google/wiki40b huggingface dataset:
דניס לירי

ביוגרפיה

לירי נולד בעיר ווסטר, מסצ'וסטס שבארצות הברית להורים מהגרים אירים-קתולים.
אמו לורה עבדה לפרנסתה כעוזרת בית ואביו ג'ון לירי היה מכונאי.
לירי רצה להיות שחקן הוקי קרח מקצועי אך בשל ציוניו הגרועים נופה מסגל הנבחרת של התיכון בו למד.
לירי הוא בוגר "מכללת אמרסון" שם הקים הרכב קומי שקיים עד היום. לאחר שסיים את לימודיו לימד לירי במכללה כתיבה קומית מאולתרת במשך חמש שנים. בשנת 2005 קיבל דוקטורט של כבוד.
השתמש בתואר "ד"ר דניס לי" על כריכת ספרו רב המכר "Why We Suck" שיצא לאור בשנת 2008. 
לירי הוא דודן מדרגה שלישית של הקומיקאי ומנחה הטלוויזיה קונאן או'בריין.
יש ללירי אזרחות אירית בשל מולדתם של הוריו, בנוסף לאזרחות האמריקאית שלו מלידה.

קריירה

לירי החל את דרכו כקומיקאי בבוסטון בתור מנחה תוכנית קומית מחתרתית ובמספר תוכניות טלוויזיה מקומיות.
בשנת 1987 הופיע לראשונה בטלוויזיה הממלכתית בשעשועון " Remote Control" לצידו של אדם סנדלר.
לי זכה להערכה רבה בשנת 1992 על מופע הסטנד אפ שלו "No Cure for Cancer " שזיכה אותו בפרס בפסטיבל אדינבורו. 
התפרסם כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-90 בסרטי הפעולה "איש ההרס" בתפקיד מנהיג המחתרת אדגר פרינדלי, "ליל הדין" 
ובקומדיות "בזמן שגנבת" לצידה של סנדרה בולוק", "חטופים שכאלה" בתור הפושע גאס, "הצניחה הגדולה" בתור הקצין דייוויד פול ו"משחקי רחוב". 
ב-1997 שיחק לירי בדרמה הסאטירית של בארי לוינסון "לכשכש בכלב" בתפקיד מעצב אופנה פאד קינג ובמותחן הפשע "להתגרות במוות" בתור לונו וקיו שומר ראשו של מאפיונר צ'ארלי ברנט (כריסטופר ווקן).
ב-1999 הופיע לירי בסרט הפשע "השוד המושלם" בהפקתו של פירס ברוסנן בתפקיד הבלש מייקל מק'יין ובסרטו של קלינט איסטווד "פשע אמיתי".
ב-2001 הופיע לירי בתפקיד הראשי בסדרת המשטרה הקומית אותה יצר "הג'וב" ושיחק בקומדיית הפשע "צרות כפולות" לצד סטיב בושמי.
ב-2003 דיבב בסרט האנימציה "עידן הקרח" את דמותו של הסמילדון דייגו. את הדמות דיבב לירי גם בשני סרטי ההמשך המוצלחים "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק" 
ו"עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים". 
ב-2008 הועמד לירי לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי על הופעתו בסרט הטלוויזיה הפוליטי "ספירה חוזרת" בתפקיד מייקל ווהלי היועץ הפוליטי של המועמד לנשיאות אל גור .
בנוסף, הוא הופיע בהופעת אורח במשפחת סימפסון עונה 20 פרק 2.

הצילו

את הסדרה "הצילו" יצר לירי ביחד עם הבמאי פיטר טולן בהשפעת פיגועי 11 בספטמבר בהם נהרגו 343 כבאים.
הרעיון הראשוני של לירי היה ליצור סרט קולנועי על כבאים לאחר טראומת ה-11 בספטמבר.
בשנת 2004 עלתה לאוויר הסדרה בכיכובו של לירי אודות חייו של הכבאי טומי גאווין הסובל מאלכוהוליזם ומבעיות משפחתיות קשות בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר.
הסדרה בת 7 העונות זכתה לרייטינג רב לביקורות מהללות מצד המבקרים, לירי היה מועמד על הופעותיו לפרס גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי.

חיים אישיים

בדצמבר 1999 מתו שישה כבאים בשריפה שפרצה בסמוך לאזור מגוריו, בשריפה נספו בן דודו וחבר קרוב של לירי.
בשל המקרה הקים לירי את קרן "Leary Firefighters Foundation" שבאמצעותה גייס מיליוני דולרים עבור ציוד לתחנות כיבוי.
ללירי בן ובת מאשתו הסופרת אן למבאק.
עבאיה

