google/wiki40b huggingface dataset:
אודות שמידט

תקציר העלילה

וורן שמידט הוא אקטואר (אדם העוסק בחישוב שיעורי הסיכונים התשלומים והפרמיות של ביטוח) בחברת ביטוח באומהה, נברסקה, ובתחילת הסרט פורש לגמלאות. הוא זוכה למסיבת פרידה בחברת הביטוח בה עבד, ומוחלף בידי עובד חדש וצעיר. הוא מתקשה להסתגל לאורח חייו החדש, ומרגיש חסר תועלת. הוא מבין שלמרות כל השנים בהם עבד והניסיון אותו צבר, הוא בר החלפה. יום אחד שמידט רואה בטלוויזיה פרסומת על תוכנית לאימוץ ילדים אפריקנים על ידי תמיכה כספית. הוא נכנס לתוכנית ה"אימוץ", ולאחר כמה זמן מקבל חבילה בדואר ובה פרטים על הילד הטנזני ה"מאומץ" שלו, אנדוגו (NDugu).
שמידט מספר במהלך הסרט על מערכת היחסים עם אשתו, אשר הייתה מנוכרת כלפיו. היא מתה לפתע מקריש דם במוח. חבריו ובתו ג'יני מנסים לנחמו. הוא נקלע לוויכוחים עם ג'יני, המתעתדת להתחתן עם ראנדל הרצל (מגולם על ידי דרמוט מולרוני), מהלך ששמידט מתנגד לו. שמידט סבור, שהוא לא מתאים לבתו. ג'יני ורנדל עוזבים לאחר זמן קצר חזרה לדנבר, קולורדו. שמידט מוצא את עצמו לבדו.
שמידט מזניח את עצמו, הוא מפסיק לתפקד. הוא נרדם ומתעורר מול הטלוויזיה, יוצא לטיולים בחצר בפיג'מה שלו, ולבסוף אף גומר את כל האוכל במטבח שלו. לבסוף הוא מחליט לערוך מסע בקרונוע שלו כדי לראות את ג'יני ולשכנע אותה לא להתחתן עם ראנדל. הוא מתקשר לג'יני כדי להודיע לה על כך שהוא מגיע, והיא דורשת ממנו לא להגיע אלא זמן קצר לפני החתונה. הוא מחליט לערוך טיול למחוזות ילדותו. הוא מגיע לדנבר זמן קצר לפני החתונה, ופוגש את המשפחה של ראנדל. הוא ממשיך לנסות להניא את בתו מלהינשא. אף על פי שמתעורר ויכוח גדול ומכוער, בחתונה נושא שמידט נאום ונמנע מלהזכיר את ביקורתו, וחוזר חזרה לביתו.
שמידט מתחיל לתאר את סיפור חייו לאנדוגו במכתבים אותם הוא שולח לו. הוא תוהה במכתביו אילו הישגים השיג במהלך חייו, ונדמה שהכתיבה היא סוג של תרפיה והתבוננות עצמית, ששמידט מתחיל לעבור לאחר מות אשתו והפרישה. לקראת סוף הסרט מקבל שמידט חבילה מטנזניה, ובה מכתב מנזירה המטפלת באנדוגו. היא אומרת שהוא לא יודע לקרוא או לכתוב, אולם מאוד שמח לשמוע את תוכנם. שמידט מתרגש מאוד למשמע הדברים, ועיניו מתחילות לדמוע.
בית מרלבורו

בית מרלבורו (באנגלית: Marlborough House) הוא בית אחוזה בוסטמינסטר שבלונדון, אנגליה. המבנה ממוקם במאל, ממזרח לארמון סנט ג'יימס.

היסטוריה

המבנה הוקם עבור שרה צ'רצ'יל, דוכסית מרלבורו, שהייתה ידידתה הקרובה ואשת סודה של המלכה אן, על ידי האדריכל כריסטופר רן בשנת 1711. המבנה שימש את הדוכסים ממרלבורו בעת ששהו בלונדון.
בשנת 1817 עבר המבנה לידי בית המלוכה הבריטי. בשנות ה-20 של המאה ה-19 נערכו תוכניות להריסת המבנה ולבנות במקום מבנה טרסות בדומה לטרסת בית קרלטון, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.
המבנה הורחב בשנים 1861–1863 לבקשת הנסיך מויילס, על פי תוכניות של האדריכל סר ג'יימס פנתרון.
בין השנים 1863–1901 התגורר במבנה הנסיך מויילס, לימים המלך אדוארד השביעי. בתקופה זו הפך המבנה למרכז חיי החברה הגבוהה של לונדון.
בשנת 1936 עברה להתגורר במבנה המלכה האם מרי מטק, אלמנתו של המלך ג'ורג' החמישי. לאחר מותה, בשנת 1953 תרמה המלכה אליזבת השנייה את המבנה למזכירות חבר העמים הבריטי, המשתמשת בו כיום.
חזית קורסק

