google/wiki40b huggingface dataset:
מטריצה הפיכה

באלגברה ליניארית, מטריצה ריבועית תיקרא הפיכה אם קיימת מטריצה ריבועית אחרת, כך שמכפלתן היא מטריצת היחידה. שמות נוספים למטריצה הפיכה הם מטריצה רגולרית ומטריצה לא סינגולרית.

הגדרה פורמלית

תהי  מטריצה מסדר . המטריצה תיקרא "הפיכה" אם קיימת מטריצה אחרת, שתסומן  ותיקרא המטריצה ההופכית של , כך שמתקיים , כאשר  היא מטריצת היחידה מסדר , בפעולת כפל מטריצות סטנדרטי.
מטריצה שאינה הפיכה תיקרא סינגולרית (או לא הפיכה).

מטריצות לא הפיכות

מטריצת האפס היא לא הפיכה, כי תוצאת המכפלה של כל מטריצה עם מטריצת האפס היא שוב מטריצת האפס, ואף פעם לא . באופן כללי יותר, אם AB=0 (כאשר ) אז A אינה הפיכה. זוהי תכונה כללית של הכפל בחוגים: מחלק אפס אינו יכול להיות הפיך. בחוג המטריצות מעל שדה מתקיים גם הכיוון ההפוך: אם A אינה הפיכה, אז יש כך ש-AB=0.

קבוצת המטריצות ההפיכות

לפי מה שכתוב לעיל, ניתן להציג את קבוצת כל המטריצות ההפיכות כקבוצת המטריצות שהדטרמיננטה שלהן לא מתאפסת:

מתכונות הכפליות של הדטרמיננטה (דטרמיננטה של מכפלה היא מכפלת הדטרמיננטות), או משיקולים כללים לגבי הפיכות בחוגים, מכפלת שתי מטריצות הפיכות היא מטריצה הפיכה - כלומר קבוצה זו סגורה תחת כפל. לעומת זאת, חיבור וחיסור מטריצות הפיכות לא יניב בהכרח מטריצה הפיכה.
מסמנים את קבוצת כל המטריצות ההפיכות  והיא נקראת החבורה הליניארית הכללית מעל השדה  (ביחס לכפל מטריצות). קבוצה זו היא אכן חבורה, לא קומוטטיבית, עם פעולת כפל מטריצות.
מבחינה טופולוגית קבוצה זו היא קבוצה פתוחה, כיוון שהיא מתקבלת כהעתקה ההפוכה של פונקציית הדטרמיננטה (שהיא פונקציה רציפה), של הקבוצה הפתוחה . קבוצה זו צפופה במרחב המטריצות. בגאומטריה דיפרנציאלית, קבוצה זו היא יריעה חלקה, ואף אנליטית מממד  כאשר  או . בנוסף, יחד עם פעולת כפל מטריצות, קבוצה זו מהווה חבורת לי.

הפיכוּת מצד אחד

מטריצה  נקראת הפיכה משמאל אם קיימת מטריצה  כך ש . ההופכית השמאלית  אינה נקבעת ביחידות אם  אינה ריבועית.
בדומה, מטריצה  נקראת הפיכה מימין אם קיימת מטריצה  כך ש .
מטריצה שהפיכה גם מימין וגם משמאל היא מטריצה הפיכה, ובפרט היא ריבועית. מטריצה שהפיכה רק מצד אחד אינה ריבועית.

הפכי מור-פנרוז

מושג המטריצה ההופכית הוכלל על ידי אליקים מור ורוג'ר פנרוז עבור מטריצות כלשהן; ראו (Moore–Penrose pseudoinverse).
ישמח חתני

עלילה

קהילת מוסאיוף השלווה והאוהבת מתאספת לחגוג את בר המצווה של אושר בעלייה לתורה בבית הכנסת הקהילתי. החגיגה מופרעת בשל התמוטטות עזרת הנשים הגורמת לפציעתם של כמה מחברי הקהילה ומביאה לתרדמתה של אשת רב בית הכנסת. התרחשויות אלה מביאות את הרב למצב נפשי קשה וציון, סבו של אושר, מטפל בו במסירות ודואג שלא יחסר לו דבר.
הקהילה מתקשה להתאושש מהאסון הקשה שפקד אותה וגם מחפשת מקום תפילה חלופי עד שבית הכנסת ישוקם. כשזה נמצא בדמות חדר אחר בשכונה, לא מצליחים החברים למצוא אפילו מניין המינימלי לקיום התפילה, עד שהרב דוד, צעיר ומסור להלכה תושב השכונה, מנצל את ההזדמנות כדי לקבץ סביבו את גברי הקהילה. הוא משתמש בסמכותו ובכריזמה שלו כדי להנחות את הגברים לעודד את נשותיהם להתחזק בצניעות, תוך שכנועם שהאסון שפקד את בית הכנסת קשור לחוסר הקפדה זו במצוות. הנחיות אלה של הרב מביאות אותו לעימות עם אתי, סבתו של אושר, וגוררות סכסוך מתמשך בין הגברים לנשים ואף בין הנשים לבין עצמן. השיא מגיע כאשר הרב מחליט על דעת עצמו לייחד את הכסף שאספו הנשים לשיפוץ עזרת הנשים לכתיבת ספר תורה, בטענה כי מעשה זה קודם מבחינה הלכתית לשיפוץ העזרה.
העימות מביא את נשות הקהילה להפגין מול הישיבה שבה מלמד הרב דוד והוא מגיע לסיומו רק בעזרתו של נפתלי, אחד מתלמידי הרב, המתנגד למעשי רבו ומבקש לשאת לאשה את אחייניתה היתומה של אתי.
שדרת פראדו

