google/wiki40b huggingface dataset:
DX בסרטן

היסטוריה

הכוכב מופיע לראשונה בסקירה של שמי הצפון שנעשתה במצפה הכוכבים לוול משנת 1961, שם קיבל את הציון G51-15. בשנת 1979 הוא הופיע בקטלוג גליזה-יארייס תחת הציון GJ 1111‏ וכן בקטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של יותר מחצי שניית קשת בשנה של וילם יקוב לויטן תחת הציון LHS 248. בשנת 1981 זוהו מספר התפרצויות של להבות סולריות מפני הכוכב שגרמו לשינויים גדולים בבהירותו. בעקבות כך קיבל הכוכב את הציון של כוכב משתנה DX בסרטן.

מאפיינים

DX בסרטן הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M6 V, מסתו כ-9% ממסת השמש ורדיוסו כ-11% מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו כ-2,840 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כ-12 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אבל יותר מ-99% מהקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום התת-אדום. בשל קרינתו החלשה, כוכב לכת יצטרך להקיף אותו במרחק של 0.04 יחידות אסטרונומיות כדי לאפשר קיום של מים נוזלים על פניו, אך לא ידוע על קיומם של כוכבי לכת כלשהם המקיפים אותו. לכוכב יש תנועה עצמית גדולה של כשניית קשת ורבע בשנה. בשל ההתפרצויות החזקות של הכוכב הוא מסווג ככוכב הבזק.

סביבה

הכוכב הקרוב ביותר ל-DX בסרטן הוא פרוקיון שנמצא במרחק של כ-5 שנות אור ממנו והוא גם הכוכב הבהיר ביותר שניתן לצפייה משם. במרחק הזה הוא יהיה בהיר משמעותית מכפי שהוא נראה מכדור הארץ ובהירותו תהיה מדרגה 1.4-, דומה לבהירותו של סיריוס כפי שהוא נראה מכדור הארץ. שאר שכניו של DX בסרטן הם ננסים אדומים עמומים מכדי להראות לעין אנושית ללא ציוד עזר, ביניהם כוכב לויטן שנמצא במרחק של 5.5 שנות אור ממנו. סיריוס עצמו נמצא במרחק של 9.2 שנות אור מ-DX בסרטן, כך שהוא קצת פחות בהיר מכפי שהוא נראה מכדור הארץ והוא יראה עם דרגת בהירות 1.3-, כך שהוא ופרוקיון יראו עם בהירות דומה. השמש תראה מ-DX בסרטן ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.6.
פונט דה פייר

היסטוריה

הגשר תוכנן בתקופת הקיסרות הראשונה, בהוראתו של נפוליאון בונפרטה, אך הקמתו החלה רק בתקופת הרסטורציה, בשנת 1819. הבנייה לוותה בקשיים, בשל הזרימה העזה בנהר, והבנאים נעזרו בפעמון צלילה כדי לבצע עבודות לייצוב העמודים בקרקעית הנהר. ב-1822 נחנך הגשר, ועד הקמתו של גשר סן-ז'אן ב-1965, היה הגשר היחיד בעיר שחצה את הנהר. מאז 2003 עובר על הגשר קו A של הרכבת הקלה של בורדו.
הגשר כולל 17 קשתות, כמספר האותיות בשמו של נפוליאון (Napoléon Bonaparte).
ליטא במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של ליטא למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 24 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בארבעה מדליות, מהן שלושה מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים איגרוף עם זכייה בשתי מדליות זהב בקטגוריות משקל קל וקל-חצי-כבד לנערים, חתירה עם זכייה במדליית זהב בטורניר היחידים לנערים, וג'ודו בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג לנערות. בענף האתלטיקה המשלחת העפילה לארבעה גמרים בהם הם סיימו במקום הרביעי בהדיפת כדור ברזל לנערות, מקום חמישי ביידוי פטיש לנערים, מקום שישי בהטלת כידון לנערים ומקום אחת עשרה בהליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ. נבחרת הנערים בכדורסל דורגה במקום החמישי. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים התעמלות עם דירוג במקום השביעי בתרגיל המתח לנערים בהתעמלות מכשירים, וקרב חמש מודרני עם דירוג במקום השישי בטורניר הנערות ומקום תשיעי בטורניר הנערים. בענף השחייה המשלחת דורגה במקום השמיני במשחים 50 מטר לנערים ו-50, 100, ו-200 מטר לנערות בסגנון שחיית חזה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים קאנו/קיאק ושיט.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 21 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מהן שלושה מדליות זהב. המשלחת רשמה שיפור בהישגים מאולימפיאדת הנוער סינגפור והגיעה להישגים משמעותיים בשחייה עם זכייה בשתי מדליות זהב במשחים 50 ו-100 מטר לנערות בסגנון שחיית חזה, מדליית כסף במשחה 200 מטר לנערים בסגנון שחייה מעורב אישי ומקום חמישי במשחה 100 מטר לנערות בסגנון שחייה חופשית, כדורסל עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים, קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף בתחרות ספרינט לנערים וקרב חמש מודרני עם זכייה במדליית ארד בטורניר הנערים ודירוג במקום הרביעי בטורניר הנערות. בענף הטניס זכתה במדליית ארד בטורניר היחידים לנערות. ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בענפים חתירה בטורניר היחידים לנערות, ואתלטיקה ביידוי פטיש לנערות. נבחרת הנערות בענף האופניים דורגה במקום התשיעי. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה בין המקומות האחרונים בכדורעף חופים.

