google/wiki40b huggingface dataset:
ליל המשטרות

ליל המשטרות או בשמו המקורי, מבצע פולים, נערך בליל שבת שבין 22 ו-23 בפברואר 1946, על ידי תנועת המרי העברי כנגד תחנות משטרה בריטיות בהן היו בסיסים של יחידות המשטרה הניידת. המבצע בוצע על ידי יחידות פלמ"ח שתוגברו בחלק מהמקרים באנשי ההגנה. הפעולה נחלה הצלחה חלקית ובהתקלות שהייתה בין הכוח הפושט ובין כוחות המשטרה בתחנת המשטרה בשרונה (כיום הקריה בתל אביב) נהרגו ארבעה אנשי ההגנה.
המשטרה הבריטית הניידת (PMF) נחשבה כיחידה המובחרת ביותר של משטרת המנדט. היא צוידה בשיריוניות שחומשו בתותח 2 ליטראות ועיקר פעולותיה מול היישוב העברי היו בדיכוי פעולות המחתרות, דבר שהביא לכך שאנשי היישוב רחשו לה איבה רבה. 
הנהגת תנועת המרי העברי חרגה, לראשונה, ממדיניותה הרגילה שבה בוצעו פעולות תקיפה כתגובה לפעולות הבריטים או שהפעולות הוגבלו ליעדים הקשורים ישירות לנושאי ההעפלה וההתיישבות. מטרת המבצע הייתה צבאית גרידא והיא כוונה לפגוע במתקנים, ברכבים, וביוקרתה של המשטרה הבריטית. הפעולה בוצעה שלושה לילות לאחר פיצוץ תחנת הרדאר על הכרמל כדי להגביר את מרכיב ההפתעה, תחת הנחתם של מארגני הפעולה שהבריטים סוברים כי תנועת המרי לא מסוגלת להוציא אל הפועל מבצעים מורכבים בסמיכות רבה. 
בליל 22 בפברואר 1946 יצאו ארבעה כוחות של הפלמ"ח וההגנה לתקוף ארבע תחנות משטרה בריטיות בהן חנו פלוגות המשטרה הניידת PMF. תוכנן כי שעת הפתיחה של כל התקיפות תהיה 22:30, אולם העדר מכשירי קשר אצל כוחות תנועת המרי מנע תאום בין הכוחות וכך, כוחות שהתעכבו בגלל סיבות שונות מצאו בחלק המקרים את שוטרי המשטרות בכוננות לתקיפה, לאחר שידיעות על תקיפת המשטרות בשפרעם ובכפר ויתקין הגיעו אל שאר תחנות ובסיסי המשטרה הבריטיים.

תוצאות

במישור הפוליטי המבצע נחל ניצחון מעצם סיקורו בתקשורת הבריטית ]. בהיבט הצבאי, כוח עברי חמוש הצליח לחדור למחנה המרכזי של הבריטים בתל אביב, למרות הכוננות המבצעית, להסב נזק ולסגת תחת אש.
תוצאה אחרת הייתה השתוללות כתגובה של חיילים בריטים בתל אביב ובסביבתה. בהשתוללות זו נפצעו עשרות אזרחים ונפגע רכוש יהודי. לארבעת הנופלים נערכה לוויה המונית בה נכחו כ-50,000 איש. הלוויה, שנערכה בבית העלמין בנחלת יצחק במזג אוויר סוער, הפכה למפגן תמיכה של תושבי תל אביב בפעולת המחתרות וביטא את התגייסותם למאבק בשלטון הבריטי.
בית הבסבורג

מקור השם

השם נגזר מהמלה בגרמנית "הביכטסבורג", שפירושה "טירת הנֵצים", שהייתה מושב המשפחה במאות ה-12 וה-13 בהבסבורג בשווייץ. מדרום מזרח גרמניה הרחיבה המשפחה את השפעתה ונכסיה לקצוות המזרחיים של האימפריה הרומית הקדושה, לשטח המקביל בערך לאוסטריה של היום (1278–1382). תוך שניים-שלושה דורות ההבסבורגים הצליחו להשיג תפיסה מקוטעת-בתחילה של הכתר הקיסרי שישאר בידיהם במשך כמה מאות שנים (1273–1291, 1298–1308, 1438–1740, ו-1745–1806).

רוזנות הבסבורג

בערך בשנת 1027 הקים ראדבוט, רוזן הבסבורג את טירת הבסבורג, ומונה לרוזן הנחלה מסביב לטירה. יורשיו הרחיבו את הנחלה, והשתלטו על השטחים שכוללים את הקנטונים של שווייץ של ימינו: שווייץ, ארגאו, אונטרוולדן ואורי, ועל שטחים שונים באלזס.
בשנת 1232 הקים רודולף השלישי, רוזן הבסבורג את רוזנות הבסבורג-לאופנבורג, שהתקיימה עד לשנת 1408. בנו של רודולף השלישי - אברהרד הראשון, רוזן הבסבורג-לאופנבורג הקים בשנת 1273 את בית הבסבורג-נוי-קיבורג, שהתקיים עד לשנת 1417.

