google/wiki40b huggingface dataset:
נתן דוד רבינוביץ מפארציווא

רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא (ה'תרכ"ו, 1866 - ז' בשבט ה'תר"צ, 1930) היה אדמו"ר של חצר חסידית בעיר פרצ'ב, שהייתה ענף מחסידות ביאלא, דור חמישי, בן אחר בן, ליהודי הקדוש מפשיסחה. 
חסידיו ראו בו בעל מופת, והוא היווה דמות להערצה לרבים. היה מתנגד חריף לציונות.
היה אמיד, ומצוואתו (שנדפסה לראשונה בשנת 1930 בוורשה), עולה כי השאיר ליורשיו נכסים חומריים בעלי ערך רב. הוא נהג אורח חיים מפואר, על פי "דרך המלכות" שהתווה רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, ביקר במעיינות המרפא בקרלסבד ובמרינבד, והיה מופיע שם בלבוש משי מיוחד. דרך זו באה לידי ביטוי גם בהידור במצוות, בהן השקיע כסף רב.
דברי תורתו הודפסו על ידי נכדיו הרב יוסף יצחק רבינוביץ והרב ד"ר נתן דוד רבינוביץ, בספר 'ואלה הדברים שנאמרו לדוד'. בספר מצויות דרשות שנאמרו על ידיו לפרשיות השבוע, ושהושארו עד אז בכתב ידו. ספר זה שימש את מנדל פייקאז' במחקריו על תנועת החסידות בפולין, והוגדר על ידיו כ"תעודה מאירת עיניים, להכרת דיוקנה הרוחני-השמרני-קיצוני של החסידות בפולין, בשלושת העשורים הראשונים של המאה ה-20". במחקריו אלו, רואה פייקאז' ברבי נתן דוד מודל לגישת ההתנגדות החריפה לציונות ששררה בקרב חלק מאדמו"רי פולין בתקופה זאת.

יחסו לציונות

כעולה מתוך דרשותיו של רבי נתן דוד, החסידות והציונות, הן שתי גישות קוטביות בפתרונות שהן מציעות לקיומו של היהודי בגלות. לדברי רבי נתן דוד הרעיון הציוני מוטעה, שכן הוא מושתת על הטבע הגשמי, לעומת הממשות האמיתית האימננטית, הנסתרת מעיניו הגשמיות של האדם. הדרשות נישאו בתקופת העלייה השלישית, שנבעה ממניעים אידאולוגיים בעיקר, והעלייה הרביעית שמניעיה היו כלכליים בעיקר, רבי נתן דוד תקף בדרשותיו את שני המניעים כאחד. לפי תפיסתו של רבי נתן דוד, הגאולה אינה אירוע חד פעמי, אלא תהליך ארוך ומתמשך, ולגלות עצמה יש תפקיד חשוב בו של היטהרות ותיקון, ולכן אין מקום להתארגנויות של עליות המוניות לארץ ישראל, אלא יש דווקא להישאר בגלות. לאלו אשר פנו לעלות לארץ ישראל בגלל מצוקה כלכלית אמר רבי נתן דוד: "...הדעת הכוזבת שנתהוותה בעוונותינו הרבים שרוצים לברוח לפאלעסטינה, באומרם:...אין...פרנסה ואין...עבודה...מוטב ניסע לפאלעסטינה ונעבוד...ונאכל ונשתה. והאנשים האלו...רק רוצים להיטיב לגופם וגלות השכינה אינה עולה על רעיונם... (והם) מעכבים עוד את הגאולה".
יחד עם זאת אהב מאוד את ארץ ישראל ולפני מותו ציווה לקנות מכספו חלקת קרקע בחברון ולבנות עליה בית מדרש.

דמות ה"צדיק"

לשיטתו של רבי נתן דוד הצדיק הוא מרכז האומה: "ישראל בגלות אינם כצאן ללא רועה, אלא אלוהים העמיד להם צדיקי אמת שיורו להם את המעשה אשר יעשון, ובאמרי פיהם יעמידו כל כושל". האדמו"ר מפארציווא, כאדמו"רים מחסידות פשיסחה ואדמו"רים נוספים, השתמש בדברי המשנה: "המחובר לטהור - טהור", כדי להבהיר שההכרה בקדושתם של הצדיקים ובסמכותם היא חובה על כל אדם מישראל, ושעצם ההתקשרות לצדיק יש בה כוח מטהר.
לא רק בעניינים רוחניים הצדיק הוא הרועה, אלא גם בנושאים גשמיים כגון בבעיות הפרנסה. רבי נתן דוד תולה את מצוקות הפרנסה, בכך שבדורות קודמים הייתה אמונת הצדיקים איתנה, ואילו בימיו, רחוקים מאמונה, ועל כן מתקפחת הפרנסה.
לדבריו של רבי נתן דוד מפארצוב, ישראל בגלות נתונים במלחמה כנגד כוחות הרע והטומאה, ובמלחמה כמו במלחמה, החיילים צריכים להיות מאוחדים ונתונים למרותו של המפקד - הצדיק.
אורי חנוך

אורי חנוך (1928, קובנה, ליטא - 1 בספטמבר 2015, כפר שמריהו) היה חבר מועצת המנהלים של ועידת התביעות, אחד מנציגיהם בפועל של הניצולים יהודי ליטא במשא ומתן מול ממשלת ליטא, יו"ר האגודה של ניצולי מחנות דכאו, לנדסברג וקאופרינג בישראל, חבר הנהלה של קרן הזיכרון של בווריה, המופקדת על שימור מחנות דכאו ופלוסנבורג, חבר הנהלה של ארגון ההשבה העולמי היהודי איל"ר - WJRO ומדליק משואה "יד ושם" לשנת 2006.