משחקי החורף

ליטא השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה שישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו למקומות גבוהים בענפים ביאתלון, סקי אלפיני, סקי למרחקים. אולם, גם לא סיימו בין המקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה עשרה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפים. המשלחת רשמה הישגים נאים בענפים החלקה אמנותית עם דירוג במקום התשיעי בטורניר ריקוד אמנותי, ובתחרות הכישורים לנערים בהוקי קרח עם דירוג במקום השישי. ספורטאי המשלחת לא הגיעו למקומות גבוהים בענפים ביאתלון, גלישת שלג, סקי אלפיני וסקי למרחקים.
I Really Like You

הופעות וקידום

ג'פסן הופיעה עם השיר ב-2 במרץ 2015 בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" ולאחר מכן ב-5 במרץ הופיעה איתו גם בתוכנית "ג'ימי קימל לייב". היא הופיעה עם השיר במקומות נוספים כגון: רוקדים עם כוכבים והמופע של אלן דג'נרס.
עולם מוזר: האודיסיאה של אייב

עלילה

אייב הוא יצור מגזע המודוקונים שחי על הכוכב הבדיוני "אודוורלד". אייב, כמו כל המודוקונים, הוא עבד שעובד במפעל בשר ששייך לתאגיד שנקרא חוות ראפטור, אשר בבעלותו עומדים הגלוקונים, יצורים רשעים שמטרתם להרוויח כסף בכל צורה אפשרית. המפעל בו עובד אייב, מייצר שני סוגי בשר למאכל, פשטידות פרמייט ועוגות סקראבס. בעבר, המפעל היה מייצר גם מיץ' מאנצ'יס, עד שגזע המיצ'ים נכחד. אייב מגלה כי הפרמייטים והסקראבים נמצאים בסכנת הכחדה גם כן, ושמולוק, הגלוקון שבבעלות המפעל, מתכנן להפוך את המודוקונים למנת הבשר החדשה, כדי שהמפעל ימשיך לתפקד. כשמתגלה כי אייב יודע את הדבר הוא הופך למבוקש, ועליו מוטלת משימה: לברוח מחוות ראפטור ולהציל את שאר המודוקונים המשועבדים תוך כדי כך. בהמשך, מגלה אייב כי המודוקונים לא תמיד היו עבדים ושהפרמייטים והסקראבים אותם לכדו הגלוקונים והפכו למעדני בשר, הם במקור חיות קדושות עבור המודוקונים, ועליו להשבית את חוות ראפטור על מנת לשחרר את כל חבריו ואת החיות.
בתחילת המשחק, מוצג סרטון אנימציה המתאר איך גילה אייב את המזימה הזדונית של מולוק הגלוקון. המשחק משלב בתוכו סרטונים נוספים המוצגים בין שלביו ומתארים את התפתחות העלילה, וכל זאת תוך כדי כך שאייב עצמו מספר זאת. כמו כן, קיימים שני סוגי סוף למשחק: הסוף הטוב והסוף הרע, וכל אחד מהם מתואר גם כן בסרטון. על אייב להציל כמות מסוימת של מודוקונים במהלך המשחק על מנת לסיים את המשחק. אם השחקן לא הציל מודוקונים כלל, או לא הציל מספיק, מוצג סרטון הסוף הרע בו מולוק הגלוקון מצליח לתפוס את אייב לבסוף והופך אותו לבשר טחון, ולאחר מכן המשחק מתחיל שוב מהפרק האחרון, עד שהשחקן מציל את כל המודוקונים באותו הפרק.

סרטונים ושלבים

המשחק מתחלק ל-15 שלבים, כאשר בתחילת המשחק, בין השלבים ובסוף המשחק מופיעים סרטונים המתארים את התפתחות העלילה.

משחקי המשך

בעקבות הצלחת המשחק, פיתחה חברת "Oddworld Inhabitants" שלושה משחקי המשך.

עולם מוזר: האקסודוס של אייב (Oddworld: Abe's Exoddus)

משחק זה יצא לאור ב-1998, והוא המשך ישיר של "האודיסיאה של אייב". לאחר שחזר מחוות ראפטור אל ארץ המודוקונים, מגלה אייב כי הגלוקונים מחזיקים במודוקונים נוספים, אותם הכריחו להשחית קברים של מודוקונים מתים ולהכין מעצמותיהם משקה, אותו משווקים הגלוקונים, ואייב נחלץ להצלתם. משחק זה, נחשב למוצלח יותר מ"האודיסיאה של אייב", וכולל בתוכו דמויות חדשות ואפקטים נוספים, לדוגמה: אייב יכול להשתלט על גופם של פרמייטים וסקראבים, מה שאינו יכול לעשות ב"האודיסיאה של אייב".