כיום

ראש בית הבסבורג כיום (2017) הוא קרל, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1961), בנו הבכור של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה. אוטו היה יורש העצר האחרון של האימפריה האוסטרו-הונגרית, החל מעליית אביו קרל הראשון, קיסר אוסטריה בשנת 1916 לכס המלכות ועד להכרזת הרפובליקה. במשך שנים נאסר על אוטו הבסבורג לשהות באוסטריה ובקשתו לשוב אליה היה נושא למחלוקת פוליטית עזה במדינה.
יצחק סמואל (רב)

לפני השואה

יצחק סמואל נולד בשנת 1902 בפרוידנבורג (Freudenburg) שבגרמניה, לשמואל ולאידה לבית וייל. למד חמש שנים בגימנסיה בעיר טריר ולאחריהן למד בישיבת שונות בפרנקפורט ובהן בישיבת הרב ד"ר דוד צבי הופמן. בהמשך למד בבית המדרש לרבנים בברלין (שכמה שנים קודם עמד רד"צ הופמן בראשו וייסדו הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר) והוסמך לרבנות בידי הרב יחיאל יעקב ויינברג והרב יוסף וולגמוט. ארגן בהצלחה גדולה כנס עולמי של שומרי שבת. 
את פעילותו הפוליטית החל בתנועת "צעירי המזרחי" וייצגם בכמה קוגרסים ציוניים. במקביל פרסם מאמרים בביטאונים וכתבי עת שונים, ובהם "ביטאון המזרחי".
בתר"צ נבחר לכהן כרבה של יהדות נורווגיה. מיד לאחר בחירתו פעל רבות לחיזוק חיי הקהילה היהודית. הוא למד נורווגית ופרסם בעיתונות המקומית מאמרים בנושאים כמו הרפורמה והשבת. נודע כדרשן ומרצה מחונן המרתק את שומעיו.

בימי השואה

בקיץ תש"ב (1942) הרב סמואל היה בכפר קטן בקרבת אוסלו, שבו היה גם יהודי בשם ברנשטיין שנחשד על ידי הגרמנים כמרגל. עקב כך הגסטפו חקר את כל היהודים שהיו בכפר וגם הרב סמואל נחקר מספר פעמים. באחת מהחקירות רמזו אנשי הגסטפו לרב שיעלם כדי שלא יעצרו אותו. אך הרב לא הסכים לכך בשום אופן ואמר: "אני כרב לא אטוש את עדתי בעת הרת סכנות זו".
בכ' באלול תש"ב (2 בספטמבר 1942) הוזמן שוב לחקירה ולא שב. הרב סמואל נלקח עם יהודים נוספים למחנה ריכוז סמוך לאוסלו. הקהילה היהודית באוסלו פעלה כדי לשחרר את רבה לימים הנוראים אך העלו חרס בידם.
הרב סמואל הועבר לגרמניה באניה "מונטה רוזה" יחד עם שמונה-עשר יהודים נוספים בי"א בכסלו תש"ג (20 בנובמבר 1942). הרב סמואל נספה באושוויץ בח' בטבת תש"ג (16 בדצמבר 1942), ולמעט פרט זה לא ידוע דבר נוסף מאז המעבר לגרמניה.
רעייתו, הנרייטה סמואל, ושלושת ילדיהם ניצלו עם אלף יהודים נוספים בידי המחתרת הנורווגית שהבריחה אותם לשוודיה. הנרייטה סמואל העידה במשפט אייכמן.

צאצאיו

ילדיו: פרופ' אסתר סמואל-כהן, פרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וזוכת פרס ישראל.
הרב אהרן אלחנן סמואל, למד בישיבת מרכז הרב.
הרב ד"ר עמוס סמואל, למד גם כן בישיבת מרכז הרב, שימש בתפקידי רבנות שונים והתמחה בחקר התלמוד הירושלמי.
מנכדיו: הרב ישי סמואל, רב המושב יונתן שברמת הגולן. הרב יצחק סמואל, חתנו של הרב אריה שטרן, ור"מ בישיבת ירושלים לצעירים. הרב אמוץ כהן, ראש כולל הדיינות ביישוב בית חגי.
טי. ג'יי. מילר

ביוגרפיה

מילר נולד בדנבר, קולרדו שבארצות הברית לאב נוצרי ממוצא אנגלי, שוודי, גרמני וסקוטי, ולאם יהודייה ממוצא גרמני, אוסטרי ורוסי. הוריו הם קנט, עורך דין ולזלי, פסיכולוגית קלינית.
הוא בוגר אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