שדרת פראדו (בספרדית Paseo del Prado) היא אחת השדרות המרכזיות והחשובות במדריד, בירת ספרד.
השדרה משתרעת מפלאסה דה סיבלס בצפון ועד תחנת הרכבת אטוצ'ה בדרום. השדרה מהווה את חלקו הדרומי של הציר המחלק את מדריד מצפון לדרום, הנמשך צפונה מפלאסה דה סיבלס בשדרת רקולטוס וצפונה יותר בשדרת קסטיאנה.
השדרה נחשבת לאחד ממוקדי התיירות המרכזיים של העיר, ובין היתר כוללת את משולש הזהב של האמנות - שלושת המוזיאונים המפורסמים: מוזיאון הפראדו, מוזיאון המלכה סופיה ומוזיאון תיסן בורנמיסה. במרכז השדרה נמצאת Plaza de Cánovas del Castillo, כיכר שבמרכזה ניצבת מזרקת נפטון וסביבה בתי המלון פאלאס (Palace) וריץ (Ritz). בסמיכות לשדרה נמצאים גם פארק בואן רטירו, הבורסה לניירות ערך של מדריד, מספר משרדי ממשלה וקונגרס הנבחרים הספרדי, הוא הבית התחתון של הפרלמנט הספרדי.
Flappy Bird

משחקיות

מטרת המשחק היא לכוון ציפור, שנעה משמאל לימין, בין כל זוג של צינורות מתקרב, בלי לגעת בצינורות או בתחתית המסך. בעת כל לחיצה על הצג, הציפור "קופצת" באוויר למעלה למרחק קצר. כשהשחקן לא לוחץ על המסך, הציפור צונחת במורד המסך. על כל מעבר בין צינורות מתווספת נקודה.
California Love

רקע

California Love הוא אחד משני השירים שהופקו על ידי ד"ר דרה באלבום All Eyez on Me, לצד Can't C Me. שני קליפים צולמו באותו הזמן לשתי הגרסאות של השיר, והופיעו בפעם הראשונה בסוף דצמבר 1995 ב-MTV באופן חלקי. את הגרסה המקורית של הקליפ הפיק הייפ ויליאמס, כשהאנשים לבושים בסגנון מקס הזועם וחוגגים את הצטרפותו של שאקור לחברת התקליטים Death Row.
הקליפ לשיר היה מועמד לפרס VMA בקטגוריית "קליפ הראפ הטוב ביותר לשנת 1996". הוא הגיע למקום ה-9 במצעד "10 הקליפים הטובים ביותר שנוצרו אי פעם" של MTV בשנת 1999. הוא גם הגיע למקום ה-1 במצעד "100 הקליפים לשירי הראפ הטובים ביותר" של MTV הצרפתי בשנת 2006.
AIM

היסטוריה

AOL Instant Messenger שולב בתחילה כחלק מחבילת AOL Desktop ובהמשך הופץ גם כתוכנה עצמאית להורדה על ידי אמריקה און ליין (AOL) במאי 1997 עבור Microsoft Windows. התוכנה תוחזקה על ידי AOL, והייתה התוכנה בעלת נתח השוק הגדול ביותר בשוק המסרים המיידיים בצפון אמריקה, ובפרט בארצות הברית (ב-2006 שלטה על כ-52% מהשוק).
המתחרים העיקריים של AIM היו ICQ, Yahoo! Messenger וMSN Messenger. החל מ-1999 הייתה AOL ב"מלחמת הצ'ט" עם יריבתה מיקרוסופט. במסגרת זו ניסתה מיקרוסופט לאפשר התחברות הן לשרתים שלה והן לשרתים מבוססי פרוטוקול AIM. אמריקה אונליין שלא הייתה מעוניינת בכך, חסמה את הגישה של MSN Messenger ל-AIM.
בתחילת 2008 נוספה בצורה רשמית תמיכה בטלפונים עבור AIM, כאשר הופצה אפליקציה AIM למכשירי Windows Mobile שאפשרה לשלוח הודעות מידיות באמצעות SMS. עם זאת האפשרות להשתמש ב-AIM ממגוון מכשירים נתמכה עוד קודם לכן באמצעות אפליקציות צד שלישי, כשהחל מ-2002 הייתה לכך תמיכה ב-Sidekick.
החל מ-2012 תוכנת הלקוח הרשמית של AIM כללה פרסומות ותמכה ב- Microsoft Windows, Windows Mobile, Classic Mac OS, macOS, Android, iOS, BlackBerry OS.

