דיסתימיה

אבחנה

אבחנת הפרעה זו נעשית על ידי פסיכיאטר.

שכיחות ואפידמיולוגיה

נתונים מארצות הברית מראשית שנות ה-2000 מצביעים על שכיחות הנעה בין 0.5% ל 1.5%. נתון ממספר מדינות מהעשור האחרון מצביע על שכיחות של 1.5% מכלל האוכלוסייה. בפינלנד נמצא שיעור גבוה יותר, של אנשים שהתפתחה אצלם ההפרעה: 4.5%. השכיחות שווה פחות או יותר בין גברים ונשים. (לפי מקור אחר ישנה שכיחות גבוהה יותר לנשים. ייתכן שניתן לייחס זאת לכך שנשים נוטות באופן כללי להגיע יותר לטיפול ולבקש עזרה נפשית מאשר גברים). הגיל השכיח לתחילת ההפרעה הוא גיל חמישים. כמו הפרעות מצב רוח אחרות, גם דיסתימיה היא הפרעה נפשית הגורמת לנטל משמעותי על כלכלות בעולם. נטל זה קשור לקושי של אנשים המאובחנים עם הפרעה זו לפרנס את עצמם, צריכה של תרופות ושירותים רפואיים שונים.

נתוני שכיחות בישראל

נתונים מ 2009 מצביעים על שכיחות לאורך החיים של מעט יותר מאחוז. שיעור האבחון במשך שנה אחת עומד על פחות מאחוז.על פי סקר הבריאות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מ -2004 2003 שיעור הדיסתימיה  לאורך החיים עמד על 1%.  השכיחות עמדה על כ- 0.6%.  יותר ממחציתם (53.7%) אובחנו כמצב חמור. כשליש (33.7%) במצב בינוני והשאר אובנו כמצב מתון (12.6%).

גורמי סיכון

גורמים הקשורים למזג: אופי נוירוטי
גורמי סיכון סביבתיים: יכולים לכלול אובדן של אחד ההורים או שניהם או גירושין של ההורים הכרוכים באובדן הקשר עם אחד מהם.
גורמים גנטים ופסיכוסוציאליים: סביר שתהיה שכיחות גבוהה יותר בקרב מי שיש להם קרובים החיים עם הפרעת מצב רוח.
גורמי סיכון בריאותיים: תחלואה גופנית ממושכת ובפרט כאבים ממושכים ומחלות לב, קשורה בעליה בהסתברות לנוכחות דיסתימיה.

מהלך ההפרעה

ההפרעה יכולה לפרוץ החל מגיל הילדות ואילך. עם זאת, בדרך כלל היא מתבטאת לראשונה בתקופת הבגרות הצעירה. דיסתימיה יכולה להתפרץ על רקע של אובדנים שונים (מות אדם אהוב, גירושין), על רקע של לחץ נפשי כבד (בעבודה למשל) או על רקע של חווית כישלון (תעסוקתי או אחר). ההפרעה עשויה להמשך שנים רבות, אך אנשים החיים עם הפרעה זו עשויים להגיע גם לנסיגה מלאה או חלקית של התסמינים. כמו כן ישנה שונות רבה במידה שבה התסמינים פוגעים בתפקוד היומיומי, שונות שהיא גבוהה יותר מהפרעות מצב רוח אחרות. כמו הפרעות מצב רוח אחרות גם הפרעה זו עלולה להיות כרוכה בסיכון מוגבר לאובדנות.

תחלואה נלווית

הפרעות נפשיות: דיכאון מז'ורי, הפרעות חרדה (למשל הפרעת חרדה מוכללת GAD), וכן הפרעת שימוש בסמים (Substance use Disorder), תיתכן גם אבחנה בהפרעות אישיות מאשכול B (הפרעת אישיות אנטי סוציאלית, הפרעת אישיות נרקיסיסטית, הפרעת אישיות גבולית הפרעת אישיות היסטריונית) ומאשכול C (הפרעת אישיות תלותית, הפרעת אישיות נמנעת, הפרעת אישיות טורדנית כפייתית).
מחלות גופניות: תיתכן תחלואה קרדיווסקולרית, הפרעות בתפקוד בלוטת המגן וסרטן. מחלות ומצבים רפואיים אלה יכולים בזכות עצמם להיות גורם לדיכאון או דיסתימיה.

אבחנה מבדלת

הפרעת דיכאון מז'ורי: נרחבת יותר מדיסתימיה, ומתאפיינת בהתחלה חדה וברורה יותר של תסמינים. הופעת התסמינים בדיכאון מז'ורי עשויה להיות קשורה לאובדן כלשהו. עם זאת הפרעת דיכאון מז'ורי אינה נמשכת שנתיים. כפי שצויין לעיל, ייתכן שאדם יענה גם על תסמיני דיסתימיה וגם על תסמיני דיכאון מז'ורי באותו זמן (מצב המכונה דיכאון כפול) 
הפרעות פסיכוטיות: בדיסתימיה אין תסמינים פסיכוטיים. אם מופיעים סימנים כאלה ייתכן שהאבחנה תשונה להפרעה פסיכוטית (הפרעה סכיזואפקטיבית וכדומה)
אפיזודה דיכאונית בהפרעה דו-קוטבית או מצב רפואי אחר. כאמור לעיל, התסמינים הדיסתמיים אינם בעלי אופי אפיזודי אלא יותר בעלי אופי מתמשך וכרוני. כמו כן אדם באפיזודה דיכאונית של הפרעה דו קוטבית ידווח גם על קיום תסמינים היפומאניים או מאניים בעבר. (גם תסמין זה אינו מופיע בדיסתימיה).
אפיזודה דיכאונית כתוצאה משימוש בתרופות או סמים: ישנם תרופות וסמים שונים היכולים לגרום לירידה במצב הרוח, ואף לדיכאון. במקרה כזה הפסקת השימוש בתרופה או בסם תגרום להעלמות התסמינים.
הפרעת אישיות: לעיתים יש אבחנה של הפרעת אישיות יחד עם הדיסתימיה.
דמנציה: הקשר בין דיכאון לבין מצבים רפואיים הקשורים לדמנציה (מחלת אלצהיימר, דמנציה של גופיפי לואי, דמנציה וסקולרית, פרקינסוןועוד) הוא קשר דו כיווני במידה רבה. משמעות הדבר היא שלעיתים דמנציה עלולה להסוות תסמינים של דיכאון כרוני.

מחקר

תחום אחד של מחקר מוקדש לחקר שיטות טיפול חדשות, חלקן לא תרופתיות. סוגים אלה של טיפול רלוונטיים במיוחד עבור מי שאינם מגיבים היטב לטיפול תרופתי. דוגמה לטיפול כזה הוא גרייה מגנטית (TMS).תחום אחר של מחקר עוסק בחיפוש שילובים מתאימים של פסיכותרפיה וטיפול תרופתי לאוכלסיות ספציפיות כמו זקנים. ואחרים.

טיפול

קיימת כיום הסכמה רחבה למדי לגבי התועלת של טיפול משולב (טיפול תרופתי ופסיכותרפיה). אסטרטגיה זו יעילה בדיכאון מז'ורי ובמידה משתנה גם בהפרעות מצב רוח אחרות ובהפרעות חרדה.