google/wiki40b huggingface dataset:
חורבת עורמה

ארכאולוגיה ומחקר

באתר נערכו שני סקרים ארכאולוגים, בשנות ה-60 של המאה ה-20 בידי המשלחת הארכאולוגית של דרו-מקורמיק מטעם בית הספר האמריקאי לחקר המזרח, ובשנת 1968 במסגרת הסקר הארכאולוגי של ישראל.
מסקנת שני הסקרים הייתה, שהאתר הוא מבצר ובו מתקני-מים רבים. באתר נסקרו: בצד מזרח קו החומה, במפלס נמוך משיא התל, חלקלקה שמקיפה את התל מכל צדדיו. בתחתיתו פיר חצוב, אשר שימש גם מחצבה לאבני בניה. בקצהו הדרומי מבנה מבוצר ובו שני שלבים: השלב העליון בנוי אבני גזית בעלות סיתות שוליים, והתחתון בנוי בנייה גסה. שלושה בורות פתוחים במדרון הדרום-מערבי של הכיפה הצפונית ואמת מים (מערכת מים הדומה למערכות באלכסנדריון והורקניה). במקום נאספו בין השאר חרסים מהתקופה הרומית הקדומה. קרמיקה מהתקופות ההלניסטית והרומית המאוחרת, ושבר של כלי חרס מסוג "טרה סיגילטה" (קרמיקה עם גלזורה שבמאה הראשונה לספירה נחשבה לסוג מובחר).
באוקטובר 1984 נמצאו במדרון המערבי והצפוני של חורבת עורמה תשעה מטבעות של דמטריוס השני המתוארכות בין 138 ל-146 לפני-הספירה.
לאור דמיונו למבצרי המדבר של החשמונאים, המבצר כל הנראה הוקם על-ידם במטרה להגן על עקרבה, והחזיק בו גם הורדוס. עקרבה נזכרת במקורות החל מתחילת התקופה הפרסית בארץ ישראל. חשיבותה עלתה בתקופה ההלניסטית כשהפכה לבירת מחוז (טופרכיה). בתיאוריהם של יוסף בן מתתיהו ופליניוס הזקן נזכרת עקרבה כבירתה של טופרכיה מצפון
לירושלים. בתקופת הנציב ונטידיוס קומאנוס, בשנת 51 לפני הספירה, נזכרת עקרבה כאזור שבו אירעו מהומות וחיכוכים בין היהודים, תושבי המחוז, לבין השומרונים, מצפון. לאחר המרד הגדול ירדה חשיבותו של האזור והמבצר ננטש בהדרגה. באונומסטיקון של אוסביוס ובמפת מידבא האזור עדיין נקרא עקרבטני, אך כבר כפלך שבוטל מבחינה מינהלית וסופח לטופרכיה של שכם.

גאוגרפיה

האתר נמצא על כיפה של ג'בל עורמה, ההר הגבוה בסביבה, שאוכף מחבר אותה אל המשך הרכס. המקום צופה אל עבר שכם, המרוחקת כשמונה ק"מ מצפון. סביב ההר נובעים סדרה של מעינות. מצפון "עין אום אל ג'רב", מדרום "עין טרטלה" וממערב "עין ר'ולים". מעין בעל 3 נקבות שאורכם כ-10 מטר כל אחת, המשמש כמקור המים של כפר ביתא שממערב. ב-2001 הוקם, כ-500 מטר מצפון לחורבת עורמה, המאחז "חוות אלומות", בו מנחת מטוסים מאולתר שהוקם על ידי ידידיה משולמי, טייס מסוקי קרב תושב המקום.
העולם (איים מלאכותיים)

השתלבות בסביבה

בתכנונו של פרויקט ה"עולם" נעשו מאמצים למזער את הפגיעה בסביבה, במיוחד מכיוון שאיים מלאכותיים גורמים לשינויים משמעותיים במערכת האקולוגית בסביבתם. לדוגמה, נזק מסחיפת חול עשוי להיגרם לאיים כתוצאה מגלי הים, אבל גם לחופים המקוריים של דובאי. כדי להגן על האיים, הם מוקפים בשובר גלים הבנוי מסלעים וצורתו אליפטית. מבנה האיים תוכנן כך שזרמי המים ביניהם ינועו בכיוון ידוע מראש ויסייעו לשמירה על איכות המים ואף יסייעו לייעל את התנועה הימית בין האיים.
שובר הגלים נבנה במקטעים שאינם רציפים כדי לסייע בתחלופת המים. בדיקות שבוצעו על ידי מלווי הפרויקט מצאו איכות מים טובה יותר בסביבת ה"עולם" מאשר מול חופי דובאי. באזור אף נוצרה מערכת אלמוגים חדשה ואותרו כ-31 סוגי בעלי חיים המתקיימים לצד הפרויקט.
הפנתר הוורוד 2

