google/wiki40b huggingface dataset:
פול מקרטני וכנפיים

פעילות

בשנת 1971 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "Wild Life", שזכה להצלחה מסחרית בינונית ולביקורות צוננות. בפברואר 1972 יצרה סנסציה בבריטניה כאשר הוציאה סינגל בשם "Give Ireland Back to the Irish", שנכתב בעקבות אירועי יום ראשון העקוב מדם. ה-BBC סירב להשמיע את השיר בשל הדעה הפוליטית הקיצונית שהביע ובטבלת המצעדים של התחנה הופיע כ"שיר של להקת Wings" ללא ציון שמו המפורש. למרות שכמעט ולא זכה לזמן אוויר ברדיו, השיר הגיע למקום ה-16 בבריטניה ולמקום הראשון באירלנד ובספרד. באותה שנה ה-BBC החרים סינגל נוסף של הלהקה, "Hi, Hi, Hi", בשל מילותיו שהתייחסו לכאורה לסקס ולסמים.
באותה שנה ביצעה הלהקה את שיר הנושא של הסרט "חיה ותן למות" (Live and Let Die) מסדרת סרטי ג'יימס בונד; השיר היה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גראמי אך לא זכה באף אחד מהם. מפיק השיר, ג'ורג' מרטין, זכה בפרס גראמי על ההפקה של פסקול הסרט. לשיר עצמו הוקלטה ב-1991 גרסת כיסוי מפורסמת על ידי להקת Guns N' Roses.
אלבומם המצליח ביותר, Band on the Run, יצא ב-1973 וזכה מיד לביקורות נלהבות. הטיפוס לראש הרשימה היה הדרגתי יותר אך הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ובארצות הברית. האלבום זכה בשני פרסי גראמי ב-1974: אלבום הפופ הטוב ביותר ללהקה עצמה ובקטגוריית ההפקה והסאונד למפיק ג'ף אמריק. פרס גראמי נוסף הוענק ללהקה בזכות השיר "Rockestra Theme" מתוך אלבומם "Back to the Egg" שיצא ב-1979. 
את ההקלטות לאלבומם הבא, "Venus and Mars", החלו בלונדון, אך במהלכן עברה הלהקה לניו אורלינס. גם אלבום זה זכה להצלחה ובעקבותיו יצאו לסיבוב הופעות חובק עולם שהסתיים ב-1976. סיבוב הופעות עולמי נוסף שלהם נקטע בשנת 1980 ביפן, לאחר שמקרטני נעצר בשדה התעופה בטוקיו כשבהחזקתו מעל 200 גרם של מריחואנה. הוא הוחזק במעצר עשרה ימים וגורש לבריטניה; חברי הלהקה ביטלו את 11 ההופעות שהיו מתוכננות במדינה וחזרו לבריטניה לפניו.
הלהקה התפרקה באופן סופי באפריל 1981. מוקדם יותר באותה שנה עזבו חלק מהנגנים לטובת פרויקטים אחרים, ושוב נותרו שלושת החברים המקוריים בלבד. אולם, הירצחו של ג'ון לנון בדצמבר 1980 הותיר את חותמו על מקרטני והוא נמנע מהופעות, עד שהלהקה הכריזה על התפרקותה הסופית.

איחוד

ביולי 2007 התאחדו שלושה מחברי הלהקה (דני ליין, דני סייוול ולורנס ג'ובר) לצורך הופעה בפסטיבל הביטלס בלאס וגאס. הם שרו, בין היתר, את השירים "Band on the Run", "Mull of Kintyre" ו"Go Now". לפי אחד מהדיווחים, ליין הודיע שהשלושה דנים במופע איחוד.
לארי אוונס

ביוגרפיה

בגיל 15 אוונס סיים במקום השני באליפות ארצות הברית לנוער. בגיל 16, בשנת 1948 הוא השתתף לראשונה באליפות ארצות הברית וסיים במקום השמיני. בשנת 1950 אוונס זכה באליפות ניו יורק והשתתף לראשונה באולימפיאדת השחמט.
בשנת 1951 הוא זכה בפעם הראשונה באליפות ארצות הברית בשחמט. בהמשך הוא ניצח באליפות זו עוד 3 פעמים, בפעם האחרונה בשנת 1980.
בשנת 1967 ללארי אוונס הוענק תואר רב אמן.
בשנת 1964 הוא סיים במקום 14 בתחרות בין-אזורית, שממנה היה ניתן להעפיל לדו-קרב על אליפות העולם. אוונס. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה עוזרו של בובי פישר בתהליך העפלה שלו לדו-קרב על אליפות העולם.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20 אוונס כתב ספרים בתחום השחמט. כמו הן הוא היה עיתונאי, שעבד עבור טיים מגזין ו- ABC's Wide World of Sports.
ארנסט רוברט גרוויץ

ארנסט רוברט גרוויץ (Ernst Robert Grawitz; ‏8 ביוני 1899 - 24 באפריל 1945) היה פושע מלחמה נאצי שהיה אחראי על ביצוע ניסויים אכזריים בבני אדם כששימש ראש הצלב האדום הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