קריירה

בשנת 2008 הופיע מילר לראשונה בקולנוע בסרט המתח "קלוברפילד" בתור האדסון (האד) פלאט.
בשנת 2009 שיחק בסרט הקומי "המתיחה" בתור רורי, לצד ג'ייסון בייטמן ומילה קוניס.
בשנת 2010 שיחק בסרט "מסעות גוליבר" לצד ג'ק בלאק. בנוסף באותה שנה, דיבב בסרט האנימציה "הדרקון הראשון שלי" את טאפנאט.
ב-2011 התארח בפרק בסדרה "הליגה", ובפרק בסדרה "הכול לטובה".
בשנים 2012 שיחק בסרט "דרושה חברה לסוף העולם" לצידם של סטיב קארל וקיירה נייטלי, ושיחק בסרט הטלוויזיה "אח קטן" לצד איזבלה וידוביץ'.
בשנים 2012–2016 דיבב מילר בסדרת האנימציה "גרוויטי פולס" שבערוץ דיסני את רובי ולנטינו.
בשנת 2013 דיבב בפרק בסדרה הקומית "אבא אמריקאי", ושיחק בסיטקום "משחקי גודווין" ברשת FOX, מבית היוצרים של איך פגשתי את אמא.
ב-2014 שיחק מילר בסרט "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה" בתור לוקאס פלנרי. בנוסף באותה שנה, דיבב בסרט האנימציה מבית דיסני "6 גיבורים" את פרד. לאחר מכן, כיכב בסרט הקומי "משלחת חיפוש" לצד תומאס מידלדיץ'.
בשנת 2014 החל לגלם את ארליך בכמן בסדרה הקומית "עמק הסיליקון" של רשת HBO.
בשנת 2016 כיכב בסרט "דדפול" בתור וויזל/ג'ק האמר, חברו הטוב של ווייד שגילם ראיין ריינולדס. בנוסף דיבב באותה שנה בפרק בסדרה הקומית "איש משפחה".
בסוף שנת 2016 כיכב בסרט הקומדיה "מסיבת השנה" בתור קליי ואנסטון, לצידם של ג'ניפר אניסטון וג'ייסון בייטמן.
בשנת 2017, לאחר שרשת HBO הכריזה על המשך הסדרה "עמק הסיליקון" לעונה חמישית, פורסם כי מילר לא ישתתף בעונה זו. באותה שנה דיבב את הדמות הראשית בסרט "אמוג'י: הסרט".

חיים אישיים

ב-2014 התארס לבת זוגו, השחקנית קייט גורני. בספטמבר 2015 הם נישאו.
ב-9 בדצמבר 2016, נעצר מילר בלוס אנג'לס לאחר שתקף נהג אובר שהביע את תמיכתו במועמד לנשיאות טראמפ. הוא שוחרר לאחר תשלום ערבות של 20 אלף דולר.
ב-19 בדצמבר 2017, האתר האמריקאי "דיילי ביסט" פרסם תחקיר נרחב, לפיו מילר תקף מינית צעירה במהלך לימודיו בקולג', לפני כעשור וחצי.
מוריסטאון

היסטוריה

האזור היה מיושב בידי הלנאפי, עד הגעת האדם הלבן לצפון-אמריקה. בתחילה האזור היה חלק מהולנד החדשה, אך האנגלים השתלטו על האזור בשנת 1664 והוקמה פרובינציית ניו ג'רזי. ההתיישבות האירופאית הראשונה במקום שלאחר מכן הפכה למוריסטאון, הייתה בשנת 1715, תחת השם "ניו הנובר". המחוז נוצר ב-15 במרץ 1739, על שמו של לואיס מוריס, מושל הפרובינציה האהוד. ובעקבות כך שונה שמה של העיירה אף היא למוריסטאון.
העיירה הפכה רשמית לעיירה בשנת 1895.
ב-1929 הוקם בעיירה בית הספר לכלבי נחייה הראשון בארצות הברית והראשון מחוץ לאירופה. בית הספר, "העין הרואה" ("The Seeing Eye") פעיל עד היום.

כיום

בסמיכות לעיירה נמצא שדה תעופה השני בגודלו בניו ג'רזי (אחרי נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי). בעיירה תחנת רכבת, דבר המסייע להגעה מניו יורק ונוארק ואליה.
בעיירה נמצא קמפוס "Rabbinical College of America" - ישיבת חב"ד המכללה הרבנית של אמריקה וישיבה לבעלי תשובה, כמו גם מרכז שלוחי חב"ד הראשי במדינה כולה.
עטלפון ריפל

תיאור המין

גודלו של עטלפון ריפל הוא כעשרה סנטימטרים, ומשקלו כשבעה גרם. זנבו יכול להגיע עד אורך 3.8 סנטימטרים, וזרועותיו עד 3.4 סנטימטרים. פרוותו של העטלפון, המצויה על חלקי הגוף העליונים, עדינה וצפופה. חלקו העליון של הגוף בגוון חום כהה, ואילו חלקו התחתון בצבע לבן. כנפיו של עטלפון ריפל קצרות יחסית ורחבות, וצבען חום. הגפיים, הזנב והגרון שחורים, ואוזניו ארוכות ובגוון חום כהה.