עלילת הסרט

בסרט זה, יהלום "הפנתר הוורוד" נגנב שוב, ובזירת הפשע נמצא פתק חתום של "הטורנדו". המפקח קלוזו, וחבורת בלשים מקצועיים מארצות שונות, נקראים לפתירת התעלומה. ניסיונותיו של קלוזו לפתירת התעלומה מסתבכים, והמפקח הממונה עליו מגרש אותו מקבוצת הבלשים, שעליהם מוטלת המשימה לפתור את התעלומה.
לאחר שקבוצת הבלשים פתרה, כביכול, את התעלומה, מתקיים טקס פרסים שאליו מתגנב קלוזו וחושף את הפושעת האמיתית (מה שמעיד על הטעות המביכה של הבלשים). קלוזו פותח במרדף אחריה, שנגמר ביריית אקדח ביהלום היקר, אולם לאחר עצירת הפושעת, קלוזו נעצר לרגע של פלאשבק ומספר על כך שהחליף את היהלום האמיתי במוזיאון עם חיקוי שהיה ברשותו. זאת בטענה שלאחר מספר פשעים של ה"טורנדו", הוא הניח ש"הפנתר הוורוד" יהיה הקורבן הבא והלך להצילו. עובד הניקיון במוזיאון, שהוא גם חברו של קלוזו, עזר לו בהחלפת היהלום בסודיות על מנת לא לחשוף את המעשה.
הסרט מסתיים בחתונה של קלוזו וניקול, האישה שאותה חיבב מאז הסרט הראשון, אך לא הודה בכך.
מאק 10

ביוגרפיה

רולינסון נולד ב-9 באוגוסט 1971 באינגלווד, קליפורניה. את קריירת הראפ שלו התחיל בהרכב היפ הופ וסט סייד קונקשן עד היום הוא חבר בו יחד עם אייס קיוב ו-WC. מאק 10 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו "Mack 10" בשנת 1995. השיר המפורסם ביותר ממנו הוא 'Westside Slaughterhouse". את השיר הוא מבצע עם חבריו להרכב ובו הוא לועג לראפר קומון. זהו שיר דיס שכתבו חברי ההרכב בעקבות השיר שלו 'I Used to Love H.E.R'. האלבום התברג למקום ה 33 במצעד אלבומי הבילבורד והגיע למעמד של אלבום זהב.
שנה לאחר מכן יצא אלבום הבכורה של ה'ווסט סיד קונקשן' "Bow Down". האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים של בילבורד והגיע למעמד של אלבום פלטינה. האלבום הבא של ההרכב יצא רק 7 שנים מאוחר יותר. בינתיים 'מאק 10' התמקד בקריירת הסולו שלו ובשנת 1997 הוציא את אלבום הסולו שני שלו, "Based On A True Story". גם אלבום זה הגיע למעמד של אלבום זהב, ומתארחים בו ראפרים כמו סנופ דוג, אייס קיוב ואי-40.
שנה לאחר מכן יצא האלבום השלישי שלו, 'The Recipe'. זהו אלבום ראשון דרך חברת התקליטים שלו, 'Hoo-Bangin' Records'. באלבום התארחו ראפרים כמו ג'רמיין דופרי, מאסטר פי, מיסטיקל, אם סי אייט, אייס קיוב וWC. גם אלבום הגיע למעמד של אלבום זהב.
בשנת 2000 יצא האלבום 'The Paper Route' שהצליח הרבה פחות מקודמיו. הוא הגיע רק למקום ה 19 במצעד אלבומי הבילבורד של ארצות הברית וכאן מתחילה מגמת ירידת ההצלחה של מאק 10 באלבומים הבאים שלו כאשר האלבום החמישי שלו, 'Bang Or Ball', שיצא בשנת 2001 הגיע רק למקום ה 48, אלבום לאחריו 'Mack 10 Presents: Da Hood' שיצא בשנת 2002 הגיע למקום ה 40 והאלבום 'Ghetto, Gutter & Gangster' הגיע לשפל המדרגה מבחינתו, רק למקום ה 105 במצעד הבילבורד של אלבומים. האלבום נחל כישלון חרוץ.
באותה שנה יצא גם האלבום השני של 'ווסט קוסט קונקשן', 'Terrorist Threats' שהצליח היטב והגיע למעמד של אלבום זהב.
האלבום השביעי של מאק 10, 'Hustla's Handbook' הציל מעט את כבודו כאשר הגיע למקום ה 60 וקיבל דירוג מעט גבוה יותר משלושת אלבומיו הקודמים באתר של 'אול-מיוזיק'.
רוליסון מכר עד כה 2.4 מיליון עותקים מתוך 10 האלבומים שלו (8 אלבומי סולו ו 2 אלבומים עם 'ווסט קוסט קונקשן').
אוסקר גרדה

קריירת הסיוף

גרדה נולד בבודפשט, והשתתף בנבחרות הסיוף של הונגריה במקצוע החרב. באולימפיאדת לונדון בשנת 1908 זכה במדליית הזהב הקבוצתית, כאשר הונגריה הביסה את גרמניה 0-9, את איטליה 5-11 ואת בוהמיה 7-9. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: ינה פוקס, דז'ו פולדס ולאיוש ורקנר. בתחרות האישית הוא סיים במקום 11.
באולימפיאדת סטוקהולם בשנת 1912 זכה במדליית זהב קבוצתית נוספת במקצוע החרב לפני אוסטריה והולנד. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים פעם נוספת שלושת הסייפים היהודים פוקס, פולדס וורקנר ולזכייה במדליית כסף עבור אוסטריה היו שותפים שני סייפים יהודים: אוטו הרשמן ואלברט בוגן. בתחרות האישית הוא סיים במקום 23.
לאחר פרישתו מסיוף תחרותי שימש כשופט בתחרויות סיף בינלאומיות.