היסטוריה

החזית הוקמה ב-23 במרץ 1943 בעקבות הוראת הסטבקה מ-19 במרץ. כמפקדה הראשון מונה מקס רייטר, והיא נועדה לרכז תחתיה את כל הארמיות הסובייטיות בגזרה המערבית של מבלט קורסק. היא הוקמה על בסיס חזית העתודה וכללה את הארמיות ה-38 ה-60 וארמיית האוויר ה-15. כנראה תוכנן להכפיף תחתיה גם את הארמייה ה-63 או ה-66, אולם היא לא האריכה ימים. כבר ב-24 במרץ הגיעה הוראה חדשה מהסטבקה לפרק את חזית קורסק. ב-27 במרץ פורקה החזית, הארמייה ה-60 הועברה להחזית המרכזית, הארמייה ה-38 לחזית וורונז', וארמיית האוויר ה-15 מוזגה לתוך חזית אוריול החדשה.
פארק תרבות

המגישים

ארקן קריב - נולד בשנת 1963, עלה לארץ בשנת 1989. עיתונאי, מגיש וסופר.
אנה רוזינה - בעלת תואר בבלשנות והוראת השפה הרוסית וספרות רוסית. עובדת כעיתונאית, וכמגישה ברדיו ובטלוויזיה.
מחצבת רבדים

מחצבת רבדים היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי 1.5 ק"מ מצפון לקיבוץ רבדים. באתר נחשף יישוב מתקופת הפלאוליתית התחתונה השייך לתרבות האשלית המאוחרת.

החפירות ותוצאותיהן

מחצבת רבדים נחפר לראשונה ב-1996 בחפירות שנעשו באתר על ידי רשות העתיקות ונמשכו מספר עונות חפירה (1996, 1998, 1999, 2004). במהלך החפירות נחשפו עצמות בעלי חיים בהם שור הבר, צבי, אייל אדום, יחמור, אייל כרמל, חזיר בר וסוסיים. נוסף על כך נמצאו שרידים של חתול בר, מכרסמים כגון נברן השדה וחולד, צבים וזוחלים אחרים. ממצא ייחודי שנמצא באתר הוא פיל ישר-חט, הפיל היה גדול במקצת מהפיל האפריקני, התנשא לגובה של 3.9 מטר ושקל כ-6,000–7,000 ק"ג ושימש כמזון לאנשי היישוב. באתר נמצאו כלי צור רבים בהם; אבני יד, כלי קיצוץ, גרעינים, ספרואידים, נתזים, מרצעים, שקערוריות, משוננים ומגרדים.
משה חזות

משה חזות (יליד 1965) הוא חושף שחיתויות ישראלי, עובד רכבת ישראל שהתריע על כשלי בטיחות אי סדרים ופעולה בניגוד עניינים של מנהלים. הוא פוטר בשנת 2004 בנימוק שהוא "אדם אלים ומסוכן, הפורק כל עול". חזות החל לנהל מאבק משפטי שהסתיים ב-2013 כאשר בית הדין לעבודה הורה להחזירו לתפקידו וכן להעניק לו פיצוי והחזרי שכר של כמיליון ש"ח - הסכום הגבוה ביותר שנפסק מעולם לעובד שחשף שחיתויות בישראל. פרופ' פרנסס רדאי ועו"ד אבינועם כהן הצביעו על חשיבות ההליך המשפטי בהקשר לאמנות הבינלאומיות נגד שחיתות שישראל חתומה עליהן.

פרשת השחיתות ברכבת ישראל

חזות הועסק ברכבת, וב-2003 דווח למבקר הפנים ולמבקר המדינה על כשלים שונים. המידע שמסר התייחס להנהלת הרכבת וכן לבכירי ועד העובדים.
זמן קצר לאחר מכן הוגשו נגדו עשרות תלונות על ידי מנהליו ועובדים הכפופים להם. בנוסף, נפתחו נגדו הליכים פליליים במשטרת ישראל שהובילו להגשת כתבי אישום בגין אלימות, איומים ואף אחזקת סמים מסוכנים ש"לא לשימוש עצמי" לאחר שבפשיטה משטרתית נמצאו בביתו סמים בכמות גדולה. על רקע זה החליטה הנהלת הרכבת לפטרו. הפיטורין אושרו בבית הדין שקבע בשלב זה כי המשך העסקתו מסכנת את בטיחות נוסעי הרכבת ואת שלומם. סמוך לפיטוריו נערכה בכנסת ישיבה. בנוכחות מבקר המדינה אליעזר גולדברג. בישיבה נדון מידע שמסר חזות לביקורת בנושאים שונים. בין היתר סכנת התלקחות בקרונות משומשים שנרכשו, מידע על מינויים פוליטיים, חשש לתאונות ועוד. המידע שמסר הופיע בהרחבה בשני דוחות מבקר המדינה שפורסמו אחר כך.

