google/wiki40b huggingface dataset:
ישיבת אור ישראל

הישיבה הקטנה

הישיבה הקטנה, "אור ישראל לצעירים" הוקמה בשנת ה'תש"ד (אוקטובר 1943) ביוזמתו של הרב ישראל זיסל דבורץ כישיבת המשך לתלמוד תורה "שארית ישראל" ועל ידי הרב יעקב ניימן והרב שלמה קרובקה], שלימדו קודם לכן בישיבת כפר גנים, והרב יוסף רוזובסקי (אחיו של הרב שמואל רוזובסקי). שפת ההוראה בישיבה מראשיתה הייתה עברית. בתחילה התאכסנה הישיבה בבית הכנסת של הרב הלר. באוגוסט 1949 הונחה אבן פינה למבנה הישיבה הנוכחי. בין תומכי הישיבה נמנו מפעל התורה, קלמן גולדרייך, נציג הפועל המזרחי בעיריית פתח תקווה ותנועת פועלי אגודת ישראל. באותה תקופה עברה הישיבה לבית הכנסת מקור חיים. בשנת 1957 הונח אבן פינה לאולם הלימודים של הישיבה.
הישיבה מונה כ-160 תלמידים בגילאי 14–17. בראש הישיבה עומד הרב מרדכי רבינוביץ, חתנו של הרב יוסף רוזובסקי. הישיבה שוכנת ברחוב הרב ניימן במרכז פתח תקווה (בעבר, חלק מרחוב סלומון). מבנה הישיבה הראשי נתרם על ידי מאיר כוכב זסלבסקי.
בישיבה מודגש לימוד המוסר, עוד מתקופת המשגיח הרב יששכר דב שפילר (נפטר ב-2013). עם השנים התאפיינה הישיבה ברמת משטר גבוהה ביחס לשאר הישיבות הקטנות. כיום, משמש בתפקיד המשגיח הרב הלברשטיין שחולק את אמירת השיחות מוסר עם ראש הישיבה הרב רבינוביץ.

הישיבה הגדולה

הישיבה הגדולה הוקמה ב-1982, גם היא על ידי הרב ניימן. בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב רוטשילד 85 בעיר, במבנה ששימש בעבר את ישיבת פתח תקווה-לומז'ה. כיום נמצאת הישיבה הגדולה בשכונת גני הדר בעיר, לשם עברה ב-13 באוגוסט 2007 (כ"ט באב ה'תשס"ז).
הישיבה מונה כ-300 תלמידים בגילאי 17–25. מאז הקמתה עומד בראשה הרב יגאל רוזן. משגיח הישיבה הוא הרב יצחק פנחס גולדווסר, אשר החליף בתפקיד את הרב חיים ואלקין, שכיהן בתפקיד זה עד שנת 1989. הרב אריה ישראלי משמש כראש ישיבה בסדרי הבקיאות.]
בניין הפנימייה נתרם חלקית על ידי הערשי פרידמן ונקרא על שמו. בסמוך לבניין גינה הכוללת מזרקה ומדשאות.

השיטה החינוכית

הישיבה הגדולה מתאפיינת אף היא במשטר קפדני. נאסר להחזיק טלפון סלולרי לרבות טלפון כשר, להוציא רישיון נהיגה ולהחזיק נגנים עם רדיו. התלמידים מחויבים להתפלל את כל התפילות בישיבה, בזמנן המדויק. בחור העובר על ההוראות מורחק מהישיבה, לעיתים אף לצמיתות. כך למשל, בתשע"א הורחקו זמנית 55 תלמידים משיעור א' אשר עברו על הוראות ראש הישיבה והתארגנו מוקדם מדי לחפש חברותות לשנה הבאה. בשנת תשע"ט הושעו מן הישיבה כל שמונים תלמידי שיעור ב', לאחר שחמישה תלמידים בשיעור נתפסו עם סלולרי כשר וסירבו לספק את פירוט השיחות כדי שלא להסגיר את חבריהם, והשיעור כולו התאגד לתמוך בהם.
לפי הרב רוזן המשמעת הקפדנית הונהגה באישורו של הרב שך.
אלעזר בן חרסום

רבי אלעזר בן חרסום היה כהן גדול בתקופת בית המקדש השני. נודע בהתמדתו בלימוד תורה ובעושרו הרב.

כהן גדול

ר' אלעזר בן חרסום שימש אחת-עשרה שנה ככהן גדול בבית המקדש השני.
לפי הרמב"ם, בהקדמתו לפירוש המשנה, היה רבי אלעזר בן חרסום בן דורו של אנטיגנוס איש סוכו, תלמידו של שמעון הצדיק. ואולם, יש שמאחרים את זמנו עד סמוך לחורבן בית המקדש.

