google/wiki40b huggingface dataset:
וילהלם הראשון, מלך וירטמברג

ילדותו

פרידריך וילהלם נולד ב-27 בספטמבר 1781 בליבן שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לפרידריך, דוכס וירטמברג, שהיה מאוחר יותר מלך וירטמברג, ולאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. אביו ואמו לא הסתדרו ביניהם, ובשנת 1786 נפרדו, ווילהלם נשאר עם אביו. בשנת 1795 עלה סבו פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג לשלטון, ובשנת 1797 עלה אביו לשלטון.
התנהגותו של וילהלם לא הייתה טובה, ובשנת 1799 אסר אותו אביו לתקופה קצרה, לאחר שניסה לברוח מאביו. בשנת 1800 הצטרף וילהלם לצבא האוסטרי, ולחם בשורותיו בקרב הוהנלינדן, שהיה חלק ממלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, ובשנת 1803 הועלה לדרגת גנרל מיור.
בשנת 1804 ביקר פרידריך וילהלם בפריז, ובשנת 1805 כרת אביו יחד עם בוואריה, ברית עם נפוליאון. שארל-מוריס דה טליראן הציע לפרידריך וילהלם לבצע הפיכה נגד אביו, אולם הוא סירב, ובעקבות כך פיתח סלידה מנפוליאון. בשנת 1806 הפכה וירטמברג לממלכה, ובשנת 1809 מונה פרידריך וילהלם למפקד משמר הגבול של הממלכה. במלחמת רוסיה-צרפת פיקד פרידריך וילהלם על הכוחות הווירטמברגים, שמהם חזרו מהמערכה מאות בודדות בלבד. לאחר קרב לייפציג הצטרפה וירטמברג לכוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ופרידריך וילהלם פיקד על הכוחות הווירטמברגים במהלך הקרבות בצרפת נגד נפוליאון.
לאחר חזרתו של נפוליאון, פיקד פרידריך וילהלם על הקורפוס האוסטרי ה-3, כחלק ממלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית.

שלטונו

ב-30 באוקטובר 1816 מת אביו פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ובמקומו עלה וילהלם לשלטון.
לאחר עימותים רבים, הציג וילהלם בשנת 1819 חוקה חדשה, שהייתה בתוקף עם שינויים מסוימים עד לשנת 1918.
מצב הממלכה בתקופת וילהלם השתפר מאוד; החינוך, החקלאות, המסחר והכלכלה השתפרו, נבנו מסילות ברזל, והמדינה הצטרפה לאיגוד הצולפריין.
במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848 נאלץ וילהלם לפטר את ראש ממשלתו, ולהסכים על חוקה יותר ליברלית, אולם לאחר שוך המהפכה הצליח וילהלם להרכיב דיאט כנוע באוקטובר 1849, ובשנת 1851 החזיר את החוקה הישנה.
בשנת 1864 חתם וילהלם על קונקורדט עם האפיפיור, וב-25 ביוני 1864 מת וילהלם בשטוטגרט, ובנו קרל הראשון, מלך וירטמברג עלה לשלטון במקומו.
קווין ג'טר

קורות חיים

ק.ו. ג'טר נולד בשנת 1950 בלוס אנג'לס. למד במכללה של אוניברסיטת מדינת קליפורניה, סיים עם תואר בוגר בסוציולוגיה. תואר שני למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו. מלבד הקריירה של סופר, הוא עסק בייעוץ, כתב תסריטים, השתתף במחקרים סוציולוגיים העוסקים בהתפשטות HIV, שירת כקצין שחרור מוקדם וכסוהר בכלא נוער.
בזמן לימודיו באוניברסיטת מדינת קליפורניה, פולרטון, ג'טר הכיר את טים פאוורס וג'יימס בליילוק, ודרכם גם את פיליפ ק. דיק, אשר השפיע על התפתחות הכתיבה שלו. חלק ניכר ביצירות של ג'טר מתמקדות בטבע הסובייקטיבי של המציאות, באופן שדומה לספרי דיק.
בשנת 1972 ג'טר כתב את ספרו הראשון "דר' אדר", אשר הניח את יסודות הז'אנר סייברפאנק. למרות התמיכה של פיליפ דיק, למעלה מעשר שנים הוא לא הצליח להוציאו לאור. ספרו הראשון שפורסם הוא "מחפש האור", 1975, אחר כך פורסמו "ארץ הנהון", 1976, "הלילה של מורלוק", 1979, הספר הבולט הראשון בסגנון סטימפאנק, והאכלן הנשמות, 1983. בהמשך כתב קווין הרבה רומנים עבור הסדרות מסע בין כוכבים, מלחמת הכוכבים, אומה זרה והמשך לסרט בלייד ראנר של רידלי סקוט.
היאנגצה הגועש (סרט)

