google/wiki40b huggingface dataset:
המודל המפצה

המודל המפצה (באנגלית: Compensatory Model) הוא מודל קבלת החלטות המוכר גם בשם "מודל פישביין" או מודל קומפנצטורי-ליניארי. בניגוד למודלים פשוטים אחרים, המודל מנסה להגיע לבחירה המיטבית על ידי שקלול האפשרויות השונות ובכך להגיע לבחירה המיטבית. לדוגמה, בבחירה בין אלטרנטיבות תחבורה שונות (אופניים, רכב פרטי, תחבורה ציבורית), לכל אלטרנטיבה יהיו מספר קריטריונים (מהירות, עלות, נוחות), ולכל קריטריון יהיה משקל יחסי מתוך הסך הכל (לדוגמה: המשקל לקריטריון המהירות הוא 50%, לעלות 20%, ולנוחות 30%), לאחר מתן ציון מספרי לכל אלטרנטיבה (נניח מ 1-10), יתקבל ציון משוקלל סופי לכל אלטרנטיבה, כשהגבוה מביניהם הוא האפשרות ה"טובה ביותר".
תפקיד המודל למעשה הוא לתאר תהליכים או דרכי חשיבה, שלפיהם קובע צרכן את עמדתו כלפי מוצר ומחליט אם לקנות ומה לקנות. הצרכן משקלל את סך התועלות העתידות לצמוח לו מן הקנייה כאשר לכל תועלת יש משקל שונה, כל תועלת תכופל במשקל המתאים לה וסך המשתנים ירכבו את הציון הסופי. זה נקרא "המודל המפצה", שכן מפצים בתכונות טובות יותר על תכונות פחות טובות. המודל גובש במסגרת פסיכולוגיה חברתית בשנת 1967 על ידי מרטין פישביין (Fishbein).
יתרונו העיקרי של המודל הוא בסיוע לכמת היבטים לא כמותיים ולבצע החלטה משוקללת בין אפשרויות. הבעיה העיקרית שלו היא לעיתים הקושי ביישומו, הנובע מהקושי בשקלול התועלות וכימותם.
שמלת הכלה של קייט מידלטון

שמלת הכלה של קייט מידלטון היא שמלת כלה שעוצבה על ידי מעצבת האופנה הבריטית שרה ברטון, המכהנת מ-2014 כמנהלת הקריאטיבית של בית האופנה אלכסנדר מקווין, ואותה לבשה מידלטון בחתונתה עם הנסיך ויליאם, שהתקיימה ב-29 באפריל 2011.
השמלה והאחראית לייצור השמלה לא הוכרזו רשמית, עד שהכלה יצאה מהמכונית, ועשתה את דרכה למנזר וסטמינסטר, ממש לפני החתונה.
היצירה של השמלה זכתה לסיקור תקשורתי נרחב, בעיקר בשל ההתעניינות הרבה בעיצוב השמלה ובהשפעתה על מגמות אופנתיות בעיצוב שמלות כלה בעולם המערבי. בין 23 ביולי ל-3 באוקטובר 2011 הוצגה השמלה המקורית בארמון בקינגהאם כחלק מתערוכת הקיץ השנתית של האוסף המלכותי. פריטים אחרים מהחתונה היו גם חלק מהתערוכה, כגון הנעליים אותם לבשה מידלטון בחתונה, וכמו גם העגילים וההינומה אותם לבשה בחתונה.

רקע

לפני יום החתונה הועלו השערות רבות בכלי התקשורת לגבי השמלה אותה תלבש מידלטון ביום החתונה. ב-6 במרץ דווח בסאנדיי טיימס שמידלטון בחרה במעצבת הבריטית שרה ברטון מבית האופנה אלכסנדר מקווין. בית האופנה וברטון הכחישו כל מעורבות בהפקה של השמלה. בעקבות כך עלה ספקולציות בכלי התקשורת שהשמלה עשויה להיות מעוצבת על ידי סטלה מקרטני, ויקטוריה בקהאם, ברוס אולדפילד, אליזבת עמנואל, קתרין ווקר, ועוד.

עיצוב

לטענת מידלטון היא בחרה בעיצוב של ברטון לשמלה משום שביקשה לשלב מראה מסורתי ומראה מודרני יחד "עם החזון האמנותי המאפיין את עבודתו של אלכסנדר מקווין". היא וברטון עבדו יחד על עיצוב השמלה.
לשמלה יש מחוך מכוסה בבד תחרה, חצאית ארוכה והינומה. התחרה הייתה רקומה באופן ידני וכללה קישוטים שונים כגון ורדים, נרקיסים ותלתנים. כל הבדים שמהם הוכנה השמלה סופקו על ידי חברות בריטיות. צורת החצאית מרמזת על הצורה של פרח פורח והשובל של השמלה הוא באורך 2.70 מטרים.
ג'וליוס אפשטיין