מותו והנצחתו

עם כיבוש הונגריה בידי הנאצים בשנת 1944, שולח גרדה, כרבים מיהודי הונגריה, להשמדה במחנה ריכוז. גרדה נספה במחנה הריכוז מאוטהאוזן באוקטובר 1944.
בשנת 1989 הונצח גרדה ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט.
FIAPF

פסטיבלי סרטים הכפופים לפיקוח ארגון

נכון לשנת 2015, FIAPF פיקח על 47 פסטיבלי סרטים מרחבי העולם. FIAPF מסווג את פסטיבלי הקולנוע בעולם לפי קטגוריות:
אליעזר רם

שירותו הצבאי

רם התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס נענה לקריאתו של מפקד סיירת שקד, דב סטרליץ, ועבר ליחידה שם סייע להעבירה מפסים "פרטיזנים דמויי כוח לא סדיר" לאלה של יחידת סיור מובחרת. במלחמת ששת הימים לחם רם, כמפקד פלוגה בגדוד נח"ל שבחטיבת הנגב, בקרב אום-כתף בחזית המצרית. במלחמת ההתשה שימש רם כסמג"ד בסיירת שקד. לאחר מכן שימש מפקד גדוד 12 בתקופת הלחימה ברצועת עזה. במלחמת יום הכיפורים, לאחר מותו של סגן מפקד חטיבת גולני ראובן אליעז, מונה רם למחליפו ולחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה, ובקרב ההבקעה לרמה הסורית. לאחר המלחמה, עם התגברות פעילות המחבלים בגבול לבנון, הקים רם, ביוני 1974, את החטיבה המרחבית בירנית ופיקד עליה. בשנים 1976 – 1974 פיקד על חטיבת כרמלי. לאחר מכן פיקד על עוצבת אדום. רם סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תא"ל.
איירין רוזנפלד

איירין רוזנפלד (Irene Rosenfeld נולדה ב-3 במאי 1953) היא אשת עסקים אמריקאית יהודיה, המכהנת כיום כמנכ"לית ויושבת ראש חברת המזון והמשקאות האמריקאית הבינלאומית "Mondelēz International" (לשעבר "קראפט"), מהגדולות בתחום בעולם.

ביוגרפיה

רוזנפלד נולדה בווסטברי שבמדינת ניו יורק. הוריה הם סימור, ממוצא יהודי רומני, וג'ואן בלקר, ממוצא יהודי גרמני. לרוזנפלד תואר ראשון בפסיכולוגיה, תואר שני במדעי העסקים, ותואר דוקטור בשיווק וסטטיסטיקה מאוניברסיטת קורנל. נשואה ולה שני ילדים.
רוזנפלד עבדה בתחילה בסוכנות פרסום בניו יורק, ובהמשך הצטרפה לחברת המזון "General Foods" ועסקה בתחום חקר שוק. עוסקת כשלושים שנה בעסקי המזון. 
ב-2004 מונתה למנכ"לית חטיבת החטיפים של "פפסיקו", "Frito-Lay". במהלך תפקידה קידמה את ייצורם של מוצרים בריאים יותר. ב-2006 מונתה למנכ"לית "קראפט", אחת משתי חברות המזון הגדולות בארצות הברית, וב-2007 מונתה גם ליושבת ראש החברה. במסגרת תפקידה קידמה את עסקי החברה בארצות הברית, קנדה ומוסקבה. ב-2010 הובילה את מהלך רכישת חברת הממתקים "קאדברי" הבריטית. ב-2012 נותרה בתפקידה בראש חטיבת החטיפים של קראפט, שפוצלה מתוך קראפט ושינתה את שמה ל-"Mondelēz International".
ב-2010 דורגה במקום השני ברשימת 10 הנשים החזקות בארצות הברית של המגזין פורבס, ב-2011 דורגה במקום העשירי ברשימה זו, וב-2012 במקום ה-13. שכרה הוערך ב-2010 ב-19.288 מיליון דולר, מה שהציב אותה במקום ה-48 בדירוג שכר המנכ"לים של פורבס.
רוזנפלד חברה בארגון "המועדון הכלכלי של שיקגו", ומכהנת כחברת דירקטוריון ב-"Grocery Manufacturers Association", ב-"Consumer Goods Forum", ובאוניברסיטת קורנל.
אום סלמונה