עושרו

התלמוד מתאר את עושרו הרב של ר' אלעזר:
אמרו עליו על ר' אלעזר בן חרסום שעשתה לו אמו כתונת משתי ריבוא [דינרים] ולא הניחוהו אחיו הכהנים ללובשה מפני שנראה כערום [שהייתה שקופה].
— בבלי יומא, לה, ב; תוספתא יומא א, יז
וכן הוא מוזכר בעניין אדם שמקַדֵּש את אשתו על תנאי שהוא עשיר:
"על מנת שאני עשיר" - אין אומרים כרבי אלעזר בן חרסום וכרבי אלעזר בן עזריה, אלא כל שבני עירו מכבדים אותו מפני עושרו.
— בבלי קידושין, מט, ב
בתלמוד הירושלמי מוזכר שעושרו אבד:
עשרת אלפים עיירות היו בהר המלך, ולר' אלעזר בן חרסום אלף מכולם, וכנגדן אלף ספינות בים, וכלהם חרב.
— ירושלמי תענית, פ"ד, ה"ה (דף כד, ב בדפוס וילנא); איכה רבה פרשה ב
סיפור זה מובא בין סיפורי החורבן הקשורים למרד הגדול, ומכאן שיטת התיארוך המאוחרת.

שקידתו בלימוד התורה

עושרו הרב לא מנע ממנו להתמיד במצוות לימוד תורה, ובתלמוד מסופר עליו:
אמרו עליו על רבי אלעזר בן חרסום, שהניח לו אביו אלף עיירות ביבשה, וכנגדן אלף ספינות בים, ובכל יום ויום נוטל נאד של קמח על כתיפו, ומהלך מעיר לעיר וממדינה למדינה ללמוד תורה. פעם אחת מצאוהו עבדיו ועשו בו אנגריא [חשבו שהוא תושב העיירות, וחייבוהו לעבוד בשביל בעל המקום]. אמר להן: בבקשה מכם, הַניחוני ואלך ללמוד תורה! אמרו לו: חיי רבי אלעזר בן חרסום, שאין מניחין אותך. ומימיו לא הלך וראה אותן (את נכסיו הרבים), אלא יושב ועוסק בתורה כל היום וכל הלילה.
— בבלי יומא לה, ב
על כך אומרת הברייתא (שם): "רבי אלעזר בן חרסום מחייב את העשירים". כלומר, אדם שבא לפני בית דין של מעלה לאחר מותו, וטוען שמפני רוב רכושו לא עסק בתורה - אומרים לו: גם ר' אלעזר בן חרסום היה עשיר, ובכל זאת עסק בתורה, על כן אין טענתך מתקבלת. וכלשון הברייתא: "אם אומר עשיר הייתי וטרוד הייתי בנכסי - אומרים לו: כלום עשיר היית יותר מרבי אלעזר [בן חרסום]?"
סילוקית

סילוקית הוא מסמך בנקאי אשר ניתן ללווה על ידי בנק מסחרי, בנק למשכנתאות או גוף מממן מורשה אחר בעת סילוק הלוואה.
בסילוקית מצוין: סכום ההלוואה, שיעור הריבית, סוג ההלוואה ולוח הסילוקין, הצמדה, סכום לסילוק, תאריך ההלוואה ותאריך מיועד לסיום. תאריך הנפקת הסילוקית הוא תאריך סילוק ההלוואה אלא אם צויין אחרת על ידי הגוף המלווה על גבי הסילוקית.
נמל התעופה הבינלאומי קנקון

קווי תעופה

בנמל פועלות למעלה משישים חברות תעופה. ממנו ואליו פועלים קווי תעופה לעשרות יעדים במקסיקו, לעשרות יעדים בארצות הברית וליעדים בקנדה ובמרבית מדינות מרכז אמריקה ודרום אמריקה. כמו כן פועלים קווים ליעדים במדינות מערב אירופה וסקנדינביה וכן למוסקבה שברוסיה.
בשנת 2015 היו קווי התעופה הפנים ארציים העמוסים ביותר מהנמל אל מקסיקו סיטי ואחריה אל מונטריי וגוודלחרה. הקווים הבינלאומיים העמוסים ביותר היו לארצות הברית - לנמלי התעופה של ניו יורק, דאלאס פורט וורת' ויוסטון.
טיסות מטען פועלות מהנמל למספר יעדים במקסיקו וכן למיאמי שבארצות הברית ולבליז.
אפרים ריינר

אפריים ריינר (16 בינואר 1924 – 8 בנובמבר 2009) היה ממנהיגי הדור השני בשומר הצעיר ובמפ"ם, מנכ"ל ויושב ראש בנק הפועלים בין השנים 1977 ל-1985, כלכלן ופובליציסט שבמשך שנים רבות היה בעל טור דעה בעיתון הארץ.