המאבק המשפטי לאחר הפיטורין

חזות ניהל מאבק משפטי נגד ההחלטה לפטרו בסיוע עמותת עוגן, בו העלה טענות קשות נגד מנהליו והמשטרה, שהוגדרו בתחילת ההליך המשפטי כ"קפקאיות" והוא נשלח לבקשת בית המשפט לאבחון פסיכיאטרי. בין היתר טען שהסמים הושתלו בביתו על ידי אנשי הרכבת, וכי מנהליו יחד עם הוועד, יזמו את התלונות במטרה לפטרו, ואף כי גורמים במשטרה סייעו למנהליו באופן פסול. רכבת ישראל טענה כי אין לה קשר לתלונות הפליליות וכי העובד פוטר מנימוקים צודקים בשל עשרות תלונות שהוגשו נגדו. במקביל למשפט האזרחי, ניהל חזות הליכים הפליליים בגין האישומים שהוגשו נגדו. ב-2007 הסתיימו כל ההליכים בזיכוי, כשבאחד התיקים המליץ בית המשפט לחקור אנשי רכבת שהגישו נגדו תלונת שווא "דבר שיש לראותו בחומרה רבה והמהווה גם עבירה פלילית".
בשנת 2011 קבע בית הדין האזורי לעבודה, שטענותיו של חזות נכונות והחליט להחזירו לתפקידו ברכבת. זאת לפי חוק להגנת עובדים חשיפת שחיתויות. בית המשפט קבע בין היתר כי ההוכחות תומכות בעמדה כי הסמים הושתלו בביתו כפי שטען. במהלך המשפט התברר כי קצין משטרה שחתם על תלונות נגד חזות, שיתף פעולה עם ידידו שכיהן כמנהלו הישיר ברכבת, וביקש לפטרו. בפסק הדין נקבע כי הפעולות שנועדו לפיטוריו נעשו על רקע המידע שמסר. במקביל, הוגשו כתבי אישום בגין שוחד כנגד ראשי ועד העובדים שחזות טען כי הם מתנכלים לו במטרה לסייע להנהלה. בפסק דין נקבע גם כי חזות יקבל פיצוי כספי והחזרי שכר עבור חלק מהשנים בהן היה מפוטר.

הערעור

רכבת ישראל ערערה על ההחלטה, וערעור הוגש גם על ידי חזות באמצעות עמותת עוגן. בית הדין הארצי לעבודה דחה את ערעור הרכבת וקיבל את ערעור חזות שביקש להגדיל את סכום הפיצוי, כדי שיכלול את מלוא השנים בהן לא עבד. סכומי הפיצויים שנפסקו לו הם הגבוהים ביותר שנפסקו אי פעם לעובד שחשף שחיתות בישראל.
ג'נג'וויד

ג'נג'וויד (בערבית: جنجويد; מילת עלבון שפירושה "שד על גב סוס") היא קבוצת מיליציות ערביות חמושות, הפעילה בדארפור, מערב סודאן ולאחרונה במזרח צ'אד. הג'נג'וויד מכיל קבוצות שבטים סודאנים ערבים, בשונה מהסודאנים אשר מזהים עצמם כאפריקאים. רבים מקורבנות המיליציה ומשקיפים חיצוניים טוענים כי הג'נג'וויד נתמכים בידי ממשלת סודאן.

אטימולוגיה

מקור המילה "ג'נג'וויד" אינו ברור. סברה אחת גורסת כי המקור הוא השפה הערבית בה "גִ'ן" (جن) משמעו "שד" — ובהשאלה "אחוז שד או דיבוק" — ו"גַ'וַואד" (جواد) משמעו "סוס". 
סברה אחרת מציעה מקור פרסי למילה: המילה "גֵ'נְגַוִי" (جنگوی) שפירושה "לוחם" או "איש מלחמה". אפשרות אחרת היא כי המילה היא הלחם בסיסים של המילים "גִ'ן" ("שד" בערבית), "גַאן" (gun, "רובה" באנגלית) ו"גַ'וַואד" ("סוס" בערבית).
המשמעות המקובלת של המונח "ג'נג'וויד" היא "פרש מרושע", אך לרוב המילה מתורגמת כ'בריונים' או 'פורעי חוק'. חברי הג'נג'וויד מתייחסים למילה ג'נג'וויד כמעליבה.

היסטוריה

הג'נג'וויד הם לוחמים חמושים משבטים ערביים. 
ב-1972 יצר מועמר קדאפי את הליגיון הערבי ככלי שנועד להפוך את אוכלוסיית האזור לערבית. סדר העדיפויות של הליגיון היה ראשית צ'אד ואז סודאן. 
בדארפור, פרובינציה מערבית של סודאן, קדאפי תמך ביצירת "האיסוף הערבי" (Tajammu al-Arabi), שלפי החוקר ג'רארד פרונייר היה "ארגון לוחמני גזעני פאן-ערבי אשר הדגיש את המאפיין ה'ערבי' של הפרובינציה". לשני הארגונים היו פעילים משותפים ומקורות תמיכה משותפים כך שההבדל ביניהם היה פעמים רבות מעורפל. 
הפשיטות מעבר לגבול שהתמשכו לאורך זמן תרמו במידה רבה לקונפליקט האתני בדארפור, בו נהרגו כ-9000 אנשים בין השנים 1985–1988. חלק ממנהיגי הג'נג'וויד היו בעברם שכירי חרב של מועמר קדאפי. 
הג'נג'וויד הופיעו לראשונה ב-1988, לאחר שנשיא צ'אד, בגיבוי מארצות הברית וצרפת, הביס את הצבא הלובי ושם בכך סוף לתכנוניו הטריטוריאליים של קדאפי לגבי צ'אד. 
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תמיכה ממשלתית