עבאיה (בערבית: أباءة, عَبَاءَة או عَبَايَة) היא שמלה ארוכה הכוללת גם כיסוי ראש ונחשבת ללבוש מסורתי לנשים במדינות ערביות ואסלאמיות.
היות שהאסלאם מחייב את האישה לכסות את כל גופה, למעט פניה וכפות ידיה ורגליה, מחויבות הנשים המוסלמיות להתלבש בקפידה בבגדים צנועים. העבאיה משלבת בין שמלה ארוכה המכסה את כל גוף האישה ורעלה המכסה את שיערה. במדינות שבהן לא חלה חובת רעלה, עאביה נחשבת לסימן של צניעות ונשים דתיות לובשות אותה.
העבאיה המסורתית היא שחורה אך קיימות גם עבאיות מעוצבות בשלל צבעים ורקמה. במדינות שמרניות דוגמת ערב הסעודית נוהגות הנשים ללבוש עבאיות הכוללות ניקאב ובנוסף לעטות כפפות. לעומת זאת, יש נשים אשר לובשות רק את החלק התחתון של העבאיה, ללא הרעלה, עבאיות אלו נקראות ג'ילבאב.
העבאיה נפוצה בעיקר במדינות ערב במזרח התיכון ואצל מהגרים מוסלמים ברחבי העולם. ישנם בגדים מסורתיים דמויי עבאיה במדינות אסלאמיות נוספות, לדוגמה הצ'אדור באיראן. באיחוד האמירויות הערביות נחשבת העבאיה לבגד מסורתי.
במדינות מוסלמיות קיימת תעשייה רחבה של עיצוב וייצור עבאיות, כמו כן ישנם אתרי מכירות וירטואליים המציעים לקנות עבאיות באמצעות האינטרנט.
פדרל צ'ליאבינסק

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ביוזמת אלכסנדר קובריגין, חייל בשירות הכוחות המזוינים של ברית המועצות, ששירת בבסיס סובייטי, לא הרחק מבסיסי צבא אמריקאים ושם נחשף לספורט זה.
הקבוצה הוקמה ביולי 1988 ממיזוגן של מועדוני "סמנה" ו"איסקרה", שיצרו יחד את מועדון "פדרל" (Федерал, ברוסית) שהתמקם בעיר הסגורה צ'ליאבינסק-65 ,כיום אוזיורסק, אם כי תאריך הולדתו של המועדון מיוחס ל-4 באוקטובר 1988, התאריך שבו המועדון נרשם ברשם המועדונים כקבוצת רוגבי, שהיה תחום ספורט פופולרי יותר מאשר פוטבול בברית המועצות.
משחק הבכורה של הקבוצה נערך ב-9 בנובמבר 1988 בין קבוצת פדרל לקבוצת פילי מוסקבה (שזכתה מספר פעמים באליפות הלאומית). 
בשנת 1993 אלכסנדר קובריגין, שכיהן כנשיא הקבוצה, נסע לוילנה והוא הוחלף על ידי ויאצ'סלב קריביצקי. בשנת 1998 הקבוצה איבדה את תמיכתה הפיננסית של העירייה וקריביצקי הכריז על פירוקה של הקבוצה.
יעלה יעלה

"יַעֲלָה יַעֲלָה בּוֹאִי לְגַנִּי", או בקיצור "יַעֲלָה יַעֲלָה", הוא פיוט אשר נכתב במאה ה-16 על ידי הרב ישראל נג'ארה, מגדולי המשוררים והפייטנים העבריים בכל הזמנים.
הפיוט הוא שיר אהבה בין הדוד לבין הרעיה (המכונה בפיוט יעלה), ונכתב על בסיס משל אהבת הדוד והרעיה בשיר השירים, המסמלת את האהבה בין הקדוש ברוך הוא לעם ישראל. בפיוט ישנם גם מספר הרמזים לפסוקים בשיר השירים. כל בית בשיר נאמר על הרעיה והדוד לסירוגין. בשני הבתים הראשונים כל אחד מן האוהבים קורא לשני לשוב אליו. המשך הפיוט עוסק בגלות בה נמצאת הרעיה, לה מסביר הדוד כי הגלות היא לטובה, וכי היא עתידה להסתיים. בסוף הפיוט מבקשת הרעיה מן הדוד לאוספה מן הגלות, והדוד מבטיח לשלוח את 'סגנו', המשיח.
הפיוט מצא חן וחיבה בעיני כלל עדות המזרח וכיום נוהגים במנהגי הספרדים לשיר פיוט זה גם בזמירות ליל שבת.
קהילת יהודי מרוקו נוהגת לפייט את הפיוט בשירת הבקשות של שבת פרשת בא.
נהוג לשיר את הפיוט גם באירועי שמחה שונים, למשל הולדת בת או שמחת בת מצווה.
לפיוט לחנים רבים, בהם לחנו של המוזיקאי הישראלי יליד עיראק עזרא אהרן אשר חיבר את הלחן במאה ה-20, שהוא המוכר ביותר, גם בזכות ביצועם של ברי סחרוף כסולן, דניאל זמיר ומתיסיהו.