ביוגרפיה

אורי חנוך נולד למשפחה ציונית ולמד בבית ספר עברי בקובנה. כנער היה חניך בתנועת בית"ר. ב-1941, בגיל 13, נכנס עם משפחתו לגטו קובנה ועבד במשרד גרמני. הצטרף למחתרת בגטו וסיכן את חייו כשגנב אישורי עבודה, בעזרתם איפשר ליהודים לברוח מהגטו. בעת אקציה שנערכה בגטו, החביא חנוך את אחיו בן התשע ובכך הציל את חייו. הוא לא גילה היכן מסתתר האח גם כשהוכה על ידי הגרמנים עד עילפון. הוריו, סביו ואחותו נספו במחנות.
חנוך גורש לדכאו בטרנספורט באפריל 1945. כשהרכבת הופצצה נמלט ליערות, שם נמצא לאחר מספר ימים על ידי כוחות בעלות הברית. שלושה חודשים לאחר המלחמה מצא את אחיו. האח דניאל חנוך תועד לפני מספר שנים בסרט "פיצה באושוויץ".
בעדותו ב"יד ושם" אמר חנוך על הגרמנים "על שגזלתם מאתנו את היכולת להרגיש, לאהוב, לבכות, לצחוק - על כך לא אסלח לכם".
לאחר המלחמה עבד חנוך כמחנך בגרמניה ובאיטליה, עד שעלה לארץ ישראל בשנת 1946 באוניית המעפילים "וג'ווד" והצטרף כחבר לקיבוץ אלונים.
ב-1948 הצטרף לפלמ"ח לגדוד הרביעי והשתתף בשחרור ירושלים מהמצור. הוא המשיך לשרת כקצין בצה"ל עד 1951.
במשך עשור עבד בחברות תעשייה שונות. ב-1961 הפך ליזם והקים את מפעל הפלסטיק "פולייר".

לקריאה נוספת

אורי חנוך, יהודית חנוך, סיפור שלא סיפרתי - מקובנה ודכאו לחיים חדשים (אוטוביוגרפיה), הוצאת יד ושם, 2018
מוזיקה ליטורגית

מוזיקה ליטורגית הייתה במקור חלק מטקסי דת, והיא כוללת מספר רב של מסורות, הן עתיקות והן בנות ימינו. מוזיקה ליטורגית מוכרת כחלק מן המיסה הקתולית, טקס אכילת לחם הקודש האנגליקני, הליטורגיה האורתודוקסית ושאר טקסי דת נוצריים. ראשית המוזיקה היהודית מקורה בעבודת הקודש העברית, תחילה בבית המקדש ובהמשך, בבית הכנסת.
התכונות היוצרות את אופייה הייחודי של המוזיקה הליטורגית מבוססות על הרעיון, שמוזיקה ליטורגית מתהווה ונכתבת בהתאם לנורמות ולצרכים של הליטורגיות ההיסטוריות השונות של עדות דתיות מסוימות.
על אף המחלוקות ההיסטוריות שעוררה הביקורת על מוזיקה מורכבת ומשוכללת בחוגי הכנסייה, נעשה ביצירות תקופתיות רבות משל אורלנדו לאסוס, גרגוריו אלגרי ותומאס לואיס דה ויקטוריה שימוש רב באמצעי ביטוי מסובכים ומשוכללים ביותר במוזיקה הליטורגית, אלא שיצירות אלה מצייתות לכל דרישה ליטורגית גם כשהן נשמעות כהשתפכויות ספונטניות של אהבת האל, בנאמנות קפדנית לחוקי הקונטרפונקט או פוליפוניה. לצד קנטוס פלאנוס והסגנון הפוליפוני, הכנסייה הקתולית מתירה גם יצירות הומופוניות או ממוספרות, עם או בלי ליווי אינסטרומנטאלי, הכתובות או במודוסים כנסייתיים או בסולמות מז'ור ומינור מודרניים. הכנסייה הקתולית ממליצה בחום על מזמור גרגוריאני, הן כמוזיקה פוליפונית והן כשירת אוניסונו לעדת המתפללים.
עד למועצת הוותיקן השנייה, לפי ה- Motu proprio ("על דעתו הוא") של פיוס העשירי (22 בנובמבר 1903), נהגה הכנסייה לפי העקרונות המנחים הכלליים הבאים: "מוזיקת קודש צריכה להצטיין, ברמה הגבוהה ביותר, בתכונות המתאימות לליטורגיה, או, ליתר דיוק, קדושה וטוהר הצורה, שיהיו המקור הטבעי לאופייה ולאוניברסליות שלה מכל יתר הבחינות. שומה עליה להיות קדושה, ומשום כך אסור שתכיל איזה שהם דברי תועבה או חילול קודש, לא רק בה עצמה אלא גם באופן הגשתה על ידי המבצעים אותה. הכרחי שתהיה זו אמנות אמיתית, שאם לא כן לא תוכל להשפיע על רוח השומעים באופן שלו שואפת הכנסייה, כשהיא מקדמת בברכה את אמנות המוזיקה אל הליטורגיה שלה. אבל הכרחי גם שתהיה אוניברסלית במובן זה, שאף כי כל אומה רשאית להכניס אל חיבוריה הכנסייתיים אותן צורות מיוחדות, המהוות אולי את המוזיקה הטבעית והמקומית שלה, הרי צורות אלה חייבות להכפיף עצמן למאפייניה הכלליים של מוזיקת הקודש, באופן שימנע כל חשש שמי מן המאזינים בכל אומה שהיא יתרשם ממנה אלא ואך ורק לטובה." האפיפיור פיוס השנים-עשר הוסיף והרחיב בנושא בדבריו ב-Motu proprio שלו בנושא "מוזיקה סאקרה".
הסוס הלבן של פוקסטון