גרוויץ נולד בשרלוטנבורג שבמערב ברלין ונתמנה כרופא הראשי באס אס, ב-1936 נתמנה לראש שירותי הבריאות של האס אס והועלה לדרגת אוברגרופנפיהרר; באותה העת נתמנה גם לראש הצלב האדום הגרמני. 
אשתו, אילזה, הייתה בתו של אוברגרופנפיהרר וגנרל הוואפן אס אס זיגפריד טאוברט. 
גרוויץ צבר ניסיון בהשמדת בני אדם בהיותו חלק מהקבוצה שעסקה בתוכנית T 4 (אותנסיה) באותה תקופה עסק גם בניסויים בלהט"ב. 
ב-1941 לאחר שהתקבלה ההחלטה על הפתרון הסופי, גרוויץ הוא שיעץ להיינריך הימלר על השימוש בתאי הגזים, בעקבות הניסיון שנצבר בתוכנית T4 - אותנסיה. 
בתוקף תפקידו כרופא ראשי של ה SS, אישר גרוויץ באופן פרטני את כל הניסויים שנערכו באסירים במחנות הריכוז, והיה בעל התפקיד והרופא הבכיר ביותר שאחראי על ביצועם. 
גרוויץ היה מעורב כמעט בכל הניסויים, בהם: עיקור נשים, ניסויי מילוט (בדיקת יכולת ההישרדות אצל אנשים בתנאי סביבה קשים, ניסויים שכללו הקפאת שבויי מלחמה ואסירי מחנות ריכוז במי קרח), ניסויי ריפוי (שכללו פגיעה מכוונת באנשים בגורמי מחלות, זיהומים, פצעי לוחמה כימית ועוד), בניגוד גמור ומוחלט לכללי האתיקה הרפואית.
במקביל גרוויץ היה גם ראש ארגון הצלב האדום הגרמני ובמסגרת זו אפשר שימוש בציוד השייך לצלב האדום להשמדת בני אדם ובכלל זה הבאת גז הציקלון B למחנות ההשמדה באמבולנסי הצלב האדום.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה באירופה, גרוויץ עבד כרופא בפיהררבונקר, משכנו של אדולף היטלר. כאשר שמע גרוויץ שנאצים בכירים עוזבים את ברלין כדי לברוח מהצבא האדום ההולך וקרב, גרוויץ ביקש מהיטלר אישור לעזוב את הפיהררבונקר, והיטלר סירב לבקשה.
ב-1945 עם התקרבות הסובייטים, התפוצץ רימון בביתו של גרוויץ בבבלסברג והרג אותו, את אשתו ואת ילדיו. נראה שמדובר היה במעשה התאבדות. 
אירוע זה הוצג בשנת 2004 בסרט ההיסטורי "הנפילה".
ליופיליזציה

תיאור התהליך

בתהליך יש ארבעה שלבים: הכנה לטיפול, הקפאה, ייבוש ראשוני וייבוש שניוני.

הכנה לטיפול

תהליך ההכנה לטיפול נועד להכין את החומר לקראת הקפאה. ההכנה יכולה לכלול את ריכוז החומר, הגדלת שטח הפנים או הפחתת לחץ האדים של התמיסה. במקרים רבים ההחלטה לבצע הכנה לייבוש נובעת מרצון לשמור על איכות מוצר גבוהה יותר לאחר תהליך הייבוש בהקפאה.

הקפאה

בשלב השני החומר המיועד לליופיליזציה עובר הקפאה. הקפאה של כמויות חומר קטנות (למשל במעבדה) ניתנת לביצוע בשיטות שונות כמו קירור מכני, שימוש בקרח יבש ומתנול או שימוש בחנקן נוזלי; הקפאה של כמויות חומר גדולות (למשל בתעשייה) מתבצעת במכשירי ליופיליזציה המכונים בשם הכולל "ליופילייזר".
הדבר החשוב ביותר בשלב זה של התהליך הוא קירור החומר מתחת לנקודה האוטקטית שלו, שהיא הנקודה הנמוכה ביותר בה הפאזה המוצקה והנוזלית של חומר יכולות להתקיים ביחד; החומר המקורר מתחת לנקודה זו נמצא במצב בו אין הוא יכול לעבור התכה ולכן המים בו ממריאים ישירות לפאזה גזית. טמפרטורת ההקפאה היא לרוב בין חמישים לשמונים מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
על מנת לאפשר למים להמריא בקלות ולהבטיח ליופיליזציה מוצלחת, עדיף להשתמש בגבישים גדולים של החומר; אולם כאשר החומר המיועד לליופיליזציה הוא ממקור ביולוגי (למשל חומרי מזון או תאים חיים), גבישי קרח גדולים עלולים לגרום לנזק לתאים. שלב ההקפאה הוא השלב החשוב ביותר בתהליך ליופיליזציה מוצלח, מכיוון שתקלה בשלב זה יכולה לגרום בקלות לקלקול החומר שמיועד לליופיליזציה.