הפיוט

יַעֲלָה יַעֲלָה בּוֹאִי לְגַנִּי הֵנֵץ רִמּוֹן פָּרְחָה גַּפְנִי
יָבוֹא דוֹדִי יָחִישׁ צְעָדָיו וְיֹאכַל אֶת פְּרִי מְגָדָיו

אִם יְדִידִי אָרְכוּ נְדוּדָיו אֵיךְ יְחִידָה אֵשֵׁב עַל כַּנִי
שׁוּבִי אֵלַי, אַתְּ בַּת אֲהוּבָה  שׁוּבִי אַתְּ, וַאֲנִי אָשׁוּבָה

הִנֵּה עִמִּי זֹאת אוֹת כְּתוּבָה  כִּי בְּתוֹכֵךְ אֶתֵּן מִשְׁכָּנִי
רֵעִי, דּוֹדִי, נַפְשִׁי פָּדִיתָ וּלְבַת מֵאָז אוֹתִי קָנִיתָ

עַתָּה לִי בֵין עַמִּים זֵרִיתָ וְאֵיךְ תֹּאמַר כִּי אֲהַבְתָּנִי
אֲיֻמָּתִי, לְטוֹב זֵרִיתִיךְ וְלִתְהִלָּה וּלְטוֹב שָׂרִיתִיךְ

כִּי אַהֲבַת עוֹלָם אֲהַבְתִּיךְ עַל כֵּן אוֹשִׁיבֵךְ עַל דּוּכָנִי
לוּ יְהִי כִדְבָרְךָ, יְדִידִי עַתָּה מַהֵר תֶּאְסֹף נְדוּדִי

וּלְתוֹךְ צִיּוֹן נְחֵה גְדוּדִי וְשָׁם אַקְרִיב לָךְ אֶת קָרְבָּנִי
חִזְקִי רַעְיָה חִכֵּךְ כְּיֵין טוֹב כִּי צִיץ יִשְׁעִי רַעֲנָן וְרָטֹב

וּלְסִירַיִךְ אֶכְרוֹת וְאֶחְטֹב וְחִישׁ אֶשְׁלַח לָךְ אֶת סְגָנִי
אנג'לה פלזנס

ביוגרפיה

פלזנס נולדה בצ'אפלטון שבשפילד בווסט ריידינג יורקשייר, בתם של השחקן דונלד פלזנס ומרים ריימונד. היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
היא ידועה בשל תפקידה כקתרין הווארד במיני-סדרה של ה-BBC משנת 1970 "ששת נשותיו של הנרי השמיני". תפקידים נוספים היו לה בסרט "עלובי החיים", בעיבוד לרומנים של אנתוני טרולופ "דברי ימי ברצ'סטר", בסדרה מנספילד פארק, ב"סילס מרנר". כמו גם השתתפה בתפקיד אורח בסדרות "רציחות במידסומר" ו"גברת מרפל".
הופעות בולטות שלה היו בסרטי אימה משנות השבעים של המאה העשרים, בהם "From Beyond the Grave",‏ "Symptoms" ו-"The Godsend". בסדרה האימה-הקומית "Dr. Terrible's House of Horrible" שיחקה בתפקיד אורח כסאטירה על הופעותיה הקודמות. ב-1988 שיחקה בסרט "Stealing Heaven". היא גילמה את דמותה של אליזבת הראשונה בפרק "The Shakespeare Code" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-1984 שיחקה בתפקיד רוח חג המולד של העבר בסרט הטלוויזיה "מזמור חג המולד". ב-2002 הופיעה בסרטו של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק".
בין המחזות שהשתתפה בהם בשידורי רדיו היה עיבוד של ה-BBC ל"סדרת המוסד" מאת אייזק אסימוב בה גילמה את בייטה דארל.
I Don't Wanna Cry

רקע וכתיבה

השיר נכתב על דיי קארי עצמה ונרדה מייקל וולדן והופק על ידי וולדן עצמו. השיר זכה להצלחה בארצות הברית כאשר הגיע למקום הראשון במדינה ובכך הפך להיות לשיר הרביעי מהאלבום שמגיע למקום הראשון במדינה. בכך קארי הפכה לזמרת שהצליחה להכניס הכי הרבה שירים למקום הראשון בארצות הברית מאותו אלבום לצד וויטני יוסטון, עד ששיא זה נשבר על ידי הזמרת קייטי פרי ב-2011 עם אלבומה Teenage Dream.  
בנוסף לכך, היא גם שברה שיא בתור האמן היחיד שכל השירים מתוכו הגיעו למקום הראשון עד יציאת הסינגל החמישי מהאלבום אשר לא הגיע למקום הראשון במצעד. השיר זכה בפרס BMI פופ.

ביקורות

אשלי אס. מאולמיוזיק אמר כי זהו אחד השירים הבולטים ביותר באלבום. רוב טננבאום מרולינג סטון כתב: "השיר הוא השיר הטוב ביותר מאלבום הבכורה של קארי בזכות הלחישות המבוהלות שלה שהדגישו את הצער שבשיר. בזכות המנעד הקולי שלה היא נשמעת כל כך על אנושית וגורמת לליריקה של השיר להישמע אמינה".
הקפיצה הגדולה (סרט קצר)

עלילה

הסרטון מציג את הכבש העליז. לכבש יש צמר לבן ונוצץ והוא נהג לרקוד בשמחה עבור שאר החיות. יום אחר משאית מגיעה תופסת את הכבש וגוזזת לו את הצמר. החיות צוחקות למראה הכבש הגזוז, והכבש מתבייש ובוכה. ג'אקלופ (ייצור מיתי, שהוא שילוב של ארנבת ואנטילופה) קופץ לו במעלה ההר ושואל את הכבש מה הבעיה. הכבש מסביר לו שהוא מתבייש עכשיו שהוא בלי הצמר שלו. הג'אקלופ מביט בנזיפה בחיות הצוחקות, ומסביר לכבש שאין מה להתבייש שמי שהוא. הוא מציע לו להתחיל לקפוץ קפיצות המעודדות את הכבש. הג'אקלופ עוזב כשהכבש מקפץ לו להנאתו. המספר מסביר שהצמר של הכבש צמח חזרה, ושבני האדם חוזרים כל שנה לגזוז אותו. לכבש זה כבר לא משנה. הוא פשוט ממשיך לקפוץ ולא לתת לקשיים לדכדך אותו. את כל הקולות בסרט דיבב באד לאקי.