רקע היסטורי

בשנות ה-20 לא היה שלטון מרכזי חזק בסין. בשטחים רבים שלטו מפקדי צבא שהקימו להם צבאות פרטיים. ב-1926 החל צ'אנג קאי שק, מנהיג מפלגת קוומינטנג, את מסעו צפונה כדי להשליט שלטון מרכזי ולהביס את הצבאות הפרטיים. בתחילה ביחד עם הקומוניסטים.
סין הייתה חתומה עם ארצות הברית על חוזה המרשה לספינות תותחים אמריקאיות לשוט בנהר היאנגצה ובנהרות נוספים כדי להגן על רכוש ואזרחים אמריקאיים בתוכם גם מסיונרים.
את הספינות הפעילו עובדים סיניים שחיו בתנאים קשים בעוד שהמלחים האמריקאים התרכזו באימונים לקראת פעולות מלחמתיות. הימצאות הספינות האמריקאיות ביאנגצה כחלק מ"דיפלומטית ספינות התותחים"  עוררה רגשות אנטי אמריקאיים חזקים בכל שכבות העם הסיני.

תקציר העלילה

ג'ייק הולמן (סטיב מקווין) מתמנה בשנת 1926 למכונאי ראשי בספינת התותחים סן פבלו המכונה "חלוק הנחל". בדרכו לספינה בשנגחאי הוא פוגש את שירלי אקרט (קנדיס ברגן) שמגיעה לסין לשמש כמורה במיסיון ביחד עם מנהל המיסיון מר ג'יימסון (לארי גייטס).
את הספינה מפעילים פועלים סינים המבצעים את כל פעולות התחזוקה כמו תפעול המכונות, בישול, ניקיון וכביסה בעוד שהמלחים האמריקאים עסוקים בתרגילי הגנה על הספינה. האמריקאים מתייחסים לסינים בצורה גזענית. הולמן מאתר תקלה במכונה, מבקש לעצור אותה וממנה את המכונאי הראשי לתקן אותה. במהלך התיקון נהרג הסיני והולמן נאשם כאחראי למותו.
הולמן ממנה את פו-האן (מאקו) כמכונאי ראשי ומתידד אתו למורת רוחם של הסינים והאמריקאים. פו-האן מתמודד באגרוף עם המלח סטבסקי (סימון אוקלנד) ומנצח אותו. זה מגביר את העוינות של הסינים להולמן ולפו-האן. מנהיג הסינים שינג (טומי לי) שולח את פו-האן לחוף שם הוא נתפס על ידי הסינים המאשימים אותו בשיתוף פעולה ומתחילים לענות אותו מול הספינה. הם מסרבים להצעות המלחים לשחרר אותו תמורת כסף. הולמן לא יכול לעמוד בייסוריו של פו-האן ויורה בו למוות למרות הוראתו המפורשת של מפקד הספינה לוטננט קולינס (ריצ'רד קרנה).
הולמן מתידד עם המלח פרנצ'י בורגיון (ריצ'רד אטנבורו). פרנצ'י מתאהב במיילי (מריאט אדריאן) העובדת בבית בושת ומצליח לחלץ אותה משם. הולמן נפגש שוב עם שירלי אקרט ומתפתח רומן אהבה קצר ביניהם.
בינתיים מחריף המצב הפוליטי בסין וההתנגדות לזרים גוברת. הסינים שמים מצור על הספינה ונושאים שלטים המורים לאמריקאים לחזור הביתה. פרנצ'י מתגנב בלילה בשחייה לחוף ופוגש במיילי אבל זמן קצר לאחר מכך הוא חולה בדלקת ריאות ומת. הולמן מתגנב לחוף ומגיע לחדרם כאשר הסינים מתפרצים לשם וחוטפים את מיילי. הוא מצליח להשתחרר מהם אך הסינים לאחר שרצחו את מיילי מאשימים אותו ברצח אישה סינית הרה.
הסינים דורשים להסגיר לידם את הולמן אחרת יתקיפו את הספינה. שאר המלחים מבקשים מהולמן להסגיר את עצמו וכמעט פורץ מרד אך המפקד קולין מסרב להיענות לבקשת הסינים. העובדים הסינים נוטשים את הספינה והאמריקאים נאלצים לבצע את כל מטלות התחזוקה.
לבסוף עולים פני המים בנהר והספינה עוזבת את החוף. קולין מתבקש להגיע לשנגחאי אך מפר את הפקודה ומפליג לתוך היאנגצה כדי לשחרר את שירלי ומר ג'יימיסון.
הצוות נאלץ לפרוץ מחסום סיני של סירות המחוברות בחבלים עבים. פורץ קרב קשה עם הרוגים משני הצדדים. לבסוף נפרץ המחסום. הספינה עוגנת ליד בית המסיון וקבוצה קטנה יוצאת לשחרר את המסיונר והמורה.
המסיונר ג'מיסון מסרב להצטרף לאמריקאים באומרו שוויתר על האזרחות האמריקאית ואין להם כל סמכות עליו. בינתיים מגיעים לוחמים סינים למקום. ג'ימיסון וקולינס נהרגים והולמן נשאר לחפות על שאר האמריקאים והבורחים עם המורה אקרט. הוא נהרג והבורחים מצליחים להגיע לספינה ולהפליג משם.
עין צמד