מקור השם

עטלפון ריפל נושא את שמו של הזואולוג והחוקר אדוארד רופל, שלא מעט בעלי חיים קרויים על שמו. למשל: שועל החולות - Vulpes rueppellil; חומט גמד - Ablepharus rueppelli; סבכי שחור-גרון Sylvia rueppellil.

מזון ותנאי מחיה

עטלפון ריפל ניזון מחרקים, כגון זבובים ופרפרים, המרוכזים בדרך כלל מעל מקווי מים. לפיכך, אחת הפעולות הנעשות לצורך שמירה על מין זה היא הגנה על מקווי מים פתוחים.
עטלפון ריפל שוכן גם בסדקים, בסלעים ובבניינים מסוגים שונים. בכל אתר נצפים רק פרטים בודדים שלו.

תפוצה

עטלפון ריפל מגיע במקור מאפריקה, והוא מצוי לרוב באזורים מדבריים ויבשים, כמו: זימבבואה, זמביה, מלוואי וקונגו.
אוכלוסיית עטלפון הריפל בישראל מונה מאות בודדות של פרטים. העטלפון נצפה באזור הצפון, בעיקר בחיפה, ומעל בריכות בשולי דרום ים המלח ומצפון לערבה. נוסף על כך נצפה העטלפון בנחל בשור, בנחל צין ובאילת.
בשנת 2012 נאסף עטלפון ריפל פצוע שנמצא באזור תחנת הכוח רוטנברג בקרבת הגן הלאומי באשקלון, והועבר לטיפול בבית החולים לחיות בר.
לה פיראמיד

לה פיראמיד (בצרפתית: La Pyramid) היא מסעדה שנוסדה בעיירה ויין על ידי אוגוסט פואן. בנו פרנאן פואן, שנחשב לגדול בטבחי צרפת בין השנים 1930 עד למותו ב-1955, שימש כשף המסעדה, שנחשבה לטובה במסעדות צרפת ואחת לטובות ממסעדות העולם. למסעדה הוענקו בימיו שלושה כוכבים - הניקוד המקסימלי במדריך המסעדות היוקרתי מישלן והיא הייתה אתר עלייה לרגל לגורמטים מכל רחבי צרפת והעולם. המסעדה גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם כאחת ממאה וארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם, 

היא ממוקמת בבניין מלון בוטיק המשתייך לרשת הרלה א שאטו.
לאחר מותו של פואן שמרה המסעדה על שלושה כוכבים במישלן בניהולה של אלמנתו ששמרה על סטנדרטים בלתי מתפשרים עד למותה בשנת 1986.
כיום (2009) המסעדה מחזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן - ניקוד בו מחזיקות רק כמאה מסעדות בצרפת, ושבע עשרה נקודות במדריך הגומיו. השף והבעלים הוא פטריק הנריקס.
תשניק סב-לידתי

סיבות (אטיולוגיה)

הסיבות מתחלקות למספר גורמים:

תיאור התהליך (פתופזיולוגיה)

כאשר יש תשניק חריף, זרימת הדם מועברת לאיברים חיוניים, בעיקר המח, הלב והאדרנל ופחות לאיברים שאינם חיוניים (מעיים, כבד וכליות). כאשר אספקת החמצן ממשיכה לרדת, גם האיברים החיוניים נפגעים, קצב הלב ותפוקתו יורדים ויש ירידה בלחץ הדם.

סימנים

סימני התשניק משתנים ע"פ דרגת התשניק מדרגה קלה בה יזדקק היילוד לגירוי וטיפול מינימלי עד דרגה של תשניק חריף\חמור בו היילוד יהיה אפטי, ללא תגובות, טונוס ירוד ללא תנועות נשימה, דופק איטי ולחץ דם נמוך. 
צבעו יהיה חיוור וכחלון המצריך החייאה, טיפול תרופתי והנשמה. 
דרגה קיצונית של תשניק עלולה לגרום לדום לב ומוות.תשניק סב לידתי - חשוב שיאובחן ויטופל מהר, יש מצבים שאפילו עיכוב קל בטיפול עלול להיות קריטי. בזמן הלידה המוח האנושי יכול לתפקד ללא אספקת חמצן למשך 8–10 דקות לכל היותר, פרק זמן ארוך מזה יגרום לנזקים חמורים, נוירולוגיים ומוטוריים למוח וליתר חלקי הגוף ואף מוות של התינוק.