היסטוריה

בשנת 1883, בסקר ארץ ישראל המערבית צוין מקום הכפר כ"ערימות אבנים".]
במפקד 1931 נמנתה אוכלוסיית אום סלמונה יחד עם בית פג'ר, מרח מעלה ומרח רבאח. סך כל האוכלוסייה היה 1043, כולם מוסלמים, אשר שכנו ב-258 בתים. 
בעקבות מלחמת השחרור, עברה אום סלמונה לשליטה ירדנית. בשנת 1961, האוכלוסייה הייתה 118 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, אום סלמונה נמצאת תחת שליטה ישראלית.
Smokey Bear

Smokey Bear (סמוקי הדוב; מקור הכינוי במילה "Smoke" - "עשן") הוא דמותג או קמיע של שירות היערות האמריקאי שנוצר כאמצעי מחנך לציבור האמריקאי על הסכנות שבשריפת יער.
מסע הפרסום של סמוקי נוצר בשנת 1944 עם הסיסמה: "סמוקי אומר - זהירות תמנע 9 מתוך 10 שריפות יער". בשנת 1947 מועצת המודעות שינתה את הסלוגן ל-"זכור ... רק אתה יכול למנוע שריפות יער". ובאפריל 2001, המסר עודכן ל"רק אתה יכול למנוע שריפות בטבע". על פי נתוני מועצת המודעות, סמוקי הדוב והמסר שלו מוכרים ל-95% מהמבוגרים ו-77% מהילדים בארצות הברית.

דמות הדוב

בשנות ה-50 סמוקי הפך לחלק מרכזי בתרבות הפופולרית האמריקאית הוא הופיע בתוכניות רדיו, בקומיקס וגם בסרטים מצוירים. כמו כן, דמות הדוב סמוקי הופיע בסדרות אנימציה: משפחת סימפסון, המעבדה של דקסטר ווודי הנקר.
בשנת 1952, לאחר שסמוקי עורר עניין מסחרי רב, נחקק חוק בקונגרס במטרה להוציא את דמותו מרשות הציבור ולהעבירה לשליטת שר החקלאות, הפעולה הובילה להעברת תמלוגים לחינוך והסברה בנושא מניעות שריפות יער. 
בובת סמוקי הדוב הפכה לאחד הצעצועים האידיאלים בתחילת 1952, עם הבובה הגיע גלויה למשלוח בדואר דרכה ילדים יכלו להרשם ולהפוך לשומרי יערות צעירים. בתוך 3 שנים נרשמו כחצי מיליון ילדים.
בשנת 1955 יצא לאור ספר הילדים הראשון של סמוקי, ואחריו חוברות צביעה, צעצועים ופרטי אספנות נוספים.

הדוב סמוקי

סמוקי הדוב הפך לבעל חיים אמיתי כאשר דוב שחור אמריקני נלכד במהלך שריפת יער בפארק לינקולן בניו מקסיקו ביוני 1950.
במהלך השריפה טיפס סמוקי על עץ כדי לברוח מהלהבות, אולם כפות רגליו האחוריות נשרפו. הדוב, שהיה אז גור, ניצל וקראו לו סמוקי, על שם הדמותג.
מחזור CNO

מחזור CNO הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. תהליך זה הוא תהליך ייצור האנרגיה המרכזי בכוכבים מסיביים יותר מהשמש (1.3 מסות שמש ומעלה). שמו של התהליך נגזר מסימני היסודות המשמשים בו כזרזים: פחמן חנקן חמצן (CNO).
תהליך זה מתאפשר בטמפרטורת ליבה של 13 מיליון מעלות קלווין, והספק האנרגיה ממנו עולה במהירות עם עליית הטמפרטורה. בטמפרטורה של 17 מיליון 
מעלות הופך תהליך זה להיות הדומיננטי ביותר בכוכב, ומחליף בכך את התהליך המכונה שרשרת פרוטון-פרוטון.
התהליך מתחיל במיזוג בין איזוטופ ¹²C של פחמן, בעל שישה פרוטונים ושישה נייטרונים לבין פרוטון נוסף.
עקב כך הופך איזוטופ הפחמן לאיזוטופ ¹³N של חנקן ומשתחרר פוטון של קרינת גמא. 
איזוטופ החנקן שנוצר אינו יציב, כי יש לו מספר נמוך יותר של נייטרונים מאשר פרוטונים, ועל כן נפלטים ממנו פוזיטרון וניטרינו, ואחד הפרוטונים שלו הופך לנייטרון.
בכך חוזר איזוטופ החנקן להיות איזוטופ של פחמן, אם כי כעת בעל מספר גדול יותר של נייטרונים (¹³C).
כאשר איזוטופ פחמן זה פוגש בפרוטון, הוא יוצר שוב אטום חנקן אך הפעם הוא יציב יותר. כמו כן, מיזוג זה פולט פוטון נוסף של קרינת גמא.
מפגש של אטום החנקן ושל פרוטון נוסף, יוצר איזוטופ לא יציב של חמצן (¹⁵O), ופולט עוד פוטון של קרינת גמא.
איזוטופ החמצן דועך במהירות, תוך כדי פליטת חלקיקי פוזיטרון ונויטרינו, והופך לאיזוטופ נוסף של חנקן, בעל שבעה פרוטונים ושמונה נייטרונים (¹⁵N).
לבסוף, מפגש של איזוטופ זה ושל פרוטון נוסף מייצר אטום אחד של הליום, בעל שני פרוטונים ושני נייטרונים, ואטום פחמן זהה לזה שהחל את התהליך.
אלונה פרידמן