שקיעת המוצר ודעיכת השימוש

בסביבות 2011 החלה AIM לאבד פופולריות במהירות, חלקית בשל עלייתה המהירה של Gmail והתמיכה המובנת בה ב-Google Chat, ובשל עליית השימוש במסרוני SMS, ובהמשך בשימוש ברשתות חברתיות מקוונות שאיפשרו הודעות מיידיות.
ב-3 במרץ 2012 החליטה AOL להפסיק את פיתוח התוכנה לאחר 15 שנים, אך עדיין סיפקה תמיכה בשירות.
ב-6 באוקטובר 2017 הודיעה החברה כי שירות AIM יופסק בדצמבר 15.

האיש הרץ

האייקון של AIM עוצב על ידי ג'ו-רואן לזארו ושולב בגרסה הראשונה שהופצה ב-1997. הודות להצלחתה של AIM בסוף שנות התשעים ותחילת שנות ה-2000 הפך אייקון האיש הרץ לסמן מוכר באינטרנט. לאחר 14 שנים הלוגו האייקוני הוסר מ-AIM כחלק ממיתוג מחדש ב-2011. עם זאת באוגוסט 2013 הוחזר אייקון האיש הרץ.
ב-2014 עורך מגזין קומפלקס כינה אותו "סמל של אמריקה".

פרוטוקול

הפרוטוקול התקני ששימש את לקוחות AIM לתקשר נקרא Open System for CommunicAtion in Realtime ובקיצור OSCAR. רוב גרסאות ה-AIM של AOL ושל חברות אחרות השתמשו בפרוטוקול זה. בנוסף יצרה AOL פרוטוקול פשוט יותר בשם TOC ללא יכולות רבות של OSCAR, וששימש תוכנות שנדרשו רק ליכולות בסיסיות של צ'ט. תקן פרוטוקול TOC/TOC2 שוחרר באופן רשמי על ידי AOL, בעוד ש-OSCAR הוא פרוטוקול סגור שחברות אחרות היו צריכות להנדס לאחור כדי להשתמש בו.
בינואר 2008 השיקה AOL תמיכה נסיונית בפרוטוקול XMPP ב-AIM, ובכך איפשרה למשתמשי AIM לתקשר בפרוטוקול תקני ופתוח. במרץ 2008 בוטל שירות זה. במאי 2011 איפשרה AOL תמיכה מוגבלת ב-XMPP. במרץ 2017 הפסיקה AOL את התמיכה ב-XMPP.

רובוטי צ'ט

AOL וחברות אחרות פיתחו רובוטים ל-AIM אשר יכולים לקבל הודעות ולהגיב אליהן בהתבסס על ייעוד מוגדר של בוט. לדוגמה בוטים שמסייעים בלמידה. חלק מהבוטים אפשרו לשחק משחקים, לקבל עדכונים על תוצאות ספורט, תחזיות מזג אוויר ומידע פיננסי. משתמשים יכלו לדבר עם בוטים אוטומטים שיכלו להגיב לשפה טבעית. הם שימשו בעיקר כחלק מאסטרטגיית שיווק, ואפשרו למפרסמים לשווק מוצרים ולשפר את התקשורת עם הלקוחות.
צוללות התקיפה מסדרת זאב הים

בנייה ופיתוח

צוללות זאב הים נועדו להתמודד עם הצוללות החדשות והמתקדמות ביותר של הצי הסובייטי, בהן צוללות תקיפה מדגם אקולה וצוללות טילים בליסטיים מדגם טייפון. הן בנויות מפלדה חזקה במיוחד מסוג HY-100, המאפשרת להן לצלול לעומק רב יותר מצוללות התקיפה מדגם לוס אנג'לס. הן גדולות ומהירות יותר, ונושאות מספר כפול של צינורות לשיגור טורפדו (8 צינורות). בנוסף, ביכולותן לשאת עד 50 טילי שיוט מדגם טומהוק כנגד ספינות ומטרות יבשתיות.
מבין שלוש הצוללות, בצוללת ג'ימי קארטר הותקן תא רב משימתי מסוג MMP. תא זה מאפשר פעילויות מיוחדות כמו הפעלת צוללות לא מאוישות, כניסה ויציאה של צוללנים, ואף האזנה לכבלי תקשורת תת-מימיים.

היסטוריית שירות

שתי הצוללות הראשונות, זאב הים וקונטיקט, נכנסו לשימוש לקראת סוף שנות ה-90 והספיקו להשתתף בפלישה לאפגניסטן לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, וכן בפלישה לעיראק בשנת 2003. הצוללת האחרונה שיוצרה, ג'ימי קארטר, נכנסה לשימוש רק בשנת 2005 והצטרפה לפעילות במלחמה העולמית בטרור.
ג'. וו. ברידג'