רבים מקורבנות הג'נג'וויד ומהמשקיפים החיצוניים טוענים כי הממשלה הסודאנית תומכת בפעילות הג'נג'וויד, על אף ההכחשות של ממשלת סודאן. טענות שכיחות הן שאנשי הג'נג'וויד לובשים מדים זהים למדי צבא סודאן ושהפשיטות נעשות באופן מתואם בינם לבין הצבא. ארגוני זכויות אדם רבים טוענים כי ממשלת סודאן תמכה כספית והשתתפה בהתקפה משולבת כנגד אזרחים. בעדות לפני וועדת הסנאט ליחסי חוץ הצהיר חוקר מטעם ארגון משמר זכויות האדם שצבא סודאן גייס בגלוי ערבים בעלי סוסים והבטיח להם רובה ומשכורת חודשית של 166 דולרים תמורת הצטרפות למיליציית הג'נג'וויד. קבוצת המשבר הבינלאומית (International Crisis Group) טענה שהכסף לתשלום המשכורות לחברי הג'נג'וויד "מגיע ישירות משלל הביזה שנתפס בפשיטות על כפרים".
פארו

היסטוריה

באזור העיר פארו של היום ישבו בני אדם עוד בתקופת האבן הקדומה. עד סוף התקופה הפרהיסטורית היה כבר באתר יישוב קבע בשם אוסונובה, שהיה יישוב חשוב בתקופת הכיבוש הרומאי. החל מהמאה ה-3 היה ביישוב בישופות מקומית. עם כיבוש האזור על ידי המורים במאה ה-8 אוסונובה שמרה על מעמדה כעיירה החשובה ביותר בקצה הדרום-מערבי של חצי האי האיברי. במאה ה-9, תחת השם החדש "סנטה מריה", היא הפכה לבירת נסיכות מקומית ונבנו סביבה ביצורים. מאוחר יותר שמה של העיירה הוחלף ל"הארון", על שם מנהיג מוסלמי מקומי, ומכאן שמה הנוכחי, פארו.
במהלך המאה ה-13 המורים גורשו מהאזור על ידי אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, ובפארו החל להתרכז כל המנהל של מחוז אלגארבה. בשנת 1596 רובר דברו, רוזן אסקס בזז את העיר ואת הספרייה המפורסמת של הבישוף של פארו. הספרים שנלקחו לאנגליה נתרמו מאות שנים לאחר מכן לאוניברסיטת אוקספורד.

יהודי פארו

בסוף המאה ה-15 ובמשך המאה ה-16 יהודים רבים ברחו מפורטוגל בשל האינקוויזיציה. במאה ה-18 המרקיז של פומבל, שהיה שר הממלכה בממשלתו של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל, הזמין את היהודים לחזור למדינה על מנת לעזור לשקם את הכלכלה שקרסה לאחר רעידת האדמה בליסבון. כ-60 משפחות התיישבו בפארו והקימו שם קהילה חשובה עם שני בתי כנסת ובית קברות, שנשמר עד היום.
הרב אברהם ביג'אג'ו שימש במהלך המאה ה-19 כרב וכשוחט הקהילה היהודית. הקהילה נכחדה במהלך המאה ה-20 בשל הגירה של צעירים לערים הגדולות, אך ניתן למצוא כיום בעיר מוזיאון המספר על תולדות היהודים באזור.

אקלים ותיירות

אזור פארו נחשב לאזור החם ביותר של פורטוגל. בחורף הטמפרטורה לא יורדת מתחת ל-0 ובקיץ הטמפרטורה הגבוהה ביותר היא 35 מעלות צלזיוס. האקלים החם, החופים היפים והשמש הופכים את אזור פארו לאתר נופש פופולרי ביותר. בכל שנה מגיעים למקום כ-5 מיליון תיירים, בעיקר מאירופה.
ז'בוקריץ'

יהודי ז'בוקריץ'