ביוגרפיה

ריינר, יליד ירושלים, היה בוגר המוסד החינוכי של השומר הצעיר במשמר העמק, בעל תואר ראשון בכלכלה ובסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני. במשך שנים רבות שירת במילואים בחטיבה. חקר את פעילות פיקוד הצפון במהלך מלחמת ששת הימים, במסגרת שירות מילואים מיוחד בענף היסטוריה בצה"ל, לאחר המלחמה. 
ריינר היה בנו של פרופסור מרכוס ריינר, חתן פרס ישראל. ריינר, שהיה חבר קיבוץ גן שמואל, מונה למנהל "תיעוש אזורי פיתוח" - קונצרן בבעלות חברת העובדים שכלל מפעלים אחדים באזורי פיתוח. הוא סגר מפעלים כושלים אחדים של הקונצרן ושיקם אחרים, ובכך הביא לביסוסו. בשנת 1974 סיים את תפקידו בקונצרן. 
שימש כמנכ"ל וכיו"ר בנק הפועלים בין השנים 1977 ל-1985, עת נאלץ לפרוש מתפקידו בעקבות דו"ח ועדת בייסקי.
לאחר 1985, ובמקביל לכהונה במועצות המנהלים של חברות עסקיות שונות, הגביר את פעילותו הציבורית, ובין היתר היה חבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח ונמנה עם חבר הנאמנים של המרכז הבינתחומי. במקביל, ובמשך למעלה מעשור, היה בעל טור כלכלי-חברתי בעיתון "הארץ". 
בשנת 2005 התפרסם ספרו "המניפסט הדמוקרטי", הכולל אסופה ממאמריו, שברבים מהם עשה ריינר ניסיון להציע חלופה לתאוריה הכלכלית הדומיננטית. לפי הצעתו של ריינר, תוחלף האמונה ביד הנעלמה בדמוקרטיזציה של החברה, שתאפשר לכלל האזרחים להשפיע על מבנה הכלכלה.
נפטר ב-8 בנובמבר 2009 בגיל 85.
Witte Brigade

פעילויות

במהלך מלחמת העולם השנייה בלגיה נכבשה על ידי גרמניה. בניגוד לבריגדה השחורה, משתפי הפעולה עם הגרמנים, הבריגדה הלבנה הייתה מחתרת התנגדות. בין יתר פעילויותיהם החשובות הפיצו אנשי הבריגדה הלבנה תעמולה נגד התעמולה הגרמנית, יצירת רשימות של משתפי פעולה, ארגון הפגנות פטריוטיות בחגים, כגון 21 ביולי, 11 בנובמבר (יום כניעת הגרמנים במלחמת העולם הראשונה). הארגון פרסם משלו תעמולה עיתון בשם "תמיד מאוחדים "Unis Toujours", "Steeds vereni " - כ-80 מהדורות פורסמו. בנוסף, הקבוצה עסקה בקבלת מידע צבאי על נמל אנטוורפן איפה הם מתקבל מידע על אפשרי פלישת גרמניה בריטניה ולעזור לטייסים הבריטים שנפלו בשטח בלגיה לחזור לאנגליה. לחטיבה הלבנה היו קשרים שונים עם רשתות ביון בשם קוד לוק, גבורה וכל קבוצה אפס. הבריגדה הלבנה עמדה בתחילת המלחמה בקשר עם ממשלת בלגיה בגלות יחד עם הבריטים.

חברי ומעצרים.

חברים רבים של הבריגדה הלבנה היו שוטרים. למשטרה של Deurne היה ייצוג גבוה במיוחד. מ-1943, רבים מחברי המחתרת נעצרו. כאשר חבר חשוב נלכד וברשותו רשימה של חברים אחרים, 58 חברים נעצרו ונשלחו למחנות בגרמניה. פשיטה גרמנית ב Deurne בינואר 1944, 62 חברי נעצרו. באותה שנה, ב-9 במאי המייסד מרסל Louette היה נעצר וגורש אל מחנה הריכוז זקסנהאוזן. Louette בסופו של דבר חזר מגרמניה, ונפטר באנטוורפן ב-1978. בסך הכל הבריגדה הלבנה ספגה 400 הרוגים מתוך כ 3,750 חברים.

הישגים

החטיבה הלבנה, יחד עם Armée secrète, לפני תנועת השחרור הלאומית Royaliste ו Groupe G, עזרו לכוחות בעלות הברית לכבוש את נמל אנטוורפן ב-1944. השפעת הבריגדה הלבנה על התוצאות הייתה מכריעה.. המחתרת שהייתה ידועה בכינוי הבריגדה הלבנה, הוסיף לשמה את המילה "פידליו", שם העט של Louette.
ירון עוז (כדורגלן)