ביוגרפיה בדיונית

ג'ורג' וושינגטון ברידג' העדיף לקצר את שמו לג'. וו. ברידג' כדי להימנע מבדיחות על גשר ג'ורג' וושינגטון. שירת במלחמת וייטנאם בגיל שבע עשרה, ובגלל כישוריו הצבאיים הצטרף לחבורת שכירי חרב בשם "הפראיים". היות שהשם היה תפוס על ידי קבוצתה של סילבר סייבל, השם שונה לקבוצת השישיה. פרט לברידג', הצוות כלל את קייבל הנוסע בזמן, דומינו המוטאנטית, תיאודור וינצ'סטר/גריזלי המוטאנט החייתי, גאריסון קיין ואייזנהאואר קנטי/האמר ההאקר. במהלך משימה, הצוות נתקל בסטרייף וקייבל ירה בקנטי כדי למנוע ממנו למסור מידע. קייבל עזב את הצוות באמצעות טכנולוגיה עתידנית, שלא יכלה להביא עמו את שאר הצוות. הצוות האמין כי קייבל נטש אותם; בהרס המתחולל, קיין מאבד את ידיו בעוד ברידג', גריזלי ודומינו נמלטים. קנטי רותק לכיסא גלגלים, וקיין מצא תחליף קיברנטי לזרועותיו האבודות.
מאוחר יותר, ברידג' הצטרף לסוכנות S.H.I.E.L.D. והגיע לדרגת מנהל. כאשר קייבל הצטרף למוטנטים החדשים והפך אותם לאקס פורס, S.H.I.E.L.D. ביקשו מברידג' לחקור. למרות הטינה שברידג' רחש לקייבל, הוא הרגיש כי הוא מוכרח להזהיר אותו אך זה לא זכה להתייחסות. עם מחלקה K הקנדית יצר ברידג' את קבוצת נשק פריים, בה כל חבר בקבוצה רוחש טינה לקייבל. נשק פריים כלל את גאריסון קיין תחת השם "נשק אקס", נוסף לגריזלי, ריקטור, יטי כוונדיגו וטייגרסטרייק. הם תקפו את האקס פורס, אך גילו כי קייבל השאיר את הצוות להילחם לבדו; בסירוב להילחם בחבריו הישנים, ריקטור הצטרף לאקס פורס ונשק פריים התפרק לאיטו.
הוא נפגש עם ג'רמי קלארק, ראש מחלקה K, אשר שלח את גאריסון קיין להביס את קייבל. למרות שברידג' מסר לקיין מידע חיוני על מנת להביסו, קיין וקייבל השלימו, ולאחר מאבק קצר, ברידג' השלים גם הוא עם קייבל. בשנים הבאות יידע ברידג' את קייבל, האקס פורס והאקס-מן על בעיות המוטאנטים של S.H.I.E.L.D., כמו גם על מבצע אפס סובלנות. באופן לא רשמי שכר ברידג' את דומינו לפקח על דניאל מונסטאר, שערקה מ-S.H.I.E.L.D. לקבוצת טרור מוטאנטית. כאשר קייבל הקים את האי הצף פרובידנס הנועד לאיחוד תושבי העולם, סוכנות S.H.I.E.L.D. יצרה קבוצת "שישיה" חדשה, בה היה חבר ברידג', ושלחה אותם לחקור את מטרותיו. בהגיעם לפרובידנס, הקבוצה השתכנעה במטרותיו של קייבל ונסוגה. מאוחר יותר הופיע ברידג' כשכיר חרב, מה שמרמז על התפטרותו מסוכנות S.H.I.E.L.D..
ברידג' חזר לשורות S.H.I.E.L.D. לבקשתו של ג'ספר סיטוול כדי להביס ולעצור את המעניש. ברידג' עבר שינוי פיזי דרסטי, והמיר את דתו לאסלאם. לאחר שלא הצליח, הוא התפטר בטענה שלא יוכל להשתמש בכוח הדרוש כדי לעצור את המעניש תחת פיקוד ממשלתי. הוא הושכר על ידי סיטוול כעצמאי, וגייס את דומינו, סילבר סייבל קונטסה ולנטינה אלגרה דה לה פונטיין לכוח משימה נגד המעניש. במהלך אירועי "שלטון אפל", הברדס הקים לתחייה צבא נבלי על כדי להרוג את המעניש. שניים מתוכם, פתן המוות ובסיליסק, החזיקו כבני ערובה את אשתו ובנו של ברידג' כדי שיספר להם היכן ניתן למצוא את המעניש. מאוחר יותר, על מנת להקים לתחייה את בנו ואת משפחתו של המעניש, מיקרוצ'יפ ירה בראשו של ברידג' והרג אותו.
טאבולה ראסה

טאבולה ראסה (מלטינית: Tabula rasa, "לוח חלק") הוא מונח המציין תאוריה לפיה בני אדם נולדים ללא מידע פנימי אלא כ"לוח חלק". הידע האינדיווידואלי נצבר כחלק מניסיון החיים ומתפיסת העולם דרך החושים.