עולם מוזר: האודיסיאה של מאנץ' (Oddworld: Munche's Oddysee)

משחק זה יצא לאור ב-2001 בגרסת תלת-ממד, בניגוד לקודמיו. המודוקונים מגלים כי אם ברצונם להציל את בני מינם המשועבדים, הם חייבים להיעזר ביצור בשם מאנץ' ולעזור לו במשימתו. מאנץ', הוא יצור אשר כל בני מינו הושמדו והוא האחרון מסוגו באודוורלד.

עולם מוזר: זעם זר (Oddworld: Stranger's Wrath)

משחק זה יצא לאור ב-2005, גם כן בגרסת תלת ממד. המשחק אינו מהווה המשך ישיר לעלילות המשחקים הקודמים בסדרה, אלא עלילתו היא סוג של ספין אוף.
מפתח - מרכזי פיתוח תעסוקת חרדים

מפתח - מרכז פיתוח תעסוקת חרדים הוא מרכז השמה והכוון תעסוקתי, הפועל בהתאמה תרבותית, מותאמת לסקטור החרדי. מרכזי התוכנית מאוישים על ידי צוות עובדים חרדי ותואמים את הצביון החרדי, בנושאים כמו הפרדה בשעות הקבלה לנשים ולגברים, לבוש צנוע, צוות מותאם מגדר, ומשאבי מידע מותאמי תרבות.
כמו כן, מרכזי מפתח מסיעים למעסיקים בקליטת וליווי עובדים חרדים ובהנגשת מידע על סיוע ממשלתי.
התוכניות פותחו בתב״ת בתמיכת משרד הכלכלה. בשנת 2016 עברו למפעילים פרטיים, כאשר אזור הצפון ועוטף ירושלים תחת המפעיל 'מטרה טובה' ואזור הדרום והמרכז תחת מפעיל 'למעשה'
גדליהו בן פשחור

גְּדַלְיָהוּ בֶּן פַּשְׁחוּר הוא דמות מקראית מספר ירמיהו. מוזכר כאחד מאויביו הפוליטיים של ירמיהו שקראו למותו בעקבות נבואותיו על חורבן ירושלים בידי הבבלים:
וַיִּשְׁמַע שְׁפַטְיָה בֶן-מַתָּן, וּגְדַלְיָהוּ בֶּן-פַּשְׁחוּר, וְיוּכַל בֶּן-שֶׁלֶמְיָהוּ, וּפַשְׁחוּר בֶּן-מַלְכִּיָּה אֶת הַדְּבָרִים אֲשֶׁר יִרְמְיָהוּ מְדַבֵּר אֶל כָּל הָעָם לֵאמֹר: כֹּה, אָמַר ה', הַיּשֵׁב בָּעִיר הַזֹּאת יָמוּת בַּחֶרֶב בָּרָעָב וּבַדָּבֶר, וְהַיֹּצֵא אֶל-הַכַּשְׂדִּים יחיה, וְהָיְתָה-לּוֹ נַפְשׁוֹ לְשָׁלָל וָחָי... וַיֹּאמְרוּ הַשָּׂרִים אֶל הַמֶּלֶךְ, יוּמַת נָא אֶת הָאִישׁ הַזֶּה כִּי עַל כֵּן הוּא מְרַפֵּא אֶת יְדֵי אַנְשֵׁי הַמִּלְחָמָה הַנִּשְׁאָרִים"
— ירמיהו ל"ח, א'-ד'
באוגוסט 2008 פורסם כי התגלתה בעיר דוד טביעת חותם על גבי בולה שמו של גדליהו בן פשחור בחפירותה של הארכאולוגית אילת מזר. הבולה נמצאה במתחם מבנה האבן הגדול, לא רחוק מהמקום בו נחשפה, מספר שנים קודם לכן, בולה עם שם של אויב פוליטי נוסף של ירמיהו, המוזכר באותו פסוק, יהוכל בן שלמיה.
עורב עב-מקור

מאפיינים

עורב עב־מקור הוא העורב וציפור השיר הגדולה בעולם. אורכו מגיע ל־60–64 סנטימטרים ומשקלו עד ל־1.5 קילוגרם. הוא דומה מאוד למין עורב לבן־עורף (Corvus albicollis) המצוי מעט יותר דרומה ממנו, אך מאוד דומה לו. הוא בעל נוצות כהות ביותר, מקור שחור ועבה עם קצה לבן (ממנו קיבל את השם) ועליו חריצים קטנים. העורף לבן ושאר הגוף שחור. שני המינים דומים במראה. לעורב זה קול צורם ונמוך יותר משאר העורביים ובשבי חלק מהעורבים הצליחו לחקות עופות אחרים.
עורב זה מצוי באתיופיה, אריתריאה וסומליה ומצוי בעיקר ברמת אתיופיה ורמות והרים בגובה 1,500-3,400 מטר.
כמו שאר העורבים גם העורב עב־המקור הוא אוכל כל הניזון מזחלי חרקים, חיפושיות זבל, שאריות בשר ופגרים ומזון המגיע מהאדם. הם גם נוברים בגללים כדי לחלץ זחלי חיפושיות זבל וניזונים גם מזרעים.
העורבים מקננים על העצים והמצוקים באזור מחייתם. הם מטילים בקן 3–5 ביצים.
Daughter