קורות חיים

אפשטיין ואחיו פיליפ, ילידי ניו יורק, הגיעו לחוף המערבי של ארצות הברית בשנת 1933 לאחר שסיימו לימודי עיתונאות. בתחילה החלו כותבים ללא קרדיט בסרטים של אולפני האחים וורנר, ובשנת 1935 חתמו על הסכם עם האולפנים, שהביא ליצירת שורת להיטים.
הזוג אפשטיין היה ידוע ביחסי האהבה-שנאה שהיו להם עם ג'ק וורנר, ראשם רב העוצמה של אולפני האחים וורנר. הוא לא יכול היה להתווכח עם הצלחתם המסחרית, אך ראה בצרות עין את הרגליהם האישיים, שעות עבודתם, ואורח חייהם הבוהמייני. בשנת 1952 בעת ציד המכשפות של הסנאטור ג'וזף מקארתי, מסר וורנר באקט של נקמנות את שמם של השניים לוועדה "לחקירת פעולות אנטי אמריקניות". הם מעולם לא התבקשו להעיד בפני הוועדה, אך בשאלון שקיבלו, השיבו לשאלה אם אי פעם היו חברים ב"ארגון חתרני" בתשובה – "כן. האחים וורנר".
תפקידם של הזוג אפשטיין באולפני וורנר היה ליצור להיטים עבור הכוכבים שוורנר חפץ בקידומם. כך, למשל, כתבו את הלהיט "בלונדינית התות" על מנת לקדם את ריטה הייוורת'. לאחר עזיבת האולפנים בתחילת שנות החמישים, ומותו של אחיו, המשיך אפשטיין בקריירה משגשגת. סרטו האחרון "ראובן ראובן" משנת 1983 היה אחד המוצלחים בקריירת הכתיבה שלו, והעניק לו את המועמדות הרביעית לפרס האוסקר.
ג'יימס באקלי (שחקן)

ביוגרפיה

באקלי נולד בקרוידון ולמד בבית הספר "Beam Primary School". בהופעה בהצגות בית הספר גילה באקלי שהוא נהנה ממשחק, והחל מגיל שבע ללמוד בסופי שבוע בבית ספר למשחק. בגיל 11 החל לקבל תפקידים מקצועיים במחזות בווסט אנד, והשתתף במחזות הזמר "Whistle Down the Wind" ו"עלובי החיים". בגיל 11 הוא התחיל גם ללמוד בבית הספר צ'פורד.

קריירה

ב-2001 שיחק באקלי בתפקידו הראשון בטלוויזיה בדמות בן הסנדקות ה-12 של ג'וני ווהן בסיטקום "'Orrible" של ה-BBC. ב-2004 הופיע בפרסומת לחברת הלמנ'ס, וב-2005 השתתף בווידאו קליף לשיר "I Turn My Face To The Forest Floor" של להקת גרייבהרסט בבימויה של רליצה פטרובה. בתיאטרון שיחק בווסט אנד בתפקיד גברוש במחזמר "עלובי החיים" ובתפקיד קלרנס ב-"Whistle Down the Wind". בנוסף לסדרות "קרועים" ו"אבנים וחטיפים", באקלי השתתף בפרק בסדרה "סקינס" ובתפקידי אורח בסדרות "The Bill", "הולבי סיטי" ו"מורים".
באקלי גילם את פרד בסיטקום "Off the Hook". ב-2011 השתתפו באקלי וחבריו מ"קרועים" בתוכנית "Red Nose Day 2011" בקטע שנקרא "rude road trip" וביקרו ברחובות עם שמות גסים בממלכה המאוחדת. באפריל 2011 היה באקלי מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה על תפקידו ב"קרועים". ב-2002 הופיע בסרט קצר בשם "ורוניק" בתפקיד הראשי. ב-2011 השתתף בסרט "Everywhere and Nowhere". באותה שנה גילם שוב את ג'יי קרטרייט בסרט הקולנוע "קרועים", וב-2014 שיחק בסרט ההמשך "קרועים 2".
באקלי עבד בקריינות עם אתר AllAboutCareers.com כדי ליצור הסברים לאתר באנימציה. הוא הקריין בתוכנית "Little Box of Horrors" של ערוץ E4. עוד כיכב בקליפ של השיר "The Unsung" של להקת States of Emotion, ומופיע בקולות רקע באלבום "Peace City West" של סטיב קרדוק. עבודתו הראשונה כבמאי הייתה ב-2012, כשביים וכיכב בווידאו קליפ של להקת אסקס "The Milk".
באקלי הופיע בפרסומות אחדות, בהן עבור חברת Orange עם שחקני הסרט "בלתי נשכחים 2", ועבור חברת Game. כמו גם היה קריין בפרסומות עבור Envirofone, מותג Trunki וחברת הביטוח Hastings Direct.
באפריל 2016 כיכב באקלי בערוץ יוטיוב בשם "Completed It Mate" שלו מעל ל-300,000 מנויים (נכון לנובמבר 2017). מאז שעלה הערוץ באקלי שיתף פעולה עם יוטיוברים אחרים בהם קבוצת "Rooster Teeth".
ב-2017 החל באקלי לככב בסיטקום "White Gold" יחד עם ג'ו תומאס, שכיכב לצדו בסדרה "קרועים".