בשנות העשרים של המאה ה-20 נמנו בכפר כ-900 יהודים. קודם לכך, תושבים יהודים רבים עזבו את הכפר לאחר רדיפות מצד איכרים וחיילים אוקראינים. ערב מלחמת העולם השנייה פעלו בכפר קולחוז יהודי, מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש הכפר בידי הגרמנים, וכעבור שבוע אלו נרצחו בו 435 יהודים, מהם פליטים רבים, תוך ביזת בתי היהודים במקום.
ב-1 בספטמבר 1941, סופח הכפר לחבל טרנסניסטריה הרומני, והועברו אליו מגורשים יהודים מבוקובינה ומבסרביה, אשר רוכזו בגטו מוקף גדר תיל שהוקם במקום. כתוצאה מהצפיפות, מהרעב ומתנאי המחיה הקשים בגטו, נפטרו רבים מיושביו. בד בבד, נשלחו יהודים מהגטו לעבודות כפייה. באמצע מרץ 1944 שוחרר הכפר בידי הצבא האדום, ובכך נמנע ניסיון חיסול של שארית יושבי הגטו.
מרכז המחקר איימס

טכנולוגיית מידע

איימס היא ביתם של מחלקות המחקר של נאס"א בתחום מחשבי־העל והבינה המלאכותית, המהוות חלק חשוב ממאמצי המחקר של נאס"א.

מנהרות רוח

מנהרות הרוח שבמרכז איימס ידועות לא רק בשל גודלם העצום, אלא גם בגלל מאפייניהם השונים המאפשרים ביצוע סוגים שונים של מחקר מדעי והנדסי:

UPWT

UPWT - קיצור של Unitary Plan Wind Tunnel היא מנהרת רוח שהקמתה הסתיימה במרכז איימס ב־1956 בעלות של 27 מיליון דולר ומאז היא מנהרת הרוח הפעילה ביותר בשימוש נאס"א. כל מטוסי הנוסעים הגדולים וכמעט כל מטוסי הקרב שנבנו בארצות הברית ב־40 השנים האחרונות נבדקו במנהרה זו. גם קפסולות המרקורי, ג'מיני, אפולו ומעבורת החלל נבחנו במתקן.

NFAC

NFAC - קיצור של National Full-Scale Aerodynamics Complex הוא מתקן מנהרות הרוח הגדול ביותר בעולם וניתן להכניס לתוכו מטוסים אמיתיים ולא רק דגמים מוקטנים שלהם. המנהרה המקורית נבנתה ב־1940 והיא גלילית, גובהה 12.2 מטרים ואורכה 24.4 מטרים והיא יכולה לספק דחף אווירי במהירות של 300 קשר (560 קמ"ש). בשנות ה־80 נוספה עוד מנהרה בגובה 24.4 מטרים ובאורך 48.8 מטרים והותקנו בה מערכות אוויר חדשות. מנהרה זו היא מנהרת הרוח הגדולה ביותר בעולם והיא משמשת לבחינת האווירודינמיקה של כלי טיס שונים ולבצוע מחקרים עליהם. מנהרה זו יכולה להכיל מטוס בואינג 737 בגודל מלא וליצור דחף אוויר במהירות של עד 100 קשרים (190 קמ"ש). אף על פי ש־NFAC הוצאה משרות נאס"א ב־2003 היא מופעלת כיום על ידי חיל האוויר של ארצות הברית.
שליקה

שליקה היא שיטת בישול בחום: המזון אותו מבקשים לבשל מושם על פי רוב במים, בציר או ביין ומונח על הכיריים באש קטנה. הנוזל בעת הבישול נמצא בטמפרטורות 70-85° צלזיוס, כך שאינו מבעבע.
שליקה מתאימה במיוחד למזון עדין מרקם כביצים, בשר עוף, דגים ופירות, הנוטה להתפרק בשיטות בישול בהן משתמשים באש חמה יותר או בשמן.
ביצים שלוקות נעשות לרוב במים, דג ביין לבן, עוף בציר ופירות ביין אדום. ניתן להשתמש גם במיצי פירות ובחלב לשליקות שונות.
בשליקה משתמר טעם המזון, ועל כן אין להרבות בזמן השליקה ובטמפרטורת השליקה.
נוזל השליקה שמשמש את מסעדות השף מכונה court bouillon ומשמש לשיטות בישול נוספות, מרכיביו הם: חומצה (יין, מיץ לימון), מרכיב ארומטי: "בוקה גרני" (Bouquet Garni- צרור צמחי תבלין טריים הקשור בחוט), נוזל השליקה המרכזי ו"מירפואה" (mire poix- תערובת ירקות ארומטיים החתוכים בגסות).
דוד ביטן

ראשית חייו ומשפחתו

ביטן נולד באל-קניטרה שבמרוקו, ועלה לישראל בגיל חמש. שירת בצה"ל כחובש קרבי. בשנת 1987 סיים תואר ראשון בלימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב ועסק בעריכת דין במשרד עצמאי.
ביטן נשוי לחגית ולהם שתי בנות.