היסטוריה

בתרבות המערבית ניתן למצוא עדויות לרעיון ה"טאבולה ראסה" עוד מימיו של אריסטו:
"המחשבות נמצאות בתודעה באותו אופן כמו שמכתבים מונחים על שולחן נקי מכל סימן. זה בדיוק מה שקורה בתודעה"
— אריסטו

במסכת אבות אומר התנא אלישע בן אבויה: 
"הלומד ילד, למה הוא דומה? לדיו כתובה על נייר חדש. והלומד זקן למה הוא דומה? לדיו כתובה על נייר מחוק."
— משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה כ'
אך רעיונותיהם של אריסטו ושל אלישע בן אבויה נשכחו למשך מאות שנים עד למאה ה-13 בה תומאס אקווינס החזיר את רעיונותיו של אריסטו לדעת המחשבה המודרנית. כתביו של אקווינס, למרות שהוצגו בפני הציבור, לא זכו להתייחסות משמעותית במשך כמה מאות שנים עד להופעתו של הפילוסוף ג'ון לוק במאה ה-17. לוק הציג את הגישה האמפיריציסטית, לפיה הילוד הוא דף חלק אשר צובר מידע אך ורק מהסביבה וניסיון חייו. תיאורית "טאבולה ראסה" מופיע גם בכתביו של זיגמונד פרויד.

ראיות סותרות

הרעיון שהאדם נולד ללא שום מידע פנימי איננו מקובל היום ברוב ענפי המדע. למרות שבניגוד לבעלי חיים אחרים שנולדים עם יכולות מתקדמות כמו היכולת לעמוד וללכת בני האדם נולדים עם מעט מאד ידע מובנה. דוגמאות לידע מובנה במוח האנושי הן למשל רפלקס מורו שמופיע בתינוקות שאך נולדו או החיבה של בני אדם למגורים בקרבת נופי טבע של כרי דשא ומים למרות שבימינו כבר אינם רלוונטיים להישרדות של האדם המודרני.

מדע

במדע, "טאבולה ראסה" נחשב למודל המסוגל לחתור לכיוון מטרה מוגדרת על ידי שימוש בחוקים בסיסיים של לימוד עצמי. כיום סבורים מדענים שהמוח עובד כמכונה הניתנת לתכנות, בעלת סט מוגדר של חוקים אשר בעזרת המידע שנקלט דרך החושים מעדנת את תגובותיו של האדם למען ביצוע טוב יותר של המשימות העומדות בפניו. ניסיון לחקות דרך פעולה זו בעזרת מחשבים הוליד את מודל רשת נוירונים.
גנאדי חזנוב

קורות חיים

גנאדי חזנוב נולד במוסקבה למשפחת מהנדסים יהודית. זמן קצר לאחר לידתו המשפחה התפרקה והוא חונך על ידי אימו וסבתו. החל מילדות חזנוב חלם להיות אמן והעריץ את ארקדי רייקין. בשנת 1962 הוא ניסה להתקבל לבתי ספר למשחק במוסקבה אך ללא הצלחה. בסופו של דבר הוא התקבל לאוניברסיטה טכנית. במהלך הלימודים הוא השתתף בתיאטרון לחובבים, בהצגות סטודנטים ובתוכנית טלוויזיה פופולרית ק.ו.ן. בשנת 1965 חזנוב עבר לבית ספר לאמנות הקרקס. החל משנת 1967 חזנוב החל להופיע.
בשנת 1969 עם סיום הלימודים, חזנוב החל להנחות קונצרטים של לאוניד אוטיוסוב. בתקופה זו חזנוב ניסה הרבה תחומים - פרודיה, חקיינות סטנד-אפ ועוד.
חזנוב פרץ לתודעה כלל ארצית לאחר שבשנת 1975 הופיע בטלוויזיה הסובייטית בהצגת סטנד-אפ בדמות של סטודנט בית ספר לבישול. לאור ההצלחה הוא המשיך עם הדמות ואחר כך החל להופיע על הצגות ברחבי ברית המועצות. בעקבות סאטירה חריפה במהלך הופעותיו בשנת 1984 נאסר אליו להופיע ואף הופסקה הקרנת קטעים ישנים בטלוויזיה הסובייטית. 
במקביל להופעות גנאדי חזנוב החל להצטלם בסרטים אך בתחום זה הוא לא בלט במיוחד.
בשנות ה-90 השחקן הרבה להופיע מחוץ לגבולות רוסיה בארצות בהם קיים קהל דובר רוסית.
בשנת 1997 התמנה חזנוב למנהל אמנותי של תיאטרון לסטנד-אפ והצגות קצרות במוסקבה, ומנהל אותו עד היום.
חזנוב מרבה להשתתף בטלוויזיה בתוכניות בנושאים אקטואליים, שופט בתחרויות וכו'. בשנת 2002 על חייו ובפעילותו צולמה סדרת טלוויזיה באורך של שמונה שעות הקרנה.
אבישי עברי