חיים אישיים

ב-3 בנובמבר 2012 התחתן באקלי עם הדוגמנית הסקוטית קלייר מיק. לבני הזוג יש שני ילדים.
שנות ה-30 של המאה ה-7

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ג'יימס סילק בקינגהאם

ג'יימס סילק בקינגהאם (באנגלית: James Silk Buckingham ,‏ 25 באוגוסט 1786 – 30 ביוני 1855) היה סופר אנגלי ותייר שכתב ספרי מסעות על סיוריו במזרח התיכון.
בקינגהאם נולד בפלשינג שבמחוז קורנוול בדרום מערב אנגליה. הוא היה בנו של חקלאי שלא זכה להשכלה רבה. בצעירותו הוא עבד כספן בים, בשנת 1797 הוא נלכד על ידי הצרפתים והוחזק כשבוי בגליסיה שבצפון ספרד. בסוף שנת 1815 יצא למסע למזרח התיכון. הוא תעד את מסעו בפרטי פרטים ביומן מסע יומיומי, בו תיאר בכל יום מקומות אותם עבר ופגישותיו עם אנשים. במסעו זה נסע ממצרים ללבנון, עבר בצור, עכו, נצרת, הר תבור, הכרמל, דור, קיסריה, יפו, רמלה, ירושלים, בית לחם, בריכות שלמה, יריחו, נהר הירדן, הבשן, ג'רש, טבריה, שומרון ועוד. את יומן המסע פרסם בספרו "Travels in Palestine" שיצא לאור בשנת 1821. בשנת 1825 פרסם ספר נוסף בשם "Travels Among the Arab Tribes" המתחיל במסעו מנצרת לעמק הירדן, ורובו עוסק במסעותיו בעבר הירדן ובסוריה.
לאחר שנות נדודים רבות התיישב בהודו שם ייסד בשנת 1818 כתב עת בשם "Calcutta Journal". בתחילה כתב העת הצליח, אבל לאחר שפרסם בשנת 1823 ביקורת בוטה על חברת הודו המזרחית הבריטית הוא גורש מהודו וסולק מהעיתון על ידי המושל בפועל של הודו. המקרה שלו הובא לבוררות בשנת 1834 בפני ועדה של הבית התחתון, והוא זכה לגימלה של 500 ליש"ט לשנה מהחברה.
בשנת 1824 לאחר שחזר לאנגליה, הוא ייסד את כתב העת "Oriental Herald and Colonial Review" שיצא לאור עד שנת 1829. בשנת 1828 ייסד כתב עת נוסף בשם "Athenaeum", אותו מכר לאחר שבועות ספורים לסופר ג'ון סטרלינג. בין השנים 1832–1837 ייצג את מחוז שפילד בפרלמנט, שם פעל בנושא רפורמות סוציאליות, כגון הפסקת הלקאה בצבא, ביטול חוקי הדגן ועוד.
הוא הרבה לטייל באירופה, אמריקה ובמזרח וכתב ספרי מסעות רבים. בשנת 1851 הוכרה עבודתו על ידי הממשלה הבריטית והוא זכה לגמלה של 200 ליש"ט לשנה.
בעת שנפטר בשנת 1855 הוא היה באמצעה של כתיבת האוטוביוגרפיה שלו, הוא הספיק להשלים שני כרכים מתוך ארבעה מתוכננים. כרכים אלה פורסמו בשנת 1855.
אריק אדלשטיין

ביוגרפיה

אדלשטיין נולד באפריל 1977 ליד נהר פטוקסנט שבמפרץ צ'ספיק שבמרילנד. את המשחק החל בשנת 2003 בסדרת דרמת-הפשע "Karen Sisco" ובסדרת הקומדיה "All That", בהם שימש בתפקידים קטנים. בשנים שאחריהם שיחק בעוד כמה תפקידים בהופעות בודדות בסדרות: "Quintuplets", ג'ואי, בטי בה שימש בתפקיד בן, מחלקת גנים ונוף, קומדית המצבים תרגיע של לארי דייוויד, עובדים מצטיינים בה שיחק איש אבטחה, סדרות באתר CollegeHumor, אבא אמריקאי בה דיבב בכמה קולות, הדרמה המשטרתית גרים, משפחה מודרנית, חסרי בושה, הבחורה החדשה בתפקיד אלביס, לגיטימי, הקומדיה משפחה בהפרעה, דיבב במספר סרטי אנימציה כמו שומרי הגלקסיה, ברוקלין תשע-תשע בתור קורט אוברפ ובסדרת האימה הקומית "Twin Peaks".
אליהו דובקין

