google/wiki40b huggingface dataset:
ישראל זרחי

ביוגרפיה

זרחי נולד בשנת 1909 בשם ישראל גרטלר בעיירה ינדז'יוב (Jędrzejów) שבפלך קיילצה בפולין. למד בבית ספר פולני ובגימנסיה יהודית-פולנית. בגיל 15–16 שהה בטירול אצל משפחה יהודית וינאית ולמד גרמנית. עם שובו לפולין התקרב לציונות, למד עברית והצטרף להכשרה חלוצית בחוות גורוכוב שליד ורשה. בשנת 1929 עלה לארץ ישראל, הצטרף לקיבוץ, והיה פועל. בין שאר עבודותיו היה גם פקיד וסולל כבישים. בשנת 1932 עלה להר הצופים והשלים לימודיו באוניברסיטה העברית כמוסמך למדעי הרוח. החל לפרסם סיפורים בכתבי העת בראשית שנות השלושים. בשנת 1933 יצא לאור ספרו הראשון "עלומים". עד מותו בגיל צעיר הספיק ישראל זרחי לפרסם כעשרה רומנים וקובצי סיפורים.
בשנת 1947 נפטר בירושלים מסרטן. לאחר מותו יצא לזכרו מאסף ספרותי בשם "עיטורים", ובו סקירת חייו, דמותו ויצירתו. על שמו קרוי רחוב בשכונת רמות בירושלים.

יצירתו

הביקורת הספרותית של זמנו לא היטיבה עם זרחי שיצירתו הייתה מנוגדת להלך הרוח הכללי של התקופה: ספריו בוקרו קשות, והוגדרו כספרות לא גבוהה, לא אמנותית דיה, בעלת השפעות זרות בולטות, ריאליסטית מדי ואפילו נטוריאליסטית. יוצאים מכלל זה הוא ספרו "נחלת אבות", שנדפס בירושלים בשנת תש"ו, 1946. שזכה להערכה והתייחסות חיובית (יצא בשנית בהוצאת "תרמיל" של משרד הביטחון, בשנת תשל"ד, 1974) וספרו "ארץ לא זרועה", רומן מחיי הביל"ויים, שזכה בשנת 1947  בפרס ירושלים ע"ש דוד ילין.
ישראל זרחי היה גם מתרגם מוכשר, ועל אף שלא הרבה לתרגם, הרי סיפוריו הקצרים של היינריך פון קלייסט שבתרגומו זכו לתפוצה נרחבת ולמהדורות חוזרות. ישראל זרחי שייך ספרותית לאותו "דור אבוד" ונשכח, שפעל ויצר בין ראשוני הסופרים העבריים של העלייה השנייה, לבין צעירי הסופרים של דור הפלמ"ח, דור בארץ, ילידי הארץ או מי שעלו כילדים.
101 (אלבום)

הפקה

ההופעה התקיימה ב-18 ביוני 1988 וצפו בה כ-80,000 צופים, באצטדיון הרוז בול בפסדינה, קליפורניה, שהכיל בעבר אירועים גדולים כמו גביע העולם בכדורגל והסופרבול.
הסרט הדוקומנטרי מכיל צילומים מאחורי הקלעים ותיעוד חוויותיהם של שלושה מעריצים שזכו להצטרף לחלק מסיבוב ההופעות של הלהקה (הם זכו בפרס דרך תחנת רדיו בלוס אנג'לס), וכן ביצועים חיים לשירים מאלבומים קודמים של הלהקה.
ב-2003 יצאה גרסת DVD ל-101, שהכילה דיסק אחד עם הסרט הדוקומנטרי, ודיסק נוסף עם השירים ומס' ראיונות, ביניהם ראיונות עם חברי הלהקה נכון ל-2003 (אלן ווילדר, שעזב את הלהקה ב-1995 בחר שלא להתראיין).
האלבום הגיע למקומות 5 ו-45 במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה).

רשימת שירים

בסוגריים - שם האלבום שבו הופיע השיר לראשונה
תיבה (מוזיקה)