עין צמד הוא מעיין הנמצא בעמק הירדן דרום מזרחית לבית שאן, בסמוך לקיבוץ כפר רופין. ידוע גם בשם "מעיין המסיל" על שם הכפר הערבי מסיל אל ג'יזל שהתקיים בקרבתו עד מבצע גדעון במלחמת העצמאות ב-1948.
מי המעיין נשאבים ומוזרמים בצינור לבריכה קטנה המצויה לצידו, משם הם זורמים ומתחברים לנחל אבוקה הסמוך, ולכן מכונה המעיין לעיתים מתוך טעות גם עין אבוקה.
מעל המעיין נמצא תל צמד, שעליו פסל המציג את המלך שאול נישא על ידי לוחמיו לאחר מותו בקרב בגלבוע. לא רחוק ממנו מצויים אנדרטת אבוקה, על שם הקיבוץ שהוקם במקום וננטש, ובריכת אבוקה.
המעיין והתל מהווים חלק ממסלול שביל עמק המעיינות.
נראיד

גילוי

נראיד הוא הירח השני שהתגלה סביב נפטון, כ-103 שנים אחרי גילוי טריטון. אף על פי שנראיד קטן יותר מפרוטאוס, בעל קוטר של 340 ק"מ לעומת 418 ק"מ לפרוטאוס, הוא נמצא במיקום נוח יחסית לתצפיות טלסקופיות ומחזיר יותר אור מפרוטאוס שנמצא קרוב יותר לנפטון ובקושי מחזיר אור שמש מפני השטח שלו.
קידום מכירות

קידום מכירות או קידום מותג (ראשי תיבות: קד"ם) הם מונחים המתארים מהלכי שיווק משלימים לפרסום וליחסי ציבור. תהליכים אלו מכונים בעולם הפרסום גם בשם שלוש מאות שישים מעלות מתוך כוונה לתאר אותם כמשלימים את מעגל הפנייה לצרכנים. שם נוסף המשמש את התעשייה בהקשר דומה הוא BTL (ראשי תיבות של Below the Line, להבדיל מפרסום במדיה שנרכשה המכונה Above the line - ATL).
תהליכי קד"ם יכולים להיות מיועדים להגברת מכירות באופן נקודתי או להגברת כוחו של המותג והמודעות אליו, ובכך להגביר המכירות באופן עקיף (ולאו דווקא מיידי).
דוד די סילוה

רבי דוד די-סילוה (רד"ס) היה בנו של רבי חזקיה די סילוה, ונכדו של הרופא רבי רפאל מרדכי מלכי. חי בירושלים במאה ה-18 ונחשב לרופא מומחה. רד"ס מייצג את תקופת המעבר בין שלהי שלטונה של הרפואה הגאלנית-ערבית המסורתית ובין ניצני חדירת הרפואה המודרנית ובכך הוא מהווה מקור חשוב למחקר תולדות הרפואה.
במהלך חייו הוא ערך שני מסעות בארצות המערב ושם הוכשר לרופא מוסמך. רד"ס הוא כנראה הרופא היהודי הארץ-ישראלי הראשון שלמד רפואה 'מודרנית' באירופה. כאשר חזר לירושלים עסק לפרנסתו ברפואה פרטית ואת שירותיו העניק לבני כל הדתות.
רבי דוד די-סילוה כתב חיבור בשם "פרי הדס" (נמצא עדיין בכתב יד), העוסק בעניינים שונים בנושא הרפואה. חיבורו מהווה מעין יומן ובו הוא מספר על מנהגים ורשמים שחווה בעת ביקורו באירופה עם השוואה לנעשה בירושלים. מעבר לכך הוא מביא דוגמאות לטיפולים שנתן לחולים בארץ ובחוץ לארץ, דבר המאפשר הצצה יוצאת דופן לשגרת עולמו של רופא בירושלים ועל חיי היום יום של הקהילה היהודית בעיר זו לפני כשלוש מאות שנה. החוקר זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן פרסם פרק מספר זה המכיל רשימת חומרי רפואה ומזונות, שמותיהם וסגולותיהם הרפואיים לפי סדר האלף-בית.
נימפית מצויצת

