אבישי מילשטיין

ביוגרפיה

אבישי מילשטיין נולד בפתח תקווה וגדל עד גיל 18 ברמת גן, בן יחיד לשני הורים ילידי פולין, ניצולי שואה מפולין.
בוגר לימודי מוזיקה; פסנתר ותאוריה, אצל יריב אזרחי, בנימין ברעם ורינה דוידוב – בקונסרבטוריון "רון", תל אביב (1981-1970).
התחיל לשחק בהצגות בגיל עשר, בתיאטרון בארץ עוץ. השתתף בהצגות הילדים: "היידי בת ההרים", "שמלת השבת של חנה'לה", "תום סוייר", "חסמבה" (בתפקיד ירון זהבי). השתתף בתפקידים קטנים בסרטים "נועה בת 17" (בבימויו של יצחק צפל ישורון, 1982), "ג'וזף ומרי - סיפור אהבה", "החורף האחרון" (בבימויו של ריקי שלח, 1984), בסרטי פרסומת ובתוכניות טלוויזיה שונות.
בוגר בית הספר התיכון ע"ש "תלמה ילין" במגמת תיאטרון (1982-1978), במהלך לימודיו זכה במלגת תלמיד מצטיין (1982). בכיתתו למדו רוני פינקוביץ', דודו בן-זאב, ארז שפריר ודלית מילשטיין.
בהיותו תלמיד בתלמה ילין הציגו בבית הספר את "אופרה בגרוש" מאת ברכט ווייל. מילשטיין, שאהב מאוד את היצירה, הלך ללמוד גרמנית. הוא למד במכון גתה, תל אביב ודיסלדורף (1985-1981) וזכה בשתי מלגות. בוגר סדנת תסריטאות, בית צבי, 1985.
בצה"ל שירת כאלחוטן בחיל הקשר בפיקוד מרכז והיה חייל מצטיין צה"לי.
בהיותו בן שש עשרה, ב-1980, מילשטיין ביים לראשונה יצירה שכתב, "אם נקר ניקר וזה ניקור – אם זמר זימר וזה בידור", אופרה אותה הלחין דורי פרנס (אז בן שבע עשרה); קופרודוקציה בין תלמה ילין ותיאטרון בית ליסין, מאי, 1980.
מחזהו "אז כמוות", בבימויה של שוש רייזמן, הוצג בפסטיבל עכו, 1987 וזכה בציון לשבח למחזה ולהפקה.
למד תיאטרון, ספרות ובלשנות גרמנית, באוניברסיטת מינכן, גרמניה, 1990-1986. עבר סדנאות שונות: בימוי, מייקל אלפרדס, אונ' ת"א, 1994; משחק שייקספיר, ג'ון ברטון, אונ' ת"א, 1995; משחק, ורנר רלשטאפ, האקדמיה לאמנויות הבמה, ציריך, במסגרת הפורום הבינלאומי, פסטיבל ברלין, 1996; עבר סדנאות סיפור וקומדיה אצל רוברט מקי, תל אביב 2005 ו-2006.
מילשטיין ייסד את תיאטרון "נוצר", קבוצת התיאטרון העצמאית הגדולה בישראל, ביחד עם דלית מילשטיין (אין קשר משפחתי ביניהם) וכיהן כמנהלו האמנותי ושל העמותה לקידום תיאטרון ביפו (2004-1991).
ההפקה הראשונה של תיאטרון נוצר הייתה "מחזות מלחמה" ("הילד שנזרק לתוך האש" ו"אנשי קופסאות השימורים") מאת אדוארד בונד. ההפקה גדולת הממדים הועלתה בפסטיבל עכו, אוקטובר, 1992 וזכתה בפרסי העיצוב וההצגה האורחת. ("הילד שנזרק אל תוך האש" הועלה החל ממרץ, 1993, בבית ציוני אמריקה, והיה, למעשה, ההפקה שחנכה את מרכז הפרינג' שהוקם אז ביוזמת משרד החינוך והתרבות).
ב-1997, מילשטיין ביים את הבכורה הישראלית של המחזה הקלאסי "פנתיסילאה", מאת היינריך פון קלייסט, במסגרת תיאטרון נוצר. ההפקה התארחה בפסטיבל פורצי הדרך, אאכן, גרמניה.
מחזהו הראשון שהוצג בתיאטרון רפרטוארי היה "פיבניצה", אותו גם ביים בהבימה ב-1994.
דרמטורג ויועץ אמנותי לתיאטרון הבימה (1995-1990).
דרמטורג אורח להפקת "הסוחר מוונציה" בבימויו של חנן שניר, התיאטרון הלאומי הגרמני, ויימאר, 1995 ופסטיבל ישראל, ירושלים, 1996.
דרמטורג ויועץ אמנותי לתיאטרון בית ליסין החל מ-1995 ועד היום (2016).
מייסד המגמה לתיאטרון, תיכון אליאנס, תל אביב, ומנהלה 2001-1997. לימד משחק והעביר סדנאות לכתיבה יוצרת וכיתות אמן במסגרות שונות בגרמניה ובישראל.