בתיווי מוזיקלי, תיבה (באנגלית: bar or measure) היא מקטע זמן, המוגדר על ידי מספר נתון של פעמות של משך זמן נתון. באופן טיפוסי, קטע מוזיקלי בנוי ממספר תיבות באותו אורך, ובכתב התווים המקובל בימינו, מספר הפעמות בכל תיבה מופיע בראשית היצירה, ליד סימן המשקל (לדוגמה, 3/4).
המילה "תיבה" היא התרגום העברי למושגים בשפות שונות, שכולם מקובלים בשימוש בשפת המוזיקה. "באר" הוא המושג הבריטי ואילו "מיז'ר" הוא המושג האמריקאי, ואף כי נהוג להחליף ביניהם בשימוש רגיל, הרי "באר" במובנו המדויק מתייחס רק לקווים המאונכים המגדירים את התיבה, בעוד "מיז'ר" מתייחס לפעמות שבין קווים אלה. לצד שני המושגים האנגלו-סכסיים הללו קיים המושג "טאקט" (Takt) הגרמני, שהיה מקובל בשימוש במשך שנים רבות בישראל.
התיבה הראשונה במשקל מלא בתוך יצירה נקראת "תיבה 1". כאשר יצירה מתחילה בקדמה (auftakt - צליל לא מודגש בסוף תיבה, השייך למעשה לתיבה הבאה) "תיבה 1" תהיה התיבה הבאה אחריה.
בתמונה שמשמאל מוצגים קווי תיבה שונים - משמאל לימין: קו רגיל המפריד בין תיבה לתיבה; קו כפול, המציין סיום קטע והתחלת קטע חדש; קו סיום; התחלת קטע עם סימן חזרה; סיום קטע עם סימן חזרה; קו המציין סיום עם חזרה והתחלה עם חזרה.
אנטי-ארמניזם

אנטי-ארמניאניזם או אנטי-ארמניזם (באנגלית: Anti-Armenianism, Armenophobia וAnti-Armenian sentiment) מבטא ספקטרום רחב של רגשות שליליים, חוסר חיבה, פחד, שנאה, לעג ודעה קדומה כלפי הארמנים, ארמניה, והתרבות הארמנית. בעת המודרנית אנטי-ארמניאניזם בדרך כלל באה לידי ביטוי בהתנגדות לקיומה או לפעילותה של מדינת ארמניה, הכחשת רצח העם הארמני או אמונה בתאוריית קשר לפיה הארמנים פיברקו את ההיסטוריה למטרות רווח פוליטי דרך מניפולציה והשפעה על דעת הקהל.

טורקיה

למרות שהיה באפשרות הארמנים לשגשג תחת האימפריה העות'מאנית לרוב זכו ליחס של אזרחים סוג ב' וכזרים המנוכרים מהאימפריה המוסלמית. בעקבות המרידה הארמנית בשנת 1895 הורה עבדול חמיד השני על דיכויו דבר שהוביל לטבח חמידיאן בו נהרגו אלפי ארמנים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה האימפריה העות'מאנית הורתה על רצח של כמיליון עד מיליון וחצי ארמנים בתחומה. מאז הממשלה הטורקית מכחישה את הרצח, למרות הביקורת מצד האיגוד הבינלאומי לחוקרי ג'נוסייד על מדיניותו של רג'פ טאיפ ארדואן.
לפי סקר משנת 2011 כ-73.9% מהטורקים מחזיקים בדעות שליליות כלפי הארמנים. לפי MRG  הארמנים בטורקיה כיום עדיין זוכים ליחס של אזרחים סוג ב'.

אזרבייג'ן

אנטי-ארמניאניזם קיימת ברמה המוסדית והחברתית באזרבייג'ן. כשהארמנים הם "הקבוצה הפגיעה ביותר באזרבייג'ן בתחום הגזענות והאפליה הגזעית." לאורך המאה ה-20, ארמנים והתושבים המוסלמים באזור הקווקז (אזרבייג'ן  נחשב לחלק מהקווקזי או האזור הטטארי לפני 1918) היו מעורבים במספר רב של סכסוכים, הכוללים פוגרומים, מעשי טבח ומלחמות. שהעצימו את "חוסר האמון הדדי" בין שתי הקבוצות והובילו לעימותים לאורך המאה ה-20 ש"היו לגורמים משמעותיים בעיצוב התודעה העצמית הלאומית של שני העמים." [58] מ-1918-1920 הרג מאורגן של הארמנים התרחש באזרבייג'ן, כולל בערי באקו ושושה, המרכזים של חיי תרבות ארמנים בתקופת האימפריה הרוסית.
שנאת הארמנים הקיימת כיום באזרבייג'ן התעצבה בעיקר בשנים האחרונות של ברית המועצות לאחד בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית למחוז האוטונומי של נגורנו קרבאך שיושב בעיקרו על ידי ארמנים. בתגובה לבקשה זו לאומנים אזארים, ובמיוחד מפלגת החזית העממית ביצעו פוגרומים בארמנים שחיו באזורי סומקיית , קירובאבאד  ובאקו . כתוצאה כ- 350,000 ארמנים נאלצו לעזוב את אזור מגוריהם בשני גלי אלימות ב-1988 וב-1990.

גאורגיה

בשנת 1989 נשיא גאורגיה, זוויאד גמסחורדיה אמר: "היום אנו עומדים מול בעיה רצינית,ה טטרים, הארמנים והאוסטים נעמדו על רגליהם. עלינו להגן הגן על קאחתי - אדמתנו הקדומה מזרים. לקראת הבחירות לפרלמנט הגאורגי בשנת 2007 עלו הזהרות שונות מכלי התקשורת לסכנה שבבחירות נשיא או נציג ארמני.