קריירה

ירון עוז גדל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1970/1971, כשהיה בן 18, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, כשעלה כמחליף בניצחון החוץ על מכבי נתניה ב-17 באוקטובר 1970. באותה עונה היה שותף עוז לזכיית הקבוצה בגביע המדינה לעונת 1969/1970, בעקבות דחיית השלבים המאוחרים של הגביע לתוך לוח הזמנים של עונת 1970/1971. כמו כן היה שותף לזכייתה של מכבי בגביע אסיה באותה עונה. בטורניר זה ערך עוז הופעה אחת, כמחליף.
בעונת 1971/1972 ערך עוז 16 הופעות בליגה והיה שותף לזכייה של קבוצתו באליפות המדינה.
ב-14 באוקטובר 1972 כבש עוז את שער הבכורה שלו, במשחק הדרבי מול הפועל תל אביב, שהסתיים בשוויון 1-1. במהלך עונה זו, תפס עוז מקום של קבע בהרכבה של מכבי תל אביב.
בעונת 1976/1977 זכתה מכבי תל אביב בדאבל, לו היה שותף עוז עם 29 משחקי ליגה בהם כבש שני שערים, וכן הופעה בניצחון הקבוצה בגמר הגביע על בית"ר תל אביב. שתי עונות אחר כך שוב היה עוז משחקניה הבולטים של מכבי תל אביב בזכייה באליפות, ובכך השלים זכייה באליפות שלישית ובתואר שישי בסך הכל במדי הקבוצה. עם סיום עונת 1979/1980 סיים עוז את דרכו במכבי תל אביב, לאחר עשר עונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, במהלכן ערך 303 הופעות וכבש 11 שערים.
בעונת 1980/1981 עבר עוז לקבוצת מכבי יפו, אותה אימן אז שמואל פרלמן. הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה. עוז הוסיף לשחק במדי יפו שנתיים נוספות, בהן הקבוצה לא רשמה הצלחות בליגה והתברגה בחלקה התחתון של הטבלה. עם סיום עונת 1982/1983 פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ישראל

עוז זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל בשנת 1973, על ידי המאמן אדמונד שמילוביץ'. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-20 בפברואר 1973 באצטדיון בלומפילד, במשחק ידידות מול ארגנטינה שהסתיים בתיקו 1-1, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של מאיר ברד. בחודש מאי באותה שנה ייצג עוז את ישראל במוקדמות מונדיאל 1974, שהסתיימו בהפסד לקוריאה הדרומית.
את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש עוז בטורניר הקדם אולימפי ב-31 במרץ 1976, בניצחונה של ישראל 0-3 על יפן בסיאול. באותו הקיץ נכלל עוז בסגל ישראל באולימפיאדת מונטריאול. ישראל צלחה את השלב המוקדם, והודחה בשלב רבע הגמר על ידי ברזיל. בטורניר זה כבש עוז את שערו השני בנבחרת, במשחק בו סיימה ישראל בשוויון 2-2 מול מקסיקו. בסך הכל שותף עוז בשלושה מתוך ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר.
עוז הוסיף לייצג את ישראל גם במוקדמות מונדיאל 1978, ובסך הכל רשם 26 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שני שערים.
מקסימיליאן פיליפ

קריירת מועדונים

ב-2012 פיליפ חתם בשורות פרייבורג. ב-5 באפריל 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פרייבורג נגד שטוטגרט כשהוא נכנס כמחליפו של פליקס קלאוס בדקה ה-90.
ביוני 2017 פיליפ חתם על חוזה לחמש שנים בשורות בורוסיה דורטמונד, כאשר סכום ההעברה מפרייבורג מוערך בכ-20 מיליון יורו כולל בונוסים.
ב-9 באוגוסט 2019 חתם על חוזה לארבע שנים בדינמו מוסקבה.
אדריאן סילבה

קריירה

סילבה נולד בצרפת והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בורדו. כשהיה בן 11 עברה משפחתו לפורטוגל וכעבור שנתיים הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון, וכן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל, סילבה הוקפץ לסגל הקבוצה הבוגרת של ספורטינג ליסבון בעונת 2007/2008, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגזית ב-17 באוגוסט 2007, כאשר עלה לדקה אחת בניצחון הביתי 4–1 על קבוצת אקדמיקה דה קוימברה.
ב-27 ביוני 2010 הגיע סילבה לישראל והושאל לשנה אחת בקבוצת מכבי חיפה. לאחר שלא הצליח להשתלב במכבי חיפה תחת אלישע לוי, ב-18 בינואר 2011 חזר לפורטוגל והושאל לאקדמיקה דה קוימברה. לאחר שנה וחצי באקדמיקה, חזר סילבה בקיץ 2012 לסגל ספורטינג ליסבון.
ב-21 באוקטובר 2014 כבש צמד במסגרת ליגת האלופות בהפסד ספורטינג 3–4 לשאלקה. ב-31 באוגוסט 2017 סיכם סילבה בלסטר סיטי. מכיוון שהחתימה על מסמכי ההעברה חרגה ב-14 שניות מהזמן החוקי של חלון ההעברות, ההעברה לא הייתה רשמית. ב-1 בינואר 2018 סילבה חתם רשמית בלסטר. ב-31 בינואר 2019 הושאל סילבה למונקו עד לסוף העונה.