תיאור

הציצית הייחודית (ומכאן שמו) של הקוקטיל מבטאת את מצבו הרגשי, בין הסימנים העיקריים שמבטא הקוקטיל נמצאים:
כשהפס אנכי - התוכי חווה חרדה או התרגשות
כשהפס באלכסון - התוכי רגוע
כשהפס מאוזן - התוכי כועס, או מנסה להתגונן
בניגוד לרוב הקקדואיים, לקוקטיל יש נוצות זנב ארוכות במיוחד המהוות כמחצית מאורכו הכולל, שהוא בין 30 ל-33 ס"מ. עם זאת, קוקטיל הוא המין הקטן ביותר במשפחת הקקדואיים אשר בדרך כלל אורכם הוא בין 30 ל-60 ס"מ.
הצבע הרגיל של הקוקטיל בטבע הוא אפור, עם כתמים לבנים בולטים בקצוות הכנפיים. צבע פניו של הזכר הוא לבן או צהוב, בעוד שפני הנקבה בעיקר אפורות או אפורות בהירות. בנוסף, שני המינים בעלי כתם כתום עגול על שתי האוזניים, המכונה לרוב "לחיי צ'דר". למרות זאת, הכתם הכתום נפוץ בדרך כלל אצל זכרים בוגרים, ולעיתים קרובות משותק אצל הנקבות.
הקוקטיילים הם ציפורים ווקאליות יחסית, יכולת הדיבור והחיקוי, וקריאות הזכר הם מגוונות, טובות ומפותחות הרבה יותר מזו של הנקבה. בנוסף, ניתן ללמד אותם גם לשיר מנגינות ספציפיות, ואפילו לחזור על מילים שנאמרו על ידי אנשים (לרוב הם יחקו מילים רק אחרי בעליהם) כמו רוב התוכים. למרות זאת, יכולת הדיבור של הקוקטיילים נמוכה במידה רבה מאשר תוכים גדולים, וכאשר ינסו לדבר, לרוב המילה לא תהיה ברורה.

דימורפיזם מיני

כל אפרוחי הקוקטיילים פרועים, בעלי מראה של נקבה וכמעט שאין להבחין במין הקוקטיל מהזמן של הבקיעה עד ללעיטה הראשונה שלהם. בנוסף, האפרוחים בעלי פסים צהובים אופקיים על פני החלק התחתון של נוצות זנבהם, כתמים צהובים על פני נוצות כנפיהם הפנימיות הראשונות, פס אפור על הפנים והציצית וכתם כתום עמום על כל אחת מהלחיים.
קוקטיילים בוגרים הם בעלי דימורפיזם זוויגי, אך במידה פחותה בהרבה ביחס למינים אחרים של עופות. הדימורפיזם ניכר רק לאחר השינוי הראשון, המתרחש בדרך כלל בין שישה לתשעה חודשים לאחר הבקיעה: הזכר מאבד את החסימה והכתמים הלבנים או הצהובים על החלק התחתון של נוצות הזנב והכנפיים. הנוצות האפורות על לחייו ופסגתו מוחלפות בנוצות צהובות בהירות, בעוד שתיקון הלחי הכתום נעשה בהיר וברור יותר. הפנים והציצית של הנקבה ישארו בדרך כלל בצבע אפור בעיקר, אם כי גם עם כתם הלחי. בנוסף, הנקבה בדרך כלל שומרת את החסימה אופקית על החלק התחתון של נוצות הזנב שלה.
מצודת קוויבק

היסטוריה

המצודה הראשונה באתר נבנתה בסמוך למישורי אברהם במהלך המאה ה-17 בהוראת לואי דה בוד (Louis de Buade). תוכנית מפורטת יותר לביצורים הוכנה על ידי המהנדס הצבאי ז'אק לאבאס דה נרה באישור סבסטיין לה פרסטרה דה וובאן בשנת 1701.
לאחר כיבוש לואיסבורג בשנת 1745 נערכו במצודה שיפוצים והורחבו ביצוריה על פי תוכניות של המהנדס הצבאי גספאר-ז'וזה שוסרגו דה לרי.
צורתה הנוכחית של המצודה (צורת הכוכב) נבנתה על ידי השלטונות הבריטיים בין השנים 1820–1831 על פי תוכניות של המהנדס הצבאי המלכותי אליאס ווקר דרנפורד. תוכנית זו שילבה בתוכה חלקים מהמצודה הצרפתית של 1745. מטרת הביצורים שנבנו הייתה לנצל את הגובה האסטרטגי של כף דיאמונד למקרה של מתקפה אמריקאית, או מרד של התושבים הצרפתית של קוויבק.
פרדריק המילטון-טמפל-בלקווד אשר כיהן כמושל הכללי של קנדה בשנים 1872–1878 קבע במצודה את מגורי המושל הכללי, ומדי שנה מתגורר בה מאז המושל הכללי מספר שבועות בשנה (יתרת הזמן המושל מתגורר באחוזת רידו).
בשנת 1943 נערכה במצודה ועידת קוויבק, וועידה נוספת בשנת 1944, בהן נכחו וינסטון צ'רצ'יל, פרנקלין דלנו רוזוולט וויליאם ליון מקנזי קינג ונדונה האסטרטגיה של הממלכה המאוחדת, קנדה וארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
המבצר הוא בסיס האם של הרגימנט המלכותי ה-22 של הכוחות המזוינים של קנדה מאז 1920.
חבורת הקשר

