גורז'

השם

השם גורז' מקורו בנהר ז'יו והוא קיצור השם הסלבי "גורנמו ז'יליו" (או "ז'יל" או "ז'י"), כלומר ה"ז'יו מן ההר" או "הז'יו העליון". במשך הזמן הפך ל"גורז'י", גורז'יו" ואחר כך ל"גורז'". בימינו בפי המקומיים לפעמים קוראים גם לעיר הבירה טרגו ז'יו בשם "גורז'".

היסטוריה

נמצאו עדויות על התיישבות מהתקופה הפאלאוליתית התיכונה. התושבים הראשונים מצאו מקלט במערות באזור. שרידי שלדים מאותם הימים נמצאו על ידי ארכאולוגים וספאולוגים בבאיה דה פייר ובברושטן. יישובים נאוליתים ומתקופת הברונזה נמצאו בבלשט, קרסנה, ולדימיר, רונקו וטלשט. הארכאולוגים מצאו במחוז שרידים של ההתיישבות הרומית העתיקה: מתחם מבצרים רומיים בבומבשט-ז'יו, קסטרה עם גל אדמה בקטונלה, פינואסה-ורט, יישובים אזרחיים רומיים בסצ'לו, צ'וקאדיה, טרגו ז'יו, סלובוזיה, ברסשט, המעידים על חברה רומית מלאת חיים. החל מהמאה ה-15 מוזכר לראשונה שם המחוז גורז'.
במאה ה-12 הייתה קיימת בשטחי המחוז ישות פוליטית בהנהגת הוויבוד הרומני ליטובוי. האזור נכלל בהמשך לתוך נסיכות ולאכיה. במאה ה-14 היו קיימים שטחו שני מחוזות: ז'אלש (Jaleş) ומוטרו (Motru). שם המחוז ז'אלש מופיע בתעודות החל משנת 1385 בימי השליט דן הראשון ואחרי 1387 בימי השליט מירצ'ה הזקן. באותה תקופה מצוינים גם היישובים טיסמנה.
המחוז גורז' היווה המוקד הראשון שבו פרצה בשנת 1821 תנועת המרד הלאומי-חברתי שבהנהגת טודור ולדימירסקו. טודור היה יליד הכפר ולדימיר (Vladimiri) ובינואר 1821 הוא הקריא בפני ההמונים שהתכנסו בפאדש, במחוז גורז', את המצע המהפכני הידוע כ"ההכרזה בפאדש".
גם אירועי "אביב העמים" בשנת 1848 לא פסחו על מחוז גורז'. ביוני 1848 הוקראה בבירה, טרגו ז'יו, "ההכרזה המשחררת" של המהפכנים. במסגרת הממשלה הזמנית שהגיעה לשלטון בימי המהפכה, השתתפו הגנרלים גאורגה מאגרו וכריסטיאן טֶל ילידי גורז', ושייצגו את המחוז גורז' באספה החוקתית.
בשנים 1878-1877 יחידות צבאיות מגורז' לקחו חלק במלחמת העצמאות של רומניה. בקרבות בוידין באוקטובר 1877 הצטיינה במיוחד הפלוגה III "גורז'" מן הרגימנט קלראש. מעל 241 תושבי גורז' קיפחו את חייהם במלחמת העצמאות של רומניה.
החל משנת 1998 גורז' הוא חלק מ"אזור הפיתוח 4" - דרום מערב "אולטניה".

המים

אדמת גורז' עתירת מים תת-קרקעיים, כדוגמת מי הקרסט שמקורם באזור סלע הגיר ההרי שאליו נותבו שני מעינות ברונקו ובאיזווארנה.

נהרות

שלושת הנהרות העיקריים של מחוז גורז' הם: ז'יו, גילורט ומוטרו ויובליהם - אולטץ וצ'רנה.

אגמים

קיימים כמה אגמים קרחוניים: גלצ'סקו, טאור, סלבייול, מיז'ה, פאסריה וגודיאנו. ישנם גם כמה אגמים מלאכותיים שנוצרו לשם מניעת שטפונות (האגם צ'אורו) או עבור תחנות כוח הידרואלקטריות (האגמים מוטרו, צ'רנה וואליה לוי איוואן).

אקלים

האקלים הוא ממוזג-יבשתי מתון עם השפעות ים-תיכוניות. אקלים משתנה לפי מדרגות תוואי השטח. הטמפרטורות הממצועות השנתיות עולות מצפון לדרום. הרוחות השולטות הן הצפוניות.

חלוקה מנהלית. יישובים

שטחו וגבולותיו של מחוז גורז' הם תוצאה של התפתחויות היסטוריות, שבמהלכם סופחו לו כמה ישויות אזוריות סמוכות כמו מוטרו וגילורט. במאה ה-17 כבר ניתן למצוא במסגרת נסיכות ולאכיה מחוז התואם בקווים כלליים את גבולות המחוז הנוכחי, שנשא את השם "ז'יול דה סוס" (כלומר ז'יו העליון, שזה גם מובן השם "גורז'").
מחוז גורז' מוזכר לעיתים בימינו כמועמד להתחברות אל המחוזות השכנים ולצ'ה ומהדינץ בתת-אזור במסגרת האזור 4 "דרום מערב - אולטניה". אחרי המהפכה הרומנית בדצמבר 1989 המחוז נותר יציב מבחינת הרפורמות המנהליות. נוצרו רק 5 מועצות מקומיות חדשות (קומונה) ומספר כפרים גדולים הפכו לערים.
במחוז גורז' ישנן 8 ערים:מתוכן - שני במעמד "מוניקיפיום" (ברומנית - מוניצ'יפיו), ו-62 כפרים גדולים ("קומונה").

בריאות

בשנת 1846 הוקם בעיר טרגו ז'יו, מיוזמת ד"ר קולצ'ר בית חולים למחלות מין. בתחילת שנת 2002 פעלו במחוז גורז' 7 בתי חולים, 31 מרפאות, מרפאה רב-מקצועית, 11 בתי מרקחת, 4 מרכזי בריאות ובית הבראה לחולי שחפת.