פקיסטן

פקיסטן היא החברה היחידה באומות המאוחדות שטרם הכירה בקיומה של ארמניה, זאת מתוך שלילת החזקה הארמנית על אזור נגורנו קרבאך .
קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד

ביוגרפיה

קתרינה מיקאלה נולדה במדריד ב-10 באוקטובר 1567 לפליפה השני ולאשתו השלישית אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, בתו של אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י.
בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, שניסה להשיג תמיכה ספרדית לתוכניותיו להתפשטות על חשבון ממלכת צרפת. עד מהרה צברה קתרינה מיקאלה כבוד רב, עקב המיומנות הפוליטית והדיפלומטית שגילתה, בניסיון להגן על האוטונומיה של הדוכסות נגד ספרד. קתרינה מיקאלה דחתה את ההצעה הספרדית להציב חיל מצב ספרדי בטורינו, על מנת להגן מפני התקפה ממילאנו. בנוסף, היה לה השפעה רבה על בעלה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שימשה מספר פעמים כעוצרת, במהלך העדרותו של קרלו אמנואלה עקב מבצעים צבאיים. בנוסף, טיפחה קתרינה מיקאלה את חיי התרבות בטורינו, ואף ייסדה גלריה לאמנות בעיר.
ב-6 בנובמבר 1597 מתה קתרינה מיקאלה בטורינו, לאחר שעברה הפלה.
בתי הקברות לחללי אויב

בתי הקברות לחללי אויב הם שני אתרי קבורה, הנמצאים בחזקתו ובאחריותו של צה"ל. הם משמשים לקבורת גופות של חיילי אויב מצבאות סדירים ושל אנשי ארגוני המחבלים, אשר נהרגו בקרבות עם חיילי צה"ל.
אתר הקבורה הראשון מבין השניים הוקם ליד גשר אדם בבקעת הירדן בשלהי שנות ה-70. נקברו בו גופות של מחבלים מן השטחים ומחבלים שחדרו מירדן ונהרגו על ידי צה"ל. בין השאר נקברו בו המחבלים שביצעו את פיגוע כביש החוף במרץ 1978.
אתר הקבורה השני הוקם ליד גשר בנות יעקב שבגליל העליון. בו נקברו מחבלים שנהרגו בקרבות עם צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון. 
בשנת 2000 הועתק האתר בצפון הארץ לתחומי מחנה צה"ל בעמיעד. אתר זה הוא שטח מגודר ומסומן בשלט. אדמתו חשופה ואין נעשות בו עבודות גינון סדירות. הקברים בו אינם מסומנים במצבות קבע אלא בשלטים. שם נקברו בין היתר גופות של אנשי חזבאללה שנהרגו במלחמת לבנון השנייה.
הטיפול בגופות חללי האויב וקבורתן נתון בידי אגף כוח האדם בצה"ל והרבנות הצבאית הראשית. הוא נעשה בהתאם להוראותיה של פקודת מטכ"ל בנושא זה. הקבורה היא למעשה ארעית, מתוך הנחה כי גופותיהם של חללי האויב יוחזרו לארצותיהם בעתיד. הקבורה נעשית ללא טקס, בארון עם מספר סידורי, לאחר תיעוד כל פרט הקשור לזיהוי הגופה.
אחזקת אתרי הקבורה נמצאת באחריות פיקודי צה"ל המרחביים שבהם הם נמצאים.
אתר הקבורה בצפון הארץ הוזכר בתקשורת פעמים אחדות על רקע עסקאות חילופין שנערכו במהלך השנים בין ישראל לבין חזבאללה. במהלכן הוציאה ישראל מקבריהן שם גופות של אנשי הארגון והשיבה לו אותן בתמורה להשבת חטופים וחללים ישראלים מלבנון.
ב-2017, לאחר הפסקה של מספר שנים, חזרה ישראל לקבור מחבלים מיהודה ושומרון בבית הקברות ליד גשר אדם.

מלחמת יום הכיפורים

לאחר מלחמת יום הכיפורים קבר צה"ל במספר אתרים ברמת הגולן כאלף חיילים של צבא סוריה שנהרגו בקרבות. באתר המרכזי ליד הכפר חאן ארנבה שבמובלעת הסורית נקברו 795 חיילים, ש-400 מהם זוהו בשמותיהם. האתר נמסר לידי סוריה עם נסיגת צה"ל מן המובלעת.
אנגלברט רנטגן