היסטוריה

סולנית הלהקה, אלנה טונרה, גדלה עם אחיה הבכור קירן בשכונת נורת'ווד בלונדון להורים ממוצא אירי ואיטלקי. סבה, שנולד באירלנד, חשף אותה למוזיקה אירית מסורתית מגיל צעיר. העניין של אלנה במוזיקה החל כאשר קיבלה עותק של האלבום גרייס של ג'ף באקלי. לאחר שחוותה בריונות בבית הספר היא השתמשה בכתיבה כדי "להתמודד רגשית עם החיים". אלנה מייחסת למעבר בין בתי ספר שעשתה בגיל 12 השפעה עצומה, ועל כך אמרה שמאז היא כותבת "על דברים שאני מרגישה שקשה לדבר עליהם בבגרות".
אלנה החלה את הקריירה שלה במוזיקה, בהופעות אקוסטיות תחת השם שלה ברחבי לונדון, ומצאה כי הדבר "לא מתאים לי בכלל. בתור מוזיקאית, אני לימדתי את עצמי והרגשתי שאני מוגבלת בידי היכולות שלי". איגור האפלי, חבר הלהקה, צפה באחת מן ההופעות האקוסטיות שלה, והבחין כי "היה לה כוח אשר משך את כולם". איגור, במקור משווייץ, למד במכון הלונדוני לביצועי מוזיקה עכשווית, שם פגש את אלנה במהלך קורס כתיבת שירים. בעקבות כך החלו להופיע יחד, כשאיגור מוסיף לשירתה של אלנה גיטרה חשמלית. לאחר הקלטת הדמו הראשון שלהם, הדיבורים על הלהקה עברו מפה לאוזן, ואת מיני-אלבום הבכורה שלהם, בשם His Young Heart, שחררו באופן עצמאי ב-20 באפריל 2011 לאחר שהקליטו אותו בחדרו של איגור. מאוחר יותר באותה השנה, ב-2 באוקטובר, שחררו מיני-אלבום נוסף בשם The Wild Youth. מיני-אלבום זה זכה לשבחים באתר בריטי אשר תיאר את הלהקה כ-"אחד מקולות הפופ המיוחדים שיש כיום." בנוסף הוזמנו להתארח בתחנת הרדיו BBC Radio 1.
בעקבות כניסתם לקשר רומנטי ביניהם, איגור התעקש כי הם "צריכים לשמור על החיים הפרטיים וחיי הלהקה שלנו בנפרד, כי אני לא רוצה שאלנה תפסיק להגיד דברים אישיים בשירים שלה, שכן כותבי שירים צריכים להיות רחבי ידיים, הם צריכים לא לפחד". אלנה הסכימה דבריו ועל כך אמרה: "איגור לא שואל על הכתיבה שלי. הוא רואה במה שאנחנו עושים אמנות. הוא בהחלט לא מנסה לשכתב את המילים שלי. אני אף פעם לא מספרת לאף אחד על מה השירים שלי, אפילו לא לאיגור. אני מרגישה שהם מספיק ישירים, בכל אופן. הם לא מעורפלים במיוחד".
ב-2012, זמן קצר לאחר מופע בלונדון מול קהל של 700 איש, הלהקה הודיעה על חתימת חוזה עם חברת התקליטים הבריטית 4AD. הסינגל הראשון שלהם, "Smother", פורסם בחודש אוקטובר של אותה השנה. הוא הושמע על ידי תחנת הרדיו BBC Radio 1 ו-6Music. בדצמבר 2012, הופיעה הלהקה בתוכנית הטלוויזיה "המופע של דייוויד לטרמן" עוד לפני ששחררו אלבום שלם. אלנה תיארה זאת כ-"אולי (...) מצב של לרתום את העגלה לפני הסוסים".

If You Leave

הלהקה שיחררה את אלבום הבכורה שלהם, "If You Leave", במרץ 2013 והוא הגיע למקום ה-16 במצעדים בבריטניה. בנוסף זכה לביקורות חיוביות בעיתונות; "אלבום שהינו הרהור יפיפה כמו "If you Leave" הוא אלבום שעוקבים אחריו מההתחלה ועד הסוף, מרותקים על ידי הסיפור שנטווה בו והרגשות שהוא מציג. ובימים הדיגיטליים האלו זה מרגיש כמו הישג יוצא דופן". הלהקה גם זכתה בתואר ה-"אלבום העצמאי של השנה" בפרסי המוזיקה העצמאית בלונדון ב-2013. הלהקה החלה בסיבוב הופעות ארוך על מנת לתמוך באלבום וגם גייסה את לוק סונדרס כחבר צוות נוסף, כדי לאפשר את היכולת לנגן את השירים כפי שהם באלבום. כמו שאיגור הסביר: "הוא מנגן את כל מה שאנחנו לא יכולים, וזה קלידים, בס, ועוד כמה גיטרות. היינו מאוד שמחים עם התוצאה. זה לקח די הרבה זמן, המון חזרות, אבל אנחנו ממש שמחים עם איך השירים נשמעים בשידור חי". בנוסף לכך השתמשה הלהקה באפקטי קול וגיטרה כדי לנגן את השרים.
דיוניסיס סבופולוס

