה תנופת בנייה חדשה. לפי המהוואמסה, הוקמה סביב העיר חומה בגובה שבע אמות (3 עד 4 מטרים), שהוגבהה עם השנים עד לכדי 18 אמות (7 עד 11 מטרים) בתקופת שלטונו של וסאבה, בסוף המאה הראשונה. וסאבה גם ביצר את השערים, וכן הקים מאגרי מים נוספים, שחוברו ברשת של תעלות תת-קרקעיות, כדי לשפר את אספקת המים לתושבים.
במהלך המאות הבאות התפתחה בעיר ובסביבותיה רפואה ציבורית, שבאה לידי ביטוי לא רק בהקמת בתי חולים. המלך אופאטיסה השני (המאה הרביעית) הקים שכונות מגורים לנכים ולעיוורים. המלך בודהדאסה (המאה הרביעית) הקצה רופא מטעם הממלכה עבור כל עשרה כפרים, הקים בתי הבראה לאוכלוסייה הכפרית, ואף הקים שירותים וטרינריים. מס מיוחד נגבה מהתושבים עבור שירותים אלו.
במהלך המאה התשיעית נכבשה העיר על ידי שושלת פנדיה, ששלטה בדרום הודו והחלה לכבוש נתחים מסרי לנקה. העיר שוחררה רק לאחר תשלום כופר. בהמשך נכבשה פעמים נוספות, עד לחורבנה הסופי בשנת 993. לאחר מכן ננטשה, והבירה הועברה לפולונארווה. במאות השנים שחלפו מאז, החל היער לכסות את המבנים הקדומים, והם נחשפו מחדש בחפירות ארכאולוגיות שנערכו מאז המאה ה-19.
כיום משמשת אנורדאפורה כבירת מחוז צפון-מרכז, ומתגוררים בה כ-63 אלף תושבים.

תחבורה

מסילת הרכבת הצפונית של סרי לנקה, המובילה מפולגהאוולה לג'אפנה ולקנקסאנתוראי, עוברת דרך אנוראדאפורה. מסלולי רכבת לא ישירים מחברים את אנוראדאפורה לבירה קולומבו, דרך פולגהאוולה.
כביש A12 חוצה את העיר ממערב למזרח, והוא מוביל לטרינקומאלי במזרח ולפוטאלאם במערב. בסמוך לעיר ממזרח, עובר כביש A9, המוביל דרומה לקאנדי וצפונה לוואוונייה ולג'אפנה.
ואאל נסאר

ואאל נסאר, (בערבית: وائل نصار; ‏1973 - 30 במאי 2004) היה פעיל טרור פלסטיני תושב העיר עזה. נחשב עד לחיסולו בידי ישראל לאחד ממנהיגי גדודי עז א-דין אל קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס.

חייו

נסאר נולד בשנת 1973 בעיר עזה. מוצא משפחתו מהכפר בית דאס ששכן עד 1948 סמוך לאשדוד. הצטרף לגדודי עז א-דין אל-קסאם במהלך האינתיפדה הראשונה. היה בכלא של הרשות הפלסטינית בשנים 1996-2000.
בין פיגועי ההתאבדות שבהם היה מעורב נסאר]: הפיגוע במעבר ארז בחודש מרץ 2004, שהיה פיגוע משותף לחמאס, לפת"ח ולג'יהאד האסלאמי; פיגוע ההתאבדות שבוצע על ידי אישה במחסום ארז, בו נהרגו אזרח ישראלי, שני חיילים ושוטר מג"ב; הפיגוע במועדון מייק'ס פלייס בתל אביב, בו נהרגו 3 אזרחים ונפצעו למעלה מ-60; וכן, ניסיון פיגוע באמצעות רפסודת תופת בינואר 2003 נגד ספינת דבור של חיל הים הישראלי. 
נסאר גם שימש כמוביל] פרויקט רקטות הקסאם ברצועת עזה והאחראי העיקרי לירי רקטות הקסאם לעבר ישראל. 
בתחילת דרכו שימש נסאר כמאבטח של מנהיג תנועת החמאס, אחמד יאסין. ממידע שהתקבל עלה נסאר כמי שביצע באוגוסט 1995 פיגוע ירי נגד כוחות צה"ל ותכנן לבצע פיגוע התאבדות. במאי 1996 נעצר על ידי הרשות הפלסטינית ושוחרר לאחר חקירתו. 
מאז שיחרורו על ידי הרשות הפלסטינית הסתמן ואאל נסאר כמפקד החמאס בעיר עזה וסגנו של מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של החמאס.
ואאל נאסר חוסל כשמסוקי צה"ל ירו טילים לעבר אופנוע שעליו רכב עם פעיל אחר בחמאס, מוחמד סרסור, ב-30 במאי 2004.
מדין

מִדְיָן היא ארץ ועם המוזכר במקרא ובקוראן. לפי המקרא המדיינים הם צאצאיהם של אדם שנקרא מדין, שהיה בנו השישי של אברהם מפילגשו קטורה.