הפקה

זהו הסרטון הראשון של פיקסר שכולל דיבורים, ולא רק צלילים. הוא גם הסרט הראשון לכלול דמויות מדברות שאינם מופיעים בסרטים הרגילים של פיקסר. הסרט זכה בפרס אנני לסרט קצר ב-2004 והיה מועמד לאוסקר בקטגוריית סרטי האנימציה הקצרים. באתר עגבניות רקובות הסרט זכה לציון 64%.
הסרט בדיבוב עברי לווה בקריינותו של אלי גורנשטיין ותורגם בידי עמוס אטינגר.
אלן אלכסנדר מילן

קורות חייו

מילן נולד בסקוטלנד וגדל בלונדון. כבר בגיל שמונה כתב בעיתון בית ספרו על חוויות הטיול ביער אשדאון, שם יתרחשו בהמשך עלילות פו וחבריו. 
אביו, מנהל בית ספר פרטי לבנים, רצה שבנו ימשיך את דרכו. מילן למד בבית הספר שניהל אביו, ובין מוריו שם היה סופר המדע הבדיוני ה. ג'. וולס. מילן למד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', לאחר שזכה במלגה לכך, אך לאחר לימודיו בחר בכתיבה. 
בשנת 1905 יצא לאור ספרו הראשון, נאהבים בלונדון, שזכה לביקורות שליליות. מילן המשיך לכתוב, ולאחר זמן מה התפרסמו שיריו בשבועון הסאטירי פאנץ'. בגיל 28 לערך הוא נמנה עם חברי המערכת של השבועון והוזמן לארוחות הערב, שם התיידד עם סופרים חשובים של אותה תקופה. הוא המשיך לכתוב בשבועון, וכמו כן לערוך כתבי יד של אחרים. 
בשנת 1912 נשא לאישה את דורותי-דפנה דה סילינקור, שאותה הכיר במסיבה של "פאנץ'" וראה בה את "המלאך השומר שלי". הוא התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, אך לאחר ארבעה חודשים בחזית חלה ועבר לתפקיד עורפי. בשנת 1917 כתב את "מעשה במעשה", מעשייה אנטי-מלחמתית. ב-1918 החל לכתוב מחזות וזכה להצלחה.
בשנת 1920 נולד בנו כריסטופר רובין מילן, אשר נשאר בן יחיד להוריו. אמו, דפנה, שרצתה בבת, נהגה להלבישו בבגדי בנות. בדרך כלל נקרא כריסטופר רובין בכינוי החיבה "בילי מון".
בשנת 1924 קנה מילן את חוות קוצ'פורד במחוז ססקס, סמוך ליער אשדאון. עד שנת 1940 בילתה המשפחה בבית הכפר בפגרת חג הפסחא ובקיץ. כריסטופר רובין הרבה לטייל ברחבי היער עם האומנת שלו. הוא היה ילד יצירתי ומתבודד, אשר המציא לעצמו סיפורים, שהתרחשו סביב צעצועיו והיער. 
בשובו מן היער, היה מספר את הסיפורים שהמציא לאביו. מאוחר יותר היוו סיפורים אלו את הבסיס לעלילות כריסטופר רובין ופו הדב, אליהם מיזג האב את זיכרונות ילדותו ודמיונו. 
בבגרותו חש כריסטופר רובין מרירות רבה על הופעתו בספרים שכתב אביו, וראה בכך סוג של ניצול.
מילן והמאייר ארנסט שפארד נפגשו בשבועון הסאטירי "פאנץ'", ותחילה לא חיבבו איש את רעהו. לאחר זמן מה, החלו השניים לעבוד על שירי ספרו של מילן "פעוטים היינו", והקהל אהב את התוצאה. שפארד אייר את שני ספרי השירה של מילן ושני ספרי פו. איוריו התבססו על מקומות אותנטיים ביער אשדאון ובחווה, כפי שדרש ממנו מילן.
מילן כתב גם רומנים אחדים, קובצי סיפורים, מחזות, וספרים בעקבות קורותיו במלחמת העולם הראשונה. כמו כן המחיז את "הרוח בערבי הנחל". הוא אמר כי כה התאהב בספר עד כי הצטער שלא כתב אותו בעצמו, וכי לעיתים שגה לחשוב כי כך היה.
בשנת 1952 הפך מילן לנכה, בעקבות ניתוח מוח שעבר, ופרש לבית הכפר בחוות קוצ'פורד. הוא נפטר ב-31 בינואר 1956.
TSMC