קריירת נבחרות

סילבה ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת ב-18 בנובמבר 2014, כשעלה כמחליף בניצחון 1–0 על ארגנטינה. סילבה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל שזכתה ביורו 2016.
מרב יודילוביץ'

ביוגרפיה

מרב יודילוביץ' נולדה בנווה אביבים וגדלה שם. דוד יודילוביץ', סבו של אביה, היה איש תנועת ביל"ו, מורה וסופר, שהקים את גן הילדים העברי הראשון. סבה של אמה היה הרב יוסף צימבר, שבימים שטרם עלייתו לארץ ישראל סייע בפדיון יהודים על מנת להביאם לארץ הקודש.
את לימודיה התיכוניים עשתה בבית הספר "אליאנס" כשבאותה השכבה בה למדה היו גם השחקן תומר שרון, השחקנית ירדן בר-כוכבא, המפיק אילון רצ'קובסקי והבמאי אמיר מן. יודילוביץ' למדה שנתיים במכינה של ניסן נתיב, את המכינה ניהלה בזמנו רחל שור ובה לימד, בין היתר, גם השחקן שולי רנד. בצבא שירתה זמן קצר ביחידת המתנדבים "שר-אל" ובדובר צה"ל.
במקביל לשירותה הצבאי החלה לעבוד במועדון הים התיכון (קלאב מד) באכזיב. במסגרת זו עברה גם הכשרה ככוריאוגרפית בפומפאדור שבצרפת. בהמשך עבדה בשלל כפרים של מועדון הים התיכון בישראל, בצרפת, בספרד, בשווייץ, בברזיל ובמקסיקו. 
עם חזרתה לישראל למדה בבית הספר לעיתונאות "כותרת", ובמקביל עבדה כדיילת בחברת "ארקיע" וכתבה לעיתוני נוער, בהם "ראש אחד".
עם סיום לימודיה התקבלה לעבודה ככתבת בדסק החדשות של עיתון "מעריב", שם עבדה כששה חודשים. משם עברה לעבוד כתחקירנית בתוכנית הטלוויזיה "דוקומדיה" שהגיש וערך העיתונאי מתי גולן, ובתוכנית הבוקר "קפה טלעד" שהגיש מיכה פרידמן וערכה עירית גל.
בימי טרום הקמתו של ynet, אתר האינטרנט של היומון "ידיעות אחרונות", גויסה לצוות המקימים על ידי העיתונאי והעורך אילן יצחייק, עליו היא אומרת: "הוא לימד אותי כל מה שקשור בערכי המקצוע".
מרב יודילוביץ' שימשה כמבקרת התרבות הבכירה של ynet ובין הנושאים בהם עסקה: תיאטרון, מחול, ספרות, קולנוע, מוזיקה והפוליטיקה של התרבות. במשך סמסטר לימדה קורס על עיתונות אינטרנט ב"כותרת", בית הספר לעיתונות באוניברסיטת תל אביב.
בין הכתבות הבולטות שכתבה לאורך השנים היו: חשיפת מכתבי האמנים שסירבו להופיע באריאל.
הכתבה זכתה לסיקור בינלאומי בעיתונים מובילים בהם "וושינגטון פוסט" ו"לה מונד", והובילה בעקיפין לחקיקת חוק החרם, סדרת כתבות על סרטו מעורר המחלוקת של מוחמד בכרי, "ג'נין ג'נין", שחלקן מופיעות בבג"ץ בכרי, כתבת תחקיר על מנהלי מוסדות תרבות שבעקבותיה הוקמה מחדש ועדת ניצני שהובילה לתיקון בקריטריונים שקבע הגבלת שכר בכירים , סדרת כתבות יומיות מתוך מקלטים בצפון הארץ במהלך מלחמת לבנון ומתוך מקלטים ביישובי עוטף עזה במהלך המלחמה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה פרסמה ראיון בלעדי עם הבלשן האמריקני ואיש השמאל, נועם חומסקי, שממעט להתראיין לתקשורת הישראלית.
מרב יודילוביץ' עוסקת בכתיבתה בין היתר גם בתרבות הפלסטינית ובסכסוך הישראלי-פלסטיני. בין כתבותיה הבולטות בנושא זה, היו גם: סדרה של כתבות על תיאטרון החופש שהקים מחדש ג'וליאנו מר חמיס בג'נין בהן ראיון בג'נין עם החוקרת ג'ודית באטלר, ראיון ברמאללה עם התאורטיקן סלבוי ז'יז'ק ביום שבו פרצה מלחמת לבנון השנייה והתיעוד האחרון והיחיד שהופיע בכלי התקשורת הישראליים של המשורר הלאומי הפלסטיני, מחמוד דרוויש בביקורו האחרון בעיר חיפה
בשנת 1999 יצא לאור בהוצאת הספרים ביתן ספר השירים, "צומת אתמול מחר", פרי עטה.
ב-2016, אחרי 17 שנות עבודה ב-ynet, עזבה יודילוביץ' את האתר.
עדשת מים זעירה