הסוס הלבן של פוקסטון (באנגלית: Folkestone White Horse) הוא דמות גבעה בצורה של סוס לבן שנחצבה בגבעת צ'ריטון בפוקסטון שבמחוז קנט בדרום מזרח אנגליה. הסוס נחצב בשנת 2003 בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה.

חציבת הסוס

חציבת הסוס על הגבעה תוכננה להיערך כחלק מאירועי שנת 2000 בבריטניה, אולם בשל שביתות וקשיים כלכליים היא התעכבה. מטרת בניית הסוס הייתה ליצור יצירת אמנות בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה - יצירת אמנות מונומנטלית אשר תחקק בזיכרון הנוסעים בעזבם את המדינה. חציבת סוסי גיר היא מסורת בריטית שמקורה בתקופה הקלטית.
היצירה עוצבה על ידי האמן המקומי צ'ארלי ניווינגטון, אשר קיבל השראתו משרידי מצודה מתקופת הברזל המצוייה בקרבת מקום והנקראת בשם "גבעת הסוס". ארגון טבע אנגליה (English Nature) גוף הפועל לשמירת על נכסי טבע התנגד לפגיעה בנוף הטבעי בשל בנית הסוס, ואף פנו לראש ממשלת בריטניה לעצור את הבנייה, אולם הבנייה אושרה והעבודות החלו בספטמבר 2002. היצירה נבנתה בעבודת יד (מבלי שימוש בכלי חפירה כבדים) באמצעות מתנדבים. בורות רדודים בעומק 30 - 60 ס"מ נחפרו בגבעה, ומולאו באבני גיר.
מפלגת הירוקים וארגון חברי כדור הארץ פנו לאיחוד האירופי בקריאה לעצור את הפרויקט שכן הוא התבצע באתר טבע מוגן, ובעקבות הפניה הוציא האיחוד האירופי הודעה רשמית לממשלת בריטניה לפיה העבודה בלתי חוקית, וכי על הממשלה לעצור את העבודות ולשקם את האתר.
עבודות הבנייה הושלמו בראשית יוני 2003.
ב-18 ביוני 2004 הוטמנה באתר קפסולת זמן.
רילוקיישן

רילוקיישן (עִתּוּק על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית; מאנגלית: Relocation) הוא תהליך של מעבר ממדינת תושבות למדינה אחרת והתמקמות בה. באנגלית, לעומתנו, המושג "רילוקיישן" משמש בעיקר למעבר דירה באותה שכונה, באותה עיר ולרוב גם באותה מדינה.
רילוקיישן משמש בעיקר לתקופות קצובות בזמן ולצורכי עבודה או לימודים ואינו זהה לתהליך של הגירה ממדינה למדינה. רילוקיישן לצורכי עבודה הוא תופעה נפוצה שמטרתה העברת אדם בעל מומחיות או ידע למדינה שאין בה מומחיות או ידע זה, לצורכי לימוד והכשרה; או העברת מנהל לצורך ניהול סניף או פעילות מקומית של החברה שמטעמה הוא נשלח; וכן העברת עובד בשליחות דיפלומטית מטעם גוף מדיני. בין המניעים למעבר ניתן לכלול: פיתוח קריירה והתקדמות מקצועית, שיפור ההשכלה האקדמית, או שליחות כלשהי.
לפני ביצוע רילוקיישן, על העובד ומשפחתו לוודא כי יש בידם אשרת עבודה ושהייה (ויזה) במדינה שאליה הם נשלחים, כי הם מכירים את התרבות במדינה וכי הם מודעים לקשיים או לשינויים במדינה. 
נהוג להבחין בין ביצוע רילוקיישן למדינות מפותחות, שרילוקיישן אליהן מבטיח תנאי מחיה טובים, דומים לאלה של אוכלוסייה המקומית (מבחינת חינוך, דיור, גישה לשירותי בריאות ומזון) לבין רילוקיישן למדינות מתפתחות, שבהם תנאי המחיה של האדם המבצע רילוקיישן שונים, בדרך כלל מאלה של האוכלוסייה המקומית. 
בהיערכות לרילוקיישן יש להביא בחשבון גם שיקולי מס הכנסה וביטוח לאומי, משום שברילוקיישן העובד עלול להיות כפוף בנושאים אלה לכללים של מדינת המוצא (שבה הוא אזרח) ושל מדינת היעד (שבה הוא שוהה ומתפרנס).
IGF-1