אנגלברט רנטגן (בגרמנית: Engelbert Röntgen ‏ 30 בספטמבר 1829 - 12 בדצמבר 1897) היה כנר גרמני.
אנגלברט רנטגן נולד בדבנטר שבגרמניה. בשנים 1848 עד 1853 למד נגינה בכינור אצל מוריץ האופטמן ופרדיננד דויד בקונסרבטוריון של לייפציג. משנת 1853 עד מותו היה כנר בתזמורת הגוונדהאוס; בשנת 1873 ירש את מקומו של דויד ככנר ראשי בתזמורת. משנת 1869 לימד בקונסרבטוריון של לייפציג.
אשתו של אנגלברט רנטגן הייתה הפסנתרנית פאולינה קלנגל, דודתו של הצ'לן יוליוס קלנגל, ובנו, יוליוס רנטגן, היה מלחין ופסנתרן בעל שם, שגם ילדיו הלכו בדרכו ועשו קריירה בתחום המוזיקה.
אנגלברט רנטגן מת בלייפציג בשנת 1897.
צפיפות (תורת המספרים)

תורת המספרים עוסקת בין השאר בקבוצות אינסופיות של מספרים טבעיים, ובהשוואה ביניהן. למשל, "מובן מאליו" שיש "יותר" מספרים זוגיים, מאשר מספרים ריבועיים; בקבוצת המספרים הטבעיים שעד מיליון יש חצי-מיליון מספרים זוגיים, ורק אלף מספרים ריבועיים. 
טיפול מתמטי מסודר בשאלות כאלה נעשה בעזרת מושג הצפיפות, שאפשר להגדיר בכמה דרכים.
ההגדרה הפשוטה ביותר היא של צפיפות טבעית: נניח ש- A קבוצה של מספרים טבעיים. את הרישות שלה מסמנים ב- . העוצמה של הרישא מקיימת , וההשוואה בין הקבוצה A לקבוצת כל המספרים נעשית דרך הסדרה . הגבול של סדרה זו (אם הוא קיים) נקרא בשם "הצפיפות הטבעית של הסדרה". צפיפות זו (אם קיימת) היא בהכרח מספר בין 0 ל-1. אם הגבול אינו קיים, אין לקבוצה צפיפות טבעית. במקרה זה אפשר להשתמש בגבול העליון ובגבול התחתון של הסדרה שקיימים תמיד, לתיאור הצפיפות; אולם מערכי גבולות אלה קשה יותר להסיק על תכונות הקבוצה. 
בתורת המספרים האנליטית שכיחה יותר צפיפות דיריכלה, המכלילה את הצפיפות הטבעית: אם לקבוצה יש צפיפות טבעית, אז יש לה גם צפיפות דיריכלה, והן שוות. בתורת המספרים האדיטיבית נעזרים במושג אחר של צפיפות, הנקרא צפיפות שנירלמן.
אנדרה גרין

אנדרה גרין (בצרפתית: André Green; ‏12 במרץ 1927 – 22 בינואר 2012) היה פסיכואנליטיקאי צרפתי יהודי, יליד מצרים.

קורות חיים

אנדרה גרין נולד בקהיר שבמצרים, הצעיר מבין ארבעה ילדים. למרות הצליל האשכנזי של שם המשפחה, אביו, פליקס גרין, דמות סמכותית וקפדנית כלפי בני משפחתו, היה צאצא למשפחה יהודית ממוצא יהודי פורטוגזי. אנדרה גרין התייתם מאביו בגיל 14. אמו, שרינה ברסילון, הייתה יהודייה ספרדייה, וגרין היה קשור אליה יותר מאשר אל אביו עוד מהשנים הראשונות לחייו.
אנדרה גרין גדל וחי במצרים בסביבה תרבותית קוסמופוליטית עד גיל 19, ורכש בה השכלה תיכונית בתיכון הצרפתי של קהיר (בשנת 1945). הוא גם קיבל תעודה במדעי בסיס טרום לימודי רפואה, בתחום הפיזיקה, הכימיה והביולוגיה.
בשנת 1946 נסע לפריז, שם למד רפואה והתמחה בפסיכיאטריה. אמו נפטרה כשהיה בן 23, בתקופה בה החל סטאז' כ"אינטרן". הוא סיים את ההתמחות ב-1957, בבית החולים לחולי נפש "סנט אן", שבו היה עוזרו של אנרי רוסל. בהמשך עבד גם לצדו של הפרופסור ז'אן דלה (Jean Delay), ועבר גם לבתי חולים אחרים באזור פריז. עם הדמויות שהשפיעו אז על דרכו המקצועית נמנו גם הפרופסורים אנרי איי, אף הוא מבית החולים סנט אן, וחוליאן דה אחוריאגרה (Julian De Ajuriaguerra) הבאסקי.
בשנים 1960-1956 עבר התמחות בפסיכואנליזה אצל מוריס בובה (Maurice Bouvet) וקתרין פּארא (Catherine Parat). בשנת 1965 התקבל כחבר ב"חברה הפסיכואנליטית של פריז", ובין השנים 1989-1986 היה היושב-ראש שלה.
ב-1977-1975 היה סגן יושב ראש של האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה. גרין הרצה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון בשנים 1980-1979.
אירועים חשובים בחייו המקצועיים היו מפגשו הראשון עם ז'אק לאקאן בבית החולים סנט אן בשנת 1955 וכן היכרותו ב-1957 עם הפסיכואנליטיקאים האנגלים דונלד ויניקוט ווילפרד ביון במהלך קונגרס לפסיכואנליזה בפריז. תורותיהם השפיעו רבות על עבודותיו של גרין בתחום ה"מצבים הגבוליים". בשנים 1961-1960 השתתף בסמינרים המפורסמים של לאקאן ובשנים 1962–1963 הרצה בעצמו על לאקאן במסגרת הסמינרים שניהל רולאן בארת בבית הספר ללימודים גבוהים (École pratique des hautes études) אך התנתק מלאקאן ב-1967.
גרין כתב 22 ספרים ומאות מאמרים בתחום תורת הפסיכואנליזה ויישומה, וכן ביקורת ספרות ותרבות מנקודת מבט פסיכואנליטית. חלק מספריו תורגמו לאנגלית ולשפות אחרות, בהן גם לעברית.
פורים שפיל