ילדות וצעירות

סבופולוס נולד בתסלוניקי בשנת 1944 כבן השני של משפחה מן המעמד הבינוני. הוא התקבל ללימודי משפטים אוניברסיטת אריסטוטליס בעיר, אחרי השנה הראשונה, ב-1963, דעותיו הפוליטיות ומשיכתו למוזיקה גרמו לריב עם אביו ולעזיבתו את הלימודים. 
הוא נסע בטרמפ על משאית לאתונה והתפרנס שם מעבודות מזדמנות, בין השאר, כמודל לסטונדטים בבית הספר לאמנות וכעיתונאי.

הקריירה המוזיקלית

התחיל באותה תקופה לשיר ולנגן בגיטרה במועדוני לילה ושמו נקשר ל"גל היווני החדש" במוזיקה הקלה בארצו. הוא לא הצטיין בקולו אלא במיוחד בכשרון לכתיבת שירים ומנגינות. אלכוס פציפאס, מנהל חברת ההקלטות LYRA שנודעה בקידום היצירות מן הגל היווני החדש החתים אותו על חוזה.
סבופולוס הקליט עבור חברה זו עד שנת 1983.
המוזיקה שלו היא בעיקר בתחום הרוק, הלאיקו והרבטיקו.
אלבום הבכורה של סבופולוס בשנת 1966 היה "טו פורטיגו" (המשאית - רמז לאופן הגעתו לאתונה). על אף הבקורות החיוביות, האלבום לא הצליח להימכר ביותר מ-3000 עותקים.   
לרוב כתב סבופולוס לעצמו גם את המלים וגם את הלחנים, אולם שיתף פעולה גם עם מוזיקאים אחרים כמו אלפתריה ארווניטאקי, אלקינואוס יואנידיס, מלינה קאנה וניקוס פאפאזולו. האלבום שלו "באלוס" (Μπάλλος) כולל ביצועי ביוונית של השיר "All Along the Watchtower" של בוב דילן, תחת הכותרת Ο παλιάτσος κι ο ληστής - (או פליאצוס קה אי ליסטיס) , כלומר "הליצן והגנב". 
סבופולוס  היה אמן מגויס פוליטית. ב-1967 הוא נעצר פעם  והוכה על ידי משטרת הכת הצבאית שהשתלטה על יוון בשנים 1974-1967.
האלבום "ורמיקו פסומי" (Βρώμικο Ψωμί - לחם מלוכלך) הפך גם כן  לקלאסיקה בגלל הטקסטים הבקורתיים  כלפי המשטר והמיזוג בין מוזיקה יוונית לסגנון מושפע מפרנק זאפה.  מכיוון שהמסרים הבקורתיים בטקסטים שלו היו מעורפלים ולא לגמרי גלויים היה סבופולוס אחד מאמני המחאה המעטים  שהורשו להופיע תחת שלטון הכת הצבאית.

במועדון "קיתארו"  התחיל שיתוף פעולה פורה בין להקתו של סבופולוס "בורבוליה" ("Μπουρμπούλια" )  והזמר, המלחין והפזמונאי פבלוס סידירופולוס. הם יצרו ביחד את האלבום "או דאמיס או ליסטיס" ("Ο Ντάμης ο Ληστής - דאמיס הגנב)  שפורסם אחרי נפילת הדיקטטורה הצבאית , בכותרת "או דאמיס או סקלירוס" ( O Ντάμης ο σκληρός- דאמיס החזק). הם שיתפו פעולה עד שנת 1974 בין היתר, במיזוגים בין המוזיקה היוונית ומוזיקת רוק.
למרבית שיריו כתב בעצמו את המלים והמנגינה. בשנים האחרונות חזר חזרה בתשובה מתוקשרת לחיק  הכנסייה האורתודוקסית של יוון,  המשיך להופיע כזמר אך הפחית את פעילותו כיוצר.
הוא הקדיש תשומת לב מיוחדת למוזיקת הצוענים ביוון  ולהשפעתה על מוזיקת העם היוונית. בשנות ה-1980 המאוחרות עמד לזמן קצר בראש חברת ההקלטות לירה. 
אמנים אירופיים כמו וולף בירמן (גרמניה), לואיז לאק (קטלוניה) או דגורי (איטליה)י ביצעו משיריו. סבופולוס הלחין מוזיקה לסרטים, לטלוויזיה ולתיאטרון.
את השיר "אודה לגאורגיוס קאראיסקקיס" הקדיש סבופולוס לחייל סולומוס סולומוס שנורה למוות על ידי חיילים טורקים ב-14 באוגוסט 1996 באזור החיץ בקפריסין.  
ב-2004 סבופולוס ניצח על החלק המוזיקלי בטקס הסגירה של המשחקים האולימפיים באתונה.

