google/wiki40b huggingface dataset:
רצח נאוה אלימלך

רצח נאוה אלימלך הוא מעשה רצח בלתי מפוענח של נערה בת 11, תושבת בת ים שבוצע בישראל בשנת 1982.

הרצח

נאוה אלימלך, בת הזקונים של מזל ומכלוף אלימלך (אלמלח), שהייתה בת 11, יצאה בצהרי שבת, 20 במרץ 1982, מבית הוריה שבבת ים לבית חברתה, שנמצא במרחק כ-300 מטר מביתה. היא השאירה פתק להוריה בזו הלשון: "לאמא ואבא ולכל המשפחה. אני הולכת לטלי. אל תדאגו, אני אחזור הביתה. אני אוהבת אתכם מאד". אחותה בת ה-19 הייתה האחרונה שראתה אותה בחיים.
לאחר שהתברר כי לא הגיעה לבית חברתה, החלו החיפושים אחריה. תחילה בידי בני משפחתה, והחל ממוצאי השבת בהשתתפות צוות משטרתי. ביום העשירי לחיפושים מצאו מתעמלים בחוף הים בהרצליה את ראשה של נאוה אלימלך, ארוז בשקית פלסטיק. חלקי גוף נוספים שלה, גם הם קשורים בשקיות, נתגלו סמוך לחוף תל-ברוך שבצפון תל אביב. פתולוג שבדק את חלקי הגופה קבע כי הרצח בוצע עוד ביום היעלמה של הנרצחת. הרצח ומציאת הגופה זעזעו את תושבי ישראל. נאוה אלימלך הובאה לקבורה בבית הקברות הדרום בבת-ים.

חקירה

לאחר הרצח הקימה המשטרה צוות חקירה מיוחד (צח"מ), שמנה כ-40 חוקרים ובלשים ופעל חודשים אחדים, והוגדר כ"גדול ביותר בתולדות משטרת ישראל". החקירה הוגדרה כ"סבוכה במיוחד", משום שלא היה בידי החוקרים קצה חוט באשר לזירת הרצח וכלי הרצח. הצוות זימן לחקירה עשרות חשודים ברמות שונות, אולם לא הצליח לפתור את הפרשה. במסגרת החקירה, נשלחו חלקים מגופתה של הנרצחת למעבדה בלונדון, בניסיון לזהות את הכלי שבו בוצע הרצח. ביוני 1983 הודעה המשטרה כי חקירת הרצח נתקלה במבוי סתום.
כלבי גישוש משטרתיים שהריחו בגדים שלבשה נאוה הובילו לביתו של תושב בת ים בשם דוד לוי. בביתו נמצאו תמונות של נאוה וחברותיה שצילם. במקום נערך חיפוש משטרתי אך ללא ממצאים. לוי, שהתגלה שהיה מצלם בנות מבית הספר "גורדון" בעירום, הורשע בפדופיליה וריצה עונש מאסר.
בשנת 1998 עצרה המשטרה את עמוס ויהודה שלף כחשודים במעשה, אך שחררה אותם מחוסר ראיות. יהודה שלף טען שפרודתו העלילה עליהם ותבע את טיהור שמו.
ציפורה רימר, פרהפסיכולוגית שעסקה בניסיון פענוח הפרשה, נכשלה בניסיונה. לאחר מכן נחשף כי בעברה הרשעות קודמות במעשי מרמה והונאה.

חשד לפיגוע על רקע לאומני

בינואר 1983 נעצר ערבי, תושב עזה, בחשד שביצע את הרצח, אולם חקירתו לא העלתה דבר והוא שוחרר מחוסר ראיות. זמן קצר לאחר מכן קבע הרמטכ"ל דאז רפאל איתן, שהמעשה בוצע על רקע לאומני כמבחן כניסה לארגון טרור. קציני משטרה, בהם המפכ"ל אריה אבצן, הביעו הסתייגות מדבריו.
ב-31 בדצמבר 2001 התראיין יצחק גטניו, קצין שהיה בצוות החקירה המקורי של הרצח, לגלי צה"ל. הוא חשף שלאחר דברי רפול על הרצח, מצא גם השב"כ ראיה תומכת. ערבי שנכלא על עבירות פליליות ושיתף פעולה עם השב"כ העביר למפעילו מידע על הרצח. לדבריו, מחבל שחלק איתו את תאו סיפר לו שהוא הרוצח של נאוה אלימלך. אותו מחבל שמשתף הפעולה סיפר עליו כבר שוחרר בינתיים ליהודה ושומרון, ומשם ברח לירדן. בדיקת החוקרים העלתה שהוא אכן היה ב-20 במרץ בשכונה בה נעלמה הילדה, ועבד שם במכולת. המחבל לא נחקר על ידי שום גוף, ככל הידוע, ובין הרצח לשנת 2001 הוא מת במקום מושבו בירדן.