סיבוכים

סיבוכים כתוצאה מתשניק נובעים מנזק שאירע לאיברים עקב חוסר חמצן, כאשר האיברים העיקריים שנפגעים הם המוח, מערכת העיכול, הכבד, הכליות והלב.
המוח - דימום תוך חדרי, הידרוצפלוס, אנצפלופתיה היפוקסית - סיבוכים אלה מובילים לפיגור פסיכו מוטורי, שתוק מוחין פרכוסים, ליקוי בשמיעה וראייה. ריפוי כמעט ואינו קיים והטיפול בעיקר תומך.
מערכת העיכול - שיתוק המעי, קושי בהזנה, דלקת מדממת של הקיבה, פרפורציה של הקיבה/מעי ודלקת נמקית של המעי - בטיפול נכון צפויה החלמה טובה.
הכבד - צהבת פיזיולוגית מוגברת, הפרעות בתפקודי קרישה, נמק או אי ספיקה של הכבד - אלו סיבוכים נדירים.
הכליות - אי ספיקת כליות, נמק של האבוביות - צפויה החלמה טובה.
הלב - איסכמיה של רקמת שריר הלב, אי ספיקת לב - נדיר, הפרעות קצב על-חדריות הן שכיחות ובדרך כלל חולפות.
בנוסף לכל ניתן לראות היפוגליקמיה חולפת והיפוקלצמיה.
עמוס שושן

ביוגרפיה

הרב שושן נולד בקריית שמונה בשנת 1968 לאביו הרב יצחק ולאמו שרה.
למד בישיבת כפר הרואה אצל הרב משה צבי נריה, עמו למד דף יומי בחברותא במשך תקופה. המשיך את לימודיו בישיבת הגולן והתגייס כלוחם לחטיבת גבעתי,
במסגרת זו לחם בעזה באינתיפאדה הראשונה וכן בלבנון. בהמשך יצא לקצונה ולאחר שהוסמך לרבנות שירת כרב חטיבתי.
לאחר שירותו הצבאי למד בכולל ההלכה בישיבת הגולן, וכן אצל הרב יעקב ניסן רוזנטל בחיפה. הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב אמנון שוגרמן וכן על ידי הרב אליהו. בהמשך הוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, הרב ישראל מאיר לאו והרב אליהו בקשי דורון.
בשנת תשמ"ב נבחר לחתן התנ"ך של העיר קריית שמונה. ובשנת תשנ"ב זכה בפרס רקנאטי "אברהם העברי", על חיבורו "מחלוקת הסמיכה", בנושא המחלוקת שהייתה בין מהר"י בירב
למהרלב"ח בעניין סמיכת חכמים לדיינים מומחים, חלק מחיבורו זה פורסם באותה שנה בבטאון המועצה הדתית תל אביב יפו.
בשנים תשנ"ב – תשנ"ו היה מרצה בכיר מטעם משרד החינוך למורים בבתי הספר ובמדרשות תורניות.
שימש כר"מ בישיבה בחיספין וכראש כולל לרבנות בבית שאן. וכן הרצה באופן קבוע על מבנה המקוואות והכשרן בקורסי ההסמכה לבלניות שעל ידי מוסדות "דור ודור".
בשנת תשנ"ו הוציא את ספרו הראשון "סוגה בשושנים", העוסק בהלכות נדה טבילה ומקוואות, ומהווה הכנה לנבחנים בבחינות ברבנות הראשית. בהמשך הוציא את ספריו בנתיבות התלמוד – על השתלשלות תורה שבעל פה ותורתם של התנאים. ספרו 'שער המלך', העוסק בשיטתו של הרמב"ם, הוכנס למאגר אוצר החכמה.
בי' בשבט תשנ"ט נבחר לשמש רב אזורי של יישובי רכס פוריה.
משמש כרב ארגון "שמחת משה רבנו", מיסודו של משה סגרון. הארגון עוסק בלימוד הלכות שבת והפצתם, המקיים חידון שנתי החל משנת תשס"ז. לצורך זה ערך והוציא הרב שושן את הספר "עונג שבת – הלכות נדבה", שזכה להסכמה נרחבת מגדולי הרבנים ובראשם מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, אשר לקח חלק בחידונים אלו.
הדורה (מפלצת)

עיצוב

מראהו של הדורה כשל נוזל שחור-ירוק עם עיניים גדולות וכתומות. הוא מסוגל לעוף, אף על פי שאין לו כנפיים, בדומה לגייגן.

כוחות ויכולות

הדורה מסוגל לבלוע ערמות של פסולת. בנוסף, הדורה גם מסוגל לזהם סביבות, להמיס בשר וגם לפרוק כמות עצומה של קרינה רדיואקטיבית.