ביוגרפיה

נולד בעיר בוברויסק, בפלך מינסק שבתחום המושב של האימפריה הרוסית, ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס) למשפחה יהודית דתית וציונית. אביו, יוסף דובקין, עסק בסחר יערות ועצים ואחר כך בבנקאות והיה מעסקני המזרחי. בסוף מלחמת העולם הראשונה נמלטה המשפחה מפני הבולשביקים לפולין, והתיישבה בעיר ביאליסטוק.
למד בחדר ואת חינוכו התיכוני הכללי קיבל בגימנסיה "צווירקו" בבוברויסק.
היה מייסד של ארגון הסטודנטים הציוניים "החבר" בחרקוב בשנת 1914. ב-1917, כסטודנט בחרקוב, הצטרף לתנועת "החלוץ" שהוקמה באותה שנה על ידי יוסף טרומפלדור. היה מראשי החלוץ ותנועת העבודה בפולין. בשנת 1921 נבחר כמזכיר הכללי של מרכז "החלוץ" העולמי שמושבו היה בוורשה. שם הכיר את שמחה בלאס, שמאוחר יותר נשא את אחותו יהודית לאשה. 
היה מראשי מפא"י, וב-6 ביוני 1932 עלה עם רעייתו ובתו באניה "קרנארו", מטריאסטה לארץ ישראל וגר במעונות עובדים ד' ברח' מאפו בתל אביב. באותה שנה נבחר למועצת הסתדרות העובדים הכללית ולמנהל המרכז לעלייה שלה. מ-1933 ועד פרישתו ב-1968 היה חבר בועד הפועל הציוני. עם התמנותו, מטעם מפא"י, כסגן חבר בהנהלת הסוכנות היהודית עבר לירושלים. בשנת 1936 נבחר כחבר מלא בהנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית ועד 1968 מילא תפקידי ראש מחלקה שונים בהנהלת הסוכנות. במלחמת העולם השנייה עמד בראש מחלקת העלייה של הסוכנות ועסק בהצלת יהודים והעלאתם לארץ ולאחר מכן בהעפלה (עלייה "בלתי לגלית"). דובקין כיהן בהנהלת הסוכנות וההנהלה הציונית כראש המחלקות: העלייה, הארגון, הנוער והחלוץ (משנת 1945 עד 1968). 
היה חבר מועצת העם ומחותמי מגילת העצמאות. בעת הכרזת המדינה היה בירושלים הנצורה, וחתימתו על המגילה הייתה במועד מאוחר יותר. לאחר קום המדינה, המשיך להיות חבר הנהלת הסוכנות. היה יו"ר הנהלת קרן היסוד, לסירוגין, משנת 1948 עד 1961.
דובקין היה גם אספן אמנות, יושב ראש בית הנכות בצלאל, ולאחר הקמת מוזיאון ישראל היה חבר הנהלתו עד פטירתו. תרם אוסף גדול של כלי זכוכית עתיקים שנקרא על שמו למוזיאון ישראל. הותיר אחריו בן (דוד דובקין), שהיה חבר קיבוץ חצרים, ובת (נחמה), שנישאה ליהודה דקל, שהיה מנהל מחלקת ההתיישבות של הסוכנות. נכדו, אבישי דקל, הוא פרופסור לאסטרופיזיקה.
יוסף בר-יוסף

יוסף בר יוסף (נולד ב-1933) הוא מחזאי עברי, סופר ועורך, חתן פרס ישראל לתיאטרון.