חידוש החקירה

ב-4 באוגוסט 2019 פורסם כי המשטרה, באישור בית המשפט, הוציאה את גופתה של אלימלך מקברה לצורך ביצוע הליכי חקירה נוספים. צו איסור פרסום הוצא על התקדמות החקירה.
ב-28 באוגוסט החזירה המשטרה למשפחתה את זוג העגילים שלה.
תותחים מתנייעים בצה"ל

תותחים מתנייעים מהווים כיום את רובו המוחלט של המערך הארטילרי של חיל התותחנים הישראלי.
בשנותיו הראשונות השתמש החיל בארטילריה נגררת - במלחמת העצמאות השתמשו בתותח הנפוליונצ'יק, אך כבר לקראת מלחמת ששת הימים החל החיל לעבור לשימוש בתותחים מתנייעים שתאמו את דוקטרינת המלחמה הצה"לית.
החיל השתמש בעיקר בתותחים מתנייעים מתוצרת ארצות הברית, אך גם פיתח תומ"תים. רוב התומ"תים שפותחו על ידי החיל התבססו על תותח כבד (כגון 155 מ"מ או 175 מ"מ) שהותקן על תובה של טנק ללא צריח (כגון טנק השרמן).
פנחס אפרתי

פנחס אפרתי (9 באפריל 1907 - 10 בינואר 1988) היה רופא פנימי, מנהל בית החולים ע"ש שוויצר בטבריה (1939–1949), מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ (1949-1952), פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, מנהל מחלקה פנימית ב' במרכז רפואי קפלן, וחוקר בעל שם בינלאומי.

ביוגרפיה

נולד בעיר הומנה שבסלובקיה. בנעוריו הצטרף לתנועת "החלוץ", ואת קבוצתו צירף לתנועת "השומר הצעיר" שהיה חבר בהנהגתה. 
אפרתי למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. בתום לימודיו שירת בצבא הצ'כוסלובקי כרופא צבאי.
בשנת 1933 עלה אפרתי לארץ-ישראל. אפרתי הצטרף, על פי המלצתו של ד"ר חיים יסקי שניהל את בית החולים הדסה הר הצופים, לסגל המחלקה הפנימית בניהולו של ד"ר משה רחמילביץ'. בנוסף הצטרף לארגון "ההגנה". חבריו לתנועה עלו ארצה כגרעין, התיישבו בעין הקורא שליד ראשון לציון והמתינו למשבצת קרקע להתיישבות.
בשנת 1936 עלו חברי הגרעין על הקרקע והקימו את שער הגולן. אפרתי עזב את ירושלים, שירת כרופא נודד בעמק יזרעאל. 
בשנת 1939 פנו לאפרתי אנשי הוועד הלאומי והציעו לו לקבל את ניהול בית החולים על שם שוויצר בטבריה. הוא קיבל את המינוי שהפך אותו למנהל בית החולים הצעיר ביותר בארץ ישראל. 
אפרתי שהה בטבריה, שם חקר והפך לבר סמכא בנושא הכשת נחשים והטיפול בה. 
בסוף 1949 עבר אפרתי לנהל את המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ.
בשנת 1952 הצטרף אפרתי לצוות המייסד של בית החולים ע"ש קפלן ברחובות. לאחר הקמת בית החולים ניהל את המחלקה הפנימית במשך שנים רבות.
בנוסף, אפרתי הקים וניהל מעבדה למחלות דם בבית החולים קפלן: "המעבדה למורפולוגיה של הדם ולציטולוגיה", הקרויה על שמו, בה עבד כמעט עד יומו האחרון.
אפרתי שלט ב-13 שפות, כולל: הונגרית, סלובקית, רוסית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וערבית. שר הבריאות ישראל ברזילי הזמין אותו לכהן כמנהלו הכללי של משרד הבריאות, אך לא נענה.
מתלמידיו: פרופ' ראובן ויסקופר.
אפרתי נפטר ב-1988.
הניח רעייה, שני בנים ובת.

אקדמיה

בשנת 1954 קיבל אפרתי מינוי אקדמי כמרצה קליני מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. היה זה המינוי האקדמי הראשון שניתן על ידי האוניברסיטה העברית לאקדמאי מחוץ לירושלים. בשנת 1966 הועלה אפרתי לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1972 לפרופסור מן המנין. כל אותן שנים היה חבר בסגל ההוראה של בית הספר לרפואה בירושלים.
בשנת 1967, לאחר שהפרופ' אנדרה דה-פריס הקים את בית הספר לרפואה בתל אביב, לעומת הגישה השלילית של הרופאים הפנימיים בהדסה לרעיון רפואת המשפחה, ראה פרופ' דה פריס, שעל מנת להקים בית ספר מודרני לרפואה יש צורך במחלקה לרפואת המשפחה. עם הכרת המקצוע כנושא אקדמאי התעורר הצורך להכיר בו כמומחיות. רוב הפרופסורים הפנימאים התנגדו, ופרופ' מקס פולק נאלץ לגייס את אפרתי, רופא כפרי בגליל, בעברו, שתמך במהלך.
אילן שילה