שימושים שונים

צמחי המשפחה משמשים בדרום מזרח אסיה כמקור למזון לדגים ולחיות משק שונות. יכולתו של הצמח לספוג כמויות גדולות של חומרים מהמים מנוצלת בארצות הברית לניקוי מי שופכין. גם בשימוש ביתי ניתן להפיק תועלת מן הצמח: לטובת טיהור עודפי מים לשימוש חוזר, למשל מים ממכונת הכביסה, מי שטיפת הכלים וכיוצא באלה. יכולת ספיגת הרעלים של הצמח מוגבלת, ולכן לא מומלץ להשתמש במים המטוהרים להשקיית צמחי מאכל.

שימוש בתעשיית התרופות

במחקר שנעשה במכון ויצמן התגלה כי עדשת המים יכולה לשמש בית גידול מתאים לתרופות חלבוניות כגון אינסולין.
מהמחקר עולה כי עדשת המים גדלה יפה באור מלאכותי, במים פשוטים המכילים כמה מינרלים, כאשר מקור הפחמן היחידי הוא הפחמן הדו-חמצני שבאוויר. סיכום התכונות האלה אומר שאפשר לגדל אותו בתוך בניין, בעזרת ציוד זול ופשוט יחסית, וללא חשש מהשפעה על הסביבה. העובדה שהוא משמש מזון לחיות משק מעלה אפשרות, שעדשת מים מהונדסת, אשר תכיל חלבונים חיסוניים, תוכל בעתיד לשמש לחיסון שיינתן כמזון לצאן, עופות משק, דגים, ואולי אפילו לבני אדם. שיטה זו של מתן תרופות וחיסונים דרך הפה עשויה לחסוך את התהליך היקר של הפקת החלבונים, ולהוזיל את התרופות.
יחד עם שותפים מהתעשייה פיתח פרופ' אדלמן ממכון ויצמן זן חדש של עדשת מים הקרוי "ענק". זן זה גדול פי שניים מצמח עדשת מים רגיל, יש לו מנה כפולה של די-אן-אי, והוא מייצר בהתאם יותר חלבונים.
רשומה ביבליוגרפית

רשוּמה ביבליוגרפית היא נקודת גישה במאגר נתונים ביבליוגרפי (או בקטלוג של ספרייה) המייצג ומתאר מקור ספציפי. רשומה ביבליוגרפית כוללת את הנתונים העיקריים הדרושים לעזרה למשתמשים כדי שיוכלו לזהות ולאחזר את המקור הזה, וכן מידע נוסף המיוצג בפורמט ביבליוגרפי פורמלי. מידע נוסף יכול לתמוך בתפקידי מסד נתונים מיוחדים כמו חיפוש, או דפדוף (למשל, על ידי מילות מפתח), או יכול לספק ייצוג מלא יותר של פריט התוכן (למשל, תקציר מאמר).
רשומות ביבליוגרפיות ניתנות לאחזור, בדרך כלל ממסדי נתונים ביבליוגרפיים לפי מחבר, כותר או מילת מפתח. ניתן, גם, להפנות לרשומות ביבליוגרפיות כרשומות חלופיות או Metadata רשומות ביבליוגרפיות יכולות לייצג מגוון רחב של תכנים שהוצאו לאור, כולל פרסומים מסורתיים על נייר, חומרים שעברו דיגיטציה או כאלה שהם במקורם דיגיטליים. התהליך של יצירה, המרה ושימור הרשומות הביבליוגרפיות הוא חלק מתהליך רחב יותר הנקרא בקרה ביבליוגרפית.

היסטוריה

הרשומות הביבליוגרפיות המוקדמות ביותר מגיעות מקטלוגים (שנכתבו בכתב יתדות על לוחות חומר שעוסקים בטקסטים דתיים מ-2000 לפנה"ס שזוהו על מה שנראה כמילות מפתח בשומרית. ביוון העתיקה נרשמו רשומות ביבליוגרפיות על 120 מגילות בשיטה הנקראת פּינָקֶס (Πίνακες)