חייו הפרטיים

סבופולוס נשוי לאספסיה אראפידו ולזוג נולדו שני בנים:קורניליוס ורומנוס. כמו כן יש לו שני נכדים:דיוניסיס ואנדריאס.
קרחון ברוק (אנטארקטיקה)

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 2006. 
הקרחון נקרא על שם אדוארד ג'י. ברוק (Edward J. Brook) פרופסור למדעי הגאולוגיה, באוניברסיטת אורגון סטייט; חוקר אקלים באנטארקטיקה, במשלחת חקר רבות משנת 1988; יו"ר קבוצת המחקר הלאומית של ארצות הברית לשימוש בליבות קרח האנטארקטיות למטרות מחקר, בשנים 2005–2004.
Selfish

רקע וכתיבה

את השיר כתבו ריהאנה, פיוצ'ר ונואל פישר, והוא הופק על ידי פישר גם כן. עם השיר הופיעו השניים בכמה הופעות, ואף בוצעו מספר רמיקסים וגרסאות כיסוי לשיר. בנוסף לכך, השיר הוא שיר פופ המשלב בתוכו גם את הרית'ם אנד בלוז.
ארטיק (חברה)

ארטיק היה השם הרווח של חברה ישראלית לייצור שלגונים שהוקמה על ידי יהודים בלגים בשנת 1951. בשנת 1971 הגיעה החברה לפשיטת רגל. כיום נמכרים שלגונים וגלידות תחת שם החברה.

היסטוריה

המפעל הראשון של ארטיק הוקם על שטח של ארבעה דונם באזור התעשייה של בת ים. אבן פינה למפעל הונחה על ידי שר הפנים בנובמבר 1951 והוא החל לפעול באמצע שנת 1952. המפעל קיבל זכות לייבא מוצרי גלם במשך שנתיים ללא מכס, דבר שאפשר לו לחדור במהירות לשוק בישראל ולערער את מצבם של שאר יצרני הגלידה בישראל. במהרה היה המושג "ארטיק" לשם דבר בישראל ושם נרדף לשלגון חלבי. יצרני גלידה האחרים בישראל התאחדו להקמת מפעל מתחרה בשם "קרטיב" או "מתוקר" בפתח תקווה. בעקבות זאת נוצרה מלחמת מחירים וארטיק יצא במבצע הגרלות גדול. בספטמבר 1953 החרימה המשטרה מספר רב של מקלות ארטיק במפעל עליהם הוטבעו אותיות לצורך הגרלה בין הקונים, בטענה שמדובר בהגרלה בלתי חוקית. הנהלת ארטיק העלתה את ההשערה שהפשיטה נעשתה בלחץ חברת קרטיב. החברה נכנסה לקשיים ועובדיה פוטרו, אולם לקראת האביב המפעל נפתח מחדש. באמצע 1954 בחרו היריבים להתאחד ולהעלות מחירים, דבר שנתקל בהתנגדות משרד המסחר והתעשייה שהביא לביטול עליית המחירים. 
בשנת 1955 החברה הפיצה מיץ תפוזים קפוא של יפאורה, באמצעות המקררים שלה ברחבי ישראל. בשנת 1956 פרשו מחובר ושור מהקרטל והודיעו שיקימו מפעל משלהם בתל אביב. באותה שנה קיבלה החברה רישיונות יבוא ממשרד המסחר והתעשייה בתנאי שלא תארגן שוב קרטל. בסוף שנות ה-50 החזיקה החברה ב-80-90% משוק השלגונים בישראל. 
המפעל העסיק בעונות האביב והקיץ של 1962 כ-600 פועלים. בעונות החורף פוטרו רבים מהפועלים ובשנת 1956 החלה החברה לחפש מוצרים חלופיים לייצור בחורף. החל משנת 1962 ייצר המפעל בחורף קרמבו. 
בתחילת 1963 הורשעו מנהלי המפעל בהעלמת המס הגדולה ביותר שנתגלתה עד אז בישראל, וראשיה נידונו למאסר. בעקבות ההרשעה נקבע לחברה חוב של כ-3 מיליון לירות למס הכנסה והמפעל נסגר עד מציאת משקיע. משרד האוצר דרש שהמשקיע ישלם את חובות מס הכנסה תוך שנה, דבר שעיכב את מכירת החברה. משא ומתן עם אברהם יוסף שפירא להשקעה במפעל, שנמשך מספר חודשים כשל, מונה מפרק לחברה ובינואר 1965 הוא נרכש על ידי משפחת הלר מאנגליה.
בשנת 1966 הקימה חברת ארטיק את חברת רינדה בשותפות עם מושבי הדרום שרכשה את חברת "אדניר" מידי מושבי הדרום. בעקבות זאת הוכרזה ארטיק כמונופול בתחום השלגונים. 
בתחילת 1971 ביקש בנק ברקליס למנות לחברה כונס נכסים לאחר שצברה חובות כבדים למספר בנקים ובתחילת מרץ מונה כונס נכסים לחברה. החובות של החברה לבנק אגודת ישראל היו בין הגורמים לקריסת הבנק. בשנת 1972 נמכרה החברה.
בשנת 1979 ארעה דליקה גדולה במפעל בנס ציונה.
כיום חברת "גלידות קולורדו בע"מ" משווקת שלגונים וגלידות תחת המותג ארטיק ותחת שמות הגלידות שהמפעל ייצר בעבר - לוקס, סנקור, ועוד.
בית דאנקלד