ביוגרפיה

יוסף בר-יוסף נולד בירושלים, דור שישי מצד משפחת אביו, הסופר יהושע בר-יוסף, שחייתה בצפת ובירושלים העתיקה, ודור שמיני ואולי יותר מזה מצד משפחת אמו, ציפורה, שחייתה בחברון ובירושלים העתיקה. למד שנה אחת ב"חדר" וב"בית ספר עממי דתי לבנים". אחר כך בתל אביב המשיך את לימודיו בבית חינוך תיכון. חניך "השומר הצעיר". באוניברסיטה העברית בירושלים למד לתואר ראשון פילוסופיה עברית וקבלה וספרות אנגלית (1961).
עסק בכמה מלאכות בטרם הפך למחזאי וסופר מוכר. בין השאר שירת בצי הסוחר והיה גם קבלן שיפוצים. בעיקר עבד כעיתונאי וכעורך. היה גם כתב צבאי במסגרת שרות המילואים שלו במלחמת ששת הימים, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. מ-1953 עבד בעיתונות ומ-1961 במכון לתרגום ספרות עברית. סיפוריו הראשונים פורסמו ב-1951 בכתב-העת הספרותי 'משא' ומאז פרסם קובצי סיפורים, מחזות ורומאנים. ספרו הראשון פורסם תחת שם העט יוסף בר.
החל משנת 1963 עסק בכתיבת מחזות, והיה למחזאי מוכר בישראל ובחו"ל (בייחוד ברוסיה, שם הוצג בתיאטרונים מרכזיים במוסקבה ("סוברמניק") ובסנקט פטרבורג ("קומדיה ע"ש אקימוב") במשך עשרות שנים, וכן במזרח אירופה - אוקראינה, לטביה (גם בטלוויזיה הלטבית), פולין, צ'כיה (גם בטלוויזיה הצ'כית); כמו כן הועלו מחזותיו בברזיל, בהודו ובסקוטלנד.
מחזהו הראשון, "טורא", הועלה בשנת 1962, בתיאטרון הקאמרי בתל אביב ומאז הועלו על במות שונות בארץ למעלה מתריסר ממחזותיו.
בר יוסף כתב גם כמה ספרי סיפורים ורומנים, וזכה במספר פרסים על כתיבתו.
בשנת תשס"ג קיבל את פרס ישראל בתחום התיאטרון. הוועדה נימקה את בחירתו של בר יוסף בכך שמחזותיו "מתייחסים ברובם לטיפוסים ישראליים בעלי אופי שורשי ורקע חברתי ישראלי ויהודי, שיש בהם הווי מסוים, מתחים וקונפליקטים וחתירה של הפרט לאושר ולמימוש יצרי במסגרת הקהילה והמשפחה. מחזותיו של יוסף בר-יוסף נכתבים מתוך מודעות ורגישות לאמנות המשחק ולעיצוב מורכב ותלת-ממדי של דמויות וטיפוסים. מחזותיו של מר בר-יוסף זכו גם להצלחה מרשימה בחוץ-לארץ ובעיקר ברוסיה ובמזרח-אירופה"
היה נשוי למשוררת דליה רביקוביץ ולאחר מכן למשוררת וחוקרת הספרות חמוטל בר-יוסף.
בשנת 2011 ראה אור קובץ כל מחזותיו, 'אנשים קשים, מחזות 2010-1963' בהוצאת "מסה קריטית" מבית מכון הקשרים, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשיתוף עם הוצאת דביר-זב"מ.
המלחמה הקרימינלית בטוליאטי

היסטוריה של הפשיעה בטוליאטי

באמצע שנות השישים, בתקופה של צמיחה כלכלית ועלייה ניכרת בסמכותה של ברית המועצות בזירה הבינלאומית, ממשלת המדינה, בראשותו של אלכסיי קוסיגין, הקבלה החלטה  בעיר סטברופול לבנות מפעל לייצור כלי רכב VAZ, הידוע כיום בשם אווטוואז. במשך כמה שנים, אוכלוסיית סטברופול גדלה ל-700 אלף איש, והוחלט לשנות את שמה לטוליאטי, לכבוד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית האיטלקית פלמירו טוליאטי.
בשנות ה-90, דור חדש של עבריינים מקומיים, כמו בשאר המדינה, החל להתקרב לאבטוואז, וראה בו, כארגון יוצר בעיר שייתן שליטה על העיר כולה. במרדף אחר השליטה באבטוואז במהלך 10 השנים הבאות בטוליאטי, פרצה  מלחמת הדמים הגדולה ביותר בהיסטוריה הקרימינלית של רוסיה המודרנית.
7 פרקים של תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית מוקדשים למלחמה.
גוש אתחול

גוש אתחול (initialization block) הוא מושג בתכנות מונחה עצמים, הידוע בעיקר מ-Java, המהווה רצף של פקודות שתמבצעות בזמן יצירת (אתחול) מחלקות ואובייקטים. נועד להגדיל בצורה משמעותית את כוחו של הבנאי. קיימים שני סוגים: גוש אתחול סטטי, שבדרך כלל נקרא בקיצור גוש סטטי (static block), וגוש אתחול דינמי (instance block).

מוטיבציה

בזמן יצירת אובייקט מתבצעות פקודות שונות שנכתבות בבנאי. לפעמים יש צורך בהגדלת אפשרויות התחביר. בדרך כלל גוש דינמי קיים רק מטעמי נוחות - הוא ניתן להחלפה בקלות על ידי הוספת פונקציית אתחול וקריאתה מכל אחד מהבנאים. לעומת זאת, גוש סטטי מעלה בצורה משמעותית את הפונקציונליות של תוכנית, ולכן גם נמצא בשימוש נרחב הרבה יותר.

גוש אתחול דינמי

גוש דינמי מהווה תוספת לבנאים. התחביר הוא מהצורה
...{
// Instance block code}...
המופיעה בין הגדרות שדות ופונקציות של האובייקטים במחלקה. הפקודות יבוצעו בזמן יצירת האובייקט. גוש אתחול דינמי מהווה תוספת לשיפור כתיבת הבנאי ולא מביא פונקציונליות נוספת. הוא מאפשר לחסוך יצירת פונקציית אתחול והוספת קריאה לכל הבנאים. לדוגמה, קטע הקוד:
 1 public class Car { 2 static int count = 0; 3 public Car (String model) { 4 init(); 5 // ... 6 } 7 public Car (String model, Double price) { 8 init(); 9 // ...10 }11 12 private void init() {13 count++;14 System.out.println("Hello everyone, we have " + count + " cars now!");15 }16 // ...17 }
שקול לקטע:
 1 public class Car { 2 static int count = 0; 3 public Car (String model) { 4 // ... 5 } 6 public Car (String model, Double price) { 7 // ... 8 } 9 10 {11 count++;12 System.out.println("Hello everyone, we have " + count + " cars now!");13 }14 // ...15 }