פורמטים

הפורמטים של רשומות ביבליוגרפיות היום, מקורן מהזמנים בהן כללו הספריות חומר מסורתי מנייר והיו מבודדות, כל אחת בפני עצמה, באוספים שלהן ובמערכות הקטלוג שלהן. הפורמטים המודרניים, עם זאת שהם משקפים את מורשת הזו במבנה שלהם, הם מוזנים למחשב ומתאימים, בדרך כלל, לתקני MARC. מסדי הנתונים הביבליוגרפיים הנושאיים (כמו Chemical Abstracts, Medline, PsycInfo) לא משתמשים באותם תקנים ביבליוגרפיים של הספריות. ספריית הקונגרס מפתחת עכשיו BIBFRAME, סכמה חדשה של RDF לביטוי נתונים ביבליוגרפיים.
BIBFRAME נמצא עדיין בשלבי טיוטה אך כמה ספריות כבר בוחנות קיטלוג בפורמט החדש. BIBFRAME ראוי לתשומת לב מיוחדת משום שהוא מתאר משאבים כשהוא משתמש בישויות שונות ובקשרים בשונה מרשומות ספריות סטנדרטיות שאוספות סוגים רבים של מידע לרשומה אחת עצמאית ומובנת.
כריסטיאן אנפינסן

קורות חיים

אנפינסן נולד בעיר מונאסאן שבמדינת פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה ממוצא נורווגי. תחילת הכשרתו האקדמית נעשתה בקולג' של סווארטמור ואת המאסטר בכימיה אורגנית קיבל בשנת 1939 באוניברסיטת פנסילבניה. ב-1941 נישא לפלורנס קננגר (בן ושתי בנות). בשנת 1943 קיבל תואר דוקטור בביוכימיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, שם עסק כמרצה עד לשנת 1950.
משנת 1950 עד לשנת 1981 עבד במכונים הלאומיים לבריאות. מ-1981 עד 1982 היה פרופסור אורח במכון ויצמן למדע ברחובות ומשנת 1982 ועד למותו בשנת 1995 כיהן כפרופסור לביולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
בשנת 1978 הותרו נישואיו הראשונים, וכעבור כשנה, ב-1979 הוא עבר גיור אורתודוקסי ונישא בשנית לליבי שולמן איליי.
ליובוב יגורובה

השתתפות בתחרויות

האולימפיאדה הראשונה של יגורובה הייתה באלברוויל 1992. במשחקים אלו יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב.
גם בלילהאמר 1994 יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב ומדליית כסף. במרוץ ל-30 ק"מ יגורובה הגיע למקום החמישי. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב.
בשנת 2002 יגורובה הוחזרה לנבחרת רוסיה ונשלחה לסולט לייק סיטי 2002. היא השתתפה ב-2 מרוצים אישיים אך לא זכתה במדליה.
ברוריה אלבק

ביוגרפיה

אביה אריה אלבק המציא את מקרר אמקור 1 ושיטת קירור לפרחים בישראל. הקים את חברת "א.ס.ק. קור" שבנתה את תעשיית הקירור בישראל. א.ס.ק. קור" הקימה ותכננה את מפעלי הקירור של תנובה, שטראוס, עוף טוב, תפוגן, תפוצ'יפס, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים ועוד רבים אחרים. דודה היה אל"ם שמואל אלבק.
אמה (חנה אלבק) הייתה מורה למלאכה ולימים הייתה קבלנית הבניין הראשונה בישראל. ברוריה היא האמצעית בין שלושה אחים. ברוריה אלבק נולדה וגדלה בתל ברוך, תל אביב, למדה בבית הספר העממי אלחריזי ובחטיבת הביניים והתיכון ליידי דייוויס. בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה – בית צבי ברמת גן (מחזור כ"ד 1986). בכיתתה למדו ריטה, יגאל שדה וחגית דסברג. בשנים 1987–1989 שיחקה בתיאטרון הבימה. 
אלבק נשואה ואם לשני ילדים, אחייניתה היא השחקנית לי אלבק.

משחק וקולנוע

בהצגה "גן ריקי" בהבימה שיחקה בתפקיד הנשי הראשי של יפעת. החזרות נערכו במשך ארבעה חודשים בהאנגר בקרית שאול, המחזה נכתב תוך כדי אימפרוביזציות בידי דוד גרוסמן והבמאי היה מיכאל גורביץ'. אחר-כך שיחקה בתיאטראות בית ליסין, החאן, באר שבע, והספרייה.
ב-1993 שיחקה בהצגת הנונסנס "לופ", מאת ובבימויו של יוסף אל-דרור. איתה שיחקו דב נבון, קרן מור, עמוס שוב ושרון בר-זיו.
בשנות התשעים שיחקה בטלוויזיה, בין השאר ב"מרחב ירקון" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דנה, מפקדת תחנת המשטרה, "משפחה וחצי" מאת גלילה רון־פדר-עמית ו"זינזאנה" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דיטה זינגר, מפקדת הכלא.
בקולנוע שיחקה בין השאר ב"עונת הדובדבנים" מאת ובבימויו של חיים בוזגלו (1991), בתפקיד הראשי "ריקוד על החוף" מאת ובבימויו של שמואל בנית (1992), בתפקיד הראשי "קופסה שחורה" בבימויו של יעוד לבנון (1993) ו"מדוזות" מאת אתגר קרת ושירה גפן, בבימויה של גפן (2007).
בשנת 1999 התחילה אלבק ללהק. היא בעיקר מייצאת שחקנים ישראלים לחו"ל ומלהקת פרסומות. בישראל ליהקה שחקנים לפרסומות של חברות שונות. מלהקת שחקנים גם לפרסומות בארצות שונות בחו"ל.
ליהקה לסרטים הישראלים "הארץ הקדושה" בבימויו של איתן גורלין (2001). ליהקה לסרטי הפעולה האמריקאים "הממלכה", "חקירה מעבר לקווים", "הבוגד", "אל תתעסקו עם הזוהן" ו"מלחמת העולם Z". בטלוויזיה ליהקה בין השאר את הסדרות "פיק אפ", "ראש גדול", "אגדת דשא" ול"מערת הקבורה של ישו", הסרט התיעודי שהפיק ג'יימס קמרון.