גודזילה נגד הדורה

צורת-חיים חוצנית מיקרוסקופית שמזינה את עצמה מהפסולת של כדור הארץ וגדלה למפלצת-ענק ימית רעילה, המפריחה חומצה. אחרי שהיא טורפת מכלית דלק ותוקפת את ד"ר טורו יאנו ובנו הצעיר קן יאנו, המפלצת מתגלה כ״הדורה״. לקן יש חזיונות על גודזילה שנלחם למען האנושות נגד הדורה.
הדורה משנה צורה לצורה אמפיבית, המאפשרת לו לנוע אל הקרקע כדי לאכול פסולת נוספת. הדורה מתמודד נגד גודזילה, הדורה מנוטרל בקלות על ידי גודזילה ונסוג אל הים. עם זאת במהלך הקרב, כמה חתיכות של הגוף של הדורה מוטלות בקרבת המקום, אשר זוחלים בחזרה אל הים כדי לגדול מחדש ולאפשר ליצור גרסה יותר חזקה של הדורה. הוא חוזר זמן קצר לאחר מכן, וכעת הוא מסוגל לעבור דרך כל דבר בדומה לנוזל, דבר שמעיד על כך שהדורה מתחיל להתפתח קדימה אבולוציונית.
אלפי אנשים מתים מהזיהום של הדורה, ואפילו גודזילה מוצף בפליטות הרעילות של הדורה. מסיבה נערכת על הר פוג׳י כדי לחגוג יום אחד אחרון של החיים לפני שהמין האנושי מושמד על ידי הדורה. אך קן יאנו, יוקיו קוצ'י, מיקי פוג'יאמה, ומפלגתם של האחרים מבינים שגודזילה והדורה הגיעו להר פוג'י כדי להילחם אחד נגד השני בפעם האחרונה.
ד"ר טורו יאנו ואשתו טושי יאנו החליטו כי ייבוש הגוף של הדורה עשוי להרוג אותו, אף על פי שהוא מוגדר כ״בלתי-מנוצח״. יחידת ה-JSDF בונה במהירות שתי אלקטרודות ענקיות למטרה זו, אך כוחן מנותק על ידי הקרב האלים של גודזילה והדורה. גודזילה מטעין את האלקטרודות עם קרני החום האטומיות שלו, והן מייבשות לחלוטין את הגוף החיצוני של הדורה. הדורה משיל את הגוף החיצוני שלו ומנסה להימלט, אבל גודזילה דוחף את עצמו עם הקרן האטומית כדי לרדוף אחריו. גודזילה גורר את הדורה בחזרה אל האלקטרודות וממשיך להתייבש עד שהדורה מת. גודזילה קורע את גופו המיובש של הדורה ומייבש את החלקים, עד ששום דבר לא נשאר חוץ אבק.
גודזילה חוזר אל הים, אך לא לפני שהוא נועץ מבט מאיים על האנשים שנותרו בחיים, שהזיהום שלהם הוליד את הדורה. קן יאנו נפרד לשלום מגודזילה.

גודזילה: המלחמות הסופיות

הדורה מנסה להשמיד את העולם משום שנשלט על ידי האקסיליאנים, אך מושמד בעצמו על ידי גודזילה ואבירה במפרץ טוקיו.
צ'יווטל אגיופור

ביוגרפיה

אגיופור נולד בפורסט גייט שברובע ניוהאם, לונדון רבתי לזוג הורים ניגרים ממוצא איגבו.
אביו ארינז היה רופא ואמו אוביג'ולו הייתה  רוקחת.
אביו נהרג בתאונת דרכים חזיתית בעת ביקור משפחתי בניגריה, אגיופור שהיה לצידו של אביו בעת התאונה נפגע קשה בפניו אך שרד.
למד משחק ב"מכללת דולוויץ" ונרשם לתיאטרון הנוער הלאומי שבלונדון.
שיחק בפעם הראשונה כשחקן תיאטרון את אותלו במחזה שהוצג ב"תיאטרון בולמסברי" וב"תיאטרון רויאל גלזאזגו".
ב-2008 קיבל אגיופור את תואר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לתחום הדרמה.