ארץ מדין

המדיינים התיישבו בצפון מערב חצי האי ערב, בחלק ניכר מהחלק המזרחי של ים המלח (אשר מאוחר יותר נושב על ידי העמונים, המואבים והאדומים) וכן בערבה. בזמן בו מתרחש המתואר בספר שמות, שטחם כלל ככל הנראה חלקים מחצי האי סיני. באזור זה הם שלטו ככל הנראה מהמאה ה-12 עד המאה העשירית לפני הספירה.
היום, הטריטוריה העתיקה של מדין נמצאת בחלקים מערב הסעודית, דרום ישראל ודרום ירדן.

סיפורים בתנ"ך

על פי המסופר בספר בראשית, מדיינים סוחרים קנו את יוסף והורידהו למצרים, שם מכרו אותו לעבד.
מאוחר יותר, מדין היה האזור בו משה ישב עם עזיבתו את מצרים לאחר הריגת המצרי אשר הכה עברי, עד חזרתו לשם הנהגת בני ישראל. בשנים אלה, הוא נישא לצפורה, בתו של יתרו (רעואל), כהן מדין. לפי ספר שמות, במדין התרחשה ההתגלות בסנה בוער ב"הר האלוקים" אשר בחורב.
על פי פירוש רש"י אותו מקום היה הר סיני שבו ניתנו לוחות הברית ונקרא בשם "הר האלוהים" על שם העתיד. לפי זה חציית ים סוף התרחשה בקטע שבין נואייבה לחוף המדייני המקביל ומתיישבת עם השאלה כיצד יציאת מצרים (הנמצאת ממערב לארץ ישראל) ומסע הנדודים מסתיימים כאשר בני ישראל פולשים אל הארץ ממזרח וחוצים את הירדן ולא ממערב.
בשנת הארבעים לצאת ישראל ממצרים, זמן קצר לפני הכניסה לארץ, הכשילו בנות מדין את בני ישראל בחטאי עבודה זרה וגילוי עריות, וכתוצאה מכך פרצה מגפה בבני ישראל. לאחר שתמה המגפה יצאו ישראל למלחמה במדין, הרגו את הגברים, הנשים, הילדים ואת רוב הילדות ולקחו שלל רב.
בתקופת השופטים הפכו המדינים לעוינים לעם ישראל. המדינים ומלכיהם זבח וצלמונע אשר הובלו על ידי שני שרי הצבא, עורב וזאב, פשטו על ישראל בעזרת גמלים מהירים, כדי לשדוד יבול ובעלי חיים, וגרמו להתרוששות של ישראל, עד שהם הובסו בידי גדעון. שם גם מזהים את המדינים כישמעאלים, אשר נוהגים לעדות נזמים באפיהם.

אזכורים חוץ מקראיים

חוץ מאזכורם בתנ"ך, המדיינים הקדמונים מוזכרים באריכות גם בקוראן.
אזכורים חוץ מקראיים נוספים הם של תלמי. שמזכיר מקום בשם מודיינה ששכן על חוף בחצי האי ערב וכתביו של תגלת פלאסר השלישי] שמתייחסים לשבט בשם עיפה שאולי זוהה עם בני עיפה בן מדין. ארכאולוגים מסוימים סוברים] שהמדינים הם למעשה שרידים של החיקסוס שגורשו ממצרים ונאלצו לחיות במדבר. עוד סברה היא שהנוודים הנזכרים בכתבי המצרים בשם "שסו" היו למעשה המדינים, ההשערה הזו נובעת מהעובדה שהמקור של המילה "שסו" הוא "מטיילים ברגל". הארכאולוגים מזהים סוג ייחודי של קדרות שנעשתה ביד אשר נמצאה באזור של אדום ושעיר כחפצים מדינים. קדרות כזאת זוהתה רק בחורבות המקדש המצרי לחתחור בתמנע.