בתורת הקשרים, חבורת הקשר (Knot Group) של קשר נתון היא החבורה היסודית של המשלים שלו במרחב - . חבורה זו היא אינווריאנט קשרים בסיסי וחשוב בתורת הקשרים - בעזרתו ניתן למיין קשרים וללמוד על התכונות הגאומטריות שלהם. בכל זאת, אינווריאנט זה איננו שלם.

הקדמה והגדרה

קשר הוא שיכון של ספירה במרחב התלת-ממדי . מעצם ההגדרה, קשר כאובייקט עצמאי הומיאומורפי לספירה (ההעתקה ההפכית רציפה כהעתקה ממרחב קומפקטי להאוסדורף), ולכן מחקר תכונות שלו ברמה הזו הוא חסר טעם - המידע הטמון בתוך הקשר הוא אופן שיכונו בתוך המרחב.
בהינתן קשר , ניתן להביט במשלים שלו  - זהו אינווריאנט של הקשר (המשלימים של שני קשרים שקולים גם הם שקולים), אך דיי קשה לחקור אותו כאובייקט העומד בפני עצמו - למשל, לא ידוע האם הוא אינווריאנט שלם (כלומר, האם משלימים שקולים גוררים קשרים שקולים).
בכל זאת, ניתן להרכיב על המשלים פונקטורים שונים, ובעזרתם ללמוד על הקשר. לכן, מגדירים את החבורה של הקשר (Knot group) להיות החבורה היסודית של המשלים - . אינווריאנט זה מתגלה כמוצלח, ומצליח להבדיל בין מספר קשרים בסיסיים ומאפשר ללמוד על הקשר.

תכונות

החבורה היסודית היא אכן בחירה "מוצלחת" של אינווריאנט בצורת חבורה - כך למשל, כל חבורות ההומולוגיה (וגם הקו-הומולוגיה) של המשלים נקבעות ללא תלות בשיכון - היא אפס בפרט להומולוגיה הראשונה, שהיא החבורה הציקלית האינסופית. בפרט, נובע כי האבליניזציה של חבורת הקשר של כל קשר היא ציקלית אינסופית. את החישוב ניתן לעשות בעזרת סדרת מאייר-ויאטוריס.
לעיתים מגדירים את חבורת הקשר להיות המשלים של הקשר ב-, אך למעשה ההגדרות שקולות - שתי חבורות אלו איזומורפיות.
במקרים רבים, נוח לחשב חבורות של קשרים בעזרת הצגת וירטינגר (Wirtinger presentation) של הקשר (ראו בלקריאה נוספת לפרטים).
כנס מיתופיה

מִיתוֹפְּיָה הוא כנס ספרותי בנושא פנטזיה המאורגן על ידי עמותת טולקין הישראלית וקהילת הארי פוטר לבוגרים. במהלך הכנס, מתקיימות הרצאות בנושאים שונים בתוך עולם הפנטזיה, כגון מוסר, דת, מדע, שפות, תרבות ועוד. את ההרצאות מעבירים אנשים שונים העוסקים בתחום, כגון מתרגמים, ספרנים, כותבים, בלשנים ובוגרי תארים בספרות. בנוסף עליהם מרצים גם מתנדבים באגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה. הכנס מתמקד בספרי שר הטבעות, הארי פוטר, שיר של אש ושל קרח, וספרי פנטזיה פופולריים אחרים.
כנס מיתופיה בדרך כלל אינו סובב סביב רעיון מרכזי אחד. זאת בניגוד לכנסים אחרים בישראל העוסקים בפנטזיה, כגון כנס עולמות או פסטיבל אייקון, שבהם ישנו נושא מרכזי המתחלף בכל שנה. יוצא הדופן לכלל זה הוא כנס מיתופיה 2014, שבו הנושא המרכזי היה "מאה שנים למלחמת העולם הראשונה", ובו ערכו הקראה של טקסטים שונים מהתקופה, בנוסף להרצאות שעסקו בנושא. בנוסף לכך, בשונה משאר הכנסים העוסקים בפנטזיה, אך בדומה לכנס בדיון, כנס מיתופיה סובב אך ורק סביב הרצאות, פאנלים וסדנאות ואינו מקיים תחרות קוספליי. כמו כן, בכנס מיתופיה 2016 הוחלט להפעיל לראשונה בכנס יריד דוכנים, דבר שלא התקיים בכנסים קודמים, אך עם זאת הדוכנים יפעלו במתכונת מצומצמת כחלק מהתוכן בכנס.
הכנס מתקיים בקיץ מדי שנה מאז 2005. החל מ-2010 הכנס מתקיים בעיר מודיעין בספרייה המרכזית.
כרטא מרינה