ביוגרפיה

בשנת 1964 סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר תיכון עירוני ב' בתל אביב. בשנים 1966–1969 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך בתואר LLB.
בשנים 1969–1970 התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט חיים כהן ובמשרד עורכי דין. בשנת 1970 הוסמך כעורך דין ובשנים 1971 - 1973 שהה בניו יורק, שם עבד במשרד עורכי דין בתחום המשפט המסחרי.בד בבד עם עבודתו במשרד עורכי הדין הוא למד באוניברסיטת ניו יורק (NYU) לתואר שני. בתום לימודיו הוסמך לתואר LLM (In Corporation Law).
בשנים 1974–1992 עבד כעורך דין עצמאי.
ביולי 1992 מונה לכהונת שופט של בתי משפט השלום במחוזות תל אביב והמרכז. בפברואר 1998 מונה לכהונת סגן נשיא בית משפט השלום. ביולי 2003 מונה לכהונת רשם בית משפט ושופט בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ביוני 2007 מונה לכהונת שופט בית משפט מחוזי במחוז מרכז, ובמאי 2010 לסגן נשיאת בית המשפט. באותה שנה, הורחבו סמכויותיו של בית המשפט בהוראת שר המשפטים יעקב נאמן. במסגרת זו, הוחלט כי השופט שילה יעמוד בראש מחלקת הפירוקים של בית המשפט.
בפברואר 2017 סיים השופט שילה את כהונתו בבית המשפט ופרש לגמלאות.
עידן עמית

עידן עמית (נולד ב-1971) הוא מחזאי, במאי, פזמונאי, עיתונאי ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה

כילד השתתף בהצגות תיאטרוני הילדים "התיאטרון מארץ עוץ" וב"תיאטרון הקלאסי", בהצגות "היידי בת ההרים", "שלגיה ושבעת הגמדים" ועוד.
בגיל 16 נסע עם הוריו לשליחות בניו יורק, שם נחשף לעולם מחזות הזמר של ברודוויי. במסגרת לימודיו בתיכון השתתף במחזמר "ביי ביי בירדי". לימים תרגם וביים את המחזמר במסגרת להקת "השכנים של צ'יץ'".
לאחר שירותו הצבאי השתתף בהצגות ילדים ושימש כעוזר במאי ומנהל הצגות בהפקות שונות, ביניהן: "אנטיגונה" (תיאטרון חיפה); "בן המלך והעני" (התיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל)) ו"הכל אגדה" בבימויו של אורי פסטר; "לא יאומן כי פסטיגל"; "פסטיגל גיבורי על" ו-"one" (בכיכובה של ריטה).
במקביל, ייסד את הטור "על הקרשים" בשבועון "פנאי פלוס" שחשף את הנעשה מאחורי הקלעים של התיאטרון הישראלי.
בשנים 1997-1998 ביים את להקת "השכנים של צ'יץ'" במופעים "ביי ביי בירדי" ו"ישראל 5:0".
עמית הוא מחלוצי אמנות ה"דראג" בישראל. הופיע בדמותה של עדנה מו (על שמה של הפרה מסיפור הילדים "שמלת השבת של חנה'לה") לצידה של אמנית הדראג סילביה ורסקו. השניים העלו מופע מחווה למחזות הזמר הגדולים בשם "הערב מהחזה-דראג". בתור עדנה מו, הגיש פינה קבועה בתוכנית "סינדרלה יוצאת מהארון", בימיו הראשונים של הרדיו האזורי - 99fm.
בוגר המחלקה לתיאטרון במקצועות בימוי והוראה ב-Marymount Manhattan College, ניו יורק. 
לאחר שסיים את לימודיו בניו יורק, שב לישראל וביים מספר רב של הצגות ומופעי ילדים, מופעי ראווה, מופעים לטלוויזיה ולצוותי בידור. במסגרת זו ניתן למנות כ-40 הצגות ומופעים בתיאטרון הרפרטוארי והמסחרי וכ-32 מופעים למבוגרים ולילדים במסגרת צוותי הבידור של רשתות בתי המלון "ישרוטל", "פתאל", "קלאב הוטל", וכן ב"מרידיאן לימסול" קפריסין.
סיים לימודי MFA בבימוי במסגרת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במסגרתם ביים את המחזה "נשיקת אשת העכביש".
ביים את המונודרמה הקברטית "מלכת הכמעט" לטלולה בונט, את המחזה "בית מלאכה" לאנסמבל פסיק בירושלים ואת המחזות "הלילה שלפני" ו"שמיטה בסכנה" לתיאטרון "אספקלריא" בירושלים.
בין עבודותיו לילדים: "יומולדת למולדת עם סבא טוביה", "הביצה שהתחפשה",  "חגיגה בחווה", "זרעים של מסטיק" ; "שמלת השבת של חנה'לה" ; "הקוסם 2006" ; "חגיגת השירים של דתיה" ;  גילי בא לבקר בעולם הרגשות" ; "רינת בארץ השירים" ;  "רינת בארץ  המילים" ; "זהבה  ושלושת הדובים" ; "כיפה אדומה" ; "פוקהונטס" ; דורה והרפתקאות הפיראטים" ועוד. 
בנוסף, ביים הפקות בידור ל טוביה צפיר, רינת גבאי, עודד פז, דנה פרידר, דון לני גבאי, הפיג'מות, מייקל לואיס, אגם רודברג, מופעי עיר ערוץ הילדים ומופעי "השמינייה" על הבמה.
כתב וביים את טקס פרס הבמה לילדים ולנוער 2017 של ארגון אסיטז' ישראל. 
בטלוויזיה, ביים את אירוע הסיום של "האלופה 2"; מסיבת סוף הקיץ של "ערוץ הילדים" - עיר המלכים; פתיחת העונה השלישית של "השמינייה"; "הדוגמניות" (בימוי משימה) ; אירוע הסיום של "טלנובלה בע"מ"; "השמינייה" על הבמה; עיר "ערוץ הילדים" 2007,2005; "חוגגים עשר, עיר "ערוץ הילדים" ועוד.
שירו "איש הברק" (נכתב יחד עם רן דנקר), שהולחן על ידי אוהד חיטמן, בביצוע רן דנקר זכה במקום הראשון בפסטיגל 2005. כתב את התסריט והפזמונים ל-DVD "פיצי ופיצפילוני - המסע הקסום".
משמש כמזכיר ארגון "אסיטז' ישראל" וחבר הנהלה.
נערה (הלכה)