קריירה

אגיופור התפרסם לראשונה בתור המתורגמן ג'יימס קוביי בסרטו של סטיבן ספילברג "אמיסטאד".
בחר לאחר מכן להתעמק בעיקר בתיאטרון ורשם הישגים יפים על השתתפותו במחזות "רומיאו ויוליה", ו"כחול/כתום" .
בתחילת דרכו נחשב לכישרון עולה בתיאטרון הבריטי, זכה בפרס השחקן המבטיח ביותר לשנת 2000 והיה מועמד לפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
תפקידו הראשי הראשון בקולנוע בתור מהגר ניגרי בלתי חוקי לצידה של אודרי טוטו במותחן "דברים יפים מלוכלכים",
גרר גל של ביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע בבריטניה ובעולם ופרץ את דרכו לתפקידים
בקומדיות הרומנטיות: "אהבה זה כל הסיפור" בעלילה בה הוא מתחתן עם קירה נייטלי ו"מלינדה ומלינדה של וודי אלן .
ב-2005 גילם את הדראג קווין לולה בקומדיה "קינקי בוטס" והועמד על הופעתו הקומית לפרס גלובוס הזהב.
שיחק בסרט הפעולה "ארבעה אחים" ואת סוכן המודיעין במערבון החלל "סרניטי".
ב-2006 הועמד אגיופור לפרס גלובוס הזהב על תפקידו במיני סדרת הטלוויזיה של הHBO "צונאמי: האסון שאחרי", הופיע בנוסף במותחני הפעולה "הילדים של מחר" בתפקיד לוק מכוחות ההתנגדות לממשל הבריטי הגזעני ו"האיש שבפנים" של ספייק לי בתור הבלש ביל מיצ'ל שותפו של הבלש קית' פרייז'ר (דנזל וושינגטון).
ב-2007 זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בסרט "דבר אליי" ושיחק בדרמת הפשע הביוגרפית של רידלי סקוט "אמריקן גנגסטר" בתור הוי אחיו של ברון הסמים פרנק לוקאס.
ב-2008 זכה אגיופור בפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי התיאטרון המפורסם ע"ש לורנס אוליביה.
ב-2009 כיכב אגיופור בתפקיד ראשי בסרט האסונות שובר הקופות " 2012" בתור הגאולוג ד"ר אדריאן הלמסי. שיחק את הפוליטיקאי הדרום אפריקאי תאבו מבקי בדרמה הפוליטית "סוף משחק" וקיבל את מועמדותו השלישית לגלובוס הזהב.
ב-2010 שיחק במותחן הפעולה "סולט" את סוכן הריגול פיבודי לצידה של אנג'לינה ג'ולי.
בשנת 2013 שיחק אגיופור בדרמה ההיסטורית-ביוגרפית "12 שנים של עבדות" בתור הכנר סולמון נורת'אפ הנחטף ממשפחתו ומביתו שבניו יורק לעבדות אכזרית.
על תפקידו בסרט הועמד אגיופור לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר, הוא זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
בשנת 2016 שיחק בסרט גיבורי-על מבית מארוול קומיקס, "דוקטור סטריינג'" לצידם של בנדיקט קמברבאץ', רייצ'ל מקאדמס וטילדה סווינטון.
בשנת 2019 הוא ביים את הסרט "הנער שרתם את הרוח" ושיחק בו תפקיד ראשי של ויליאם קמקוומבה. באותה שנה דיבב את האריה הרשע סקאר בסרט הלייב אקשן של מלך האריות.
אפרסמון

גידול האפרסמון בישראל

עצי האפרסמון הראשונים הובאו ארצה בראשית המאה העשרים. אבל שנים רבות, עד לאחר הקמת המדינה, הוא היה מצוי רק בתחנות הניסיונות ובחלקות תצפית מעטות. פיתוח מוצלח של שיטות ההבחלה, איפשר הגדלה והרחבה של הענף, בעיקר של הזן "טריומף". היום מגדלים בארץ את האפרסמון כפרי לייצוא. המטעים משתרעים על עשרות אלפי דונמים, והיצוא אף הוא גדל ומגיע היום לכמה עשרות אלפי טונות. מגדלי האפרסמון בארץ התמחו בגידול ומפיקים יבול גבוה לדונם. גם כמות הסוכר בפרי הישראלי גבוהה במיוחד (22 עד 25 אחוזים) דבר המהווה יתרון על פני פירות מארצות אחרות עם כמות סוכר קטנה יותר.
זני האפרסמון הלא עפיצים אינם מצויים במטעים, אבל מצויים הרבה בגינות פרטיות ובחצרות.
קקטה

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים, בהם שבטי האנדקי, הקריחונה והוויטוטו.
בתקופת השלטון של האימפריה הספרדית החל מהמאה ה-16 לא היו ניסיונות רבים ליצור מושבת באזור בעקבות תנאי המחיה הקשים של יערות הגשם. חלק גדול הניסיונות המעטים שכן נעשו נכשלו בדרך כלל.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל תחילה בפרובינציית פופאיאן אך כעבור שנים ספורות נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית קקטה, שבירתה הייתה מוקואה (במחוז פוטומיו המודרני) ושכללה את כל דרום-מזרח קולומביה המודרנית. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והטריטוריה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קאוקה.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 החלה להתפתח באזור תעשייה של הפקת גומי, דבר שתרם להיווסדן של התיישבויות קבע כמו פוארטו ריקו, סן ויסנטה דל קגואן ופלורנסיה. ב-1905 נוסדה האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של קקטה בשטחי המחוז העתידי עם פלורנסיה כבירתה. כעבור שנה האינטנדסיה בוטלה והוחזרה למחוז קאוקה, אך ב-1909 היא הוקמה מחדש. כעבור שנים ספורות שונה מעמדה למעמד דומה יחסית של קומיסריה.
בעשורים שלאחר מכן האזור המשיך להתפתח ביחד עם תעשיית הפקת הגומי ונוסדו בו מספר יישובים חדשים. ב-1950 שונה מעמד הקומיסריה בחזרה לאינטנדנסיה. ב-15 בדצמבר 1981 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
בסוף המאה ה-20 המחוז הפך לאחד המוקדים של מלחמת האזרחים בקולומביה בין ארגוני גרילה כמו FARC לבין הממשלה הקולומביאנית, וכמו כן צמח בו הסחר בסמים. במסגרת שיחות שלום בשנות ה-90 של המאה ה-20 בהנהגת נשיא קולומביה אנדרס פאסטראנה אראנגו הוחלט ב-1999 להקים אזור מפורז שכלל את הרשות המקומית של סן ויסנטה דל קגואן ביחד עם עוד מספר רשויות מקומיות במחוז מטה. לאחר כישלון השיחות ב-2002 האזור המפורז בוטל. ב-2009 מושל המחוז לואיס פרנסיסקו קואיאר נחטף ונרצח על ידי FARC.

כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על גידול מקנה ועל חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, בננה, מניהוט, קקאו וקנה סוכר. בנוסף ישנם מצבורי זהב בגדות נהר ז'פורה העובר במחוז שנחצבים באופן לא חוקי על ידי FARC כדי לממן את הארגון. כמו כן המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
עדנה מדליה

ביוגרפיה

מדליה נולדה בטבריה בת למרדכי וחנה. אביה, שרת כקצין משטרה בצפון הארץ ולכן היא התגוררה עם משפחתה בתחנת המשטרה בהר כנען. היא למדה בבית הספר ברובע היהודי בצפת ובהמשך במכון וינגייט. בעת השרות הצבאי היא שרתה בנח"ל. בסיום לימודי הוראת הספורט, היא החלה לעבוד בבית ספר בשכונת התקווה עם נוער במצוקה ובשעות אחר הצהרים אימנה את צעירי השכונה המוכשרים בהתנדבות.

אלופת ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1953 זכתה מדליה במדליית זהב בהטלת כידון לראשונה בקריירה שלה.

שיאנית ישראל

בתחרות שנערכה בכפר סבא ב–15 בינואר 1955 קבעה מדליה שיא ישראלי חדש של 33.96 מטר, שיפור לשיא הישראלי של רעיה ברונשטיין (33.95 מטר). ביוני אותה שנה היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על 36.65 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 36.09 מטר, לפני גודהרד מהפועל כפר סבא (30.74 מטר) ורעיה ברונשטיין (28.63 מטר), שתיהן מהפועל כפר סבא.

אלופת כינוס הפועל

בתחרויות האתלטיקה בכינוס הפועל השישי שנערכו בשנת 1956 זכתה מדליה במדליית זהב בהטלת כידון 
בתחרות שנערכה בתל אביב בספטמבר אותה שנה קבעה מדליה בהטלת כידון שיא ישראלי חדש של 37.01 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בכפר סבא באוקטובר אותה שנה היא שיפרה את שיאה הישראלי בהטלת כידון והעמידה אותו על תוצאה של 37.25 מטר.

אלופת המכביה

בתחרויות האתלטיקה במכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה מדליה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא ישראלי חדש ובשיא מכביה חדש של 40.93 מטר, שיפור לשיא המכביה של ליליאן קופלנד מארצות הברית שהושג במכביה השנייה. שיא ישראלי זה החזיק מעמד 12 שנים ונשבר על ידי קלרה פלום (44.68 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכתה מדליה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 36.97 מטר, אחרי אירין פילד מבריטניה (39.03 מטר) ולפני קרול קאופמן מארצות הברית (35.90 מטר).
בשנת 1965 יצאה מדליה עם משלחת ישראלית בראשות אל"ם דינה ורט, קצינת ח"ן ראשית בעבר, להקים שירות לאומי לנשים בחוף השנהב.
בשנות ה-70 שימשה עדנה כחברה פעילה בוועדת האתלטיקה הארצית (איגוד האתלטיקה כיום).
מארי-לורנס יונגפלייש

ביוגרפיה

יונגפלייש נולדה בצרפת, בת לאם מגרמניה ואב ממרטיניק, היא הבכורה מבין שישה ילדים. בגיל שש עברה לפרייבורג וב-2011 לשטוטגרט. 
היא זכתה באליפות גרמניה עד גיל 20 בקפיצה לגובה ב-2008 וב-2009, ובאליפות גרמניה עד גיל 23 ב-2011 וב-2012. ב-2011 וב-2012 סיימה שנייה באליפות גרמניה ובשנים 2013–2016 זכתה ארבע פעמים ברציפות באליפות המדינה. 
באליפות אירופה באתלטיקה 2012 סיימה במקום ה-13 בתוצאה של 1.87 מטר ולא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 1.92 מטר ולא העפילה לגמר. ב-2014 סיימה במקום השמיני באליפות העולם באולם בתוצאה של 1.92 מטר וחמישית באליפות אירופה בשיא אישי של 1.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בשיא אישי של 1.99 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי 2016 היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 1.93 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגרמניה ב-16 ביולי היא קבעה את שיאה האישי, 2.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה שביעית בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 1.95 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2018 שהתקיימה בברלין זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1.96 מטר.