ייבוש ראשוני

בשלב הייבוש הראשוני, מורידים את הלחץ בסביבה לטווח של מיליברים בודדים, ומוסיפים לחומר מספיק חום על מנת לגרום למים להמריא. את כמות החום שיש להוסיף ניתן לחשב על פי חישוב החום הכמוס של המים. בשלב זה של הליופיליזציה, כ-95% מכמות המים בחומר ממריאים; שלב זה עשוי לארוך זמן ממושך (עשוי לקחת ימים בתעשייה), מכיוון שאם מוסיפים חום רב מדי לחומר המבנה שלו עלול להשתנות. הבקרה על הלחץ מבוצעת באמצעות שמירה על ריק (ואקום) חלקי; הריק מאיץ את תהליך ההמראה והופך אותו לשימושי לצורך הייבוש.
בליופילייזרים תעשייתיים נעשה גם שימוש בתא או בלוחית עיבוי מקוררים, שתפקידם לספק מקום לאדי המים להתעבות; בצורה כזו נמנע מצב שבו אדי המים מגיעים אל משאבת הוואקום ומפריעים לפעולתה. הטמפרטורה האופיינית ללוחית\תא עיבוי היא בסביבות 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
חשוב לציין כי בטווח טמפרטורות זה, החום מועבר בעיקר באמצעות תהליכי קרינה או הולכה, בעוד הסעה כמעט ואינה משפיעה (ראו זרימת חום).

יבוש שניוני

מטרת שלב הייבוש השניוני היא להוציא מהחומר מולקולות מים שלא קפאו (המולקולות שקפאו - כלומר קרח - הוצאו כבר בשלב הייבוש הראשוני). חלק זה של תהליך הליופיליזציה נקבע על פי פרופיל הספיחה של החומר. בשלב זה, הטמפרטורה גבוהה ממה שהייתה בשלב הייבוש השניוני, לעיתים אף מעל אפס מעלות צלזיוס, וזאת על מנת לשבור קשרים פיזיקו-כימיים כלשהם שנוצרו בין מולקולות המים לחומר הקפוא.
הלחץ לרוב נמוך יותר מבשלב הקודם (עד למיקרוברים בודדים) כדי לעודד את שחרור הנוזל דרך פני השטח של המוצק; אולם, קיימים גם חומרים אשר דרוש להם לחץ גבוה יותר כדי להביא לליופיליזציה מוצלחת.
לאחר שהליך הליופיליזציה נשלם, מעלים את הלחץ באמצעות גז אינרטי (לדוגמה חנקן) ואוטמים את החומר. כמות המים במוצר בסוף התהליך היא לרוב 1%-4%.
רוזנות וירטמברג

היסטוריה

בשנת 1083 הוקמה רוזנות וירטמברג על ידי קונרד הראשון, רוזן וירטמברג, ששלט בנחלה שהקיפה את טירת וירטמברג, כחלק מדוכסות שוואביה שנשלטה על ידי בית הוהנשטאופן. הרוזנות גדלה בהתמדה, ובעיקר תחת שלטונם של אולריך הראשון, רוזן וירטמברג, אולריך השני, רוזן וירטמברג ואברהרד הראשון, רוזן וירטמברג. אולריך הראשון ניצל את שקיעת בית הוהנשטאופן, וסיפח שטחים רבים שהשתייכו להוהנשטאופנים. אברהרד הראשון הכפיל את שטח הרוזנות, והעביר את מקום מגוריו לשטוטגרט. בשנת 1381 צורפה לרוזנות דוכסות טק, ובשנת 1397 צורפה ממפלגארד אף היא לרוזנות, על ידי נישואי אברהרד הרביעי, רוזן וירטמברג להנרייט, רוזנת מונבליאר.
בשנת 1442 חולקה וירטמברג בין אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט ללודוויג הראשון, רוזן וירטמברג-אורבאך, ובשנת 1482 חזר אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג ואיחד את הרוזנות.
בשנת 1495 הועלה אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג למעמד של דוכס, כחלק מתהליך רפורמות שנעשו באימפריה הרומית הקדושה, על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה באוגוסט 1941. באוגוסט 1941 היא התמקמה בקו ההגנה דרומית לנובגורוד. בספטמבר 1941 החזית של הארמייה פוצל וחלקו הועבר לאחריות של הארמייה הרביעית.
הארמייה ה-52 המשיכה בלחימה באזור ובדצמבר 1941 נכללה בכוחות של חזית וולחוב. במהלך שנת 1942 ותחילת 1943 הארמייה ה-52 עשתה מספר ניסיונות לשחרר את העיר נובגורוד אך ללא הצלחה. במאי 1943 היא הועברה לעתודה ולאחר זמן קצר הועברה לגזרת חזית וורונז'. כחלק של יחידות החזית היא התחילה במתקפה ובספטמבר 1943 הגעה עד לגדה המזרחית של נהר הדנייפר. הארמייה הצליחה לחצות את הנהר ולתפוש ראש גשר בגדה המערבית, ולקראת סוף השנה התקדמה לכיוון העיר צ'רקסי.
בינואר-פברואר 1944 יחידות הארמייה ה-52 השתתפו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ובמרץ אותה שנה היא התקדמה מערבה עד לעיר בלץ וחצתה את הנהר פרוט. באוגוסט 1944 השתתפה הארמייה במבצע יאשי-קישינב, שהביא למעבר של רומניה למחנה בעלות הברית, ולהשמדת הארמייה הגרמנית השישית בפעם השנייה.
בסוף 1944 הועברה הארמייה ה-52 לשטח פולין וסופחה לחזית האוקראינית הראשונה. בראשית 1945 היא השתתפה במבצע ויסלה-אודר והתקדמה לכיוון ברסלאו, אולם לא הצליחה לכבוש את העיר, שעמדה במצור ממושך.  באביב 1945 יחידות הארמייה ה-52 הועברו מערבה והשתתפו בקרב באוצן במסגרת הקרב על ברלין, ולאחר מכן בקרב פראג.
הארמייה ה-52 פורקה במאי 1945.
אלברטו מורנו