נערה הוא כינוי הלכתי לבת בטווח הגיל שבין תחלת גידול שער הערווה הנקרא בחז"ל שתי שערות, עד לקבלת סימני בגרות פיזיים, ההופכים אותה לבוגרת, כלומר 12 וחצי. עד גיל 12 נחשבת הבת לקטנה. על פי ההלכה, בתחומים מסוימים הנערה נחשבת ברשות אביה.

רכוש

לאביה של נערה זכויות ממוניות ברכוש בתו. כך לדוגמה, אם הבת הרוויחה כסף בעבודתה, הכסף שייך לאביה, אך לדין זה יש מגבלה הלכתית: זכויות האב בכספה של בתו הוא רק בתנאי שהוא מפרנס את בתו באופן סביר. במקרה שהאב אינו מעניק לבתו מזונות די צרכיה, רשאית הבת להשתמש בכסף שהרוויחה לצורכי מזונותיה. הגמרא מסבירה כי זכויות הבת אינן פחותות מאלו של העבד עברי, שאסור להעביד אותו אם לא נותנים לו את כל צרכיו - בדיוק כמו האדון עצמו, וכך גם הבת: אם אינו מעניק לה את צרכיה באופן מלא, אין לו כל זכות משפטית ורוחנית בכספה.

קידושין

עניין נוסף בו לאב אחריות על בתו הוא קידושין. בשונה מקטנה (עד גיל 12) שמתקדשת רק על ידי אביה, נערה מתקדשת בעצמה בכפוף להסכמת אביה. במקרה ואביה הסכים שתתקדש, קיימת מחלוקת תנאים האם ניתן למסור לה בעצמה את הקידושין. בגט, לעומת זאת, כולם מודים שניתן למסור לה עצמה.

תשלום קנס

נערה שנאנסה, חייב האונס אותה לשלם תשלומים גבוהים לאביה, הכוללים: א) דמי בושת, שיעורם: מה הסכום שאדם מסכים לשלם על הבושה הנגרמת כתוצאה ממקרה כזה. ב) פגם, הסכום בה יורד ערכו של אדם אחרי מעשה כזה. המדד לכך הוא בעבד ושפחה הנמכרים בשוק עבדים, מה ההבדל בין הערך הכספי של הנערה לפני הנזק ואחריה. לעומת זאת, יש תשלום שלישי, והוא הצער, כמה מסכים אדם לשלם כדי שלא יעבור צער כזה, ותשלום זה אינו לאביה אלא לה עצמה.
מכיוון שתשלומים אלו מוגדרים כקנס, כלומר חיוב שהוא בגדר עונש ולא בגדר משפטי, נמצא כי בעלותו של האב על הקנסות שמקבלת בתו (בושת ופגם וצער) הם רק החל משעת ההעמדה בדין, שאז, לאחר שבית הדין קנסו את האיש האונס וחייבו אותו למעשה בסכום הכסף אותו הוא חייב, נמצא כי מעתה והלאה סיבת החיוב היא פסק בית הדין, ותשלום כזה נחשב למשפטי. מכיוון שכך, אם האב מת לפני ההעמדה בדין, נמצא שעדיין לא באו תשלומי הקמס לרשותו, ומכיוון שכך, הוא לא יכול להוריש אותם לבניו, והתשלומים הם מעתה והלאה של הנערה שנאנסה. אך אם האב מת לאחר ההעמדה בדין, התשלומים הם שלו לחלוטין, והוא יכול להוריש אותם לבניו.
התנא רבי שמעון בר יוחאי סבור, שגם אם מת האב לפני שקיבל את התשלומים בפועל, גם אז יורשת הנערה את התשלומים, מכיוון שלשיטתו עד שלא באו התשלומים לידו לא זוכה בהם האב, וזאת נלמד מהפסוק "ונתן לאבי הנערה", לא זיכתה לו תורה עד שעת נתינה.
בשונה מכך, מעשי ידיה של הנערה, שייכים לאב עוד לפני שהוא זוכה בהם בגמר הדין או לחלופין כאשר באים התשלומים לידיה, שכן זכותו של האב על מעשה ידיה היא משפטית, ולכן גם לפני שבאים התשלומים לידיה הוא זכאי בהם, וממילא גם שייך בהם דין ירושה על ידי בניו של האב, המת.