ביוגרפיה

פרידמן התגלתה בגיל שש עשרה על ידי צלם האופנה מנחם עוז, ולאחר מכן נבחרה לפנים של "שנות ה-80" ודגמנה רבות בישראל ומחוצה לה.
במהלך שירותה הצבאי בצה"ל עלתה במשקל, וכתבות המספידות את הדוגמנית הצעירה והמבטיחה שהייתה התפרסמו בעיתוני ישראל.
ב-1995 הנחתה את התוכנית "קיץ על החוף" בערוץ 2, היא שימשה כאחת ממגישות התוכנית "שישי חי" והחליפה מדי פעם את שירה פליקס בהנחיית התוכנית "המקצוענים 10".
אם לחמישה.
ג'וליאן מור

ביוגרפיה

נולדה בשם ג'ולי אן סמית' (Julie Anne Smith) בבסיס פורט בראג, צפון קרוליינה שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה. אביה ממוצא אירי, אנגלי, גרמני ויהודי-אשכנזי. ואימה סקוטית שהיגרה לאמריקה. אימה של מור, אן (לבית לאב) עבדה כפסיכולוגית וכעובדת סוציאלית. אביה של מור, פיטר מור סמית' היה צנחן, עורך דין צבאי, שופט וקולונל בצבא ארצות הברית. למור אח ואחות צעירים ממנה. במהלך נעוריה המאוחרים התגוררה עם משפחתה מספר שנים גם בגרמניה. מור שינתה את שמה המקורי בשביל למנוע בלבול בינה לבין שחקניות בעלות שם זהה, כך איחדה את שמה הפרטי (ג'ולי) שלה עם זה של אימה (אן), ואת שמו האמצעי של אביה (מור) כשם המשפחה החדש שלה. בשל היותה חצי סקוטית ולאות הוקרה לאימה המנוחה, ביקשה אזרחות בריטית ב-2011.

קריירה

מור עברה להתגורר בניו יורק בשנת 1983 והחלה את קריירת המשחק שלה באופרות סבון. כשהחלה לעבוד בתיאטרון היא נאלצה לשנות את שמה כיוון שהייתה כבר שחקנית בעלת שם זהה.
תפקידה הראשון על המסך היה בשנת 1985 באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" ברשת CBS, וגילמה בין התפקידים הראשיים את דמותה של פראני יו עד לשנת 1988.
בתחילת שנות ה-90 עברה מור לקולנוע, ואת התפקיד המשמעותי הראשון שלה ביצעה ב-1992 בסרט "היד שמנענעת את העריסה". היא גם שיחקה בתפקידים משניים בסרטים: "בני וג'ון" ו"הנמלט". מאז ביססה את עצמה מור כשחקנית מצליחה ושיחקה בין היתר בסרטים "תמונות קצרות", "פארק היורה: העולם האבוד", "ביג לבובסקי", "חניבעל", "נקסט" ו"חסד אכזרי". למור ארבע מועמדוית לפרס אוסקר על הסרטים "לילות בוגי", "סוף הרומן", "הרחק מגן עדן" ו"השעות".
ב-2009 שחקה בתפקיד אורח בקומדיית המצבים רוק 30.
ב-2012 זכתה מור בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך על הופעתה בתפקיד הפוליטיקאית שרה פיילין בסרט הטלוויזיה של HBO "חוקי המשחק". באותה שנה הודיעו כי מור עתידה לשחק בסרט "משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'".
מור קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-3 באוקטובר 2013.
במאי 2014 זכתה מור בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן על הופעתה בדרמה של דייוויד קרוננברג "מפות לכוכבים". באותה שנה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, בפרס גלובוס הזהב, בפרס באפט"א ובפרס גילדת שחקני המסך, על תפקידה בסרט "עדיין אליס". בשנת 2016 שיחקה לצד גרטה גרוויג בקומדיה הרומנטית "הרומן של מגי" בבימויה של רבקה מילר.

כתיבה

ב-2007 התחילה מור בקריירה ספרותית. ספרה הראשון היה "מנומשת מקושקשת" ("Freckleface Strawberry"), ספר ילדים המבוסס על חוויותיה כילדה. ב-2009 המשיכה בספר ילדים שני, "Freckleface Strawberry and the Dodgeball Bully".