סקירה כללית

החברה נוסדה בשנת 1987 בטאיוואן על ידי מוריס צ'אנג. החברה הייתה קבלנית ייצור השבבים הראשונה בעולם. בנוסף למוליכים למחצה, החלה החברה להשקיע גם בתעשיות תאורה ובתעשיות הקשורות באנרגיה סולארית. היא נסחרת גם בבורסת טאיוואן וגם בבורסת ניו יורק. מארק ליו מכהן כיו"ר וצ'ונג צ'ינג ויי משמש כמנכ"ל וסגן יו"ר.
בין לקוחות TSMC ניתן למנות רבות מחברות החומרה המובילות הפועלות במודל פאבלס בהן קוואלקום, Nvidia ,AMD ,MediaTek, מארוול וברודקום. החברות המובילות בתחום התקני לוגיקה הניתנים לתכנות, Xilinx ובעבר אלטרה, עושים או עשו שימוש גם בשירותי הייצור של TSMC. כמה יצרני התקנים משולבים שיש להם מתקנים ייצור משלהם כמו אינטל, STMicroelectronics וטקסס אינסטרומנטס מייצאות חלק מהייצור שלהן למיקור חוץ ב-TSMC.
החברה מגדילה ומשפרת את כושר הייצור שלה במשך מרבית קיומה, אם כי מושפעת ממחזורי הביקוש של תעשיית המוליכים למחצה. בשנת 2011, החברה תכננה להגדיל את הוצאות המחקר והפיתוח בכמעט 39% ל-50 מיליארד דולר טאיוואני חדש כדי להדוף את התחרות הגוברת. החברה גם תכננה להרחיב את קיבולת הייצור ב-30% בשנת 2011 כדי לענות על הביקוש בשוק. בחודש מאי 2014 אישר דירקטוריון TSMC את הקצאת ההון בסך 568 מיליון דולר לצורך הקמה, המרה ושדרוג של יכולת טכנולוגית מתקדמת לאחר שהחברה צפתה ביקושים גבוהים. בחודש אוגוסט 2014 אישר דירקטוריון TSMC הקצאות הון נוספות בסך של 3.05 מיליארד דולר.
בשנת 2011, דווח כי TSMC החלה יצור ניסיוני של מערכות על שבב A5 ו-A6 עבור מכשירי iPad ו-iPhone של אפל. על פי הדיווחים, במאי 2014, אפל השתמשה בשירותי TSMC לייצורA8 ו So8s A8 ואילו לייצור של A9 נעזרה הן ביצור ב-TSMC והן בייצור בסמסונג (כדי לייצר מספיק להשקה של iPhone 6s) ועבור A9X קיבלה TSMC ייצור בלעדי, ובכך לפתור את הבעיה של ייצור שבבים בשתי מיקרוארכיטקטורות שונות. אפל הפכה ללקוח החשוב ביותר של TSMC.
שווי השוק של TSMC הגיע לערך של 1.9 טריליון דולר טאיוואני חדש (63.4 מיליארד דולר) בדצמבר 2010. בשנת 2013 דורגה במקום ה-70 ברשימת ה-FT Global 500 של החברות בעלות הערך הגבוה ביותר בעולם, עם שווי של 86.7 מיליארד דולר, ובמאי 2014 הגיעה ל-110 מיליארד דולר. במרץ 2017, שווי השוק של TSMC עלה לראשונה על זה של אינטל, כשהגיע ל-5.14 טריליון דולר טאיוואני חדש (168.4 מיליארד דולר), כששווי השוק של אינטל עמד על 165.7 מיליארד דולר.

חברה בת WaferTech

WaferTech, חברה בת של TSMC, היא קבלנית ייצור הממוקמת בקמס, וושינגטון בארצות הברית, ומעסיקה כ-1,100 עובדים.  
WaferTech הוקמה ביוני 1996 כמיזם משותף של TSMC, אלטרה, Analog Devices ו-ISSI כשותפים מרכזיים. ארבע החברות יחד עם משקיעים פרטיים קטנים השקיעו 1.2 מיליארד דולר במיזם זה, שהיה אז ההשקעה הגדולה ביותר בסטארט-אפ במדינת וושינגטון. ביולי 1998 החלה החברה החלה בייצור 200 מ"מ (8 אינץ') במפעל ייצור מוליכים למחצה.
בשנת 2000 רכשה TSMC שליטה מלאה בחברה, וכיום היא פועלת כחברה בת בבעלות מלאה.
רכבל האמירייטס

רכבל האמירייטס (שמו באנגלית: Emirates Air Line) הוא קו רכבל הנמתח לרוחב נהר התמזה שבלונדון בירת בריטניה. הוא מקשר בין חצי האי גריניץ' שמדרום לנהר לבין המעגנים המלכותיים שמצפון לו. הרכבל החל לפעול בשנת 2012.