פורים שפיל (מיידיש או מגרמנית: Purimspiel; משחק פורים או מחזה פורים) הוא מופע היתולי לחג הפורים המתבסס על מגילת אסתר. זוהי למעשה דרמה קומית, שבה שחקנים, לעיתים קרובות לא מקצועיים, מופיעים בסגנון הקומדיה דל ארטה. השחקנים מחופשים לגיבורי המגילה כמו מרדכי היהודי, אסתר המלכה, אחשוורוש והמן. המופע כולל שירים היתוליים, מוזיקה, ריקודים וטקסט קומי.
מופעים מסוג זה היו נהוגים בקרב יהודי אירופה מאז המאה ה-16.
ההוביט (טרילוגיית סרטים)

הפקה

למרות שסרטי "ההוביט" צולמו בעיקרם בניו זילנד, ההפקה עצמה היא למעשה ניו זילנדית-אמריקאית.

הפקה

פיטר ג'קסון ופראן וולש הביעו את התעניינותם לצלם את "ההוביט" כבר בשנת 1995, אותו חזו כראשון בטרילוגיה (כאשר השניים הבאים יהיו מבוססים על שר הטבעות). אולם בשל סיבות משפטיות החלה הפקתה של טרילוגיית סרטי שר הטבעות במקום. בדצמבר 2007, לאחר שורה של מאבקים משפטיים וחילוקי דעות, נודע כי פיטר ג'קסון יעמוד בראש הפקת "ההוביט" והמשכו, במימונם של חברת ניו ליין סינמה ו-MGM, אשר גם תפיץ את הסרטים. לאחר מיזוגה של ניו ליין עם האחים וורנר בפברואר 2008, נקבע תאריך יציאת הסרטים בתחילה לחודשי דצמבר 2011 ו-2012. ג'קסון בחר בתחילה שלא לביים את הסרטים משום שלא רצה להתחרות בסרטי הטרילוגיה הקודמים שביים.
באפריל 2008 נבחר גיירמו דל טורו לביים את סרטי ההוביט, ועל אף שלא היה מעריץ מושבע של סדרת הספרים בשל מורכבותם הרבה, החל בעבודת תחקיר על עולמו הפנטסטי של טולקין. טרום-הפקה החלה באוגוסט 2008, כאשר התסריט נכתב בשותפותם המלאה של דל טורו, ג'קסון, וולש ופיליפה בויינס. דל טורו קיים שיחות וידאו עם ג'קסון, וולש ובויינס, ומדי כמה שבועות ערך טיסות תכופות בין לוס אנג'לס, קליפורניה לניו זילנד כדי לבקר על תהליך ההפקה. הוא ראה סרטים דוקומנטרים אודות מלחמת העולם הראשונה ואף ביקש המלצות ספרים מג'קסון, שאסף מזכרות מתקופת המלחמה. דל טורו הרגיש שניסיונו של טולקין במלחמה השפיע על סיפוריו. עד לנובמבר 2008 נעשו שכתובים רבים לתסריט בשל הדינמיקה הקבוצתית, אשר גילתה בכל פעם דבר חדש אודות הסיפור. שעות הכתיבה עלו ל-12 שעות מדי יום משום שהם הקדישו שלושה שבועות להחלטה הסופית על מבנה הסרט. כתיבת הסיפור הסתיימה במרץ 2009. צילומים נקבעו לשנת 2010 בניו זילנד, אך בנובמבר 2009 נודע כי העבודה על התסריט עדיין לא הושלמה וכי עבודת הצילום נדחתה בשנית. הועלו ספקות בנוגע ליציאתם של הסרטים בתאריך המיועד להם.
לפי חזונו של דל טורו, הסרט הראשון יעמוד בפני עצמו ואילו השני יתמזג עם עולמו של טולקין כפי שג'קסון יצר אותו בסרטי שר הטבעות. הוא חלק בהתעניינותו של ג'קסון במודלים מיניאטוריים ואיורי רקע, אך רצה לשלב גם עבודת אנימטרוניקה (הנפשה מכטרונית). כמה דמויות נוצרו תוך שילוב CGI ואנימטרוניקה ואילו כמה נוצרו באנימציה או באנימטרוניקה בלבד. כך למשל, גולום יהיה דיגיטלי לחלוטין, כמו בעבר. דל טורו מתאר את העולם בסרטי ההוביט כ"זהוב ועשיר יותר, סביבה יותר טהורה", כאשר במהלך הסרט יתבצע השינוי מזמנים טהורים לאפלים בהתאם לרוח הספרים. לפי דבריו, התמות העיקריות תהיינה אובדן התמימות. בילבו בגינס שומר על מוסריותו במהלך האקט השלישי כאשר הוא נתקל בדרקון סמאוג ובתאוות הבצע של הגמדאים. העיצובים לכל גמד וגמד היו שונים זה מזה, ודל טורו עבד בשיתוף עם חברת Weta Workshop לעיצובים שונים לגובלינים, לכלבי הווארג ולעכבישי יער-אופל, שיהיו שונים מעיצובה של שילוב העכבישה (כפי שנראתה בשר הטבעות: שיבת המלך). בשל דחיית הצילומים, דל טורו הודיע על עזיבת מלאכת הבימוי במהלך שנת 2010. באוקטובר של אותה שנה, ניו ליין והאחים וורנר הודיעו כי מלאכת הבימוי עברה לפיטר ג'קסון. ב-24 באפריל 2014 הודיע פיטר ג'קסון על שינוי שמו של הסרט השלישי בסדרה מ"ההוביט: לשם ובחזרה" ל"ההוביט: קרב חמשת הצבאות". עבודת הפוסט-פרודקשן והעיבוד הממוחשב לסרט הושלמו בסוף נובמבר 2014.
ג'ואנה פקולה