קריירת מועדונים

לאורך שנות הקריירה הראשונות שלו שיחק מורנו, יליד סביליה, בקבוצת הכדורגל של העיר. הוא החל את דרכו במחלקת הנוער של המועדון וב-2011 שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, סביליה אתלטיקו. באפריל 2012 שיחק לראשונה בקבוצה הבכירה של העיר בליגה הספרדית הראשונה אך רק בפברואר 2013 הצטרף באופן קבוע לקבוצה הראשונה של המועדון. בסוף עונת 2013/2014 זכה עם הקבוצה בליגה האירופית. מורנו פתח בהרכב למשחק הגמר, בו ניצחה סביליה בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-16 באוגוסט 2014, ביום פתיחת עונת 2014/15 של הליגה האנגלית, חתם מורנו במועדון האנגלי ליברפול, ששילמה לסביליה 12 מיליון ליש"ט תמורת העברתו. ערך את הופעתו הבכורה נגד מנצ'סטר סיטי בהפסד 3-1, וכבש את שערו הראשון בהופעה השנייה נגד טוטנהאם הוטספר בניצחון 3-0. הוא העפיל עם קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2016, שם פגשה את קבוצתו לשעבר סביליה. מורנו הפגין יכולת חלשה במשחק, שהובילה לביקורת חריפה כלפיו. במיוחד בלטו טעויותיו של מורנו בשער השוויון של סביליה, כאשר הרחקה לא טובה שלו העבירה את הכדור לספרדים בחצי המגרש של קבוצתו, ובהמשך המהלך העביר מריאנו את הכדור בין רגליו של מורנו בדרך לבישול השער.

נבחרת

בשנת 2013 זומן מורנו לנבחרת ספרד הצעירה וזכה עימה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנה זו. בסוף השנה קיבל זימון לנבחרת הבוגרת ופתח בהרכב במשחק הבכורה שלו, ניצחון ספרד 0-2 על גאורגיה. הוא נכלל בסגל המורחב של הנבחרת למונדיאל 2014, אך לא נכנס לסגל הסופי של 23 שחקנים.
דואר אוקראינה

מידע כללי

חברת דואר אוקראינה מנוהלת על ידי משרד התשתיות של אוקראינה ומהווה מפעיל הדואר הלאומי של אוקראינה על פי צו של קבינט השרים של אוקראינה מ-10 בינואר 2002. פעילות "דואר אוקראינה" מעוגנת בחוק "אודות תקשורת הדואר" מיום ה-4 באוקטובר 2001, כמו גם חוקים אחרים, הנחיות איגוד הדואר העולמי וצווים ממשלתיים.
החברה פועלת כגוף עצמאי מאז שנת 1994, כאשר הוקמה חברת "דואר אוקראינה" ("Ukrposhta"), ובחודש יולי 1998 אורגנה מחדש כחברה ממשלתית.
עד 2014 החברה העסיקה 85,000 עובדי דואר. כיום (2017) היא מעסיקה 67,069.

היסטוריה

ב-2 בפברואר 1994, על בסיס החלטת קבינט השרים של אוקראינה, נוצרו החברות "Ukrposhta" (דואר אוקראינה) ו"Ukrelectromash" (חברת טלקומוניקציה), שהיו כפופים למשרד התקשורת של אוקראינה.
בשנת 1999, חברת הדואר שוב עברה ארגון מחדש ונוספו שיטות מספור חדשות.
על פי צו של שר התשתיות של אוקראינה מ-16 בפברואר 2017 החברה הפכה מחברה ממלכתית לחברת מניות ציבורית משותפת.
פיקוס