הקמת הרכבל

בשנת 2010 הכריז TfL, תאגיד התחבורה של לונדון, על כוונתו לבנות את קו הרכבל, הראשון מסוגו בתחומיה של עיר בבריטניה. בניית הרכבת החלה באוגוסט 2011 והוא החל לפעול ב-2012 ביוני 2012, מעט לפני פתיחת משחקי אולימפיאדת לונדון. העלות הכוללת של הפרויקט לרבות הוצאות נלוות הגיעה לכ-66 מיליון לירות, יותר מכפליים ההערכה הראשונית של עלות הפרויקט. על מנת לכסות את ההוצאה הגיע תאגיד TfL להסכם עם חברת התעופה אמירייטס על מתן חסות לפרויקט בסכום של 36 מיליון לירות. בתמורה נקבע כי הרכבל ייקרא על שם החברה למשך עשר שנים וכי סמלה יוצג על גבי קרוניותיו. הועלתה הטענה כי מבחינת עלות הקמתה הייתה מערכת רכבל זו היקרה ביותר שנבנתה בעולם עד לאותו מועד.
להעיר את המתים

תקציר עלילה

הסדרה עוקבת אחרי עבודתו של צוות מיוחד של המשטרה החוקר תיקים ישנים, לרוב מקרי רצח לא מפוענחים שהתרחשו שנים אחדות לפני כן. בראש הצוות ניצב פקד בילוש פיטר בויד (טרוור איב). לצדו עובדים הפסיכולוגית ד"ר גרייס פולי (סו ג'ונסטון), מפקח בילוש ספנסר ג'ורדן (ויל ג'ונסון), ואנשי צוות נוספים. הם נעזרים בחקירתם בראיות חדשות שהתגלו, ובטכנולוגיות עכשוויות העוזרות לבדוק מחדש את הראיות המקוריות.
בעונות הראשונות הצוות כלל את בויד, גרייס וספנסר עם השוטרת מל סילבר (קלייר גוס) והרופאה הפתלוגית פרנקי וורטון (הולי איירד). שתי האחרונות עזבו את הסדרה בסוף העונה הרביעית. פליקס גיבסון (אסתר הול) וסטלה גודמן (פליסיטי דו ג'ו) החליפו את מל ופרנקי בעונה החמישית, ואיב לוקהרט (טרה פיצג'רלד) החליפה את פליקס מהעונה השישית והלאה. קטרינה הווארד (סטייסי רוקה) החליפה את סטלה בעונה השמינית, ושרה קאוונדיש (אווה בירת'יסטל) החליפה את קטרינה בעונה האחרונה.
החג של החגים

החג של החגים (בערבית: مهرجان عيد الأعياد, בתעתיק מדויק: מהרג'אן עיד אלאעיאד, מילולית: "פסטיבל חג החגים") הוא פסטיבל הנערך בעיר חיפה מדי שנה, במהלך חודש דצמבר. הוא נועד לבטא את אופייה של חיפה כעיר בעלת אוכלוסייה מעורבת, שבה חיים במשותף בני כל הדתות, ולקדם דו-קיום וסובלנות ביניהם. 
שמו של הפסטיבל מבטא את כוונתו לציין את החגים הדתיים החלים בחודש דצמבר ובסמוך לו – חג החנוכה היהודי, חג המולד הנוצרי (החלים בסמוך זה לזה), חודש הרמדאן ועיד אל-פיטר או חג הקורבן האסלאמיים (החלים במועדים משתנים על פני השנה האזרחית ויכולים לחול בחודש דצמבר, על פי הלוח המוסלמי). 
פעילויות הפסטיבל נערכות בסופי השבוע (ימי שישי ושבת) של חודש דצמבר. הן מתקיימות באתרים שונים בעיר, אך מרביתן נערכות בשכונת ואדי ניסנאס ובשכונת המושבה הגרמנית הסמוכה אליה. בימי הפסטיבל פתוחים מוזיאוני העיר בחינם לכל המבקרים.
הפעילויות כוללות מופעי במות, תהלוכות, הצגות וקונצרטים, תערוכות אמנות ומיצגי רחוב, סיורים וכנסים, ירידים ושווקים ופעילויות מיוחדות לילדים.
בשנת 2010 במרכז המושבה הגרמנית (חיפה) הוצג לראשונה מיצג של עץ חג המולד. העץ נבנה על ידי המעצבת התעשייתית הדס איצקוביץ במשך חודש ימים. גובהו של עץ הבקבוקים היה 12 מטרים, והוא היה עשוי מ-5,480 בקבוקי פלסטיק משומשים, שהושלכו על ידי תושבים ברחבי העיר למכולות האיסוף הקבועות למיחזור בקבוקים. מאז התחילה מסורת הצגת עץ חג המולד כל שנה מחדש כחודש ימים בתאריכים הפסטיבל. במשך 3 השנים הראשונות הוצג ברציפות עץ הבקבוקים המקורי ולאחר מכן על אותה תשתית של העץ מציגים עיצובים שונים כל שנה מחדש. 
את הפסטיבל מארגנים עיריית חיפה, המרכז היהודי-ערבי "בית הגפן" וועד תושבי ואדי ניסנאס. את הקונצרטים הליטורגיים מארגן ה"חוג למוזיקה קאמרית". הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 1993.
הקורפוס ה-16 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם בברלין ב-4 בפברואר 1938 בשם "הקורפוס ה-16", והועמד תחת פיקוד היינץ גודריאן, וב-24 בנובמבר 1938 החליפו אריך הפנר.
במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-4, והדיוויזיות ה-14 וה-31. הקורפוס השתתף בקרב בעיירה מורקה, ב-1 בספטמבר 1939, ועוכב על ידי הכוחות הפולנים מבלי שהצליחה לפרוץ את קווי ההגנה, אולם, אף על פי כן היו אנשיו בין הראשונים שפרצו את הגנת ורשה, והביאו לנסיגת הכוחות הפולנים אל מחוץ לוורשה.
במהלך המערכה על צרפת, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה השישית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-3 וה-4. הקורפוס השתתף בכיבוש בלגיה, ולחם בקרב ז'מבלו. בהמשך פעל הקורפוס במהלך מבצע אדום, כחלק מהארמייה השישית.
ב-17 בפברואר 1941 הפך הקורפוס לארמיית הפאנצר הרביעית.