בית דאנקלד (באנגלית: House of Dunkeld, בגאלית סקוטית: Dùn Chailleann - "מצודת הקאלדוני") הוא בית מלוכה היסטוריוגרפי שמתאר את המלוכה הסקוטית בין השנים 1034–1040 ו-1058–1290.
גנאלוגית, מדובר בצאצאי דאנקן הראשון. בית דאנקלנד עלה לשלטון לאחר שנתיים של מלחמת אזרחים בתקופת שלהי בית אלפין. המלך הראשון של שושלת זו היה מלקולם השלישי והוא שקבע כי בנו הבכור ירש את כס המלוכה ולא כקודמיו, שהיורש נבחר מבין מספר אצילים אפשריים (טניסטריה).
בתקופה זו גברה ההשפעה החיצונית של ממלכת אנגליה ונורווגיה על סקוטלנד, וכחלק מהתקופה היה מלכי סקוטלנד ואסלים של המלך האנגלי. בתקופה זו איחדו המלכים את סקוטלנד והרחיבו את עצמותה כממלכה עצמאית - אף שהדבר גרר סכסוכי גבול עם אנגליה הסמוכה. 
בית דאנקלנד נפל בשנת 1286 כאשר אלכסנדר השלישי נפטר לאחר שנפל מסוסו, ויורשתו היחידה הייתה מרגרט מסקוטלנד, שהייתה בת שלוש באותה עת, ונפטרה לאחר הגיעה לסקוטלנד ובטרם הוכתרה. 
בעקבות מותה החלה מלחמת העצמאות הסקוטית הראשונה.
דיודה

דיודה (אנגלית Diode) היא רכיב אלקטרוני בעל שני חיבורים, שפועל כשסתום חד-כיווני ומאפשר מעבר זרם חשמלי בכיוון אחד בלבד. בתרשימי חשמל, הדיודה מסומנת בצורת חץ, שקודקודו נפגש עם קו אנכי, בכיוון הזרימה של החשמל. שני הדקי הדיודה קרויים אנודה וקתודה, כאשר כיוון הזרם החשמלי הוא מהאנודה לקתודה.

רקע

בשנת 1904 סר ג'ון פלמינג רשם פטנט על הדיודה העשויה שפופרת ריק. יעודה היה ליישר זרם חשמל מזרם חילופין לזרם ישר. השם דיודה נבע מהעובדה שהיו להתקן שתי אלקטרודות ("די" פירושו שתיים). פלמינג הכניס לוחית מתכת לתוך נורה חשמלית וגילה שחוט הלהט פולט אלקטרונים לעבר לוחית המתכת, והאלקטרונים "לכודים" בלוחית, ואינם יכולים לנוע בכיוון הנגדי. 
ב-1907, על בסיס פטנט זה, לי דה פורסט האמריקני הפך את הדיודה למגבר, כאשר מיקם רשת מתכת בין התיל הלוהט לבין לוחית המתכת. הרשת תיווכה במעבר האלקטרונים בהתאם לדפוס האותות החלשים שקלטה מהאנטנה, הגבירה אותם באמצעות מטח האלקטרונים שזרם בכיוון אחד והפכה למעשה ל"שער" הגברה חשמלי. ב-1907 הוא רשם פטנט על שפופרת הריק הטריודית, שבה ניתן לאפנן זרם של אלקטרונים, הזורם בין שתי אלקטרודות, באמצעות שינוי המתח על הרשת הנמצאת ביניהן. פטנט זה קידם רבות את המצאת הרדיו והפך אותו להיות למעשה "אבי הרדיו". 
חוקרים אשר עסקו במחקר על חומרים מוליכים למחצה הציגו תופעות הדומות להתנהגות של דיודה כבר במאה ה-19. ב-1926 ל. גרונדל ופ. וגייגר הציגו דיודה המבוססת על חיבור בין נחושת לתחמוצת נחושת (חומר מוליך למחצה). ב-1938 נתן וולטר שוטקי הסבר תאורטי להתנהגות זו. דיודה זו, המבוססת על חיבור בין מוליך למחצה ומתכת, נקראת על שמו דיודת שוטקי. דיודה המבוססת על חיבור בין מוליכים למחצה בעלי אילוח שונה (דיודת PN) תוארה על ידי ויליאם שוקלי ב-1949.
למרות שדיודות העשויות משפופרות ריק עדיין נמצאות בשימוש (לדוגמה במגברי שמע) מרבית הדיודות המיוצרות כעת עשויות מחומרים מוליכים למחצה. ייצורן זול יותר, הן קטנות יותר, הן כמעט ולא צורכות הספק וביצועיהן טובים יותר. מאז 1949 הומצאו סוגים חדשים רבים של דיודות המיועדות למגוון רחב של שימושים.