הכרטא מרינה (בלטינית: Carta marina, "מפת הים") היא מפה משנת 1539 מעשה ידי הקרטוגרף השוודי אולאוס מגנוס. מפה זו היא המפה הקדומה ביותר של הארצות הנורדיות שבה מפורטים שמות אתרים.
המפה צוירה ברומא בעת שהותו של מגנוס בעיר. מגנוס הגיע לעיר כדיפלומט מטעם הממשלה השוודית לחצר האפיפיור, ונשאר בה בשל מחלוקת שפרצה בין אחיו יוהנס מגנוס לבין גוסטב הראשון, מלך שוודיה.
הביאורים של המפה נכתבו בלטינית, ובהמשך תורגמו לאיטלקית ולגרמנית על ידי מגנוס.
מגנוס שקד על המפה במשך 12 שנים, והיא הודפסה לראשונה בשנת 1539 בוונציה על תשעה לוחות עץ במידות 55 על 40 ס"מ כל אחד. גודלה הכולל של המפה - 1.7 מטרים על 1.25 מטרים. המפה נוצרה כחלק מספרו של מגנוס "ההיסטוריה של העמים הצפוניים" (Historia de gentibus septentrionalibus) שיצא לאור ברומא בשנת 1555.
בשנת 1572 הועתקה המפה על ידי אנטואן לפררי.
כל העתקי המפה המקוריים אבדו קודם לשנת 1574, אולם בשנת 1886 גילה אוסקר ברנר העתק של המפה במינכן שבגרמניה, ובשנת 1961 התגלה העתק נוסף בשווייץ (העתק זה הועבר לספריית אוניברסיטת אופסלה שבשוודיה).
קמדן (ניו ג'רזי)

שחיתות פוליטית

לאורך השנים, שלושה ראשי עיריית קמדן הורשעו בשחיתות: אנג'לו הריצ'טי (Angelo Errichetti), ארנולד ובסטר (Arnold Webster) ומילטון מילן (Milton Milan). ב-1981, הורשע הריצ'טי ביחד עם עוד שלושה אחרים בקבלת שוחד בסך 50,000 דולר מסוכנים חשאיים של ה-FBI בתמורה לסיוע לשייח' ערבי פיקטיבי להיכנס לארצות הברית. תחבולת ה-FBI בה נתפס הריצ'טי הייתה חלק ממבצע Abscam. ב-1999, ובסטר, שהיה בעברו המפקח על בתי הספר הציבוריים של עיריית קמדן, הודה באשמה כי לאחר שהתמנה לראש העיר העביר לעצמו 20,000 דולר מכספים שיועדו לבתי הספר. ב-2000, נגזר דינו של מילן ליותר מ-6 שנות מאסר על קבלת שוחד משותפים של בוס המאפיה ראלף נטלה (Ralph Natale), בקשת שוחד ושיפוצי בתים בחינם מספקים של העיר, מעילה בכספי קמפיין בחירות, והלבנת כספי סחר בסמים.
דייוויד קאטו