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשם אבישי טאוסיג וגדל בכפר אדומים. בוגר תיכון הימלפרב ומכינה קדם-צבאית עצם. שירת בצה"ל במסגרת ישיבת ההסדר "מדברה כעדן" במצפה רמון. בין השנים 2003–2006 למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית.
החל את עבודתו העתונאית בשנת 2003 במקומון "כל העיר" של רשת שוקן ובביטאון "נקודה". בשנת 2008 הצטרף לאתר הביקורת והסאטירה "לאטמה" ושימש שם כמבקר תקשורת, מגיש הפינה "משפט עברי". ערך והגיש את תוכנית האקטואליה "לא סותם את הפה" עם אראל סג"ל ברדיו "גלי ישראל" עד שנת 2014.
במהלך 2014 הצטרף לבלוג הפוליטי העצמאי - ה"פלוג" של העיתונאית טל שניידר אך פרש בהמשך השנה. שימש ככותב בסדרת הסאטירה "הכל שפיט" בערוץ 1. הגיש את הפינה "אז מה היה לנו שם?" בערוץ הכנסת.
פרסם טורים אישיים ב"העין השביעית", ב"מעריב", ב"וואלה!", ב"מידה" וב"מקור ראשון". בשנת 2016 עבד כעורך הראשי הראשון של אתר החדשות של ערוץ 20.
בשנת 2017 החל לשמש כעורך ומגיש בחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי "כאן". בין השאר יצר סרטוני דעה פובליציסטים וחברתיים.
בינואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, התפטר מהתאגיד כדי לעבוד בקמפיין הבחירות של הליכוד. במסגרת זו הופיע בפברואר 2019 ב"סרטון הקברים" שבו תקף את בני גנץ, בין השאר על רקע תמונת קברים בבית קברות צבאי (חלקת חללי הל"ה בהר הרצל). בעקבות השימוש בתמונת קברי חללים הושעה לימים אחדים מתפקידו בקמפיין. ב־1 במרץ 2019 פרסם התנצלות בפני המשפחות השכולות, וכתב בה: "כל מי ששותף לכאב הזה הוא אחי". ב-12 במרץ פוטר מקמפיין הליכוד.
ביוני 2019 שב עברי לעבוד כפרילנסר בחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור "כאן".

חיים אישיים

גרוש ואב לארבעה. אחיו הוא שוקי טאוסיג, עורך אתר "העין השביעית".
תוכנית ארזים

המיונים והקבלה לתוכנית

המועמדים לתוכנית עוברים מסלול מיונים ממושך וקפדני. בעבר המיונים לכל חיל נעשו בנפרד, אולם כיום נעשים ברובם במשותף.
תהליך האיתור מתחיל במבחנים של מסלול "שחקים" ולאחר מכן המועמדים המתאימים נבחרים להמשיך את הליך המיונים במסלול אח"מ הכוללים מבדקי יכולת מתמטית, יכולות בין-אישיות, פוטנציאל מנהיגותי ויכולות אנליטיות.
בנוסף לשלבי המיון, על המועמדים לעמוד בתנאי הקבלה של האוניברסיטה הן בציוני הבגרות והן בבחינה הפסיכומטרית.

מסלול ההכשרה

ההכשרה ברובה מתקיימת באוניברסיטת תל אביב כאשר כשמונים אחוז משכר הלימוד של התואר האקדמי, הוא במימון של צה"ל (המימון מורכב ממענק עתודה ותוספת תוכנית מצוינות). נשים, ששירות החובה שלהן הוא בן שנתיים בלבד, נדרשות להתנדב לשנת שירות סדיר נוספת (שס"ן) כתנאי הצטרפות.
חניכי התוכנית עוברים הכשרה בתחומי האקדמיה, המודיעין וטכנולוגיה. החניכים לומדים לתואר ראשון במסלול דו-חוגי משולב באוניברסיטת תל אביב וזוכים לחניכה אישית לאורך כל תקופת ההכשרה ולתכני העשרה מקצועיים ופיקודיים שיסייעו להם בהמשך השירות.
כמו כן, חניכי ארזים מקבלים הכשרה צבאית ומודיעינית המותאמת לתפקידם העתידי כקציני מודיעין - טירונות בסיסית (רובאי 02), קורס קצינים בבה"ד 1 וקורסים במקצועות המודיעין, הנפרשים על פני סדנת קיץ בין שנות הלימודים וקורס לאחר סיום קורס קצינים כאשר החניכים עוברים הכשרה מקצועית ואינטנסיבית האורכת כ-15 שבועות למשתבצים בחיל המודיעין, והכשרה ארוכה יותר באגף התקשוב. בנוסף במהלך תקופת הלימודים החניכים עוברים פעילויות שונות בתחומים מגוונים.

לאחר ההכשרה

בסיום ההכשרה המקצועית, בוגרי התוכנית משובצים במדורים השונים של היחידות. הבוגרים יעסקו במחקר מתמטי וטכנולוגי פורץ דרך ובעיצוב ופיתוח תשתיות מחשוב, תשתיות מחקר ומערכות סייבר מתקדמות, תוך שימוש בטכנולוגיות ויכולות מסווגות ביותר. צוותים קטנים, בהם משרתים בוגרי ארזים לצד בוגרי מסלולים איכותיים אחרים (גאמא, אח"ם, תלפיות וכו'), בשילוב עם טכנולוגיה מתקדמת, יוצרים סביבת עבודה ייחודית באופיה המעודדת למידה מתמדת, עבודת צוות ומצוינות אישית. לאחר שצברו ניסיון, בוגרי המסלול מיועדים גם להוות שדרה פיקודית ומקצועית ביחידה. חלק מהבוגרים שימצאו מתאימים יוכלו להשתלב במערך ההדרכה של היחידה והתוכנית.
יצחק וינוגרד

הרב יצחק וינוגרד (? - ט"ו בכסלו תרע"ג, 1912) היה מייסד וראש ישיבת תורת חיים, שישבה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.