חיים וקריירה

פקולה נולדה בעיירה טומשוב לובלסקי שבדרום מזרח פולין. בשנת 1979 השלימה את לימודי המשחק שלה באקדמיית התיאטרון שבוורשה. ואחר כך שיחקה בתיאטרון הדרמטי של ורשה. אחרי הכרזת משטר צבאי בפולין בתחילת שנות ה-80 עברה פקולה לפריז, שם הכירה את הבמאי הפולני-צרפתי רומן פולנסקי, עמו ניהלה קשר רומנטי. בהמלצתו של פולנסקי לוהקה לתפקיד משנה בסרט "גורקי פארק״ (1983), לצדם של לי מרווין וויליאם הארט, עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. זו הייתה הצלחתה הראשונית וגם המשמעותית ביותר. 
פקולה עברה לארצות הברית, שם נעזרה בשחקנית הפולנייה אלזבייתה צ'ייזאווסקה ליצירת קשרים. בשנת 1987 שיחקה פקולה בדרמת השואה הטלוויזיונית "הבריחה מסוביבור" בתפקיד האסירה היהודייה לוקה במחנה ההשמדה סוביבור. רוב תפקידיה הקולנועיים אחר כך היו בסרטים שזכו להצלחה מוגבלת. ב-1990 שיחקה בסרט הפעולה "סימן קטלני" לצד סטיבן סיגל, ב-1993 שיחקה במערבון "טומבסטון - עיר ללא חוק" בתפקיד קייט, חברתו של המהמר דוק הולידיי (ואל קילמר), ב-1995 שיחקה בסרט "טיימסטר" לצד מישל ויליאמס. ב-1998 השתתפה פקולה בקומדיה של בילי קריסטל "ענק שלי" וב-1999 הופיעה בסרט המד״ב "וירוס". תפקידה הבולט האחרון היה בעיבוד קולנועי לרומן "כשניטשה בכה" (2007).
שמואל יפה אשכנזי

רבי שמואל יפה אשכנזי (1525–1595) היה מחכמי האימפריה העות'מאנית במאה ה-16, מחבר פירוש יפה תואר על מדרש רבה.

קורות חייו

נולד בבורסה לאביו רבי יצחק יפה אשכנזי. יש הסבורים שהיה קרובם של רבי מרדכי יפה (בעל הלבושים) ורבי שמואל יפה אביו של רבי יואל סירקיש (הב"ח). בשנת ש"ט נסע לקושטא, כדי "ללמוד תורה ולישא אשה" על פי עדותו. תקופה מסוימת שהה באדריאנופול. היה תלמידם של רבי יצחק בן לב ורבי שלמה אלקבץ. מ-1564 כיהן כרב הקהילה האשכנזית בקושטא והרבה לדרוש בבתי הכנסת בעיר.