ביוגרפיה

נולד לשבט קיסול בכפר נקוואלה. למד בקולג' בודו ובאוניברסיטת קייאמבוגו. לימד במספר בתי ספר, ובמהלך תקופה זו גברה מודעותו לנטייתו המינית; הוא פוטר בשל כך ב-1991. עבר ליוהנסבורג שבדרום אפריקה, בה לימד מספר שנים, והושפע מקידום זכויות הלהט"בים בה לאחר סיום האפרטהייד. ב-1998 חזר לאוגנדה ויצא מהארון במסיבת עיתונאים; הוא נעצר ושוחרר לאחר שבוע. קאטו המשיך בפעילותו בתחום זכויות הלהט"בים, ויצר קשרים עם ארגונים פרו-להט"בים מחוץ למדינה. ב-2002 הצטרף לסגל בית הספר היסודי החדש לבנים "סט. הרמן נקוני" במאסקה.
ב-2004 ייסד לצד שותפים נוספים את הארגון "מיעוטים מיניים אוגנדה" (SMUG). ב-2009 נאם על זכויות להט"בים בוועידה לזכויות אדם המימון האו"ם, אך נציגי אוגנדה צחקו במהלך הנאום, ולאחריו עזבו קאטו ואנשיו את הוועידה מחשש שייעצרו. 
ב-2010 עזב את תפקידו כמורה בבית ספר והתמקד בעבודתו במסגרת הארגון, ובהתנגדותו להצעת חוק שקבע עונש מוות על "מעשים הומוסקסואלים"; בהצעה תמכו ראש ממשלת אוגנדה ונשיאהּ ב-2008, דבר שעורר ביקורת בקרב הקהילה הבינלאומית. ב-2011 הוזמן לפעול במשך שנה כעמית מחקר במרכז לזכויות אדם שבאוניברסיטת יורק (בריטניה).

הפרסום ב"רולינג סטון" האוגנדי

באוקטובר 2009 פרסום העיתון האוגנדי "רולינג סטון" מאמר הומופובי ובו רשימה של מאה אוגנדים שהואשמו בהומוסקסואליות, לצד פרטיהם האישיים ומקומות מגוריהם, תוך קריאה להוציאם להורג. קאטו, יחד עם שני פעילים נוספים מהארגון SMUG, הגישו תביעה נגד העיתון במסגרתה דרשו ממנו להפסיק ולפרסם שמות ותמונות של אנשים שהם הומואים ולסביות ולקרוא לאלימות נגדם. העתירה הוגשה ב-2 בנובמבר 2010.‏
ב-3 בינואר 2011 פסק בית המשפט העליון באוגנדה כי העיתון הפר את זכויות האזרח של התובעים ושל להט"בים נוספים אשר פרטיהם פורסמו בו, והורה לעיתון לפצות את קאטו והתובעים האחרים במיליון וחצי שילינג אוגנדי לכל אחד.

הרצח

ב-26 בינואר 2011 הותקף קאטו בביתו שבעיר מוקונו (Mukono Town) על ידי אדם אחד לפחות; הוא הוכה בראשו בפטיש, ומת בדרך לבית החולים. דובר של המשטרה מסר כי החשד לרצח הוא כלפי כנופיית שודדים שפעלה באזור וכי נעצר חשוד אחד ונעשים חיפושים אחר תוקף נוסף, אך מקורביו של קאטו דיווחו כי מאז ההליכים המשפטיים התלונן קאטו על עלייה חדה באיומים על חייו, ותלו את הרצח כנעשה על רקע נטייתו המינית. 
במהלך הלווייתו של קאטו התעמתו חבריו מהארגון "מיעוטים מיניים באוגנדה" עם מפגינים הומופובים, לאחר שהכומר שערך את טקס האשכבה דיבר בגנות הומוסקסואליות.

התייחסויות לרצח

מיד לאחר היוודע דבר הרצח, גינה הארגון משמר זכויות האדם את המעשה; חוקרת תחום אפריקה של הארגון מרי ברנט הוסיפה כי "מותו של דייוויד קאטו הוא אובדן טראגי לקהילת זכויות האדם". הארגון אמנסטי אינטרנשיונל פרסם הודעה לפיה הוא "נחרד מהרצח המזעזע של דייוויד קאטו" וקורא ל"חקירה אובייקטיבית ומהימנה של הרצח". שני הארגונים פנו לממשלת אוגנדה בבקשה לפעול ולהגן על פעילים הומואים ולסביות במדינה. את הרצח גינו גם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, והאיחוד האירופי, שקרא לרשויות באוגנדה לחקור אותו ולצאת באופן פומבי נגד הומופוביה וטרנספוביה במדינה.
עורך ה"רולינג סטון" גילס מוהאמה הגיב גם הוא לרצח ואמר: "כאשר קראנו לתלות הומואים התכוונו... רק אחרי שהם עברו את ההליך במסגרת החוק... לא התכוונו לקרוא לרציחתם בדם קר כמו שקרה לקאטו."
בנובמבר 2011 הורשע ברצח סידני נסובוגה אנוך, זונה ממין זכר, והוא נידון ל-30 שנות מאסר.
דירהוליי