כתובה

אב המארס את בתו ובעלה גרשה עוד לפני נישואיה, או שאירסה ונתאלמנה מבעלה, כתובתה שלו, אך אם היא התאלמנה או נתגרשה לאחר שנישאה, כתובתה לעצמה. הסבר לכך הוא, שמשהשיאה אביה, נפקעה רשותו של האב מעליה, ושוב אין לאביה רשות בה. לפי שיטת רבי יהודה, גם אם נתאלמנה מהנישואין הכתובה הראשונה של אב
.
ברונו לאבאדיה

דרמשטאט והמבורג

לאבאדיה החל את קריירת הבוגרים שלו בגיל 17 בדרמשטאט 98, בה שיחק שלוש שנים בליגת הבונדסליגה השנייה, צבר 105 הופעות והבקיע 44 שערים. הצלחתו בדרמשטאט הקנתה לו חוזה בהמבורג מהבונדסליגה, בה שיחק עונה וחצי. סך הכל צבר לאבאדיה 41 הופעות בהמבורג והבקיע 11 שערים.

קייזרסלאוטרן

באמצע עונת 1989 עבר לאבאדיה לקייזרסלאוטרן, שם השלים את העונה ושיחק עוד שתי עונות נוספות. לאבאדיה צבר 67 הופעות במדי קייזרסלאוטרן, והבקיע 20 שערים. בעונת 1990 זכה לאבאדיה בגביע הגרמני, ובעונתו האחרונה בקייזרסלאוטרן זכה באליפות הבונדסליגה.

באיירן מינכן

בקיץ 1991, לאור הצלחתו בקייזרסלאוטרן, חתם לאבאדיה בבאיירן מינכן, שם שיחק שלוש עונות. לאבאדיה צבר 82 הופעות במדי הקבוצה, כבש 28 שערים, וזכה באליפות אחת בעונת 1994.

פ.צ. קלן, ורדר ברמן

בתחילת עונת 1995/96 עבר לאבאדיה לפ.צ. קלן, שם שיחק עונה וחצי, צבר 41 הופעות והבקיע 15 שערים. במחצית עונת 1996/97 עבר לאבאדיה לורדר ברמן, שם שיחק שתי עונות וחצי. לאבאדיה צבר 63 הופעות בברמן והבקיע 18 שערים.

ארמיניה בילפלד

בתחילת עונת 1998/99 חתם לאבאדיה בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה. לאבאדיה רשם עונת שיא אישית, הבקיע 29 שערים ב-36 משחקים, ולקח חלק משמעותי בעלייתה של הקבוצה לבונדסליגה, כשהוא מסיים כמלך השערים. בילפלד ירדה בחזרה לליגת המשנה כעבור עונה אחת, ולאבאדיה נשאר בקבוצה לעונה נוספת בליגת המשנה. סך הכל, צבר לאבאדיה בשלוש עונות 98 הופעות בארמיניה בילפלד, והבקיע 50 שערים.

קרלסרוהה

בקיץ 2001 חתם לאבאדיה בקרלסרוהה מליגת המשנה. לאבאדיה שיחק שנתיים בקרלסרוהה, צבר 60 הופעות והבקיע 18 שערים. בתום עונת 2003 פרש לאבאדיה ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

ללאבאדיה שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה, הראשונה בשנת 1992 והשנייה בשנת 1995. לאבאדיה מעולם לא שיחק בטורניר גדול.

דרמשטאט, גרויטר פירט, לברקוזן והמבורג

לאבאדיה הועסק כמאמן במועדון נעוריו דרמשטאט 98 עם פרישתו ממשחק פעיל, ואימן שם שלוש עונות. בעונת 2007/08 אימן לאבאדיה בגרויטר פירט, אותה עזב בתום העונה לטובת באייר לברקוזן, שם התנסה לראשונה באימון קבוצת בונדסליגה. לאחר עונה אחת בבאייר לברקוזן, חתם לאבאדיה בהמבורג, ממנה פוטר באפריל 2010 עקב הסתבכות הקבוצה במאבקי התחתית.