ביוכימיה ופעילות ההורמון

בנוי מ-70 חומצות אמינו עם 3 קשרים דיסולפידיים. משקל מולקולרי: 7649 דלטון. נוצר בעיקר בכבד, בתגובה להורמון הגדילה. חוסר בהורמון הגדילה מוביל לחוסר גם של הורמון זה. ההורמון נקשר לקולטנים ל-IGF1 הנמצאים על פני תאים רבים, בעיקר ברקמות שריר, סחוס, עצם, כבד, כליה, עצב, עור וריאה. הגן המקודד לקולטנים אלה, הקרוי DAF-2, התגלה ב-1993 על ידי הגנטיקאית פרופסור סינתיה קניון, וכונה על ידה גן מלאך המוות. 
הפעילות העיקרית של ההורמון: הפעלת האנזים טירוזין קינאז Tyrosine kinase - אנזים המסייע בבנייה של חלבונים.
97%-99% מההורמון נישא בדם באמצעות חלבון נשא  - אחד מתוך שישה חלבונים הקרויים IGFBP-1 ‏- IGFBP-6. החלבון השכיח ביותר (כ-80%) הוא IGFBP-3.

בדיקת מעבדה

ניתן לבדוק את רמת ההורמון בבדיקת דם. רמת ההורמון התקינה משתנה על פי גיל ומין. בדיקה זו נעשית במקרים של הפרעות בגדילה, או בחשד למחלות הורמונליות שונות.

הזדקנות

תסמונת לרון היא סוג נדיר של גמדות עקב חוסר ב-IGF-1, שאיננו מגיב לטיפול בהורמון הגדילה, עקב פגם בקולטנים להורמון הגדילה. הטיפול היחידי לתסמונת זו הוא  מתן IGF-1 לפני ההגעה לבגרות. 
מחקרים עדכניים השתמשו בחולי תסמונת לרון כדי לעמוד על הקשר בין הורמון גדילה והזדקנות. המחקרים הללו הצביעו על כך, שככל שתאי המטרה קולטים יותר הורמון גדילה, הם מייצרים יותר IGF-1 ומזדקנים יותר, ובהתאמה גם הגוף כולו חולה יותר במחלות הקשורות להזדקנות, לרבות ובמיוחד סרטן וסוכרת. עוד נמצא, שגם ההפך נכון, דהיינו, מניעת קליטת הורמון גדילה בתאי המטרה יכולה להקטין את כמויות IGF-1 ולמנוע סרטן, סוכרת ואולי גם הזדקנות באופן כללי. חולים בתסמונת לרון, אינם חולים כמעט לעולם בסרטן וככל הנראה לעולם לא בסוכרת. המחקר נערך על 99 חולי לרון שכאלה, במשך 24 שנים, והוא גילה אשה אחת בלבד אצלם, שחלתה בסוג כלשהו של סרטן ואף לא אחד מהם שחלה בסוכרת.

טיפול באמצעות IGF-1

תכשירי IGF-1 מופקים בהנדסה גנטית, וניתנים בהזרקה. התכשירים מיועדים ללוקים בתסמונת לרון.
נעשים מחקרים כדי לבדוק את התאמת התכשיר לטיפול במקרים אחרים של חוסר גדילה וכן לטיפול במחלות נוספות: סוכרת מסוג 1, סוכרת מסוג 2, ALS, כוויות קשות, מיוטוניה דיסטרופית (MMD), סוג מסוים של סרטן הריאות.
IGF-1 משמש ספורטאים כחומר אנאבולי (מפתח גוף), ועל כן מופיע ברשימת הסמים האסורים בספורט לפי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA).

תופעות לוואי

טרם נצבר מספיק ניסיון כדי ללמוד על תופעות לוואי. עודף מתן ההורמון עלול לגרום לאקרומגליה / ענקיות - גידול יתר של עצמות ורקמות חיבור.
מחקרים רבים מצביעים על קשר חזק בין IGF-1 לבין סרטן המעי הגס, סרטן הערמונית וסרטן השד.

חלבונים הקושרים IGF-1

ההורמון IGF-1 קשור לחלבונים שונים בסירקולציה- חלק מהחלבונים קושרים את ההורמון באפיניות גבוהה יותר וחלק פחות. חלבונים אלו מגנים על ההורמון מפני הרס של פרוטאזות. חלק מהחלבונים הללו יודעים לשפר את ההיקשרות שלו לקולטן וחלק מונעים את ההיקשרות שלו לקולטן. 
שני החלבונים הקושרים העיקריים הם:
IGF binding protein 3: זהו החלבון העיקרי, הוא נשלט על ידי רמות של הורמון הגדילה בסירקולציה- ככל שיש רמות גבוהות יותר של GH כך יהיה יותר חלבון קושר. במידה ויש מוטציה בחלבון קושר זה, הוא לא יפעל ביעילות להגנה על ההורמון וכתוצאה מכך יגרום לקומה נמוכה. 
IGF binding protein 1: זהו חלבון קושר, אשר מפריע לאינטראקציה בין IGF-1 לבין הקולטן שלו. הוא נשלט על ידי אינסולין- כלומר אינסולין מדכא את רמתו. מכאן, שמחסור באינסולין, במקרים של סוכרת מסוג 1, יגרמו לרמות גבוהות של חלבון קושר זה, ולהפרעות התפתחות תקינה.
ספנסר טוניק