חיים אישיים

מור הייתה נשואה לשחקן/במאי תיאטרון ג'ון גולד רובין בין השנים 1986–1995. לאחר מכן נישאה לבמאי בארט פראונדליך ב-23 באוגוסט 2003. לשניים, שביחד מאז 1996, יש שני ילדים.
מור תומכת בזכותן של נשים לבצע הפלה, ואף תרמה 2,000 דולר לקמפיין הבחירות ב-2004 של הפוליטיקאי ג'ון קרי.
כוונון מכוניות

כוונון מכוניות הוא שינוי של מאפייני מכוניות לטובת ביצועים או מראה. מטרת הכוונונים היא לשפר את ביצועי הרכב לצרכים שונים, כגון חיסכון בדלק, הסרת הגבלת המהירות מהמנוע, שיפור השליטה ברכב, הקטנת מרחק הבלימה ואף שיפור המראה. תעשיית הרכב כוללת תחום נרחב המסייע לכוונון מכוניות.
כוונוני המכוניות נפוצים בעיקר במרוצי המכוניות השונים (ראלי, פורמולה 1 ו-נאסקאר), אך ב-20 השנים האחרונות התחום התחיל להתפתח גם בקרב בעלי הרכבים הפרטיים. הכוונונים מתבצעים לא רק לקראת תחרויות ומרוצים אלא לעיתים גם למטרת ההנאה שבנסיעה ברכב משופר (לדוגמה: צליל מנוע רועם יותר, מראה יותר יפה).

כוונוני שליטה

כוונוני השליטה מתבצעים לרוב על ידי החלפת בולמי הזעזועים, המתלים, הבלמים וכו'.
כוונוני השליטה מועילים בפניות אך באים על חשבון נוחות הנהיגה.
התקנת מתלים נמוכים יכולה להעלות את השליטה ברכב, להנמיך את מרכז הכובד ולהוסיף מראה ספורטיבי.
התקנת בלמים תעזור לרכב לבלום מהר יותר. בדרך כלל תותקן ערכה מלאה הכוללת קליפרים, רפידות בלימה חזקות יותר ודיסקי בלימה עם חורי אוורור, שמקטינים את התחממות הדיסק בעת עצירה חזקה וממושכת. אמצעי נוסף להגדלת שליטת הרכב הם הצמיגים. במכוניות מרוץ מתקינים צמיגים רחבים כדי להשיג אחיזה גדולה ככל הניתן בכביש, העוזרים גם לתאוצה ובפניות.

עמדת משרד התחבורה

משרד התחבורה בישראל לא מתיר, לרוב, לערוך שינויי ביצועים ברכב בטענה כי אלו יכולים לגרום לביטחון יתר בנהיגה ולהתנהגות לא אחראית בכביש. כמו כן נטען כי כלי הרכב אינם בנויים לשיפורים כאלו שמסכנים את הנהג ואת הסובבים אותו. המשרד אף מתנגד לחלק משיפורי המראה בטענה ששינויים קיצוניים יכולים להביא להסחת דעת ולגרום לתאונות דרכים.
טמפרטורה (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דורון מדלי והופק על ידי ינון יהל.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלה אדם לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-6 ביוני 2019. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
גליה גור זאב

ביוגרפיה

גור זאב נולדה ב-1954 וגדלה בשכונת קריית שלום בתל אביב. בשנת 1962, בגיל 8, נסעה עם משפחתה לריו דה ז'ניירו לשליחות של שלוש שנים מטעם הסוכנות היהודית. בתום שירותה בצה"ל עבדה כגרפיקאית - עיצבה והפיקה תערוכות במוזיאונים ובמחלקת התערוכות בבית התפוצות. בשנת 1984 עברה לירושלים והחלה את לימודיה במחלקה לצילום בבצלאל. בתום הלימודים הייתה שותפה בהקמת לימבוס - מקום לצילום. הציגה תערוכות יחיד והשתתפה בתערוכות קבוצתיות בגלריות ובמוזאונים בארץ ובחו"ל. בשנת 2002 זכתה גור זאב בפרס ליאון קונסטנטינר לצילום ובשנת 2008 זכתה בפרס עידוד היצירה של משרד המדע התרבות והספורט.
גור זאב אצרה מגוון תערוכות ביניהן "בנו רותנברג, צולם ונרשם 1957-1947" (2007), "עדות מקומית" (2010, 2011), "קווי הגנה, מאז'ינו, בר-לב ומעבר" (2018).
מרצה לצילום בשנקר, הקוביה ובמכון שכטר למדעי היהדות.

אמנות

הגוף האנושי חוזר ומופיע ביצירתה. רבות מעבודותיה צולמו בסטודיו, ומציגות חלקי גוף קטועים על גבי רקע כהה ובהן מוצגים בני משפחתה. אחת התערוכות שהציגה בסדנאות האמנים, "סדר" עסקה בין היתר בתפקידו המרכזי של השולחן במשפחה, בטקסיותו, בהיותו מקום מפגש. בהמשך החלה גור זאב לעשות שימוש בטכניקות צילום נוספות, כגון צילום נוף. בסדרת התצלומים "אחרי הכל" (2009), לדוגמה, הציגה תצלומים של דירת הוריה, המתרוקנת מחפצים לאחר מותם.
בשנת 2014 פירסמה גור זאב את ספר האמנית Toda Vida שמשמעות שמו בפורטוגזית היא כל החיים, או לחלופין, ההתכווננות להגיע למקום, בדרכים – כל הדרך עד הסוף. הספר מכיל סדרת צילומים של תעוד תהליך ההתרוקנות של בית הוריה, משולבים בו צילומים מתוך מגזין ברזילאי – כתבות ופרסומות – ושתולות בו שקופיות וצילומי משפחתה מהתקופה בה התגוררו בברזיל. הספר עוצב על ידי סטודיו ג2 כך שהחומרים כולם נטמעים במגזין והופכים לחלק ממנו והדמויות המופיעות אינן מזוהות.
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בלוקסמבורג