עורך ושותף ראשי של הספר: Israeli Drama, קובץ תקצירים באנגלית של מחזות ישראליים נבחרים להפצה בנציגויות רשמיות של ישראל בעולם ואצל מנהלי פסטיבלים בינלאומיים, יוזמה והוצאה לאור של קשתו"ם (אגף קשרי תרבות ומדע), במסגרת משרד החוץ הישראלי, 2000; מהדורה מחודשת בעריכתו יצאה ב-2009.
יוזם, מייסד ומנהל אמנותי של פסטיבל "פותחים מסך" למחזאות ישראלית צעירה, בתיאטרון בית ליסין, משנת 2000.
החל מ-2003 היה מרצה לכתיבה דרמטית, באוניברסיטת הילדסהיים, גרמניה.
מורה ובמאי בבית צבי, סטודיו למשחק ניסן נתיב, אוניברסיטת תל אביב ותיכון תלמה ילין.
חבר ועדת ההיגוי של המכון למחזאות ישראל, מ-2004.
יוזם אירועי "ישראדרמה – זרקור על דרמה ישראלית בשפה הגרמנית", במסגרת המכון למחזאות ישראלית ומשרד החוץ ומנהלו האמנותי של הפסטיבל בשנים 2005, 2010 ו-2012.
יוזם, מייסד ומנהל אמנותי של פסטיבל "פותחים במה" למחזאות ישראל צעירה, בתיאטרון בית ליסין, משנת 2005.
ב-2007 ביים את "רצח" מאת חנוך לוין במסגרת פסטיבל FIND בתיאטרון שאוביהנה, ברלין.
ב-2008 ביים את "מיין קאמפף" מאת ג'ורג' טאבורי; התיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, בשיתוף מוזיאון E-Werk. המחזה מספר על יהודי שחונך את היטלר בתחילת דרכו ומניע אותו לכתוב את "מיין קאמפף".
יועץ אמנותי לפסטיבל FIND, פוקוס על מחזאות ישראלית, תיאטרון שאוביהנה, ברלין, מרץ-אפריל 2007.
יועץ אמנותי לפסטיבלים בינלאומיים למחזאות ישראלית: אולם, גרמניה, 2008; בודפשט, הונגריה, 2007; GAT, ברלין, 2006.
העניק ייעוץ אמנותי ודרמטורגיה על בסיס עצמאי לגופים נוספים: התיאטרון הקאמרי, תיאטרון אורנה פורת, תיאטרון באר שבע, תיאטרון אחד.
מנהל אמנותי שותף (ביחד עם יאן לינדרס) של פרויקט "קשרי משפחה" (Familiebande), פרויקט משותף בין תיאטרון בית ליסין, תל אביב והתיאטרון העירוני של היידלברג, גרמניה. במסגרתו הועלו שש הפקות דו-לאומיות החל ממאי, 2009. הפרויקט מומן על ידי Kulturstiflung des Bundes, ברלין, משרד החוץ הישראלי, ממשלת באדן-וירטמברג, עיריית היידלברג וגופים פרטיים ונחשב למקיף ביותר מבין פרויקטים לשיתוף פעולה עם תיאטראות זרים בשנים האחרונות.
מנהל אמנותי של התוכנית הישראלית, פסטיבל "שוק המחזות", היידלברג, גרמניה, 2010.
מילשטיין ביים את "הבנאליות של האהבה" מאת סביון ליברכט בתיאטרון בית ליסין, ינואר, 2009, הפקה עליה זכה בפרס התיאטרון הישראלי להפקת המחזה המקורי של השנה, 2010. ההפקה פתחה את פסטיבל "שוק המחזות", היידלברג, 2010 והתארחה בתיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, מאי, 2010.
ב-2011 ביים את "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר, התיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, כשבתפקיד הראשי כיכב דורון תבורי.
מייסד ומנהל פדגוגי של בית הספר למחזאות של תיאטרון בית ליסין בשיתוף סדנאות הבמה; בית הספר נפתח בינואר, 2012.
ב-2012 שב באופן חד-פעמי למשחק כששיחק בהצגה "מקסי ואני", שהציגה בתיאטרון בית ליסין. גילם את דמותו של אורסין, לצידו שיחקו יגאל נאור, שלומי טפיארו, נתי קלוגר ומרים זהר.
בספטמבר 2015 עלתה בתיאטרון בית ליסין ההפקה של מחזהו "לא לשכוח לאהוב - Love Hurts". ההפקה מבוססת על 35 ראיונות שנערכו עם זוגות מעורבים, ישראלים וגרמנים, והיא מספרת את סיפוריהם, 70 שנה אחרי אושוויץ ו-50 שנה בדיוק אחרי החתימה על היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה לישראל. ההפקה עלתה כקופרודוקציה עם התיאטרון הממלכתי של באדן (Badisches Staatstheater).
מילשטיין הוא אסטרולוג מוסמך.
נשוי למרית לבית יפה, שחקנית בעברה וכיום פסיכותרפיסטית ומטפלת באמנויות, הם מתגוררים בתל אביב ולהם שלושה ילדים.