ביוגרפיה

טוניק נולד במידלטאון שבמדינת ניו יורק וב-1988 קיבל תואר באמנות מאמרסון קולג'. את חייו הקדיש לטובת הגשמת פרויקט צילום ייחודי, שבו הוא מתעד בצילום המוני אנשים בעירום במקומות שונים בטבע או בעיר (אמנות המיצג). משנת 1992 טוניק מסתובב בעולם ומצלם בעירום יחידים וקבוצות. בשנת 1994 צילם טוניק 75 צילומים שונים. שתיים משלוש ההעמדות האמנותיות האחרונות של ספנסר התקיימו בסידני, אוסטרליה (2010), במסגרתה הצטלמו בעירום 5,200 אוסטרלים מתנדבים, ובים המלח, ישראל (2011), בה הצטלמו כ-1,200 בני אדם אשר שילמו דמי השתתפות במיצג.
טוניק מתייחס אל גוף האדם כאל אלמנט פיסולי המשתלב בנוף האורבני. לטענתו: העירום ההמוני חדל להיות בעל אופי מיני. בזמן הצילום נשים וגברים מתערבבים והופכים להיות לסמל אנושי, לגוף מפוסל, לגוף שהוא חומר בידי הצלם.
המוני המתנדבים אשר באים להצטלם מגיעים מקבוצות שונות בחברה, והשלת בגדיהם הופכת אותם לקבוצה אחת הומוגנית - מבנה אחד נטול זהות, מעמד חברתי, תרבותי, כלכלי או פוליטי, מבנה אחד שהופך לפסל סביבתי חי.

צילום בים המלח 2011

בספטמבר 2011 הגיע טוניק לישראל והודיע כי את מיצב העירום שלו בים המלח יצלם ב-17 בספטמבר. למרות התנגדות מצד רשויות שונות, הצטלמו בתאריך המיועד כאלף איש בחוף "מינרל" בים המלח, הסמוך למצפה שלם. הפרויקט נקרא "הים העירום". על ההתנגדויות לצילום נמנתה פנייתו של חבר הכנסת זבולון אורלב (הבית היהודי) ליועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, בבקשה כי ימנע את הצילום ואת גיוס הכספים למענו, בטענה כי מדובר ב"שידול לדבר עבירה על פי סעיף 349 לחוק העונשין האוסר מעשה מגונה בפומבי".
גזל שינה

גזל שינה הוא איסור הלכתי מוסרי, המתייחס להפרעה לשינה של אדם אחר. אף שזהו איננו גזל במובן הרגיל, הביטוי המקובל הוא "גזל שינה". הביטוי נמצא בשימוש לראשונה בספר אהבת חסד של רבי ישראל מאיר הכהן, בעל החפץ חיים.
גזל שינה הוא כל פעולה הגורמת להפרעת השינה של אדם אחר, בין אם מדובר בהרעשה ליד המקום בו הוא ישן, או במעשה פעיל על מנת להעיר אותו.

תוקף האיסור

איסור גזל שינה לא מופיע במקורות הלכתיים מוקדמים כגון התלמוד, משנה תורה לרמב"ם או השולחן ערוך. עקב כך, תוקף האיסור הוא יותר מוסרי ופחות הלכתי והוא חלק מתיקון המידות. תחילת השימוש במונח חופפת לתקופת פעילותה של תנועת המוסר.
בשו"ת שבט הלוי כתב הרב שמואל וואזנר שלכאורה לא שייך גזל במניעת שנת חבירו, אלא רק שמבטל את טובתו של חבירו, אך גם דבר זה אסור כמו שכתוב בגמרא במסכת בבא בתרא. כמו כן ניתן למצוא מקור הלכתי לאיסור במצוות חסד של ואהבת לרעך כמוך. אמנם בשו"ת משנה הלכות חולק הרב מנשה קליין על הרב וואזנר בדין זה, וסובר שאין איסור בלומדים בבית המדרש בקול, אף שמפריעים בזה את מנוחת השכנים, כיון שאינו מתכוון להפריע. וכן מובא מעשה בחזון איש שאפשר לתלמיד ישיבה ללמוד בקול רם אף שמפריע לאחרים
מכל הפוסקים שהובאו קודם מתבאר שאין כאן איסור של גזל ממש, אלא לכל היותר איסורים אחרים.
וכן מצאנו במסכת ברכות דוגמה נוספת של איסור שאינו גזל ואף על פי כן מכונה בגמרא כגזל, והוא אי עניית שלום לאדם השואל בשלום.
לוחום צ'חווימיאני