האתר

בית הקברות והאנדרטה שוכנים בליבו של אזור מיוער בפאתיה המזרחיים של העיר לוקסמבורג, בקרבת נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל. שטחם הוא כ-204 דונמים. 
בתוך כיכר עגולה מוקפת דשא, המשתרעת בחלקו הצפוני של האתר, ניצבים בניין בית התפילה והאנדרטה לנעדרים. בנין בית התפילה, שגובהו 15 מטרים, בנוי מאבן לבנה. הוא ניצב על גבי בימה מוגבהת. חזיתו מעוטרת בפסל גרניט ושמונה תבליטי ארד משובצים בדלתותיו. פנים הבניין מעוטר בדגלי ארצות הברית, במזבח משיש שחור, בחלון ויטראז' ובתקרת מוזאיקה. 
האנדרטה היא זוג קירות אבן רחבים מצופי לוחות גרניט, הניצבים מדרום לבית התפילה. על צידיהם הפונים זה מזה נחרתו שמות הנעדרים. על צידיהם האחרים מתנוססות מפות צבעוניות, המתארות את המהלכים הצבאיים של כוחות ארצות הברית במערב אירופה וביתר זירות המלחמה.
שטח הקבורה, המשתפל על גבי מדרון, משתרע מדרום לבית התפילה. תבניתו היא כשל מניפה. שורות המצבות בו, המתפרשות בקשתות, מכונסות בשלוש גזרות (בכל אחת שלוש חלקות), שביניהן מפרידות שתי שדרות. השדרות מעוטרות במרבדי פרחים וניצבות בהן מזרקות ובריכות מים. ביניהן לבין כיכר בית התפילה ניצבים שני תרנים שעליהם מונפים דגלי ארצות הברית.
ממזרח לבית התפילה ניצבים שערי הכניסה לאתר, המעוטרים בנשרים וזרי מתכת מוזהבים, ובניין מרכז המבקרים של האתר.

החללים בבית הקברות

בית קברות צבאי הוקם לראשונה באתר זה על ידי הארמייה האמריקנית השלישית ב-29 בדצמבר 1944. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נבחר האתר לשמש כאחד מ-12 בתי קברות אמריקניים קבועים באירופה ממלחמה זו, ולפיכך נקברו בו חללים שהועברו מאתרי קבורה זמניים בקרבתו.
בבית הקברות נקברו 5,076 חללים, מהם אשה אחת. 118 מהם היו יהודים. 101 מן החללים הם אלמונים. 22 זוגות של אחים קבורים בו זה בצד זה. שניים מן החללים שנקברו באתר עוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס – העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית. מרבית החללים נהרגו במהלכו של הקרב על הבליטה בדצמבר 1944 וינואר 1945. אחרים נהרגו בקרבות בהתקדמות אל נהר הריין וממזרח לו ובפעולות אוויריות בשמי מערב אירופה.
בבית הקברות נקבר הגנרל ג'ורג' פטון, מפקד הארמייה האמריקנית השלישית. הוא נקבר שם בדצמבר 1945, לאחר שנפטר בעקבות פציעתו בתאונת דרכים שבה היה מעורב בגרמניה. הוא נקבר תחילה בצד חללים של הארמייה השלישית. ב-1947 הועברה גופתו לאתר אחר בבית הקברות, בין שטח הקבורה לבין כיכר בית התפילה.
השימוש בשטח האתר הוענק על ידי לוקסמבורג לארצות הברית לצמיתות וללא תשלום, בהתאם להסכם שנעשה ביניהן ב-1951. 
האתר תוכנן על ידי משרד האדריכלים קילי ופטרסון (Keally and Patterson), ואדריכל הנוף היה אלפרד גייפרט (Alfred Geiffert) – כולם מן העיר ניו יורק. הוא הוקם ומנוהל על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב.
בית הקברות והאנדרטה נחנכו ב-4 ביולי 1960.
אמירה הס