שטוטגרט

בקיץ 2010 חתם לאבאדיה בשטוטגרט, שם אימן שלוש עונות. לאבאדיה הצליח להביא את שטוטגרט פעמיים אל הליגה האירופית. בפעם הראשונה בזכות הגעה למקום השישי בטבלה, ובפעם השנייה בזכות הגעה לגמר הגביע הגרמני בעונת 2013, שם הפסידה לבאיירן מינכן, שזכתה בטרבל היסטורי באותה עונה. בתחילת עונת 2013/14, פוטר לאבאדיה משטוטגרט עקב מיקומה בתחתית הטבלה במשחקים הראשונים של העונה.

החזרה להמבורג

באפריל 2015 המבורג הייתה מסובכת בתחתית, והסכנה שבירידת ליגה בפעם הראשונה בהיסטוריית המועדון ריחפה באוויר. לאבאדיה הוזעק לקדנציה שנייה במועדון במקום יוזף צינבאוור שפוטר, ואמנם הצליח בקושי רב לחלץ את המבורג מירידה ישירה, והגיע עמה למשחק פלייאוף מבחני ירידה מול קרלסרוהה. המבורג נשארה בליגה רק בזכות שער בתוספת הזמן של משחק הגומלין, כששני המשחקים הסתיימו בתוצאה 1-1. בהארכה המבורג עלתה ל-2-1, ונשארה בסופו של דבר בבונדסליגה. את עונת 2015/16 העביר לאבאדיה עם המבורג במרכז הטבלה לאחר מספר עונות שהמועדון נלחם נגד הירידה. לאבאדיה החל את עונת 2016/17 בהמבורג, וחיזק את הסגל במספר שחקנים, אך בעקבות פתיחת עונה חלשה בה צברה הקבוצה נקודה אחת בחמישה משחקי ליגה, פוטר לאבאדיה ב-25 בספטמבר 2016.

וולפסבורג

ב-20 בפברואר 2018 מונה לאבאדיה כמאמן וולפסבורג, שנקלעה למאבקי תחתית, במקום המאמן הקודם מרטין שמידט.
תיאטרון באר שבע

היסטוריה

התיאטרון נוסד על ידי השחקניות נעמי בלומנטל ומרגלית סטנדר בסיועו של סגן ראש העיר ומחזיק תיק התרבות, בנ"ץ כרמל, בעת כהונתו של אליהו נאווי כראש העיר. בשנת 1973, לאחר שהועלו שתי הצגות מונה לתיאטרון מנהל מקצועי, גרי בילו. הוא שימש כמנהלו האמנותי והאדמיניסטרטיבי של התיאטרון במשך שמונה שנים, ופעל להעלאת רמתו ולפעילותו כתיאטרון רפרטוארי המציג הצגות קבועות. 
בתחילת דרכו חווה התיאטרון קשיים רבים, ביניהם מספר מועט של שחקנים ומנויים. עם ראשוני התיאטרון נמנים: נעמי בלומנטל, אתי שילוני, דב'לה רייזר, ששי סעד, שמוליק שילה, יוסי קאנץ, הוגו ירדן, מיכאל רונן, רפי תבור, מרגלית סטנדר, עירית שילה, אילנה ינובסקי, אורה בר-אור ורוברט הניג. מאוחר יותר הצטרף דורון תבורי. במאי הבית הראשון של התיאטרון היה ד"ר דן רונן. התיאטרון נתקל בקשיים נוספים, כמו העדר מבנה הולם ומחסור בתקציבים. בשל מיקום התיאטרון הרחק ממרכז הארץ, נמנעו שחקנים ובמאים רבים להגיע אליו. 
למרות הקשיים, גובשה עם הזמן קבוצת שחקנים, שכללה במהלך השנים את שרון אלכסנדר, חנה אזולאי הספרי, חגית דסברג ויורם חטב. תחילה הועמק הקשר בין התיאטרון לתושבי הסביבה. לאחר מכן התחזק הקשר עם תיאטרון בית ליסין ושחקניו ששון גבאי ויונה אליאן, וכן עם אמנות לעם, שאיפשרו לו הגדלת קהליו בארץ. במאים רבים ביימו בתיאטרון, בהם עדנה שביט, תום לוי, דן רונן, תיאודור תומא ועוד.
בשנים 1981-1993 ניהלה את התיאטרון ציפי פינס, שתרמה להתפתחותו. מ-1993 ניהל אותו גדי רול, ומ-1996 הוא נוהל על ידי רזי אמיתי. בין השנים 2009-2004 ניהל אותו השחקן נתן דטנר. בספטמבר 2009 מונה במקומו שמוליק יפרח ולצידו המנהל האמנותי רפי ניב.בפברואר 2019 מונתה שיר גולדברג למנהלת אמנותית במקומו של ניב.
לאורך השנים הועלו הצגות התיאטרון ב"בית העם" (בו שוכן כיום גודמן - בית ספר למשחק בנגב), וכשהורחבה הפעילות הועלו חלק מההצגות גם ב"מרכז הצעירים" ובהיכל התרבות באר שבע. בשנת 2008 עבר התיאטרון למבנה חדש, המשכן לאמנויות הבמה באר שבע בתכנון האדריכל סלו הרשמן, בו פועלת גם הסינפונייטה הישראלית באר שבע ונערכים מופעים וכנסים מגוונים.