מאפיינים

הפיקוס לרוב בעל עלים רחבים ובשרניים, שפתם תמימה, לעיתים מחולקים לאונות. העצים בסוג מתאפיינים בשורשים גלויים, היכולים לבקוע מענפי העצים ומגזעו ולהשתלשל מטה, עד כדי יצירת מראה דמוי שיח. 
הפרחים מקובצים בתפרחת מרוכזת תחת מעטה חצי סגור, ובמינים מסוימים (כמו השקמה והתאנה) יראו כפרי. אופן תפרחת זה חוזר במספר סוגים אחרים במשפחת התותיים, ביניהם ה-Dorstenia שפרחיה גם גדלים בתפרחות מרוכזות על מצע מעוגל, אך היא פתוחה למחצה והפרחים הזעירים בולטים לעין. התפרחת קרויה בשם "פגה", ופי הפגה נקרא "אוסטיאול". לאחר ההפריה של פרחי הפיקוס, הפרי צומח בתוך מעטה התפרחת ומפתח זרעים, והמעטה נסגר. הודות לפרחיו הנסתרים, הפיקוס מואבק בלעדית על ידי צרעת הפיקוס, המשתמשת במחסה הפרי כדי להטיל את ביציה. באזורים בהם הצרעות הוכחדו או שאינן מאביקות, מתרבה הצמח על ידי ייחורים.
לפיקוס שרף עץ צמיג, שנע בגווניו בין לבן לצהוב.

תפוצה

הפיקוסים נפוצים בכל אזור המזרח התיכון, אירופה, אמריקה הצפונית והדרומית. מהווים מין חיוני ביערות גשם, ותורמים לאקולוגיה המקומית כמקור לפרי ליונקים וציפורים, ומקור למזון לזחלי פרפראים.

בשימוש האדם

הפיקוס הוא מין חשוב לחקלאות, בהיותו קל לביות והרבייה. פיקוס התאנה הוא אחד ממיני העצים העתיקים ביותר שבויתו על ידי תושבי המזרח התיכון למזון: בחפירות באזור גלגל בעמק הירדן (בקרבת יריחו) נמצאו תת-מאובנים של עצי תאנה המתוארכים כ-11,000 שנה לפני זמננו. 
במצרים העתיקה שימש שרף עצי הפיקוס לשימור מומיות, ובמאות האחרונות משמש שרף פיקוס הגומי (Ficus elastica) כמקור לגומי טבעי.
מספר מיני פיקוס הפכו לצמחי נוי נפוצים, בשימוש בגנים ובבתים פרטיים. מין נפוץ בגינון נוי הוא פיקוס כינורי, המצמיח עלים רחבים בעלי צורת כינור.

בישראל

בארץ ישראל המינים המקומיים של הפיקוס הם פיקוס השקמה, פיקוס התאנה ופיקוס בת-שקמה. פיקוס השדרות (Ficus microcarpa), שמוצאו בדרום-מזרח אסיה, ניטע כעץ מטיל צל ברחבי תל אביב (למשל בשדרות רוטשילד) ובערים גדולות נוספות. הצרעות המאביקות את פיקוס השדרות לא יובאו ארצה עם נטיעת העצים ומספר עשורים צמחו אלה ללא פירות בשלים. בשנות השבעים יובאה צרעת פיקוס השדרות ארצה, ומאז פיקוס השדרות הנטוע בארץ מניב פרי, המושך עטלפי פירות וחיות אחרות. בעקבות יבוא הצרעות המאביקות אותם, מספר מינים של פיקוס שניטעו בישראל כעצי נוי הפכו עם הזמן למינים פולשים, בייחוד בבתי גידול לחים, למשל שמורת עין גדי.
שאכטה (סרט)

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרכזת במערכת היחסים הנוצרת בין צעירה שנתפסה מעשנת סיגריית קאנביס, לבין הבלש החוקר אותה.
הסרט הופק על ידי אשתו של יושע, דורית יושע, ומככבים בו עמוס לביא ויעל הדר. "שאכטה" היה המיזם השלישי ברציפות שבו שיתפו פעולה יושע ולביא, כאשר קדמו לו סרט הטלוויזיה "משחק חייו", שנותר באותה שנה שבה הופק "שאכטה" וסדרת הדרמה "המונה דופק" משנת 1995.
סמואל טפרה

2017

באליפות אתיופיה שנערכה בשנת 2017 זכה טפרה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:38.3 דקות ונכלל במשלחת לאליפות העולם באתלטיקה 2017. באליפות העולם עצמה הוא סיים במקום 31 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:46.22 דקות.

2018

בתחרות שנערכה באולם בואל דה רוי, צרפת ב-27 בינואר 2018 קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש מתחת לגיל 20 של 3:36.05 דקות.

אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתחילת מרץ 2018 זכה טפרה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.19 דקות, לפני מרצין לבנדובסקי מפולין (3:58.39 דקות) ועבדלאטי איגווידר ממרוקו (3:58.43 דקות). במאי אותה שנה הוא שיפר את שיאו בריצת 1500 מטר כשקבע תוצאה של 3:31.63 דקות.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה באולם בפולין ב-6 בפברואר 2019 קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם מתחת לגיל 20 בתוצאה של 3:35.57 דקות. שבעו וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבירמינגהאם באולם ב-16 בפברואר הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא עולם חדש של 3:31.04 דקות, לפני בן ארצו יומיף קג'לצ'ה, שסומן לפני הריצה כמי שישבור את השיא. התוצאה מהווה שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-22 שנים של הישאם אל גרוז' מממרוקו (3:31.18 דקות).
Desert Wind

רקע והפקה

את האלבום הפיקה עפרה חזה עצמה, ביחד עם בצלאל אלוני ג'ו מרדין, תומאס דולבי ואריף מרדין. AllMusic סקרו את האלבום בחיוב, והעניקו לו ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
בראיון שנערך עם חזה בשנת 1989, היא סיפרה כי היא ביקשה מאמה שושנה חזה, להשתתף בהקלטת האלבום.

הוצאה

האלבום יצא בארצות הברית על ידי שתי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס. מספר הקטלוג שלו שם הוא 25976. בעולם יצא האלבום על ידי שתי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ וטלדק.
ביפן יצא האלבום על ידי חברת התקליטים וורנר פיוניר רקורדס. בישראל הופץ האלבום דרך חברת התקליטים הישראלית הד ארצי.

הצלחה

האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע בשיאו אל המקום ה-156 במצעד האלבומים האמריקאי של בילבורד. בזכות כך, הפכה עפרה חזה לאמן הישראלי הראשון והיחיד שהצליח להכניס שני אלבומים למצעד זה, כאשר הקודם לכך היה "Shaday", שהגיע אל המקום ה-130 בשיאו.
בנוסף לכך, נמכר האלבום בסדר גודל של למעלה מ-500,000 עותקים בסך הכל.
בראונאו אם אין

היסטוריה

בראונאו אם אין נחשבת לאחת הערים העתיקות באוסטריה. היא מוזכרת לראשונה בסביבות שנת 810 לספירה ואת מעמדה כעיר קיבלה בשנת 1260. בראונאו אם אין התפתחה כעיר מבצר בעלת חשיבות מסחרית רבה וזאת עקב מיקומה האסטרטגי על צומת הנהר אין אשר שימש כעורק תחבורה חשוב לשינוע המלח מן המכרות שבאזור זלצבורג.
במהלך השנים עברה השליטה בעיר בין אוסטריה וגרמניה מספר פעמים.
 
בתחילת המאה ה-18 שימשה בראונאו אם אין כמקום משכנו של הפרלמנט הבווארי, במהלך ההתקוממות נגד הכיבוש האוסטרי של בוואריה וכחלק ממלחמת הירושה הספרדית.
במשך השנים הבאות הייתה בראונאו חלק מנסיכות בוואריה הגרמנית, והיא עברה שוב לשליטת אוסטריה בשנת 1779 כחלק מהסכם טשן בין אוסטריה ופרוסיה, אשר שם קץ למלחמת הירושה הבווארית.
בשנת 1809 שוב עברה בראונאו אם אין לשליטת בוואריה כחלק מחוזה פרסבורג אשר נחתם בעקבות תבוסת אוסטריה לכוחות הצרפתיים.
בשנת 1816 חזרה בראונאו אם אין לשליטה אוסטרית והפעם באופן סופי בעקבות הסדרת הגבולות הכללית באירופה לאחר המלחמות הנפוליוניות.

בית הולדתו של אדולף היטלר

בית הולדתו של היטלר נמצא ברחוב זלצבורגר פורשטט מס' 15 בעיר. בית המשפחה שימש גם כבית הארחה שהופעל בידי הוריו של היטלר, עבור אורחים שהכיר אביו בתפקידו כעובד מכס בגבול בין אוסטריה וגרמניה. המשפחה התגוררה בבית עד שנת 1892 שבה הועבר אביו לתפקיד בעיר פסאו, והעתיק איתו את משפחתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הושכר הבית לממשלת אוסטריה ושימש כספריה ציבורית וסניף של בנק. החל מאמצע שנות השבעים פועל בבניין סניף של ארגון צדקה המסייע ברכישת מקצוע ותעסוקה לבעלי מוגבלויות.
במשך השנים התנגדו בעלי הנכס, שאינם קשורים למשפחת היטלר, להצבת לוח זיכרון לקורבנות הנאציזם על הבניין, לטענתם עקב פגיעה לא מוצדקת ברכושם הפרטי ביחד עם חשש מהפיכת המקום למוקד עימות בין נאו-נאצים למתנגדיהם.
בשנת 1989 הוצבה ביוזמת ראש העיר מצבת זיכרון לקורבנות מלחמת העולם השנייה, על קרקע ציבורית, מול בית הולדתו של היטלר. מצבת הזיכרון עשויה מאבן שהובאה ממחנה הריכוז מאוטהאוזן ועליה חקוק (בתרגום חופשי מגרמנית):
"לכבוד השלום, החירות, והדמוקרטיה. מיליוני הקורבנות דורשים: לעולם לא עוד פאשיזם".
בדצמבר 2016 החליטה ממשלת אוסטריה להפקיע את הנכס מידי בעליו, ולפתוח בו מרכז סיוע לבעלי מוגבלויות.
תת-עולם

עלילה

תת עולם כתובה בצורה לא ליניארית ודנה במספר נושאים ותתי-נושאים הקשורים ביניהם. המאורעות מתרחשים בין השנים 1950 ו-1990 ובהם אזכורים למאורעות מרכזיים בתקופה כמו משבר הטילים בקובה ועידן הנשק האטומי.

