ובקומיקס

וֶבְקומיקס נקרא גם קומיקס מקוון או קומיקס רשת (אנגלית: webcomic) הוא קומיקס שמועלה לצפייה באתרי אינטרנט. בזמן שסיפורי קומיקס רבים מפורסמים בלעדית ברשת האינטרנט, אחרים מופצים במקביל גם בכתבי עת, עיתונים וספרים.
כחלק מתרבות האינטרנט ונפוץ בשל הגישה הנוחה לפרסום הקומיקס באינטרנט, יוצרי הקומיקס מעלים את יצירותיהם לרשת לקהל הרחב. לרוב הסיבות לפרסום שכזה הן אומנותיות או כלכליות.
תופעת ה-ובקומיקס דומה להפצה עצמית של קומיקס מודפס בכך שכמעט כל אחד יכול ליצור ובקומיקס משל עצמו ולפרסם אותו. בשנת 2007 הופצו, באופן משוער, 38,000 ובקומיקס. המגוון הוא רחב, ונע בין רצועות קומיקס ורומנים גרפיים לבין קומיקס אוונגרד. הפורמטים השונים פועלים בתוך ז'אנרים, סגנונות ונושאים שונים. רק מעטים מביניהם אכן כדאיים כלכלית.

מדיום

ישנן מספר נקודות שוני בין ובקומיקס לקומיקס מודפס. בובקומיקס מגבלות העיתונות המסורתית לא קיימות, מה שמאפשר לאמנים ולכותבים לנצל את היתרונות הייחודיים של הרשת.

סגנונות

החופש שה-ובקומיקס מייצרים נותן לאמנים את האפשרות לעבוד בסגנונות לא מסורתיים. קליפ-ארט או קומיקס תמונות הם סוגי ובקומיקס שלא משתמשים בטכניקות אמנות מקובלות. "עולם רך יותר" (A Softer World), לדוגמה, משלב שכבות של תמונות עם רצועות טקסט בסגנון מכונת כתיבה. כמו במסורת של הקומיקס ששם לעצמו מגבלות, מספר ובקומיקס כדוגמת "קומיקס דינוזאור" (Dinosaur Comics) של ריאן נורת' מצוירים כשרוב רצועות הקומיקס מועתקות מתבנית קומיקס אחת או יותר, כשרק הטקסט משתנה. אמנות פיקסלים כמו זו הנעשית על ידי ריצ'רד סטיבנס מ-Diesel Sweeties, דומה לקומיקס השואל את דמויותיו מגרפיקת משחקי מחשב, אך בניגוד לאחרון, היא משתמשת בתמונות ברזולוציה נמוכה שצוירו בידי האמן עצמו.

תוכן

ובקומיקס המופצים עצמאית עינם נתונים תחת המגבלות של מפיצי ספרים ועיתונות, ולכן יכולים ליהנות מחופץ יצירתי הדומה לזה של קומיקס מחתרתי וקומיקס אלטרנטיבי. ובקומיקס מסוימים מותחים את גבולות הטעם הטוב, מנצלים את העובדה שצנזורת אינטרנט כמעט ואינה קיימת במדינות כמו ארצות הברית. תוכן ה-ובקומיקס עדיין עלול ליצור בעיות, כמו בעיות החוק של טריסטן פארנון, אמן "עיר הפנאי" (Leisure Town), אחרי שיצר פרודיה הומואירוטית על דילברט או כמו המחאה של הליגה הקתולית נגד "היחס מחלל הקודש כלפי ישו" של אריק מאנסטר מיליקין.

פורמט

סקוט מקלאוד, אחד מהתומכים הראשונים של ה-ובקומיקס, היה חלוץ רעיון הקנבס האינסופי, בו אמנים, במקום להיות מוגבלים על ידי ממדי הדפסה רגילים, חופשיים להתפשט לכל כיוון שירצו עם הקומיקס שלהם, ללא הגבלה. ובקומיקס אחרים, כמו "ארגון זארק!" (Argon Zark!) של צ'ארלי פארקר או עבודתו של המאייר הפוליטי מארק פיור, משלבים בתוך הקומיקס שלהם אנימציות ואפילו אלמנטים אינטראקטיביים.
אולם, הפורמט והסגנון של ובקומיקס רבים, אם לא של רובם, עדיין דומים לאלה של רצועות הקומיקס המסורתיות המופיעות בעיתונים, כדוגמת פינאטס שכוללות שלושה או ארבעה ריבועים. בדומה לספרי קומיקס, למנאגה, ולרומנים גרפיים, ובקומיקס אחרים באים בפורמט של דף במקום רצועה, ונוטים להתמקד יותר בסיפור מאשר בבדיחות. יוצרי ובקומיקס מוציאים לעיתים קרובות אוספים מודפסים כשהארכיון שלהם מונה מספר משמעותי של רצועות קומיקס. אמנים היוצרים ובקומיקס בפורמטים לא סטנדרטיים עלולים להתקשות במציאת פריסת דף מתאימה.

קהל

פרסום קומיקס ברשת מאפשר ליוצר ליצור אינטראקציה מיידית, תכופה ומרוכזת עם קוראיו. עובדה זו מאפשרת הן לקוראים להגיב מיידית לקומיקס המפורסם, והן ליוצר לתקשר בדרכים נוספות עם קוראיו, באמצעות פוסטים בבלוגים, פורומים, מענה לתגובות וכדומה. לשם השוואה, בעבר נדרשו קוראים אשר רצו לתקשר עם יוצרי קומיקס לשלוח מכתבים למערכת העיתון או ההוצאה המפרסמים את הקומיקס, והיוצרים היו עלולים לקרא מכתבים אלו רק לאחר ימים או שבועות ארוכים, אם בכלל.

דרכי פרסום עלילונים ברשת

ישנן מספר דרכים להעלות קומיקס ברשת:

כתוצר מוכן

קומיקס שעולה לרשת כתוכן גמור, כך שהקומיקס מוצג לגולשים והם צריכים רק לדפדף ולקרוא את מה שהיוצרים העלו עד לסופו של הקומיקס.

כמתעדכן בתדירות

בדרך זו היוצרים מעלים את הקומיקס כקומיקס המתעדכן בתדירות ברשת. ניתן בדרך זו ליצור סדרה עלילתית בהמשכים, או לחלופין, סדרה הומוריסטית המתעדכנת באופן קבוע, כאשר לפרקים השונים אין בהכרח קשר עלילתי אחד לשני.
סדרת Cyanide and happiness מעלה לרשת כל יום פרק חדש.

כחלון הצצה

דרך זו מאפשרת לגולשים לקרוא ברשת חוברת קומיקס שלמה המוצגת גם למכירה או עמודים ממנה והיא משמשת דוגמית לגולשים שמפיציה מקווים בתקווה שהגולשים יתאהבו בה וירכשו אותה או חוברות הקשורות אליה.