שימוש במשתנה טרם הגדרתו

בניגוד למה שניתן לצפות, הקוד הבא:
1 public class T {2 static {3 i = 5;4 i = i + 1;5 }6 static int i = 5;7 }
לא יתקמפל בשורה 4 בטענה כי במשתנה i הימני נעשה שימוש לפני שהוגדר, למרות ששורה 3 מתקמפלת ורצה בלי בעיות, למרות שה-i השמאלי בשורה 4 לא גורם לשגיאה, ולמרות שבזמן ריצה בהגעה לתחילת שורה 4 המשתנה הוגדר וקיבל ערך. זה קורה כי הצבת משתנים (למשל בשורה 3) נבדקת לפי רשימת המשתנים שהוגדרו באותו רגע מבחינת זמן ריצה, כולל כל השדות הסטטיים, והשימוש בערך המשתנה נבדק לפי מיקום הגדרתו.

משתנה סטטי מקומי

בניגוד למה שניתן לצפות, הקוד הבא:
1 public class T {2 static {3 int i = 10;4 }5 public static void main(String[] args) {6 System.out.println(i);7 }8 }
לא יתקמפל בשורה 6 עקב משתנה לא מוגדר, כי הגדרת משתנה בגוש סטטי היא לא הגדרת משתנה סטטי, אלא משתנה מקומי באותו גוש בלבד. כלומר, הקוד
static {int i = 10;}
לא שקול לקוד
static int i = 10;.
אנרגי קוטבוס

1919-1933: שורשים

ב-1919 ייסדו כורי פחם מהעיירה מארגה, מועדון כדורגל בשם גליקאאוף מארגה (Glückauf Marga). המועדון התפרק ב-1925 ותחתיו הקימו הכורים מועדון חדש בשם אף-אס-פאו שטורם מארגה (FSV Sturm Marga). ב-1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, ובמסגרת מלחמתה באיגודי עובדים ושאר התארגנויות פוליטיות, אסרה על פעילותו של המועדון.

1949-1966: כדורגל ופוליטיקה

המועדון שב לפעילות לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1949, תחת השם פרנץ מרינג מארגה (Franz Mehring Marga), שבחלוף שנה הוחלף לבה-אס-גה אקטיפיסט בריסקה-אוסט (BSG Aktivist Brieske-Ost). שמו של המועדון שונה שוב ב-1954 לאס-צה אקטיפיסט בריסקה-זנפטנברג (SC Aktivist Brieske-Senftenberg). 
במהלך שנות ה-50 התמקמה הקבוצה בדרך כלל במרכז הטבלה של הליגה המזרח-גרמנית.
בתחילת שנות ה-60 התדרדר המועדון עד לליגה הרביעית. שלטונות מזרח-גרמניה, שנהגו להתערב בענייניהן של אגודות הספורט משיקולים פוליטיים שונים, הורו ב-1963 להעביר את כל השחקנים למועדון אס-צה אנרגי קוטבוס, שאך זה נוסד.
באמצע שנות ה-60 יזמו השלטונות ארגון מחדש בכדורגל המזרח-גרמני, במסגרתו הופרדו קבוצות כדורגל מאגודות הספורט שבתוכם פעלו. קבוצת הכדורגל של אס-צה אנרגי התהוותה מחדש תחת השם בה-אס-גה פון בודו קראוץ
(BSG Von Bodo Krautz), אך ב-31 בינואר 1966 שונה שמה לבה-אס-גה אנרגי. תאריך זה נחשב כיום למועד הייסוד הרשמי של המועדון.

1966 ואילך: מהליגה המזרח-גרמנית לבונדסליגה

מ-1966 עד 1990 העביר המועדון את זמנו בין הליגה המזרח-גרמנית הראשונה לשנייה. עם איחוד גרמניה ב-1990 שונה שמו בפעם האחרונה לאף-צה אנרגי קוטבוס, והוא מצא את עצמו בליגה הגרמנית השלישית. ב-1997 העפילה הקבוצה לליגה השנייה (הבונדסליגה השנייה), ובשנת 2000 הצליחה להגיע לראשונה לליגה הבכירה. לאחר שלוש עונות בבונדסליגה הראשונה התדרדרה הקבוצה שוב לבונדסליגה השנייה, והחמיצה הזדמנות לעלות שוב בעונה שלאחר מכן, תוך שהיא נאלצת לראות את מיינץ 05 מעפילה על חשבונה רק בזכות הפרש שערים עדיף. 
בסיום עונת 2005/2006 הצליחה קוטבוס לחזור לבונדסליגה הראשונה, ואת עונת 2006/2007 סיימה במקום ה-13 תוך שהיא מבטיחה לעצמה עונה נוספת בין 18 הגדולות של גרמניה. בעונת 2008/2009 ירדה הקבוצה לליגת המשנה הגרמנית. בסיום עונת 2013/2014 רשמה הקבוצה ירידת ליגה נוספת, כשירדה לליגה השלישית בגרמניה. בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה ירדה לליגות האזוריות, שהן הדרג הרביעי בחשיבותו בגרמניה, לראשונה מאז איחוד גרמניה. בעונת 2017/18 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הגרמנית השלישית.
טרה נוליוס