עיריית ראשון לציון

כיהן כחבר מועצת עיריית ראשון לציון מטעם הליכוד משנת 1988, אז נבחר לראשונה ליושב ראש סניף הליכוד בעיר, והתמודד למועצת העיר בראש רשימת הליכוד.
בשנת 2010 נחקר ביטן בחשד לעבירות בתחום טוהר המידות. בעקבות החשדות ויתר ביטן על חלק מסמכויותיו בעירייה בנושאי בינוי. בהמשך הוקצו לו סמכויות בתחום תחבורה, תנועה ותרבות הדיור. לאחר הבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-2013 הוחזר לו תיק ההנדסה, בשילוב ראשות ועדת המשנה העירונית לתכנון ובנייה.
מ-2011 חבר ביטן בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.

קבוצת הכדורגל הפועל ראשון לציון

בשנים 2001–2008 עמד בראש קבוצת הכדורגל הפועל ראשון לציון. בתקופה זו התדרדר מצבה הכספי של הקבוצה. לפי תחקיר של TheMarker, ביטן והקבוצה הסתבכו עם השוק האפור בעקבות הלוואה שלקחו מהם. עקב כך ירד ביטן למחתרת לתקופה ארוכה מחשש מהמלווים, משכורותו עוקלה והחוב שולם לבסוף בסיוע בני משפחה וחברים. ביטן הגיב שהתחקיר הוא "מיחזור של שקרים".

בכנסת

ביטן התמודד בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה והוצב במקום ה-39 לאחר שזכה ב-173 קולות, ולא נבחר לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-19 מנדטים. 
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה נבחר כנציג מחוז השפלה למקום ה-21. לאחר שילוב נציגי ישראל ביתנו ברשימת "הליכוד - ישראל ביתנו" הוצב במקום ה-35, ולא נבחר לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-31 מנדטים.

הכנסת ה-20

בבחירות המקדימות שנערכו לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחר פעם נוספת כנציג מחוז השפלה, והוצב במקום ה-16 ברשימת המפלגה לכנסת.
לאחר שהליכוד זכה ב-30 מנדטים, הושבע ביטן ב-31 במרץ 2015 כחבר הכנסת ה-20. הוא מונה ליו"ר ועדת הכנסת. במאי 2016, מונה ליו"ר הקואליציה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד ברשימה הארצית בפריימריז של הליכוד והוצב במקום ה-23 ברשימה לכנסת.

חשדות בפלילים

החל מדצמבר 2017 נחקר ביטן במשטרה בתיק 1803, בחשד לקבלת שוחד בעת כהונתו כסגן ראש עיריית ראשון לציון, וכן כחבר כנסת. כמו כן נחקרה אשתו, חגית, בחשד להלבנת הון. ב-20 בדצמבר 2017 פרש ביטן מתפקידו כיו"ר הקואליציה בעקבות החקירות. במרץ 2019 פרסמה המשטרה את עמדתה כי התגבשה תשתית ראייתית מספקת לביסוס חשדות שלפיהם ביצע עבירות שוחד, הלבנת הון, קבלת דבר במרמה, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס, ב-12 מקרים.
פסטיבל ראוונה

פסטיבל ראוונה הוא פסטיבל קיץ של אופרה ומוזיקה קלאסית (כמו גם מחול וג'אז, מוזיקה אתנית, דרמה, קולנוע, וכן כנסים ותערוכות) המתקיים בעיר ראוונה, איטליה ובסביבותיה מדי שנה בחודשי יולי ואוגוסט.
את הפסטיבל ייסדה בשנת 1990 מריה כריסטינה מוטי, אשת המנצח ריקרדו מוטי, המופיע שם בקביעות.
בעונת פסטיבל טיפוסית מתוכננים כשני תריסרי אירועים, והפקות האופרה כוללות אופרות מן הפחות ידועות של וינצ'נצו בליני וגאטנו דוניצטי לצד יצירות פופולריות יותר והופעות אורח של להקות חשובות, כגון האופרה של וינה ותיאטרון מרינסקי.
רבות מן ההופעות מתקיימות בתיאטרו קומונאלה אליגיירי מן המאה ה-19, אחרות בבזיליקה סנט'אפולינארה, בבזיליקה סן ויטאלה ובפאלאצו מאורו דה אנדרה.
חנות הכלבו של האחים באראש

היסטוריה

המבנה הוקם בין השנים 1902 ל-1904. הוא תוכנן על ידי האדריכל גאורג שניידר (Georg Schneider) בסגנון אר-נובו.
ארתור באראש (Artur Barasch) מת באושוויץ ב-1942. גאורג באראש (Georg Barasch) נפטר בקיטו ב-1943.
פ.צ היידנהיים