פעילות

כיום מציג התיאטרון בכל עונה 7-5 הצגות, מקוריות וקלאסיות. בתיאטרון מוצגות הצגות רפרטואר, הצגות חוץ (מתיאטראות אחרים), הצגות מקוריות והצגות ילדים. ההצגות המקוריות מוצגות גם בתיאטראות אחרים ברחבי הארץ. פועלים בו כ-30 שחקנים פעילים ועוד כ-70 עובדים. התיאטרון מפעיל גם פרויקטים חינוכיים עבור אוכלוסיות מיוחדות בקהילה, חוגי תיאטרון וסדנאות, במטרה להעצמה עצמית וקבוצתית דרך פעילות בתיאטרון.
סהלין

ביוגרפיה

סהלין נולדה במחוז יבלבורג כבכורה מבין שבעה ילדים, מגיל צעיר למדה לנגן על מספר כלי נגינה, בגיל תשע היא שיחקה בסרט "הילדים מרחוב הרעשנים" המבוסס על הספר באותו שם מאת אסטריד לינדגרן ולאחר מכן שיחקה גם בסרט ההמשך.
בגיל שמונה עשרה היא עברה לסטוקהולם על מנת לפתח את קריירת המוזיקה שלה והייתה חברה מספר שנים במקהלת גוספל, היא הייתה זמרת ליווי של שרלוט נילסן במהלך אירוויזיון 1999 שלבסוף ניצחה בתחרות וזמרת ליווי של השיר המלטזי באירוויזיון 2000, בשנת 2000 היא הוציאה את אלבומה הראשון "הקול הקטן"

אירוויזיון 2002

ב-2002 השתתפה באסטוניה בתחרות ה-"Eurolaul", קדם האירוויזיון האסטוני עם שירה "לברוח" וזכתה במקום הראשון, שייצגה את אסטוניה בתחרות שבנוסף הייתה באותה שנה המדינה המארחת הגיעה למקום השלישי עם 111 נקודות.

אחרי אירוויזיון 2002

ב-2003, 2004 ו-2009 השתתפה במלודיפסטיבלן בניסיון לייצג את שוודיה בתחרות האירוויזיון, ב-2005 לקחה חלק בדיבוב השוודי לסרט רובוטס, ב-2007 השתתפה בתוכנית "Let's Dance", המקבילה השוודית של רוקדים עם כוכבים באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר פוטלוס המבוסס על הסרט באותו שם, ב-2008 הציגה את הניקוד האסטוני באירוויזיון. 
ב-2010 לקחה חלק ביחד עם מספר אומנים בסינגל שהופק לתמיכה בארגון הצדקה "SOS Children's Villages", באותה שנה הופיע באירוע שנערך בשגרירות השוודית בוושינגטון די. סי..
ב-2016 חזרה לאירוויזיון בתור זמרת הליווי של השיר האוסטרלי ״Sound of Silence" שבוצע על ידי דאמי אים וכן, תהיה צפויה לחזור גם לתחרות ב-2019 בתור זמרת הליווי של השיר הבריטי ״Bigger than Us" שיבוצע על ידי מייקל רייס.
אפקט דאנינג-קרוגר

אפקט דאנינג־קרוגר הוא הטיה קוגניטיבית שבה אנשים חסרי ידע מעריכים את יכולותיהם כגבוהות יותר מכפי שהן באמת, וסובלים מעליונות שגויה. הטיה זאת מיוחסת לחוסר שימוש של האדם במטא קוגניציה על מנת לזהות את חוסר הידע שלו.
מן הצד השני, אנשים בעלי ידע עלולים להניח בטעות שלאחרים יש הבנה שוות ערך לשלהם, וכך להעריך את עצמם בטעות באופן נמוך מערכם האמיתי.
סיבה נוספת לתופעה היא שאדם חסר השכלה רלוונטית אינו מודע להיקפו של התחום הרלוונטי ולכן עלול להעריך ביתר את ידיעותיו המועטות. לעומת זאת אדם בעל השכלה מרובה בתחום אשר מודע להיקפו הרחב, עלול להעריך בחסר את הידע שלו ביחס לגבולות הרחבים של התחום.

פרסים

דאנינג וקרוגר זכו בפרס הסאטירי איג נובל בפסיכולוגיה על עבודתם באפקט זה.