עקרון פעולה

בשפופרות ריק, חוט תיל (הקתודה) פלט אלקטרונים כתוצאה מחימומו (פליטה טרמיונית) כאשר התופעה לכך מוסברת בקרינה של גוף שחור, אלה נמשכו ללוח המתכת (האנודה) המצוי במתח חשמלי נמוך יותר. תנועה בכוון השני לא הייתה אפשרית מכוון שהלוח לא חומם ולכן לא פלט אלקטרונים. 
בדיודת PN הרעיון מיושם בדרך שונה לחלוטין. דיודת PN היא בעצם צומת PN, כלומר חיבור בין חומר מוליך למחצה מסוג P לחומר מוליך למחצה מסוג N. נקודת החיבור מהווה מחסום לזרימת זרם. הפעלת מתח בכיוון אחד מקטינה מחסום זה (מתח קדמי) ומאפשרת להזרים זרם בכיוון זה. הפעלת מתח בכיוון השני (מתח אחורי) מגדילה את המחסום ובכך לא מאפשרת זרימת זרם בכיוון זה.
חן אסטרוגו

קריירה מקצועית

אסטרוגו החלה לשחק טניס בגיל 8. היא השתתפה בפעם הראשונה בטורניר מסבב הבוגרות בשנת 2004. מאזן המשחקים שלה בסבב הבוגרות עמד נכון ליום פרישתה על 60 ניצחונות ו-51 הפסדים ביחידות ו-53 ניצחונות ו-39 הפסדים בזוגות.
בחודש אפריל 2008 הודיעה טניסאית העבר אנה סמשנובה שהיא תאמן את אסטרוגו. באותו חודש נכללה אסטרוגו בפעם הראשונה בסגל נבחרת הפדרציה, במשחקים שנערכו בישראל מול הנבחרת הצ'כית. בפברואר 2009 אסטרוגו התגייסה לצה"ל כספורטאית מצטיינת.
אסטרוגו פרשה ממשחקי הטניס המקצועיים וכיום היא מעבירה שיעורים פרטיים של לימוד טניס בתל אביב

גביע הפדרציה

ההופעה היחידה של אסטרוגו בגביע הפדרציה הייתה בפברואר 2010, אז היא הפסידה במשחק זוגות בצוותא עם קרן שלמה לזוג הולנדי במסגרת משחקי הבית האירופאי-אפריקני מספר 1.

הישגים בולטים

הישגי השיא של אסטרוגו בקריירה היו הגעה לגמר וארבעה חצאי גמר בטורנירים מסבב ה-ITF. הגמר היה בבאלס שברומניה ביולי 2008, וחצאי הגמר היו ברמת השרון בפברואר 2006, באנטליה באפריל 2008, בגזיאנטפ במאי 2008 ובתל אביב ביוני 2009. חמשת הטורנירים היו על סך 10,000 דולרים, כאשר להגרלה הראשית של הטורניר באנטליה העפילה אסטרוגו מהמוקדמות. כמו כן זכתה אסטרוגו בארבעה תוארי זוגות בטורנירים מסבב ה-ITF באיסטנבול, רמלה, תל אביב ומיטילנה, ארבעתם על סך 10,000 דולרים.
פיניקס פארק

פיניקס פארק (באנגלית: Phoenix Park) אשר ממוקם בדבלין הוא אחד הפארקים המגודרים הגדולים באירופה.
גודלו 7,070 דונם והוא כולל בתוכו את גן החיות של דבלין, מועדון קריקט, מגרש פולו גדול, מונומנטים שונים, טירה וגנים. הפארק הוא אף מקום משכנם של נשיא אירלנד ושגריר ארצות הברית.
מקור השם הוא גאלי - fionn uisce - "מים זכים", כניגוד לשמה הגאלי הקדום של העיר דבלין - "מים עכורים", בשל השפך הביצתי של נהר הליפי.
בפארק ניתן למצוא חיות כגון יחמורים, ארנבים סנאים ועוד, אשר מסתובבים חופשי.

היסטוריה

הפארק נוסד בשנת 1662 על ידי ג'יימס בטלר, דוכס אורמונד בפקודת המלך צ'ארלס השני.
במקור הפארק שימש כפארק יחמורים מלכותי והיה סגור לציבור. בשנת 1680 נבנה בחלקו בית חולים מלכותי, ושטחו הוקטן לממדיו הנוכחיים.
ב-1747 הרוזן מצ'סטרפילד ביצע שיפורים רבים בפארק ופתח אותו לציבור הרחב. ב-1831 נפתח בו גן חיות, ובשנת 1986 הוכרז הפארק אתר היסטורי לאומי.

החי והצומח בפארק

שלושים אחוז משטח הפארק מכוסה בעצים - בעיקר אלונים, מילה, אשור, שקמה, ליים וערמונית הסוסים.
בפארק חי עדר של יחמורים אירופאים שהם צאצאיו של העדר שהובא לראשונה לפארק על ידי ג'יימס בטלר, דוכס אורמונד, בשנת 1662. בשיאו העדר מנה כ-1,300 יחמורים. כיום העדר מונה כ-450 פרטים.
בפארק ניתן גם לראות שועלים, גיריות, ארנבים וסנאים וכן מעל 40 סוגי ציפורים.