קריירה

צ'חווימיאני נולד במסטיה בשנת 1993, ובשנת 2010 נשלח למועדון דינמו טביליסי. במרץ 2014, זכה צ'חווימיאני במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי. בשנת 2015 הוא זכה בשתי מדליות ארד מגראנד סלאם באקו ומגראנד פרי סמסון. במרץ 2017 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי לאחר שניצח בגמר את בן ארצו הגאורגי אמירן פאפינשווילי. בשנת 2018 הוא זכה שוב במדליית זהב מגראנד פרי טביליסי ובמדליית ארד מגראנד סלאם דיסלדורף.
בשנת 2019, הגיעה הפריצה הגדולה של צ'חווימיאני. באליפות אירופה שנערכה באותה השנה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, הוא זכה במדליית הזהב כאשר בחצי הגמר ניצח את וואליד חיאר הצרפתי וגבר בגמר על פרנסיסקו גאריגוס הספרדי. באליפות העולם באותה השנה צ'חווימיאני הפתיע כאשר זכה במדליית הזהב אף על פי שהגיע לאליפות מדורג במקום התשיעי בעולם. לאחר 5 ניצחונות בקרבות המוקדמים, הוא ניצח בחצי הגמר את ריוג'ו נגיאמה היפני בווזארי לאחר תרגיל סומי-אוטושי בזמן ניקוד זהב. בגמר צ'חווימיאני גבר על שראפודין לוטפילייב האוזבקי באיפון 18 שניות לסיום לאחר תרגיל טאי-אוטושי. באותה השנה זכה גם במדליית הזהב בגראנד פרי טביליסי.
הלוויית יצחק רבין

הלוויית ראש ממשלת ישראל יצחק רבין התקיימה בירושלים ביום שני, 6 בנובמבר 1995, לאחר שנרצח יומיים קודם לכן בתל אביב.

ההכנות להלוויה

למחרת הירצחו, בבוקר יום ראשון, 5 בנובמבר, הובל ארונו של יצחק רבין מתל אביב לירושלים בקומנדקר צבאי. מאות אנשים קידמו את פני הרכב נושא הארון בכניסה לשער הגיא.
הארון, שהיה עטוף בדגל ישראל ונישא על ידי שישה אלופי צה"ל ושני ניצבי משטרת ישראל, הוצב ברחבת משכן הכנסת בירושלים. במשך היממה שלאחר מכן הגיעו לרחבה ועברו על פניו עשרות אלפי אנשים. רבים מהם הביאו איתם זרי פרחים, וחיילי וחיילות צה"ל שהוצבו בקרבתם קיבלו את הפרחים והניחו אותם לרגלי הארון.
לישראל הגיעו לקראת ההלוויה נציגים מטעם 78 מדינות. 23 מהן יוצגו על ידי מלכים ונשיאים. 22 מדינות יוצגו על ידי ראשי ממשלה. בין האישים שהגיעו היו נשיא ארצות הברית ביל קלינטון (בראשות משלחת גדולה בת 39 אישים), חוסיין, מלך ירדן, נשיא מצרים חוסני מובארכ, ראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין, יורש העצר הבריטי הנסיך צ'ארלס וראש הממשלה ג'ון מייג'ור, נשיא צרפת ז'אק שיראק, נשיא גרמניה רומן הרצוג והקאנצלר הלמוט קוהל, ביאטריקס מלכת הולנד ומזכ"ל האו"ם בוטרוס ראלי. עומאן וקטר היו מדינות המפרץ היחידות ששלחו נציגים להלוויה. משלחות גדולות של אישים הגיעו גם מירדן, בריטניה וגרמניה. הרשות הפלסטינית שלחה משלחת מטעמה להלוויה, ואליה הגיעו גם נציגי הנציבות האירופית והאינטרנציונל הסוציאליסטי. להלוויה הגיע גם מפקד צד"ל הגנרל אנטואן לאחד.
הנציגים הזרים יצאו תחילה למשכן הנשיא בירושלים ונתקבלו שם על ידי נשיא המדינה עזר ויצמן.
רשויות המדינה נדרשו להתארגנות מיוחדת על מנת לאפשר את הגעת הנציגים הזרים לישראל ולהלוויה בירושלים בתוך פרק הזמן הקצר שעמד לרשותן. אלפי שוטרים הוצבו לאבטחת ההלוויה ומשתתפיה.
כלי התקשורת בישראל ועיתונאים מן העולם סיקרו את ההלוויה בשידור חי.

הקבורה

בסיום טקס האשכבה נישא הארון אל חלקת גדולי האומה, שהייתה צרה מלהכיל את כל באי טקס האשכבה. רבין נקבר בה בטקס צבאי. מטח כבוד נורה על ידי משמר צבאי וזרים הונחו על הקבר.
על גבי הקבר נבנתה מצבה בעיצובו של האדריכל משה ספדיה, שבטבורה הוצבה אש תמיד.
חמש שנים לאחר מכן, בנובמבר 2000, נפטרה לאה רבין, אלמנתו של יצחק רבין. היא נקברה לצד בעלה.
לימים הוצבו מצלמות אבטחה באתר הקבר, המשדרות לאורך 24 שעות ביממה, בעקבות מספר ניסיונות לחלל את המצבה שעליו.
יצחק אייזיק רוזנבוים

רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (כ"א בטבת ה'תרס"ו, 18 בינואר 1906 - י"ד בתמוז ה'תש"ס, 20 ביולי 2000) היה האדמו"ר הראשון מזוטשקא.