עסקים ופילנתרופיה

אלבק היא חברת הנהלה ציבורית של מכון הערבה.
מכון הערבה ללימודי הסביבה, הוא מרכז אקדמי אזורי לפיתוח מנהיגות סביבתית במזרח התיכון, הממוקם בקיבוץ קטורה בערבה הדרומית. המכון עוסק משנת 1996 בתוכניות לימודים, מחקר אקדמי ומעורבות חברתית, בתחומי הסביבה השונים, תוך דגש על שיתוף פעולה בין ישראל ושכנותיה. מכון הערבה פועל במספר מישורים למען פיתוח מנהיגות סביבתית ושיתוף פעולה אזורי, ומקיים תוכנית לימודים בינתחומית, תוכניות מחקר, רשת בוגרים עולמית, תמיכה בפרויקטים סביבתיים ומעורבות חברתית.
מאז סיימה את בית הספר למשחק פעילה בתחום העסקים והפילנתרופיה באפריקה. משנת 2010 עובדת באפריקה בתחום אנרגיה סולארית.
במהלך השנים 2010–2014 יזמה ברואנדה ביחד עם אן היימן הפילנתרופית שהקימה את כפר היתומים ברואנדה, בניה של תחנת כוח סולארית 8.5 MW בכפר הנוער "אוגוזו שלום" (פירוש השם: המקום בו מתייבשות הדמעות) וגיבוש קונספט לבניה תחנות יחד עם כפרי נוער שחלק מההכנסות התחנה יעזרו לממן את כפרי הנוער.
Radiosity

Radiosity הוא אלגוריתם בתחום הגרפיקה הממוחשבת למידול תאורה כוללת לסצנה שנוצרה באמצעות מחשב.
שלא כמו אלגוריתמים למעקב אחרי קרניים, שעוקבים אחרי כל מסלולי קרני האור, Radiosity טיפוסי לוקח בחשבון רק מסלולים המוחזרים באופן עקיף או ישיר מעצמים שונים בסצנה עד שהן מגיעות אל המצלמה. דוגמה לקרני אור שאינן נלקחות בחשבון הן קרני אור שעוברות דרך חומרים שקופים.
כשיטה לרנדור תמונות גרפיות, Radiosity הוצג לראשונה ב-1984 על ידי החוקרים C. Goral, K. E. Torrance, D. P. Greenberg ו-B. Battaile מאוניברסיטת קורנל במאמרם "מידול האינטראקציה של האור בין משטחים דיפוסים", אולם השיטה התאורטית הייתה בשימוש הנדסי לפתרון בעיות התחממות עוד משנות ה-50 של המאה ה-20.
השריר פושט שורש היד הגומדי

השריר פושט שורש היד הגומדי (TA: Musculus extensor carpi ulnaris) הוא השריר התיכון במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו פועל השריר ליישור (כפיפה גבית) של שורש כף היד ולהנעתו לכיוון קירוב (הטיה גומדית). שילוב של כיווץ פושט שורש היד הגומדי עם כיווץ של פושט שורש היד החישורי יגרום ליישור של שורש כף יד ושילובו עם כיווץ של השריר כופף שורש היד הגומדי יביא לקירוב של שורש כף היד.
לשריר פושט שורש היד הגומדי שני ראשים. תחילת הראש הזרועי (Caput humerale musclusextensoris carpi ulnaris) בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבאזור המרפק, ותחילת הראש הגומדי (Caput ulnare musclusextensoris carpi ulnaris) בפן האחורי של עצם הגומד. בחלקו המרוחק נאחז הגיד של השריר בבסיס עצם המסרק החמישית (של הזרת).
השריר פושט שורש היד הגומדי מעוצבב על ידי העצב הבין-גרמי האחורי, ענף של עצב החישור, שמקורו בשורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8).
אספקת הדם לשריר היא מעורק הגומד.