טֵרָה נוּלְיוּס (מלטינית: Terra nullius) הוא ביטוי שמקורו במשפט הרומי ומשמעותו: "אדמות שאינן שייכות לאיש". הוא משמש כיום בתחום המשפט הבינלאומי לתיאור שטח אשר מעולם לא היה כפוף לריבונות של מדינה, או שכל גוף ריבוני קודם ויתר בצורה מפורשת או מרומזת על ריבונותו בו. החלת ריבונות על שטח שנחשב כ"טרה נוליוס" אפשרית על ידי כיבוש, אם כי ייתכן שצעד זה יהווה הפרה של אמנה או חוק בינלאומי.
הטריטוריות הבודדות בעולם שמוגדרות כיום כ"טרה נוליוס" הן ביר טוויל, אזורים מסוימים לאורך נהר הדנובה בגבול קרואטיה-סרביה (על אזור מסוים המכונה גורנייה סיגה קמה מיקרו מדינה בשם ליברלנד),  וארץ מרי בירד  באנטארקטיקה.
ישנן עמדות משפטיות ישראליות המתייחסות לשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה כאל "טרה נוליוס". זאת משום, שלאחר פקיעת המנדט ב-1948, לא הוקמה ישות ערבית עצמאית בשטחים אלו, והם נכבשו והוחזקו, באופן לא מוכר בינלאומית, בידי מצרים וירדן. גם לאחר מלחמת ששת הימים, שבה כבשה מדינת ישראל שטחים אלו, היא לא החילה בהם ריבונות דה יורה (חוץ מבמזרח ירושלים). הקמתה של מדינה פלסטינית בחלק מן השטחים לא שינתה את מעמדם, שכן מדינות רבות לא הכירו במדינה זו.
מדינת ישראל עמדה פעמיים בפני מצב של טרה נוליוס. בפעם הראשונה, קרה הדבר ב-1967, בעקבות מלחמת ששת הימים: המפות הישראליות הציגו את הכפר העלווי ע'ג'ר כחלק משטחה של לבנון, בעוד שמבחינתן של סוריה ולבנון ומבחינתם של תושבי הכפר, הכפר היה סורי, ועל כן, מתוקף שליטתה של ישראל ברמת הגולן, הוא אמור להיות בשליטתה. כעבור חצי שנה ישראל הכירה בכפר. בפעם השנייה, קרה הדבר ב-1985, בעקבות שיחות טאבה: "המשולש הימי" בגבול הימי שבין ישראל למצרים נותר חסר דרישה לריבונות, עד שנת 2003, שבה החילה ישראל את ריבונותה בשטח, על ידי המשטרה.
מזל דלי

מזל דלי הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל דלי" הוא מי שנולד בין ה-21 בינואר לבין ה-18 בפברואר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל דלי אל חודש שבט. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל דלי האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הדלי לבין אזור השמיים של מזל דלי בגלל נדידתן של נקודות השוויון.
מזל הדלי, במקור הלועזי מסומל על ידי אדם הנושא כד מים – "Aquarius".

הדלי במיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית דמותו של נושא המים קושרה אל פוסידון, אל הים במיתולוגיה היוונית אשר שולט במים.

מזל דלי באסטרולוגיה

מזל דלי הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל מאזניים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל אריה ומזל עקרב. הכוכב השליט של מזל דלי הוא אורנוס, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית. באסטרולוגיה ה"קלאסית" -עוד לפני גילויו של אוראנוס- השתמשו בכוכב שבתאי במקומו.
הגנן המסור

עלילה

ג'סטין קווייל (רייף פיינס) הוא עובד במשרד החוץ הבריטי. יום אחד הוא נשלח להרצות באוניברסיטה, ששם טסה (רייצ'ל וייס), פעילת זכויות אדם, תוקפת אותו כמייצג המדינה. כתוצאה מכך, שניהם מתאהבים. מאוחר יותר, ג'סטין נשלח למשימה בקניה וטסה מבקשת ממנו להינשא לה כדי שהיא תוכל לבוא איתו.
במהלך שליחותו של ג'סטין, טסה נרצחת וחברה הטוב, ד"ר ארנולד בלום (הוברט קונדה), נעדר. בהתחלה, ארנולד נחשד כרוצח אך מתברר שהוא גם כן נרצח באותו יום. בהמשך, ג'סטין מגלה שטסה גילתה שחברת תרופות מנסה תרופה חדשה על תושבי קניה ועקב כך היא נרצחה.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 83%. הופעתה של רייצ'ל וייס זכתה לביקורות מהללות. נכון ל-2011 הסרט הכניס כ-33,579,797 מיליון דולר בארצות הברית וכ-48,886,873 מיליון דולר בחוץ לארץ.
סלייגו