כתביו

חיבורו גדול הממדים הוא אחד הפירושים החשובים ביותר על המדרש רבה. הוא כולל ביאור רחב ומקיף על כל חלקי המדרש רבה. פירושיו על החומשים נקראים "יפה תואר" ועל המגילות "יפה קול" ו"יפה ענף". בנוסף כתב פירוש לאגדות הירושלמי בשם "יפה מראה". חיבור זה הוא היחיד שהודפס עוד בחייו.
הדפסת שאר ספריו על המדרש נמשכה שנים רבות לאחר מותו. בשל גודלו של החיבור והרצון להדפיסו עם פירושים נוספים נעשה קיצור לביאורו על ידי אחד מחכמי וילנא במאה ה-19. פירוש זה הוא המוכר והמצוי כיום במדרש רבה בהוצאת וילנא. על פי יונה פרנקל אף ש"הקיצור אינו שווה ערך למקור" "הוא משקף די יפה את המגמות הכלליות של המחבר".
ידוע גם על ספר שו"ת שחיבר בשם "בית דין יפה", אך הוא לא הודפס.
ניר אבראשי

ביוגרפיה

במהלך השנים השתתף אבראשי במספר סרטי קולנוע ישראליים. הופעתו הראשונה הייתה בשנת 1994, כאשר השתתף בקלטת ילדים בכיכובה של חני נחמיאס. בשנת 2005 שיחק בהצגה "הלב" ובשנת 2006 שיחק בהצגה "במבי". בשנת 2009 השתתף בסדרת האינטרנט "אחלה טריפ", ובאותה שנה שיחק בסרט "השרקנים".
בשנת 2010 שיחק בסרט "יומיים באוגוסט". בשנת 2011 שיחק בסרט "לורי", באותה שנה החל לגלם את דמותו של "ירון צימבל" בסדרת הנעורים "אליפים" יחד עם אסף הרץ, ובשנת 2012 ו-2013 השתתף בסדרה בתפקיד אורח.
בשנים 2010-2013 שיחק בהצגה "הבית של אופירה". בשנת 2012 השתתף בסרט "הבן של האחר". בשנת 2012-2013 שיחק בסדרה "הנסיך". בשנת 2013 שיחק בהצגה "'זוהרה אלפסייה" ובת המלך". באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "השמינייה".
אודם

אבנים מיוחדות

מאחר שהאודם נחשבה יקרה ונדירה התהדרו בה שליטים כסמל לעוצמה ולעושר. אחת מאבני האודם הגדולות בעולם משובצת בכתר השאה של איראן.

אמונות

לאודם יוחסו במהלך ההיסטוריה תכונות מאגיות. בכמה מעמי המזרח הרחוק החדירו אודם לחתכים בעור מעל עורקים, מתוך אמונה כי היא תזרים בדמם אומץ ותושייה. בימי הביניים נכללה האודם בין חומרי המרפא. במקומות שונים נחשבת האודם אבן ההולדת של חודש יולי.
ברחבי אסיה זכתה אבן האודם להערכה רבה והן שימשו לקישוט שריון, נדנים ורתמות של אצילים בהודו ובסין. בנוסף לכך הונחו אבני אודם מתחת ליסודות בניינים מתוך אמונה שהאבן תבטיח את מזלם.
הלכה ברורה ובירור הלכה

היסטוריה

מתחילה תכנן הראי"ה לכתוב הלכה ברורה ובירור הלכה לתלמוד הבבלי ולתלמוד הירושלמי, וכן למשניות שאין עליהם תלמוד, אך בימי חייו הספיק לכתוב רק הלכה ברורה על התלמוד הבבלי ועל חלק מהמשניות שאין עליהם תלמוד, וכן דפים בודדים של בירור הלכה.
כשתבעו ממנו מה שהוא כ"כ מקריב כוחותיו וזמנו להעתקת ההלכות וכוון לשונן בסדור "ההלכה הברורה", שהרי עבודה זו הייתה יכולה להיעשות ע"י אחרים ... אמר שזהו בנין התורה לדורות, ויש לו עכשיו ללמוד בזה מעבודת החלוצים בבניין הארץ, שבאים אנשים משכילים ומלומדים ועוסקים בעבודה שחורה בסיתות וסלילה לשם בנין הארץ, כן אין לו להתעכב מלעסוק בעבודה שחורה זו של העתקת ההלכות וסדור לשונן לשם בניין התורה (הרצי"ה קוק, לשלשה באלול, תשע"ג, סי' קעט עמ' 72).
עוד בחייו של הראי"ה, קיבץ אחיו, הרב דב הכהן קוק, קבוצת אברכים במכון הארי פישל, ויחד הם חיברו בירור הלכה למסכת ביצה. ואולם לאחר מכן פסקה הכתיבה ולא יצאו עוד מסכתות מפרי עטם. 
בשנת ה'תש"ל (1970) הקים הרב צבי יהודה הכהן קוק, בנו של הראי"ה קוק וראש ישיבת מרכז הרב, את "מכון הלכה ברורה ובירור הלכה" על מנת להשלים את המפעל של אביו. בראש המכון הוא העמיד את הרב יוחנן פריד ואת הרב אריה שטרן (כיום, הרב הראשי לירושלים), וכמנהל המכון שימש ר' אביב רייך. עם התמנותו של הרב פריד לתפקיד מנהל האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך פרש ממשרתו. בהמשך פרש גם אביב רייך, והוחלף על ידי הרב דוד שלם. המכון היה ממוקם בעבר בבית הרב - ביתו של הראי"ה ברחוב הרב קוק בירושלים, עד שעבר למקומו הנוכחי במרתף ישיבת מרכז הרב.
בשנת תשל"ז זכה המכון בפרס כבוד מטעם פרס הרב קוק לספרות תורנית.