תולדותיו

נולד בעיר צ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה. נישא לחנה בת רבי נתן דוד הכהן הולנדר רבה של אמסאנא שבגליציה (שהיה חתנו של רבי נפתלי משולם פייבוש מסניאטין). גיסו הוא הרב שמואל מאיר הולנדר. מיד לאחר נישואיו קבע את מקום מגוריו בזוטשקא, עיירה קטנה בפרברי צ'רנוביץ, שם שימש כרב העיר עוד בחיי אביו, ועל שמה נקרא האדמו"ר מזוטשקא. לאחר שנים ספורות עבר לכהן בעיר וואשקוביץ שם כיהן באדמו"רות עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
האדמו"ר שרד את השואה ביום ה' בניסן ה'תש"ד 1944.  צאצאיו וחסידיו חוגגים מדי שנה את יום הצלתו.
אחר השואה היגר לארצות הברית, תחילה ישב באיסט ניו יורק ובקראון הייטס, ולאחר מכן בבורו פארק שם נאבק לסגירת החנויות בשבת ועל שמירת השבת, ופעולותיו נשאו פרי.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשל"ג החל למלא את מקומו בבית מדרשו בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשנת ה'תשמ"א עבר להתגורר בבני ברק, שם יסד בית מדרש. ייסד גם את מפעל שונה הלכות, שבמסגרתו נבחנים מאות אברכים ובחורים מדי חודש על שולחן ערוך ומשנה ברורה הלכות שבת.
נפטר אור לי"ד בתמוז תש"ס בגיל 94, ונקבר באוהל אדמו"רי נדבורנא בהר הזיתים.
שקדי עגל

שקדי עגל הוא מאכל העשוי מבלוטת התימוס או מהלבלב של עגל או כבש, אך גם של חזיר או בקר.
החלק המשמש לאכילה הוא תוכן הבלוטה לאחר שהוסר ממנה הקרום. על פי רוב הכנת שקדי עגל נעשית בטיגון או על הגריל. זמן ההכנה של השקדים קצר ביותר.
שקדי עגל נחשבים למעדן ומחירם בדרך כלל יקר יחסית לנתחי בשר אחרים.
בלוטת התימוס, שצבעה לבן ומחולקת לשתי אונות גליליות, קיימת רק אצל עגלים צעירים, ואילו לבלב שצבעו צהבהב וצורתו עגולה ניתן להפקה בכל גיל שהוא, לפיכך על פי רוב שקדי העגל המוצעים למכירה הם מלבלב, ואילו שקדים מתימוס נדירים ויקרים.
טהרת המשפחה

טהרת המשפחה הוא מונח יהודי המתייחס למכלול הדינים והלכות ההרחקה שמחייבת התורה במצבים שונים איש ואישה יהודים במערכת יחסים זוגית. על פי ההלכה ישנם מקרים שונים בהם על האיש והאישה להתרחק זה מזה ואסורים בקיום יחסי אישות ובצורות קירבה נוספות עד שתסיים האישה את תהליך הטהרה. בחלק ממקרים אלה האיסור הוא מן התורה, ובחלק מן המקרים – מדרבנן. עיקר הימים בהם אסורה האישה לבעלה הם ימי הווסת של האישה שאז היא מכונה נידה, ואיסור כרת חל על קיום יחסי אישות עמה בימים אלה.
משך הזמן בו האישה נאסרת לבעלה ודינים שונים של ההרחקות ביניהם משתנים ממקרה למקרה, אך באופן כללי בכל המקרים הללו הבעל והאישה נאסרים, והאישה צריכה לעבור תהליך של טהרה. על אף שנידה היא רק אחת מצורות ההרחקה שבין בעל לאשתו, המקורות ההלכתיים מכנים את כל ההלכות הנוגעות להרחקות אלו הלכות נידה. וכן, כל אישה האסורה על בעלה, אף מסיבה אחרת, מכונה "נידה".
להרחקה בימי הנידה נוספה במרוצת הדורות משמעות רעיונית רחבה בתחום המחשבה היהודית-תורנית. ראשית, נטען שההרחקה מבטאת את החשיבות של פיתוח חיי הרוח בזוגיותם של איש ואשתו. האיסור לקיים יחסי אישות ולגעת זה בזו מחייב את בני הזוג להמיר את המגע הגופני בקשר מילולי. שנית, ההרחקה יוצרת מפגש מחודש של בני הזוג מדי חודש. בכל חודש ישנם ימים של השהיה, ציפייה, התאפקות והתגברות על היצר, ובכל חודש בני הזוג נפגשים מחדש - כמו ביום החתונה - ומממשים מחדש את אהבתם.

דם בתולים

אישה בתולה שקיימה יחסי אישות בפעם הראשונה, נאסרת לבעלה מיד. גם בפעמים הבאות, אם תראה שוב דם היוצא מקרום הבתולים תיאסר.