קורות חייו

נולד בפינסק, בנו של הרב אברהם חיים וינוגרד (כונה "ר' חיים מתמיד"). בשנת 1882 עלו אביו ואחיו הרב יוסף אליהו וינוגרד לארץ ישראל, ובשנת 1886 עלה הרב יצחק מפינסק לארץ ישראל. לפני עלייתו נסע ברחבי רוסיה וליטא במטרה לארגן תורמים לישיבה.
עם בואו לירושלים הקים הרב וינוגרד את הישיבה עם אחיו, הרב יוסף אליהו, שמילא את תפקיד המשגיח בישיבה. תחילה הוקמה הישיבה במבנה קטן ברובע היהודי, אך לאחר גיוס תרומות על ידי שליחים ובהם הרב פנחס מרדכי וינוגרד, הוקם מבנה הקבע של הישיבה, ב-1894. במבנה שוכנת היום ישיבת עטרת ירושלים.
הרב יצחק וינוגרד היה גם חזן, בעל קול צלול ועוצמתי ודיוק מוזיקלי. כשנשאל מדוע אינו מפתח קריירה כזמר אופרה, השיב: "קיבלתי מתנה מהקדוש ברוך הוא. אשתמש בה רק כדי להאדיר את שמו, ולא כדי להאדיר את שמי".
נפטר בט"ו בכסלו תרע"ג, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר מותו מילא את מקומו בראשות הישיבה אחיו הרב יוסף אליהו, ולאחריו גיסו הרב זרח אפשטיין.
על שמו נקרא רחוב בשכונת נווה יעקב בירושלים.
קפיצה לרוחק

קפיצה לרוחק, או קפיצה למרחק, היא מקצוע באתלטיקה קלה, שמטרת האתלט שמתחרה בו היא לעבור מרחק גדול ככל האפשר בקפיצה אופקית. מרחק הקפיצה מושפע מתנע הריצה שלפני הקפיצה, מעוצמת הניתור, ומסגנון הקפיצה. הקפיצה לרוחק נעשית על גבי מסלול ריצה, שמסתיים בקרש קפיצה. לאחר קרש הקפיצה ישנו ארגז חול, המסומן במטרים. 
מקורה של הקפיצה לרוחק כענף ספורטיבי הוא ביוון העתיקה, שם נהגו המתחרים היוונים במשחקים הפאן-הלניים ובכללם גם המשחקים האולימפיים לקפוץ למרחק כשהם אוחזים במשקולות. יש הסוברים שמטרת המשקולות הייתה להקשות על הקפיצה ובכך להוסיף עניין בתחרויות.
תחרויות קפיצה לרוחק נכללות בתוכנית האולימפית לגברים החל מהאולימפיאדה הראשונה ב-1896 ולנשים מאולימפיאדת אמסטרדם (1928).

סגנון בסיסי

למרות שקיימים כיום שלושה סגנונות קפיצה עיקריים, סגנון הקפיצה הבסיסי הוא כדלקמן: כאשר מגיע הקופץ לקרש הקפיצה, הוא מצמיד את רגל הריצה שלו לבטנו, בעודו מזנק עם רגלו החזקה. לאחר שהקופץ באוויר, הוא מצמיד את רגל הזינוק לרגלו השנייה, ומכדר את גופו ואת גפיו. עם ההתקרבותו לקרקע שולח הקופץ את גפיו לפנים ככל האפשר, על מנת להעביר את מרכז הכובד שלו קדימה, ולהשיג בכך מרחק גדול יותר.
אמנות אטרוסקית

לפני גיבוש החברה הרומית התקיימה באזור טוסקנה החברה האטרוסקית אשר שלטה במרכז איטליה, מהמאה ה-8 עד למאה ה-2 לפנה"ס. בנוסף, פיתחה תרבות עצמאית בתקופה המקבילה להתפתחות מצרים ויוון העתיקה. החוקרים מצאו מגוון ביטויים של השפעות החברה היוונית על התרבות האטרוסקית.
חוקרים משערים כי פגישתם של האטרוסקים עם היוונים התרחשה כבר בסוף המאה ה-8 לפנה"ס, עם יישובה של יוון. אולם, השפעה ברורה יותר החלה בתקופה שבין 550-460 לפנה"ס, אז ביססו האטרוסקים משטר יציב, במסגרתו התפתחו מאוד קשרי המסחר עם הערים היווניות. בסופה של אותה תקופה התרופפו קשרי המסחר והשפעת האמנות היוונית נעלמה עד לשנת 300 לפנה"ס. רק בשנת 150 לפנה"ס חזרה ההשפעה היוונית לאמנות האטרוסקית, עם כיבוש הערים האטרוסקיות בידי הרומאים.
מן הממצאים הארכאולוגים עולה תמונה של אמנות דתית בעיקרה. בין הנושאים הפופולריים באמנות זו היו נושאים הקשורים לאלים, לפולחן המוות ולפולחן אבות המשפחה המתים. יש לציין כי מרבית העדויות על האמנות הגיע מחפירות בשטחי בתי קברות אטרוסקים, על כן יכולה להיווצר תמונה לא שלמה של אמנות זו.