דירהוליי (באיסלנדית: Dyrhólaey; בתרגום חופשי: "אי הגבעה עם החור בדלת", מוכר על ידי הימאים גם כקייפ פורטלנד) הוא צוק המתנשא לגובה 120 מטרים, הממוקם סמוך לחוף העיירה ויק, העיר הדרומית ביותר והגשומה ביותר באיסלנד.
הצוק הוא צוק וולקני, ובראשו שוכן "מגדלור דירהוליי", הקיים משנת 1927. אזור הצוק הוכרז כשמורת טבע בשנת 1978.
הנוף מהצוק הוא מגוון: מצפון ניתן לראות מספר קרחונים מפורסמים, ממזרח רואים את צוקי הבזלת "רייניסדראנגר" ואת החוף השחור הסמוך, וממערב ניתן לראות את חופי העיר סלפוס.
בקיץ ישנן במקום מושבות קינון גדולות של תוכי ים אטלנטי.
כריסטיאן צימרמן

ביוגרפיה

צימרמן נולד בזאבז'ה כבנו של מריאן צימרמן, מהנדס, בצעירותו כדורגלן. הדוד מצד האב היה הנריק צימרמן, שנודע כמגן מפורסם של קבוצת הכדורגל "גורניק זאבז'ה". כריסטיאן צימרמן קיבל בילדותו את שיעורי המוזיקה הראשונים מאביו שהיה פסנתרן חובב. מאוחר יותר הוא למד בבית ספר מקומי למוזיקה ואחרי שזכה בפרסים ראשונים בתחרויות לפסנתר עברה המשפחה לשכונת ברינוב בקטוביצה כדי לרשום את הבן בקונסרבטוריון בעיר הזאת. בקונסרבטוריון הוא היה תלמידו של אנדז'יי יאסינסקי.
הקריירה של צימרמן עלתה על דרך המלך בשנת 1975, כאשר זכה בתחרות הפסנתר הבינלאומית על שם פרדריק שופן בוורשה. הוא ניגן עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין בשנת 1976. באותה שנה השתלם אצל ארתור רובינשטיין. הופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-1979. הוא מרבה בסיורי קונצרטים ובהקלטות. מאז 1996 הוא מלמד פסנתר באקדמיה למוזיקה בבזל, שווייץ.
צימרמן נודע ביותר בפרשנויותיו למוזיקה רומנטית, אבל הוא מבצע גם מגוון רחב של יצירות קלאסיות ואף מעודד ביצועי מוזיקה בת זמננו. לדוגמה, ויטולד לוטוסלבסקי כתב את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בשביל צימרמן, שאף הקליט אותו בהמשך. בין הקלטותיו המוכרות ביותר הקונצ'רטי לפסנתר של גריג ושומאן בניצוח קאראיין; הקונצ'רטי של ברהמס עם ליאונרד ברנשטיין, הקונצ'רטי לפסנתר של פרדריק שופן, פעם בניצוח ג'וליני ובהקלטה מאוחרת יותר בניצוחו הוא מן הפסנתר; הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן בניצוח ברנשטיין; הקונצ'רטי הראשון והשני של רחמנינוב; הקונצ'רטי לפסנתר של ליסט עם סייג'י אוזאווה, ויצירות סולו לפסנתר מאת שופן, ליסט, דביסי ושוברט. ב-2006 הקליט צימרמן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ברהמס עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח סיימון ראטל (DG 477 5413; Limited Edition DG 477 6021).
בשנת 2015 לרגל התחרות הבינלאומית שופן בוורשה הקים צימרמן את הפרס כריסטיאן צימרמן לביצוע הטוב ביותר לסונטות של שופן.
תחביב חשוב של האמן הוא בניית פסנתרים.
צימרמן נודע במזגו הנסער ובמודעותו הפוליטית. באפריל 2009 בעת קונצרט בלוס אנגלס הודיע כי יפסיק לנגן בארצות הברית במחאה על החלטת הנשיא ברק אובמה להמשיך במדיניותו של ג'ורג' בוש הבן ולהציב טלים אמריקאים על שטח פולין:Get your hands off my country - הוא אמר. יש סבורים כי האמן כעס גם על חיזוק אמצעי הבידוק הביטחוני בשדות התעופה של ארצות הברית אחרי מספטמבר 2001, כשהפסנתר סטיינוויי שהביא איתו ניזוק קשות בעת בדיקתו בגלל ריח דבק חשוד.
בהזדמנויות שונות הביע האמן בפני הקהל מחאות נגד הסחר בסרטוני וידאו בלתי חוקיים ונגד הסחר בנשק של שווייץ.
ב-2013 הוא הפסיק קונצרט עם הפילהרמונית של אסן ברגע שהבחין בצופה שהקליט את הקונצרט.
ב-2015 הוציא צימרמן לאור את יצירותיו לפסנתר של הפסנתרן בן ארצו, ניצול גטו ורשה, ולדיסלב שפילמן.

חייו הפרטיים

צימרמן חי עם אשתו ושני ילדיו בבינינגן, על יד בזל בשווייץ.