ביוגרפיה

נולדה בבגדד שבעיראק. מצד אמה היא בת למשפחת בית-אדוני, שושלת של מקובלים ומשוררים, בהם אסנת התנאית (1590-1670).
בשנת 1951 עלתה לישראל עם הוריה ואחיה, ובתחילה גרה משפחתה במעברת באר יעקב.
היא סיימה לימודים תיכוניים כלבורנטית ולקחה קורסים בערבית באוניברסיטה.
הופיעה במספר הצגות בתיאטרון הקהילתי בקראון ובתיאטרון החאן.
בשנת 1984 הופיע ספרה הראשון, "וירח נוטף שגעון", שזיכה אותה בפרס לוריא.
שיריה מופיעים בכתבי עת ספרותיים: עיתון 77, מאזנים, הכיוון מזרח, אפיריון, ביטאון שירה, המוסך ועוד. שיריה גם הופיעו בעיתונים שונים ואחדים אף תורגמו לשפות זרות, ביניהן אנגלית, גרמנית, יוונית, ספרדית ורוסית.
הס הציגה את ציוריה בשתי תערוכות ציור. האחת בגלריה עמליה ארבל והשנייה בגלריה אנתיאה שבירושלים.
הס מתגוררת (2014) בירושלים ולה שתי בנות. נישאה למדבב עזרא הס ביולי 1972. השניים חיו יחד עד לפטירתו של הס בשנת 2010. בשנת 2015 זכתה בפרס יהודה עמיחי.
הס נחשבת לאחת המשוררות המייצגות ביותר של המזרחיות ושל פמיניזם מזרחי.
מלחובקה

גודל אוכלוסייה

בשנת 1926 התגוררו במלחובקה 4,639 תושבים בלבד. השיא הגבוה ביותר היה בשנת 1979, כאשר התגוררו בה 28,052 תושבים. בשנת 1989 הגיע מספר תושביה ל-26,450 תושבים, לאחר מכן חלה ירידה, וב-2009 הגיע לשפל של 18,460 תושבים. מאז המספר עולה, וב-2016 התגוררו בה 25,645 תושבים.

היסטוריה ותרבות

היישוב הוזכר לראשונה כ"מלחובסקויה" בשנת 1328 בצוואת איוואן הראשון נסיך מוסקבה לבנו הבכור סימאון. ב-1884 הוקמה במקום תחנת רכבת וסביבה התפתח כפר נופש. בשנת 1961 כפר הנופש הוכר כיישוב עירוני.
עד סוף המאה ה-19 התגוררו אמנים רבים בתרבות הרוסית במלחובקה, הבולטים שבהם היו אנטון צ'כוב, מקסים גורקי, איוואן בונין, פאינה רנייבסקיה ופיודור שאליאפין. ביישוב נולדה השחקנית אירינה פריבלובה. גם במאה ה-20 היה היישוב מקום מגוריהם של אישים אמידים, כעורכי דין, רופאים, קבלני בניין ועיתונאים.
במושבת הילדים במלחובקה ביקרו והופיעו אמנים יהודיים שונים, ביניהם איציק פפר, משה ליפשיץ, שלמה מיכואלס, בנימין זוסקין, מוריס וינצ'בסקי ואחרים.
אנדריי ווזנסנסקי כתב שיר על נסיעותיו הרבות ליישוב.
בשטח היישוב שוכנת האקדמיה הממלכתית של מוסקבה לתרבות גופנית. שלושה סניפים של סברבנק, כחמישה מפעלים גדולים, שני בתי הבראה, מוזיאון היסטורי, תחנת רכבת, כנסייה אורתודוקסית, שוק ובית כנסת. ביישוב יוצא עיתון מקומי מדי יום. כמו כן קיים אגם בשטחו, ובית קברות גדול, אשר לצידו בית קברות יהודי.

מושבה חסידית

בשנות ה-20 החלה עלייה יהודית גדולה למושבה והיהודים מנו כ-20 אחוז מהאוכלוסייה, מלחובקה נקראה "הבירה היהודית" של חבל מוסקבה. עמנואל מיכלין, כותב כי קללה מצויה בה היו מקללים את יהודי מוסקבה, הייתה "סע למלחובקה". ב-1959 נשרף בית הכנסת הגדול של היישוב בידי בריונים, ואישה נהרגה בשריפה.
בשנות ה'תרפ"ז וה'תרפ"ח התגורר למשך תקופה ביישוב רבי יוסף יצחק שניאורסון מלובביץ' לאחר ששוחרר ממאסרו. 
כן התגוררו ביישוב כמה מחשובי חסידי חב"ד, ביניהם הרב יהודה בוטרשוילי רבם של יהודי גאורגיה. 
בה'תרצ"ה נפטר הרב משה גינזבורג חתנו של רבי שמואל שניאורסון מלובביץ' שהתגורר בעיירה, וקברוהו לצד בית הקברות הנוצרי, הקבורה היהודית התפתחה סביב קברו והיא נעשתה לבית קברות יהודי גדול, בין הקבורים בו נמנו הרבנים נתן נטע אולבסקי ומרדכי דובין. 
בשנים התרצ"ד והתרצ"ה שכן בעיירה סניף של ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש. בה'תשע"ז הוקמה במקום ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש שבראשה עומד הרה"ג פאלע דובוב.
כיום הרב משה תמרין מכהן כרב העיירה וכשליח חב"ד באזור והוא מתפעל בה בית חב"ד.