הפיסול האטרוסקי

בין הממצאים בולטת קבוצה של כדים עליהם מופיעות מסכות ופני דמויות שונות המתוארים עם מאפיינים ריאליסטים שונים. כדים אלו שימשו לפולחן המוות. דיוקנאות הופיעו גם בתיאורים על גבי סרקופגים אטרוסקים. רוב הסרקופגים שנשתמרו עשויים מטרקוטה צבועה ועל המכסה העליון שלהם מופיעות דמויות הנמצאות בתנוחת הסבה. בסרקופג הידוע בשם "סרקופג הזוג הנשוי", מסוף המאה ה-6 לפנה"ס מופיעים בני זוג בתנוחת הסבה. פני הדמויות מזכירים את סגנון הפיסול היווני הארכאי. על פני הדמויות מופיע לעיתים "חיוך ארכאי" ועיניהן מודגשות וגדולות. תיאור דמות דומה נמצא בפסל "אפולו מוואי" (Apollo of Veii), בו נוספת לתיאור הדמות ה"ארכאית", גם עיטור דקורטיבי בין רגליה של הדמות העומדת. בפסל "מארס מטודי", לעומת זאת, בולטת ההקבלה בין הפיסול האטרוסקי ליווני והנטייה הארכאית הופכת למעודנת יותר.
על רקע הרמה הטכנית הגבוהה של יציקת הפסלים (בדומה לפיסול היווני), בולטת ההשפעה ה"מזרחית" על הפיסול האטרוסקי. השפעה זו ובה הנטייה לדקורטיביות ולסגנון צורני לא נעלמה, כמו בתרבות היוונית, אלה המשיכה להתקיים זמן רב. נטייה זו בולטת גם בתאורי האלים האטרוסקים. למשל, פסל "הכימרה מארצו" מן המאה ה-5 לפנה"ס, העשויה מברונזה. פסל זה מציג שילוב בין תיאור מיתולוגי-פנטאסטי מסוגנן לבין ריאליזם בתיאור הפרופורציות והמבנה האנטומי. העניין של האמנים האטרוסקים בתיאור מפלצות בולט על רקע זניחת סוגי תיאור כזה באמנות היוונית.
עם שקיעתה של סירקוזה בעקבות המלחמה הפונית השנייה, בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס, החלה השפעה חזקה של הפיסול היווני ההלניסטי. אמנים יוונים חזרו להתיישב ברומא החל משנת 146 לפנה"ס, עם כיבושם של שטחי התרבות היוונית. מלבד אימוץ והתאמה של המיתולוגיה היוונית, הפכו גם הפסלים היוונים למצרך אופנתי בחוגי החברה הרומית. למרות השפעות אלה בולטת בפיסול של תקופה זו, לצד הריאליזם בתיאור, הנטייה לתיאור דיוקן הבעתי. לעיתים הדבר מודגש על חשבון הדיוק האנטומי. בפסל "הנואם", לדוגמה, מן המאה ה-1 לפנה"ס, מופיע דמות גבר מבוגר המניף את ידו בהבעה.
ספרייה (תכנות)

בתכנות, ספרייה היא אוסף של תת-תוכניות המשמשות לפיתוח תוכנה. ספריות מכילות קוד או מידע, שמספקים שירות לתוכניות עצמאיות. זה מאפשר לשתף ולשנות קוד או מידע באופן מודולרי. ישנם קובצי ביצוע שהם גם תוכניות עצמאיות וגם ספריות, אך רוב הספריות אינן קובצי ביצוע. קובצי ביצוע וספריות מייצרים הפניות - הידועות כקישורים (links) - זה לזה בתהליך הידוע כקישור, אשר נעשה באמצעות מקשר.
רוב מערכות ההפעלה המודרניות מספקות ספריות שמממשות את רוב שירותי המערכת. ספריות אלו מספקות את השירותים שיישומים מודרניים מצפים ממערכת הפעלה לספק וככאלו, הן מספקות את רוב הקוד שמשמש יישומים מודרניים.
ניתן לסווג ספריות על פי אופי הקישור אליהן. בשיטת הקישור הסטטי מכניס המקשר בזמן הפיתוח את קוד התוכנה של הספרייה לתוך תוכנית הביצוע. באופן זה תוכנית הביצוע אינה זקוקה בזמן הריצה לקובץ נפרד עם קוד הספרייה. בשיטת הקישור הדינמי מתבצע בזמן ריצה קישור בין תוכנית הביצוע לקובץ ספריה נפרד. בשיטה זו ניתן לשתף את קוד הספרייה בזיכרון המחשב בין תהליכים שונים במערכת ההפעלה. דוגמה לשיטת קישור דינמי היא השימוש ב-Dynamic-Link Library (קובצי dll) במערכת ההפעלה חלונות.