הקמה שנייה

ב-16 ביולי 1944 הוקם הקורפוס ה-16 מחדש, ולמפקדו מונה פיליפ קלפל. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-20 באוקטובר 1944 מונה הורסט פון מלנתין למפקד הקורפוס, וב-21 בנובמבר 1944 מונה פיליפ קלפל שוב למפקד הקורפוס. ב-16 בדצמבר 1944 מונה ארנסט-אנטון פון קרוסיג למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-15 במרץ 1945 החליפו גוטפריד ובר, שפיקד על הקורפוס עד לכניעת כל הכוחות הגרמנים בכס קורלנד בסוף המלחמה.
גביע וינס לומברדי

היסטוריה

שמו המקורי של הגביע הוא "גביע אליפות העולם", תחת שם זה הוענק בין 1967 ל-1969, בשלושת הסופרבולים הראשונים, כשעוד אלו כונו אליפות העולם בין ליגת ה-AFL לליגת ה-NFL. 
משנת 1970 הגביע נקרא על שם מאמן הפוטבול האגדי של הגרין ביי פקרס, וינס לומברדי, שהוביל את הפקרס לזכייה בשני תארים ב-1967, ו-1968, ונפטר מסרטן ב-1970. 
מדי שנה מיוצר גביע חדש והקבוצה המנצחת בסופרבול רשאית להחזיק את הגביע במתקניה, למעט מקרה חריג בודד: בהתאם להסכם פשרה שנחתם לאחר סכסוך משפטי ממושך, הגביע של סופרבול V, בו זכתה קבוצת בולטימור קולטס, נשאר בחזקת עיריית בולטימור וזאת לאחר שבעלי הקולטס העבירו את הקבוצה לאינדיאנפוליס. 
החל מסופרבול XXX ב-1996, בו זכתה קבוצת הדאלאס קאובויס, מוענק הגביע לקבוצה הזוכה בטקס המתקיים על כר הדשא, קודם לכן הוענק בטקס בחדר ההלבשה.

תיאור ומידות

אורכו של הגביע כ-56 ס"מ והוא שוקל כ-3.2 ק"ג, הוא עשוי כולו מכסף סטרלינג, מלאכת יד של חברת טיפאני ושות'. עיצוב הגביע מבוסס על רישום מ-1966, ששרטט סגן נשיא חברת טיפאני בפני הקומישינר של ה-NFL דאז פיט רוזל. צורתו לא השתנתה כלל לאורך השנים: דמות כדור פוטבול בגודל תקני על בסיס של מתקן בעיטה, מה שהוסיף למיצובו כאחד הסמלים הידועים בתרבות האמריקאית. 
על פי חברת טיפאני, ביצירת הגביע מוקדשים לפחות 72 שעות מלאכת יד של אומן, בתחילה מעוצבים ומורכבים שני חצאי הכדור המולחמים זה לזה בדיוק מושלם, צורף מומחה חורץ על הגביע את צורת התפרים האופיינית לכדור פוטבול אמיתי ולאחר מכן ממסמר ומלחים אותו למוט כסף ולבסיס. לאחר הכנתו נחקק על הגביע סמל הליגה וכן מספר הסופרבול של אותה שנה. לאחר המשחק חוזר הגביע לתיקוני נזקים במידה ונוצרו, וכן נחרטים עליו שם הקבוצה הזוכה, תאריך הזכייה ותוצאת המשחק.
נושא הנחש

גרמי שמים מעניינים

ראס אלהאג (α בנושא הנחש) הוא כוכב כפול במרחק של פחות מ-50 שנות אור המורכב מענק לבן ובן זוג עמום מאוד עם דרגות בהירות 2 ו-7 בהתאמה.
סביק (η בנושא הנחש) הוא כוכב כפול במרחק של כ-88 שנות אור המורכב מזוג תת-ענקים לבנים עם דרגות בהירות 3.0 ו-3.5.
ϱ בנושא הנחש הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים - זוג כוכבים קרוב בבהירויות מדרגות 5 ו-6 וכוכב נוסף מעט רחוק יותר בבהירות מדרגה 8.
τ בנושא הנחש הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים קרוב מאוד בבהירויות מדרגות 5 ו-6.
כוכב ברנרד הוא ננס אדום עם דרגת בהירות 9.5 והוא הכוכב השני בקרבתו אל השמש (אחרי המערכת α קנטאורי). לכוכב זה התנועה העצמית הגדולה ביותר, הוא נע על רקע השמים כמעלה אחת ב-350 שנים או כ-10 שניות קשת בשנה.
M10 ו-M12 הם זוג צבירי כוכבים בבהירויות מדרגות 7 ו-8. במשקפת הם נראים ככתמים מעורפלים.
IC 4665 הוא צביר כוכבים פתוח בקוטר של כמעלת קשת המכיל כ-20 כוכבים עם בהירויות סביב דרגה 7, המפוזרים באזור של הכוכב סבאלראי (β בנושא הנחש). ניתן לראותם בקלות עם משקפת.

מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית, שכיח קישורו של נושא הנחש לאל הרפואה היווני, אסקלפיוס, אשר מטהו הוא אחד הסמלים המסורתיים של ריפוי. לפי האגדה אסקלפיוס למד את סודות החיים והמוות מנחש אשר נשא צמחי מרפא כדי לרפא נחש אחר, אותו ניסה אסקלפיוס להרוג. כדי למנוע מהמין האנושי להגיע לאלמוות תחת טיפולו של אסקלפיוס, הרג אותו זאוס במכת ברק. לאחר מכן העלה אותו לכוכבים כדי לכבד את עבודתו הנעלה.
מחצבת פורבס

מחצבת פורבס (באנגלית: Forbes' Quarry) היא מחצבה הממוקמת בצידו הצפוני של צוק גיברלטר. המקום נחצב במהלך המאה ה-19 במטרה לספק אבנים לתיקון ובנייה מחדש של תשתיות המתקנים הצבאיים והביצורים בגיברלטר, ונתפרסם כאשר במהלך החציבה נתגלתה מערת אבן גיר ובה גולגולת של נקבה ניאנדרטלית בוגרת. המחצבה נקראת על שמו של מתקן צבאי מהמאה ה-18 הממוקם ישירות מעל המערה וידוע בשם סוללת פורבס.

ארכאולוגיה

הגולגולת נמצאה על ידי קפטן אדמונד פלינט (Flint) מהצי המלכותי הבריטי ב-1848. בהיותו מזכיר החברה המדעית של גיברלטר, הציג פלינט את הממצא בכינוס של החברה ב-3 במרץ 1848. היה זה המאובן הניאנדרטלי השני בלבד שנתגלה עד אותו הזמן.
הגולגולת שנמצאה הייתה בעלת מאפיינים בלתי רגילים יחסית לבני אדם מודרניים, אך חשיבותה כמייצגת טיפוס עתיק ונכחד של בני אדם לא הובנה עד ל-1864 - 8 שנים לאחר גילויו של אוסף נרחב יותר של שרידים ניאנדרטליים בעמק ניאנדר שבגרמניה ב-1856, אשר נקבע כ"ממצא המגדיר" (type specimen) של המין הומו ניאנדרתלנסיס (Homo neanderthalensis). לפי שחיקת השיניים המוגברת וגידול גרמי על עצם המצח נקבע שהגולגלות שייכת לאישה בוגרת שהייתה כבת 40 בעת מותה. היא תוארכה לתקופה שבין 50,000 ל-30,000 שנים לפני זמננו.
הממצא עורר את התעניינותם של מדענים בולטים בבריטניה, כשהוצג בכינוס של האגודה המדעית לקידום המדע (כיום האגודה המדעית הבריטית) בספטמבר 1864. צ'ארלס דרווין הביע זמן ממושך עניין לגבי הגולגולת, אך לא יכל להגיע לכינוס משום שהיה חולה, ועל כן אירגנו הגאולוג צ'ארלס לייל והאנתרופולוג יו פלקונר את משלוח הגולגולת לבית גיסתו בלונדון, שם שהה באותו הזמן, כך שיוכל לבחון אותה. במכתב שכתב לידידו הקרוב, הבוטנאי והחוקר ג'וזף דלטון הוקר, כתב דרווין לאחר מכן: "פאלקונר הביא לי את הגולגולת הנפלאה מגיברלטר".
שו יוחווה

ביוגרפיה

שוּ נולדה בג'ינחווה, במחוז ג'ג'יאנג, בסין העממית.
ב-25 במרץ 2006 זכתה באליפות העולם לנשים ביקטרינבורג, רוסיה, לאחר שהביסה את האמנית הבינלאומית אליסה גליאמובה בשלב הגמר. בטורניר השתתפו 64 שחקניות, בהן אלופת העולם לשעבר ג'וּ צ'ן, ואלופת העולם אנטואנטה סטפנובה. שו הייתה בחודש הרביעי להריונה בזמן הטורניר. עם זכייתה עלתה לדרגת רב אמן, והייתה לרב אמן ה-22 בסין.
בשנת 2008, נטלה אלכסנדרה קוסטניוק משו את אליפות העולם לנשים.
ב-9 באוקטובר 2009 זכתה בסבב הגרנד פרי השני לנשים של פיד"ה בנאנג'ינג. שו משחקת במסגרת מועדון השחמט בג'ג'יאנג, בליגת השחמט הסינית.
לשו תואר במשפטים מאוניברסיטת בייג'ינג. וכן תואר שני בספרות ובלשון סינית, אף הוא מאוניברסיטת בייג'ינג, משנת 2011.