הסבר לשם הכותר

דון דלילו ציין שהשם תת-עולם מרמז על הפסולת הגרעינית הקבורה בעולמנו ועל פלוטו אל המוות.

נושאים מרכזיים

פסולת מהווה מטפורה לאורך כל הרומן. הרומן בוחן נושאים של זהות שבורה ואת הדרכים בהם מובנה מובן למציאות האמריקאית בת זמננו. מטפורה נוספת היא הדת, המועברת דרך סיפורים על נזירות בעיר ניו יורק.

ערך ספרותי

מבקרים ראו בספר יצירת מופת. ככלל הביקורות הטובות היו גורפות והספר הפך לרב מכר. היו שביקרו את אורכו של הספר וטענו שנדרשה עריכה קפדנית יותר.
יוסף ברודסקי

קורות חיים

נולד במשפחתו של צלם יהודי בלנינגרד. בגיל 15 עזב את בית הספר. לפי עדותו, התחיל לכתוב שירים בגיל 16. היה מקורב למשוררת אנה אחמטובה, שניבאה לו עתיד מזהיר. ב-1964 נעצר בעוון "שוטטות", נשפט ל-5 שנים והוגלה לאזור ארחנגלסק. ב-1965 שוחרר בעקבות לחץ דעת הקהל העולמית. חלק קטן משיריו פורסמו בברית המועצות, אולם הרוב התפרסם במערב ("שירים ופואמות", 1965).
ב-1972 גורש מברית המועצות, התיישב באן ארבור שבמישיגן, שם לימד בחוג ללימודים סלאביים באוניברסיטה המקומית. המשיך לכתוב שירים ברוסית, וכן פרסם פרוזה ודברי ביקורת באנגלית, ועסק גם בתרגומים ספרותיים. ב-1980 קיבל אזרחות אמריקנית, ב-1981 התיישב בניו יורק. היה מעורב בחיים הספרותיים בארצות הברית ובאירופה. בשנים אלו הוציא לאור שלושה ספרי שירה, וכמו כן התפרסמו שני אוספים של שיריו.
ב-1987, בגיל 47, זכה ברודסקי בפרס נובל לספרות (הוא מן הצעירים שבין חתני הפרס) על "כתיבה חובקת-כול, המלאה בהירות מחשבה ועומק פואטי".
ב-1991-1992 קיבל את התואר משורר הקונגרס, המוענק מדי שנה על ידי ספריית הקונגרס.
נפטר מהתקף לב בניו יורק, נקבר בבית הקברות סן מיקלה שבוונציה.
עין-חתול אמריקאי מפוספס

מאפיינים

נחש זה חי בטבע במקסיקו, מרכז אמריקה, דרום אמריקה כולל איי מרגריטה וטרינידד. הוא חי בעיקר ביערות גשם לחים או יערות יבשים, בגדות יערות וכן בשולי ביצות ואף בחופים. 
אלו נחשים קטנים. אורכם הממוצע 750 מ"מ והם בעלי ראש מגודל עם עיניים צהובות בולטות הרואות טוב בחשכה. מצידי העיניים ישנם פסים שחורים לאורך וגם על הגב ישנם "רצועות" שחורות לאורכו. הקשקשים עצמם הם צהבהבים או חומים. לנחש שיני ארס קטנות בצידם האחורי של הלסת התחתונה. הנחש יכול להרוג עם הארס את טרפו שכולל בעיקר צפרדעים, סלמנדרות ולטאות וגם גוזלים, השפעתו על האדם חלשה, ודומה לעקיצת דבורה. 
הנחש חי רוב הזמן בין ענפי העצים אך יכול גם לרדת לקרקע. הוא יוצא לציד בעיקר בשעות הלילה, ולשם כך משתמש בעיניו הגדולות.
דניאל מייס