המאגר הממוחשב "הלכה ברורה ובירור הלכה"

לאחרונה יצא לאור מאגר תורני המכיל את ה"הלכה ברורה" ו"בירור הלכה" על המסכתות שכבר יצאו לאור, כולל מפתח נושאים הלכתיים מפורט המקושר לבירורי ההלכה המתאימים. בנוסף לכך במאגר ישנו גיליון הש"ס של הרצי"ה שנדפס בגמרות שבהוצאת המכון.
חוק הביטוח הלאומי

חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995 הוא חוק המסדיר את פעולתו של המוסד לביטוח לאומי וקובע את ההוראות העיקריות בנוגע לזכאות לקצבאות הניתנות על ידי המוסד ולהענקתן ובנוגע לדמי ביטוח לאומי, שהם מקור מימון עיקרי לפעולת המוסד (מקור שני הוא תקציב המדינה). החוק נחקק על ידי הכנסת בשנת 1953, והוא החוק העיקרי המסדיר בישראל את פעולתה של מערכת הביטחון הסוציאלי בה. 
בנוסף לחוק זה חוקקה הכנסת חוקים נוספים בתחום הביטחון הסוציאלי, בהם חוק הבטחת הכנסה, חוק ביטוח בריאות ממלכתי וחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, שגם ביישומם עוסק המוסד לביטוח לאומי.

היסטוריה חקיקתית

מאז נחקק לראשונה תוקן החוק מאות פעמים, בהתאם לשינויים שחלו במערכת הביטחון הסוציאלי בישראל ולהשפעת המדיניות הכלכלית של ממשלות ישראל עליה. עקב כך פורסם פעמיים נוסח משולב לחוק - ב-1968 וב-1995. בחוק מוכנסים מספר תיקונים מדי שנה, ובכלל זה תיקונים במסגרת חוק ההסדרים. 
הוראות החוק הושלמו על ידי תקנות, שהותקנו על ידי שר הרווחה, שהוא המופקד על ביצוע החוק. עם השנים הותקנו עשרות קובצי תקנות, הקובעים הוראות ביצוע מפורטות לנושאים המוסדרים בחוק בצורה עקרונית.
תינוקות של בית רבן

תינוקות של בית רבן (בראשי תיבות: תשב"ר) הוא כינוי לילדים הלומדים תורה אצל מלמדי תינוקות.
מקור הביטוי מן התלמוד הבבלי: "אין העולם מתקיים אלא בשביל הבל תינוקות של בית רבן". התלמוד שם מוסיף לתאר את חשיבותם של 'תינוקות של בית רבן' באמרו: "אין מבטלין תינוקות של בית רבן אפילו לבניין בית המקדש... כל עיר שאין בה תינוקות של בית רבן - מחריבין אותה".
המושג "תינוק", המשמש בימינו לפעוטות בגיל היניקה, משמש בלשון חז"ל לילדים עד גיל בר מצווה.
שימוש בביטוי 'תינוקות של בית רבן' נעשה לתיאור דבר פשוט הידוע לכול: "הא (זה) אפילו תינוקות של בית רבן יודעין אותו" ; "הרי אני מכשילך בדבר שאפילו תינוקות של בית רבן יודעים אותו".
בימינו מכונים תלמידי החדרים ילדי תשב"ר. שמו הרשמי של ה"חדר" הראשון בבני ברק, השוכן בביתו של החזון איש, הוא "תלמוד תורה תשב"ר".
במקור ובדרך כלל משמש הביטוי כינוי לילדים הלומדים תורה, אולם נעמי שמר בשירה "לא תנצחו אותי" עשתה שימוש בביטוי זה והרחיבה אותו למשמעות כללית של תלמידי בית ספר: "ותינוקות של בית רבן עם הילקוט שעל גבם...".