דינים הנהוגים בזמן ההרחקה

התורה אוסרת במפורש קיום יחסי מין עם אישה בזמן נידתה: "וְאֶל אִשָּׁה בְּנִדַּת טֻמְאָתָהּ לֹא תִקְרַב לְגַלּוֹת עֶרְוָתָהּ." העונש לעובר על איסור זה (במזיד) הוא כרת: "וְאִישׁ אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אֶת אִשָּׁה דָּוָה וְגִלָּה אֶת עֶרְוָתָהּ אֶת מְקֹרָהּ הֶעֱרָה וְהִיא גִּלְּתָה אֶת מְקוֹר דָּמֶיהָ וְנִכְרְתוּ שְׁנֵיהֶם מִקֶּרֶב עַמָּם." (ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י"ח)
מהמילים "לֹא תִקְרַב" למדו חז"ל שלא רק אסור לאיש ולאשתו לקיים יחסי אישות בזמן שהאישה נידה, אלא גם אסור לגבר לגעת "נגיעה של חיבה" באישה נידה. יש מחלוקת עיקרית בין הרמב"ם והרמב"ן האם איסור זה הוא איסור מהתורה או מדרבנן.

מדין התורה

בתורה כתוב במפורש כי מגע בין הגבר לאישה בזמן הנידה מטמא את הגבר:
...וְכָל-הַנֹּגֵעַ בָּהּ יִטְמָא עַד-הָעָרֶב. וְכֹל אֲשֶׁר תִּשְׁכַּב עָלָיו בְּנִדָּתָהּ יִטְמָא, וְכֹל אֲשֶׁר-תֵּשֵׁב עָלָיו יִטְמָא. וְכָל-הַנֹּגֵעַ בְּמִשְׁכָּבָהּ, יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ בַּמַּיִם, וְטָמֵא עַד-הָעָרֶב. וְכָל-הַנֹּגֵעַ בְּכָל-כְּלִי אֲשֶׁר-תֵּשֵׁב עָלָיו, יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ בַּמַּיִם, וְטָמֵא עַד-הָעָרֶב. וְאִם עַל-הַמִּשְׁכָּב הוּא, אוֹ עַל-הַכְּלִי אֲשֶׁר-הִוא יֹשֶׁבֶת-עָלָיו, בְּנָגְעוֹ-בוֹ יִטְמָא עַד-הָעָרֶב. וְאִם שָׁכֹב יִשְׁכַּב אִישׁ אֹתָהּ, וּתְהִי נִדָּתָהּ עָלָיו, וְטָמֵא שִׁבְעַת יָמִים, וְכָל-הַמִּשְׁכָּב אֲשֶׁר-יִשְׁכַּב עָלָיו יִטְמָא.
— ספר ויקרא, פרק ט"ו, פסוקים י"ט-כ"ד
צ'אדי

צ'אדי (בגאורגית: ჭადი) או מצ'אדי (მჭადი) הוא מאפה מקמח תירס (ללא שאור/שאינו תפח) נפוץ בעיקר בסמגרלו שבגאורגיה. נקרא גם לחם תירס. 
צבעו בדרך כלל הוא צהוב אלא אם משתמשים בקמח תירס לבן. נהוג לאכול אותו יחד עם גבינה (סולוגוני למשל). המושג אכילת צ'אדי וגבינה ("ჭადი და ყველი", "צ'אדי דא קווֶלי") מציין אכילת ארוחה פשוטה ומשביעה.

אופן ההכנה

מערבבים קמח במים ולשים אותם לבצק. מעצבים אותו בצורה עגולה בגודל כף היד. ואופים אותו בתנור מחומם.
כיכר סל קלמן

כיכר סֵֵל קָלמָן (בהונגרית: Széll Kálmán tér) היא מרכז תחבורה מרכזי וסואן בבודה (חלקה המערבי של בודפשט, בירת הונגריה). בין 1951 ל-2011 נקראה כיכר מוסקבה (Moszkva tér), ושם זה נותר שגור בפי תושבי בודפשט.

היסטוריה

הכיכר, אתר ששימש באופן היסטורי לתחרויות ספורט תחת כיפת השמיים, נקראה ב-1929 על שם ראש ממשלת הונגריה קלמן סל. עוד לפני כן, ב-1925 הוקם במקום מבנה גדול שתוכנן על ידי האדריכל גיולה סנדי עבור המטה הראשי של הדואר.
ב-1938 הוקמה בכיכר תחנה מרכזית והיא הפכה למרכז חשוב לתנועת חשמליות ולהחלפת קווים. בשנת 1945 התחוללו באזור קרבות בין כוחות הצבא האדום לכוחות צבא הונגריה והוורמאכט הנסוגים מערבה.
בעת המרד ההונגרי בשנת 1956 ניסו כוחות סובייטים לכבוש את הכיכר ולהחזיק בה. 
בשנת 1972 הורחבה הכיכר ואורגנה מחדש. בין היתר נבנו בה סככות בטון מאסיביות הנקראות "פטריות" ונקבעה בה תחנה בקו הקו האדום של הרכבת התחתית של בודפשט. 
עם השנים הפך המקום למוזנח ושימש חסרי-בית, רוכלי סדקית ומחפשי עבודה בשכר יומי וכן בני נוער שהתגודדו במקום, בעיקר בשעות הלילה, יחד עם היותה מרכז תחבורתי הומה בשעות היום. אווירת בני הנוער בכיכר בשלהי שנות השמונים תועדה בסרט "Moszkva tér" (כיכר מוסקבה) משנת 2001‏.
מאז 2011 נעשים ניסיונות לשקם את הכיכר מבחינה פיזית ולהפוך את האתר למסביר פנים יותר ומוקד אורבני מודרני, כשחלקו מוסב לפארק ולמרכז מפגש שבילי אופניים עם החשמליות והרכבת התחתית.