הסגברה

הַסְגַּבְרָה (באנגלית: Mansplaining; הלחם בסיסים של המילים הסברה וגבר) היא מצב שבו גבר מנסה להסביר לאישה דבר מה באופן מתנשא, ובייחוד בנושא שבו היא מתמצאת יותר ממנו. כך למשל גבר עשוי להסביר לאישה סוגיות הנוגעות באופן בלעדי לחוויותיהן של נשים, או גבר חסר השכלה מתאימה עשוי להסביר לאישה עניינים מתחום המומחיות המקצועית שלה.
המושג הסגברה שונה מהתייחסות למופעים אחרים של התנשאות בכך שהוא מתייחס בפרט למקרים עם הקשר מגדרי. מקרים אלה נטועים בהנחה סקסיסטית שהמצב הנורמלי הוא שגבר יהיה בעל ידע רב יותר ובעל יכולת הבנה גבוהה יותר מאישה. 
עם עליית הפופולריות של המילה, חלק מהמבקרים התלוננו על שימוש שגוי או תדיר מדי במילה, או טענו שנעשה בה שימוש מתלהם כדי להכפיש טענות של יריב מבלי להתמודד עימו ישירות.

היסטוריה

מקור התחדיש Mansplaining איננו ידוע, אך הוא זכה לפופולריות בשנת 2008 לאחר פרסום המאמר "גברים מסבירים לי דברים" ("Men Explain Things to Me") מאת המסאית והמחברת רבקה סולניט, המייחסת את התופעה לשילוב של "עודף ביטחון עצמי וחוסר מודעות עצמית" בקרב הגברים המסגבירים.
המאמר "גברים מסבירים לי דברים" של סולניט דן בהשלכות של התנהגות מגדרית זאת והצביע על ההשפעות של התנהגות זאת ליצירת קשר שתיקה והחלשה בקרב נשים. במאמר מוזכרת אנקדוטה שבה גבר ניגש אליה במסיבה ואמר ששמע כי כתבה כמה ספרים. היא החלה לספר על הספר האחרון שלה על אודות אדוארד מייברידג', ובאותו הרגע קטע הגבר את דבריה ושאל אם שמעה "על הספר החשוב מאוד של מייברידג' שיצא באותה שנה" - מבלי להביא בחשבון שהיא הסופרת.
ההשערה היא שהשימוש הראשון במושג היה ב-2008 או ב-2009, בעקבות פוסט שסולניט פרסמה בבלוג שלה באפריל 2008. בפוסט זה היא אומנם תיארה את התופעה, אך לא השתמשה במילה עצמה. כחודש לאחר מכן, המילה הופיעה בתגובה ברשת החברתית LiveJournal, ומאז השימוש בה גבר. המושג צבר הכרה רחבה וב-2010 הניו יורק טיימס ציין את המילה Mansplainer (בעברית: מסגביר) בתור אחת ממילות השנה.
המונח צבר פופולריות בקרב בלוגריות פמיניסטיות ובהמשך בביקורת תרבותית פופולרית. הוא נכלל, כאמור, ברשימת מילות השנה של הניו יורק טיימס בשנת 2010, בשנת 2012 הועמד לפרס המילה היצירתית ביותר של האגודה לניב האמריקאי  של השפה האנגלית  ובשנת 2014 נוסף למילון אוקספורד. המילה גם קידמה את היווצרותן של מילים מקבילות, כמו whitesplaining ו-rightsplaining. 
מאוחר יותר פרסמה סולניט ספר באותו שם, אוסף של שבעה חיבורים על תמות זהות. בחיבור סולניט טוענת כי נשים, ובהן מקצועניות ומומחיות, נתפסות בדרך קבע ומקבלות יחס של אמינות פחות מגברים וכן התובנות שלהן ואפילו עדויות משפטיות שלהן מבוטלות, אלא אם כן הן מקבלות אישור מגברים. סולניט טענה גם שהסגברה היא סימפטום של תופעה נרחבת אשר מונעת מנשים לדבר בציבור, או להישמע כאשר הן כבר מעיזות לדבר. הסגברה מעודדת הגבלה עצמית בקרב נשים ובאותה מידה מחזקת את הביטחון העצמי המופרז והבלתי מגובה של גברים המשתמשים בה.
עברות המונח מיוחס לפעילה הפמיניסטית שירי אייזנר.

הסגברה מוסדית

ב-9 באוגוסט 2015 התפרסם מאמר דעה בעיתון הארץ אשר הציג את המושג "הסגברה מוסדית", הנוגע ליחסם של גופים ממלכתיים וכלי תקשורת לנשים. המאמר נותן כמה מקרים כדוגמאות ובהם סגירה של תיקים של אלימות מינית מחוסר עניין לציבור, הרשעות של תוקפי מין וסרסורים אשר מוצגים בצורה חיובית בכלי התקשורת, הימנעות ועדת האתיקה של הכנסת מלדון ביחסו של חבר כנסת לנשים טרם היבחרו, ובפרסומות בעלות מאפיינים מיזוגיניים.

ביקורת

התועלת של המונח שנויה במחלוקת. בהתחשב בהיותו מופנה למגדר ספציפי ובקונוטציה שלילית, מתנגדיו מכנים אותו "מטבע לשון מוטה, מהותני, מזלזל, ומייצג מוסר כפול". כמו כן, המושג גורר ביקורת הרואה בו כשל לוגי מסוג אד הומינם, שלדעת רבים נועד להצדיק התעלמות של נשים מטיעונים רציונליים שגברים מפנים כלפיהן.