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1846 ושיחק לאורך השנים בליגות חובבים אזוריות בגרמניה. בעונת 1974/1975 הוזמן לשחק בפעם הראשונה בגביע הגרמני. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת הרטה זלנדורף. בעונת 1977/1978 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת פירמאזנס. בעונת 2008/2009 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת וולפסבורג.
עד עונת 2008/2009 הליגה הגרמנית השלישית הייתה ליגה אזורית ובשנה זו נוסדה ליגה ארצית. בעונה זו שיחק המועדון בליגה הרביעית ובסוף העונה עלה לליגה הגרמנית השלישית. המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגה השלישית מעונת 2009/2010 ועד עונת 2013/2014.
בעונת 2011/2012 ניצח המועדון בסיבוב הראשון של הגביע את קבוצת ורדר ברמן ובשלב 32 האחרונות הפסיד לקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 2012/2013 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת בוכום. בעונת 2013/2014 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת מינכן 1860. בסוף העונה סיים את הליגה השלישית במקום הראשון והעפיל בפעם הראשונה לליגה הגרמנית השנייה.
בעונת 2014/2015 ניצח בסיבוב הראשון של הגביע את קבוצת אוניון ברלין ובשלב 32 האחרונות הפסיד לקבוצת וולפסבורג.
צביעת קשתות

צביעת קשתות של גרף היא השמה של צבעים לקשתות הגרף כך שלשום קודקוד אין זוג קשתות הנוגעות בו וצבועות באותו הצבע. בעיית הצביעה ב-K צבעים היא השאלה האם ניתן לעשות זאת עם קבוצה של K צבעים. דרך אחרת לנסח זאת היא לשאול האם ניתן לחלק את קשתות הגרף ל-K קבוצות כך שכל קבוצה מהווה שידוך. האינדקס הכרומטי של גרף הוא המספר הקטן ביותר של צבעים בו ניתן לצבוע את קשתות הגרף.  בגרף שדרגתו המקסימלית היא d חייבים להשתמש בלפחות d צבעים (על פי עקרון שובך היונים). גרפים מסוימים ניתנים לצביעה ב-d צבעים: מעגל זוגי ניתן לצביעה בשני צבעים, הגרף השלם על n  קודקודים ניתן לצביעה ב d=n-1 צבעים (ראו דוגמה בציור) וכל גרף דו-צדדי ניתן לצביעה ב- d צבעים (הדבר נובע ממשפט קניג (König)). לעומת זאת מעגל אי-זוגי ניתן לצביעה רק בשלושה צבעים. 
משפט ויזינג (1964) קובע כי כל גרף פשוט (ללא קשתות מקבילות) ניתן לצביעה ב d+1 צבעים. כלומר האינדקס הכרומטי שלו הוא  d או d+1. לגבי גרפים שאינם פשוטים (מולטיגרפים), קלוד שנון הראה כי האינדקס הכרומטי חסום על ידי 3/2d. למרות האפיון ההדוק יחסית של משפט ויזינג ההכרעה האם האינדקס הכרומטי של גרף נתון הוא  d או d+1 היא בעיה NP-שלמה והדבר נכון גם לגרפים שדרגתם 3 (כפי שהראה אויילר ).
תחום נוסף בתורת הגרפים הקשור בצביעה הוא צביעה של קודקודים. ניתן לנסח את בעיית הצביעה בקשתות של גרף כבעיית הצביעה בקודקודים של גרף הקשתות (line graph) של הגרף.
She's a Woman

מקור

פול מקרטני ניסה לכתוב שיר שיהיה דומה לשירו של ריצ'רד הקטן.
השיר נכנס לאלבום Beatles '65 שהוקלט על ידי קפיטול בארצות הברית. השיר השתתף בסרט Help!.

גרסאות כיסוי

לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי שהמפורסמת היא של ג'ף בק באלבומו Blow by Blow. פול מקרטני גם עשה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1991. גם להקת הרוק הישראלית הצ'רצ'ילים עשתה גרסת כיסוי לשיר שיצאה כסינגל.
פנחס דשבסקי

פנחס ס' דָשֶׁבְסקי (בכתיב יידי: דאשעווסקי; ברוסית: Пинхас Израилевич Дашевский;‏ 1879 – 1934?) היה סטודנט יהודי ופעיל ציוני ברוסיה, שביצע ניסיון התנקשות בחייו של אחד המסיתים העיקריים לפוגרום קישינב. מעשהו הותיר רושם עז בעולם היהודי.
דשבסקי נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיירה קוֹרוֹסְטִישֵׁב (Коростышев) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בשנת 1897 הצטרף לציונות, והיה ממייסדי אגודת סטודנטים ציונית-סוציאליסטית אקטיביסטית בקייב. בשנת 1902 הגיע לעיר קובל שבווהלין שם עסק בהוראה פרטית.
בעקבות הפרעות קישינב (1903), שגרמו זעזוע בעולם היהודי ושבעקבותיהן נשמעו קריאות רבות להתקוממות יהודית, פרסם עם חבריו מכתב הקורא ליהודי רוסיה להתעורר להתנגדות ולהגנה עצמית. לאחר מכן, החליט דשבסקי לנקום את נקמת הנרצחים בעצמו, נסע לסנט פטרסבורג ותקף בסכין את העיתונאי האנטישמי פאוול קרושבאן (Pavel Krushevan), מבכירי האימפריה הרוסית. אחרי התקיפה הסגיר עצמו לידי המשטרה.
דשבסקי נשפט לחמש שנות עבודת פרך, אולם עורך הדין היהודי ישראל גרוזנברג, שהיה פעיל למען זכויות היהודים ברוסיה, הצליח להמתיק את גזר דינו, ודשבסקי שוחרר מכלאו ב-1906. לאחר שיחרורו דשבסקי חזר לקובל, נשא לאשה את בת העיר אנה שנקר שם נולדה להם בת יחידה בשם רוזיה.
בשנת 1910 ביקר בארץ ישראל, והתקבל בלבביות על ידי היישוב. שב לרוסיה, והשלים את לימודיו כמהנדס כימי. נשאר נאמן לציונות, וכך לאחר מהפכת אוקטובר נאסר בידי השלטונות הסובייטים, הורשע בפעילות ציונית ונידון לגלות בסיביר. נפטר בכלא, בגיל 56.
על שמו נקרא רחוב בעיר תל אביב.
ג'סטין אדוארדס (שחקן)