אזכורים היסטוריים

אף על פי שאפקט דאנינג-קרוגר פורסם בשנת 1999, דאנינג וקרוגר ציינו הערות היסטוריות דומות של פילוסופים ומדענים, כגון קונפוציוס ("ידע אמיתי הוא לדעת את היקף הבורות של עצמך") וצ'ארלס דרווין, שאותו הם ציטטו בעבודתם המקורית ("בורות מולידה ביטחון עצמי לעיתים קרובות יותר מאשר ידע").
יוזף ברם

קריירה מוקדמת

ברם נולד ב-3 במאי 1914 במנבאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאדולף ברם, שהיה מורה בבית ספר יסודי, ולמריה לבית מילר. ב-1 בנובמבר 1935 התגייס ברם לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-7, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-8, ובשנת 1936 היווה את הבסיס להקמת הדיוויזיה ה-28. ב-31 באוקטובר 1938 הוא שוחרר מהשירות הצבאי בדרגת לוטננט, וצורף לרגימנט הרגלים ה-425, ולמחרת הוא הצטרף למפלגה הנאצית.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה ברם למפקד מחלקה ברגימנט הרגלים ה-453, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-253, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת, שם קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ובאוקטובר 1940 הוא מונה לשליש בגדוד ה-3 של רגימנט הרגלים ה-426. במבצע ברברוסה הוא שוב פיקד על מחלקה, ובתחילת יולי נפצע לראשונה מרסיסים. ב-5 באוגוסט 1941 הוא מונה למפקד הפלוגה ה-5 ברגימנט הרגלים ה-426, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-126, ובאוקטובר הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט. במהלך קרבות החורף של 1941-42 הצליחו ברם ופלוגתו החלשה להדוף מתקפה רוסית כבדה, ועל כך הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-18 בפברואר 1942. באביב 1942 נפצע ברם בזרוע, ולאחר התאוששותו הוא מונה ב-28 בספטמבר 1942 למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-426. בסוף ספטמבר 1942 הצליחה היחידה שלו להחזיק בעמדות ההגנה מדרום-מזרח לאגם אילמן, ועל כך הוענק לו ב-23 בדצמבר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1943 נפצע ברם שוב וקיבל את אות הפציעה בזהב, ולאחר מכן הוא נשלח כמדריך באקדמיה הצבאית. ב-1 בפברואר 1943 הועלה ברם לדרגת מיור, וב-15 במרץ 1944 הוחזר על פי בקשתו לחזית, ומונה למפקד גדוד הרובאים בדיוויזיה ה-712 בחזית המערבית. לאחר הפלישה לנורמנדי הוא מונה באוגוסט 1944 למפקד רגימנט הגרנדירים ה-990, שהיה חלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-277, וב-1 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. לאחר הנסיגה מצרפת ומבלגיה נפצע שוב מרסיסים ב-16 בדצמבר 1944, היום הראשון לקרב הארדנים, אך נשאר עם יחידתו. באפריל 1945 לחם ברם עם יחידתו כחלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-326 בקרב קאסל, ועל פעולותיו בקרב הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ומיד לאחר מכן הוא נפל בשבי האמריקני.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוא התחתן עם אגנס שטפנס, ועבר לגור במונטריאול, שם חי עד מותו ב-21 באוקטובר 1998.
אריק רודוול

ביוגרפיה

רודוול נולד בשנת 1957 בסן פרנסיסקו. בשנת 1965 עברה משפחתו לגור באינדיאנה בגלל עבודתו של אביו כפרופסור לביוכימיה באוניברסיטת פרדו. רודוול למד לשחק ברידג' בגיל 11 ממשחק עם הוריו ומספרים שקרא. הוא סיים בשנת 1981 לימודים במימון לתואר מוסמך באוניברסיטת פרדו. נכון ל-1917, רודוול הוא שחקן ברידג' מקצועני המתגורר בפלורידה עם אשתו דונה. לרודוול בן ובת תאומים מנישואים קודמים.

קריירת הברידג'

במשך כמה עשרות שנים שותפו הקבוע של רודוול הוא ג'ף מקסטרוט, באנגלית: Jeff Meckstroth. הכינוי של הזוג הזה הוא "Meckwell" המורכב מתחילת שמו של ג'ף מקסטרוט ומסוף שמו של רודוול. זוג זה הוא אחד הזוגות המצליחים ביותר בהיסטוריה של הברידג'. רודוול ושותפו מקסטרוט משחקים בקבוצה המקצוענית של ניק ניקל. קבוצה זו ייצגה פעמים רבות את ארצות הברית כנבחרת ארצות הברית.
שיטת ההכרזה שלהם היא שיטה הנקראת RM Precision. היא מבוססת על שיטת ההכרזה Precision עם שינויים והתאמות שפותחו על ידם. רודוול נחשב לתאורטירן המוביל מבין השניים. האותיות RM בשם שיטת ההכרזה שלהם הן האותיות הראשונות בשמות המשפחה של שניהם. רודוול הגה ופיתח קונבנציות הכרזה שהידועה בהם היא support double . גם קונבנציית serious three notrump נהגתה על ידו. קונבנצית הכרזה נוספת שפיתח ביחד עם מקסטרוט היא Meckwell Escapes.
רודוול ושותפו מקסטרוט משחקים בקבוצה המקצוענית של ניק ניקל. קבוצה זו ייצגה פעמים רבות את ארצות הברית כנבחרת ארצות הברית.