ביוגרפיה

מייס, הבן השלישי במשפחה של ארבעה בנים, נולד בעיר אפינג שבמחוז אסקס. הוא למד בבית הספר "Italia Conti Academy of Theatre Arts" ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בשנת 2000 סיים את לימודיו ב-RADA והחל להופע בתפקידי משנה שונים בהם תפקיד קטן באופרת הסבון "איסטאנדרס" ובתפקיד טייס בסרט "פרל הארבור" של ג'רי ברוקהיימר. ב-2002 לוהק בסרטו של מייק לי "הכל או כלום" בתפקיד ג'ייסון, וגם הופיע בסרטו הבא של לי "וירה דרייק" בו גילם את סיד, בנה של גיבורת הסרט. הופעותיו בסרטיו של לי הביאו לו הצעות עבודה נוספות.
אחד מתפקידיו הבולטים הראשונים שלו היה בדרמה "Rehab" של ה-BBC בבימויה של אנטוניה בירד. הסרט עוסק בחיים במרכז גמילה מסמים. מייס שיחק בתפקיד אדם, צעיר המכור להרואין ששוחרר מבית הסוהר ונשלח למרכז הגמילה. על הופעתו זו זכה מייס בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הטלוויזיה Palmare-Reims בשנת 2003.
מייס המשיך להופיע בהפקות שונות בהן ב-2004 בסיטקום "Top Buzzer" של ג'וני ווהן, בתפקיד הראשי, קרטר קרנץ בסדרה הקומית "Funland" של BBC Three; כמו גם בסרטים "כפרה" (2007), "White Girl" ו"הג'וב הבריטי" שניהם מ-2008.
מייס כיכב בסיטקום "Plus One" של ערוץ 4 בתפקיד רוב בלק, קורבן נצחי של חוק סוד , שחברתו זרקו אותו כדי להתחתן עם "דנקן מלהקת בלו". הוא שיחק בתפקיד מייקל מישקין בעיבוד של ערוץ 4 לטרילוגיה "Red Riding" מאת דייוויד פיס.
בתיאטרון הופיע מייס בשישה מחזות בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון. המחזות כללו את "Ladybird",‏ "Motortown",‏ "The Winterling" ו-"Scarborough". סיימון סטיבנס חשב על מייס כשכתב את התפקיד של דני במחזה "Motortown". הוא זכה לשבחי הביקורת על הופעתו.
ב-2009 השתתף מייס בסרט "היפי היפי שייק" בתפקיד דייוויד וידג'רי לצדם של קיליאן מרפי וסיינה מילר; בעונה השלישית של הסדרה "The Street" שיחק לצדה של אנה פריל; היה קורבן בפרק בסדרת הדרמה "הנוכלים" וכן הופיע בסרט הבריטי העצמאי "Shifty" לצדו של ריז אחמד. על תפקיד זה היה מועמד לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2010 כיכב מייס בתפקיד אדי או'גריידי בסרט "איזה מין שוויון". באותה שנה הופיע מייס בעונה השלישית והאחרונה של הסדרה "אפר לאפר" בתפקיד פקד בילוש ג'ים קיטס, דמות שהיא האנטגוניסט לג'ין האנט בגילומו של פיליפ גלניסטר (מתברר שהוא השטן בתחפושת של קצין משטרה).
בסדרת המדע בדיוני "מנודים" שעלתה לשידור ב-7 בפברואר 2011, שיחק מייס בתפקיד קאס קרומוול. עוד ב-2011 השתתף בפרק "Night Terrors" בעונה השישית של "דוקטור הו".
מייס הופיע בסרט "No One Gets Off in This Town" וכן שיחק בתפקיד משנה בסרטו של סטיבן ספילברג "הרפתקאותיו של טינטין: סודו של חד הקרן". ב-2012 שיחק בתפקיד עבריין שריצה עונש מאסר של 10 שנים על רצח חברתו בסרט "Public Enemies", ששודר ב-BBC One בינואר 2012. בדרמה "גברת ביגס" שיחק בתפקיד הגנב רוני ביגס Ronnie Biggs.

חיים אישיים

למייס יש בן, מיילו ברטון-מייס, והוא חי בקראוץ' אנד שבצפון לונדון. הוא חובב כדורגל ואוהד של קבוצת לייטון אוריינט.
המתיישבים של קטאן: ערים ואבירים

מהלך המשחק וחוקיו

מטרת השחקנים היא לצבור נקודות ניצחון, מי שמגיע ראשון לשלוש עשרה נקודות מנצח במשחק. נקודות משיגים באמצעות הקמת יישובים וערים, בניית דרכים או פיתוח ערים גדולות (מטרופוליס) ואבירים.
כדי להשיג מטרות אלה על השחקן לצבור משאבים וסחורות (המיוצגים על ידי קלפים), לנהל מסחר עם המשתתפים האחרים ולהשתמש בקלפי התקדמות (Progress cards) כדי להטות את המצב לטובתו. המשחק מבוסס גם על מזל, מפני שחלוקת המשאבים וקלפי הקידום נקבעת לפי הטלת קוביות.

ניצחון במשחק

המנצח הוא השחקן שהגיע ראשון ל-13 נקודות ניצחון.
יעקב אליעזר בראונשווייג

ביוגרפיה

נולד לליבי'לה וליהושע זליג, שמש ונאמן הקהילה בקוניץ. נישא למיר'ש בת רבי יואל מקראקא, אב בית הדין של קרומנוי.
כיהן כאב בית הדין של שטייניץ, אייבנשיץ וקוניץ, ובסוף ימיו עקר לווינה וכיהן בה כחבר בית הדין של רב המדינה רבי שמשון ורטהיימר.
ספרו "שיח עבדי אבות" נותר בכתב יד, ושאלות ותשובות בודדות שלו בהלכה נדפסו.