ביוגרפיה

אדוארדס נולד בסאות'המפטון שבהמפשייר. הוא למד באוניברסיטת מנצ'סטר ואחר כך בבית הספר למשחק "אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון".

חיים אישיים

אדוארדס נשוי לשחקנית לוסי פורטר. לבני הזוג יש שני ילדים.
השפעות קצרות טווח של אלכוהול

השפעות קצרות טווח של אלכוהול שנצרך בשתיית משקה חריף, מדורגות מירידה ברמת החרדה וביכולת המוטורית במינונים נמוכים, ועד לאיבוד הכרה, אמנזיה אנטרוגרדית, וקריסה של מערכת העצבים המרכזית במינונים גבוהים יותר. קרום התא חדיר מאוד לאלכוהול, וכאשר אלכוהול נמצא בזרם הדם הוא עלול לחדור כמעט לכל תא בגוף.
ריכוז האלכוהול בדם נקבע באמצעות המדד blood alcohol content או BAC (-תוכן אלכוהול בדם). הכמות והנסיבות גורמות חלק גדול בהיקף השכרות; לדוגמה, אכילת ארוחה כבדה לפני צריכת אלכוהול גורמת שהאלכוהול יקלט לאט יותר.
גם התייבשות מהווה מרכיב חשוב, בעיקר בגרימת היקף החמרמורת. לאחר שתייה מוגזמת, האדם עלול להגיע לאיבוד הכרה, וברמות צריכה קיצוניות אף להרעלת אלכוהול ולמוות. ריכוז אלכוהול של 0.40% בדם יהרוג חצי מקבוצת נבדקים. אלכוהול עלול גם לגרום למוות בעקיפין, על ידי חנק מקיא.
אלכוהול עלול להחמיר בעיות שינה באופן משמעותי.
כינין

שימושים

שימושה העיקרי כיום בשמירת קצב לב סדיר באנשים הסובלים מפרפורי פרוזדורים, ומניעת הפרעות קצב בחדרי הלב. בנוסף, משמש הכינין כחומר טעם בתעשיית המזון, בעיקר במשקאות מרירים, כגון ביטר למון ומי טוניק.
הכינין במינונים גבוהים שימש בעבר כטיפול למלריה. בשל תופעות הלוואי שלו, השימוש בו פחת עם גילוייהן של תרופות חדשות למלריה. במינונים נמוכים הכינין משמש למניעת התכווצויות שרירים. במקרים רבים די בשתיית "מי טוניק" כדי להשיג הקלה משמעותית. במינונים הנמוכים לא צפויות תופעות לוואי.
רק במקרים נדירים התרופה עלולה לגרום לדימום תת-עורי, בגלל ירידה במספר טסיות הדם. מנהל המזון והתרופות האמריקאי ה-FDA הגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי כמות לעומת המינון הרפואי המקובל. כיום כמות הכינין במשקה קטנה בהרבה ועומדת על כ-60-70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.
במינון גבוה כינין גורם להפלות, כינין נחשב גם לחומר טרטוגני, כלומר גורם לעיוותים בעובר. כמו כן, הכינין גורם לתופעות לוואי נוספות: בחילות, כאבי ראש, חירשות, עיוורון, ובמקרים נדירים אפילו למוות.

היסטוריה

התיאור הראשון של טיפול בעזרת הכינין כתרופה למלריה, בשנת 1633, מיוחס לאנטוניו דה לה קלנצ'ה. לדבריו, מסיונרים ישועים בפרו למדו איך לטפל במלריה בעזרת חומר אבקתי בצבע קינמון שהופק מקליפת העץ שנקרא arbol de calenturas (עץ גלי החום) (שמות אחרים :בשפה ילידית -"קינה", בסיווג של בוטנאים - Ganna periodes, ושנודע גם בשם Cinchona). האבקה שקיבלה את השם "קליפת הישועים" ניתנה במשקה והקלה על החום ועשתה נסים נגד המלריה. 
הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף כתרופה מונעת בעלת טעם סביר.
בארצות הברית משתמשים בתחליף של כינין שקוראים לו quinidine.