ריקרד סנדלר

ראשית חייו

ריקרד סנדלר נולד בטרוסקר (כיום קרמפורס) שבמחוז וסטרנורלנד שבצפון שוודיה. אביו, יוהאן סנדלר היה מנהל בית חינוך עממי ומאוחר יותר חבר הריקסדאג (הפרלמנט השוודי). לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת אופסלה, קיבל ריקרד סנדלר משרת מורה באותו בית ספר בקמפרוס שאביו היה מנהלו ומשרה נוספת בבית ספר בברונסוויק. לאחר שהצטרף לליגה הצעירה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, המריאה הקריירה הפוליטית שלו. ב-1911, כאשר היה בן 26, הוא קיבל תואר מוסמך (Licentiate) ולאחר מכן הוא היה לחבר במועצה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, תפקיד אותו החזיק עד 1952. ב-1917 הוא התמנה להיות העורך האחראי של העיתון הסוציאל-דמוקרטי Ny Tid שיצא לאור בגטבורג.

תחילת הקריירה הפוליטית

ב-1918 מונה סנדלר להיות מזכירו של שר האוצר, פרדריק תורסון, בממשלתו של נילס אידן. באותו תפקיד הוא המשיך בממשלתו של יילמאר ברנטין שהוקמה ב-1920. ב-1921, כאשר תורסון קיבל על עצמו להקים את משרד המסחר החדש ולעמוד בראשו, החליף אותו סנדלר בתפקיד שר האוצר. בממשלתו השנייה של ברנטין שכיהנה בין השנים 1921 – 1923, כיהן סנדלר כשר בלי תיק וכשר המסחר השלישי של שוודיה. כדי שיקבל את התפקיד הזה הופעל עליו לחץ, שכן הוא היה אמור לקבל תפקיד של מנהל בית החינוך העממי בברונסוויק.

ראש הממשלה

בחודש ינואר 1925 התדרדרה בריאותו של יילמאר ברנטין והוא פרש מתפקידו ומת חודש לאחר מכן. פרדריק תורסון, שהיה המועמד המוביל להחליפו, נפל גם הוא למשכב ומת חודשים ספורים לאחר מכן. ב-24 בינואר 1925, בהיותו בן 41, מונה סנדלר להיות ראש ממשלת שוודיה. להוציא את רוברט תמפטנדר שכיהן בתפקיד בשנות השמונים של המאה ה-19, היה סנדלר צעיר ראשי ממשלת שוודיה לדורותיהם.
כראש הממשלה עסק סנדלר בסוגיית צמצום גודלם של הכוחות המזוינים של שוודיה, כפי שהובטח במערכת הבחירות. במהלך זה הוא זכה לתמיכתה של מפלגת המחשבה החופשית והיה זה תהליך פירוק הנשק הגדול ביותר בתולדותיה של שוודיה. בעקבות מהלך זה, עבר נושא האבטלה למוקד תשומת הלב הציבורית, כאשר הממשלה ביטלה החלטה של וועדת האבטלה לשלול תשלומי משכורת מעובדי המכרה בסטיפה שקיימו שביתה. המפלגות הליברלית והשמרנית, שיחד החזיקו ברוב המושבים בריקסדאג, התנגדו לצעד זה של הממשלה, הגישו הצעת אי-אמון והפילו את הממשלה. סנדלר סיים את תפקידו כראש הממשלה ביוני 1926 ובמקומו מונה קרל גוסטב איקמן ממפלגת הקואליציה הליברלית. בבחירות של 1928 ניצח ארביד לינדמן השמרן ונבחר להיות ראש הממשלה.

שר החוץ

ב-1932 שב סנדלר לממשלה ומונה להיות שר החוץ, משרה בה הוא כיהן, למעט תקופה קצרה ב-1936, עד 1939. התפטרותו של סנדלר מתפקיד זה באה על רקע חילוקי דעות שהיו לו עם ראש הממשלה, פר אלבין הנסון, בנוגע למלחמת החורף בפינלנד. סנדלר רצה ששוודיה תסייע באופן פעיל לפינלנד אחרי שזו הותקפה ב-30 בנובמבר 1939 על ידי ברית המועצות, עמדה שהנסון שלל מכל וכל.
לאחר התפטרותו, כחבר פרלמנט, המשיך סנדלר להיות מעורב במדיניות החוץ של שוודיה. ב-1940 הוא היה לחבר בוועדת יחסי החוץ של הריקסדאג ובין השנים 1946 – 1964 הוא כיהן כיושב הראש שלה.

תפקידים נוספים

בין השנים 1941 – 1952 שימש סנדלר כמושל מחוז יבלבורג. הוא ישב בראש כמה ועדות ממשלתיות, כולל ועדת הסוציאליזציה בין השנים 1920 – 1936, ועדה שקיבלה משימה לחקירת מדיניות הפליטים של שוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה, נודעה בשם ועדת סנדלר וכיהנה בשנים 1945 – 1947 וועדת החוקה בשנים 1954 – 1963.
סנדלר נמנה עם מייסדי "ליגת ההשכלה של הפועלים" (Arbetarnas bildningsförbund) ב-1912. ב-1920 הוא היה זה שכתב את התוכנית בעלת האוריינטציה המרקסיסטית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1911 הוא פרסם מתווה סטטיסטי רחב של המעמדות החברתיים בשם "החברה כמות שהיא". בין השנים 1926 – 1932, בתקופה שבין כהונתו כראש הממשלה לבין כהונתו כשר החוץ, הוא שימש כמנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של שוודיה. הוא תרגם את הקפיטל של קרל מרקס לשוודית וב-1943 הוא פרסם ספר היסטורי בשם "הצופן" (Cipher).