תרבות וספורט

בסלייגו גדל המשורר המפורסם וזוכה פרס נובל ויליאם בטלר ייטס. גם הסופר ספייק מיליגן התגורר בעיר. 
קבוצת הכדורגל של העיר, סליגו רוברס, זכתה באליפות ליגת העל האירית בכדורגל בשנת 2012.
אפרים יצחק

אפרים יצחק (באנגלית: Ephraim Isaac; נולד ב-29 במאי 1936) הוא היסטוריון ובלשן יהודי אמריקאי ממוצא אתיופי. פרופסור באוניברסיטת פרינסטון וקודם לכן באוניברסיטת הרווארד. מומחה לשפות אפרו-אסיאתיות ולהיסטוריה של אתיופיה.

קורות חיים

יצחק נולד לאב ממוצא יהודי-תימני שהשתקע בעיר דירה דאווה ולאם אתיופית נוצרייה שהתגיירה. בנערותו למד וידע געז, אורומו, אמהרית, אנגלית ועברית. סיים את התיכון בהצטיינות יתרה ואף קיבל פרס מהקיסר היילה סלאסי ולאחר מכן לימד באוניברסיטת אדיס אבבה, קיבל מלגה ללמוד בלבנון אך העדיף להגר וללמוד בארצות הברית, והחל ללמוד שם מוזיקה, פילוסופיה, כימיה וביולוגיה. לאחר סיום התואר הראשון שב לאתיופיה ולימד מוזיקה. לאחר מכן שב יצחק לארצות הברית, וב-1959 הפך לנשיא "התאחדות הסטודנטים האתיופים של צפון אמריקה" והקים יחד עם סטודנטים נוספים ארגון למען ביעור הבערות באתיופיה – ארגון שפעל יחד עם הממשל האתיופיה, וזכה להערכה רבה. לאחר מכן התקבל ללימודים באוניברסיטת הרווארד, הפעם בתאולוגיה. ב-1969 סיים את לימודיו במקצוע חדש שרכש: שפות שמיות עתיקות. באותה השנה פתחה האוניברסיטה מחלקה ללימודי אפריקה, והזמינה אותו ללמד בה, וכך הפך להיות הפרופסור הראשון בוגר המחלקה החדשה. ב-1973 הגיע יצחק לאוניברסיטה העברית בירושלים על מנת ללמד בלשנות, ולבקר את הוריו, שעלו לישראל ב-1970 והתגוררו באליכין. כיום עומד יצחק בראש ארגון שלום למען אתיופיה ולאיחודה מחדשה של אריתריאה, מכהן כדיקן ללימודים שמיים באוניברסיטת פרינסטון, עומד בראש "הפדרציה היהודית-תימנית של אמריקה" וכמו כן חבר באגודה למדעי יהדות אתיופיה.
כיום כולל תחום מחקרו ספרות רבנית, ספרות אתיופית-דתית, היסטוריה אתיופית, היסטוריה יהודית והיסטוריה של יהדות תימן ואתיופיה.
סימן ההיכר של יצחק הוא כובע תימני-מסורתי ותלבושת אתיופית-מסורתית.
לאו החמישי (אפיפיור)

ביוגרפיה

לאו החמישי נולד במקום שנקרא פריאפי, ליד ארדאה. למרות שהוא היה כומר, כאשר הוא נבחר לאפיפיור לאחר מותו של האפיפיור בנדיקטוס הרביעי ביולי 903, הוא לא היה הכומר הראשי של רומא.
במהלך כהונתו הקצרה, לאו העניק לקנונים של בולוניה בולה אפיפיורית מיוחדת (epistola tuitionis), שבה הוא פטר אותם מתשלום מיסים. עם זאת, לאחר שכיהן קצת יותר מחודשיים, לאו נלכד על ידי כריסטופר, הקרדינל של סן לורנצו בדמסו והושלך לכלא. כריסטופר עצמו נבחר לאפיפיור (903-904), ולמרות שנחשב כיום לאנטי-אפיפיור, הוא נחשב עד לאחרונה לאפיפיור לגיטימי. לאחר תקופה קצרה הודח כריסטופר על ידי סרגיוס השלישי, ועל פי מקורות מסוימים, הוא כלא את האנטי-אפיפיור כריסטופר ואת לאו החמישי ולאחר זמן ציווה להוציאם להורג בחניקה. האנציקלופדיה הקתולית מכחישה את הסיפור ומכנה אותו "מפוקפק ביותר". עם זאת, בגלל היותו האפיפיור היחיד שידוע עליו שציווה על רצח של אפיפיור אחר והיותו האפיפיור היחיד שבנו הלא חוקי התמנה גם הוא לאפיפיור (יוחנן האחד עשר), נקראת הכהונה שלו "העגומה והבזויה".