google/wiki40b huggingface dataset:
גבעונים

הגבעונים היו קבוצה אתנית נבדלת בארץ ישראל בתקופת המקרא, צאצאי חיווים שכרתו ברית במרמה עם יהושע בן נון בתקופת התנחלות השבטים. הקבוצה נחשבה למעמד חברתי נחות בעם ישראל.
בספר עזרא, פרק ב' ובספר נחמיה, פרק י"א, פרקים הכוללים את שמות שבי ציון, מוזכרים נתינים, שהמסורת מזהה אותם עם צאצאי הגבעונים. בהלכה מתייחסים לנתינים כמעמד חברתי והלכתי נחות.

שיבת ציון

בספרי עזרא ונחמיה ודברי הימים מוזכרים הנתינים כקבוצה הקשורה לעבודת בית המקדש, כנראה במעמד נמוך, שכן נמנו לאחר הכוהנים, הלווים, המשוררים והשוערים. לא ידוע מה היה תפקידם. שמות הנתינים מוזכרים ברשימת שבי ציון בספר עזרא, פרק ב', פסוקים מ"ג-נ"ד, ועל פיהם נראה כי מוצאם היה נוכרי, אך הם חיו עם גולי ציון בבבל. יש המשערים שהם היו צאצאים של עובדי מקדש שהגיעו עם כיבוש עמים קרובים לישראל בתקופת בית ראשון, ביניהם הגבעונים. על פי אמנת נחמיה הם נבדלו מעמי הארצות ונחשבו כיהודים.

הלכה, מדרש ופרשנות

חז"ל קבעו איסור על הנתינים לבוא בקהל ישראל (כלומר להתחתן עם כהן, לוי וישראל), מעמד יוחסין דומה לזה של ממזרים. רבי עובדיה מברטנורא פירש "נתיני" במשנה זו: "גבעונים שמלו בימי יהושע, ונאסרו לבוא בקהל".
על פי התלמוד, אסור זה נקבע על ידי יהושע בן נון, שקבע לנתינים מעמד דומה לשל עבדים, וכנלמד מהפסוק "מחוטב עיציך עד שואב מימיך" ומכאן שכבר בימי משה היה להם מעמד מיוחד ולא נחשבו בכלל ישראל. אמנם תוקף הגזירה של משה היה רק לאותו הדור בלבד, ויהושע בן נון גזר עליהם כל זמן שבית המקדש היה קיים. לאחר מכן דוד המלך גזר עליהם לנצח.
לפי הסבר הפני יהושע האיסור המוטל על שבע האומות, עליהם נאמר "לא תתחתן בם", הוא רק על הדור הראשון, לאחר הגרות, ואילו צאציהם נחשבים ליהודים לכל דבר, ולכן האיסור של לא תתחתן בם מוטל רק על הדור הראשון. לאחר שיהושע בן נון גזר על הדור הראשון שיהיו עבדים, שואבי מים וחוטבי עצים, הוגבלה גרותם, ואין בניהם נחשבים ליהודים, רק אם היו מתגיירים שוב כהלכה, ואז היה איסור "לא תתחתן בם" רק על הדור השני. לאחר שגם על הדור השני נגזרה גזירת שואבי המים מפי יהושע בן נון לאחר התרמית שביצעו, נותר האיסור עד חורבן בית המקדש, אלא שדוד המלך גזר שוב עליהם שישארו חוטבי עצים ושואבי מים לנצח.
לא ידוע על קיום מעמד הנתינים בפועל לאחר תקופת שיבת ציון, ולכן אין ההלכות העוסקות בנתינים מתקיימות למעשה.
בלשון העם הפך השם גבעוני לכינוי גנאי לאנשים הנכונים להמיר את כבודם בכסף ובחיי שעה.]
קלאודיו אראו

ביוגרפיה

אראו נולד בצ'ילאן, בן לרופא העיניים קרלוס אראו ולוקרציה לאון. הוא היה ילד פלא, שנתן את הקונצרט הראשון שלו בגיל 5. בגיל 7 נשלח, במלגת לימודים מממשלת צ'ילה, ללמוד בגרמניה אצל מרטין קראוזה, שהיה תלמידו של פראנץ ליסט. בגיל 11 היה מסוגל לנגן את "האטיודים הטרנסצנדנטאליים" של ליסט, מן היצירות הקשות ביותר שנכתבו אי פעם לפסנתר, ואת "וריאציות פגניני" של ברהמס. 
אראו העמיד במשך השנים תלמידים רבים, שעשו להם שם בעולם הפסנתר, ביניהם אינה ברונשטיין, פאול קיס, דניאל ברנבוים ואחרים.
קלאודיו אראו הקליט את מכלול המוזיקה לפסנתר של רוברט שומאן וערך את יצירותיו להוצאה לאור, כמו גם את כל הסונאטות של בטהובן. הוא נודע גם בהקלטות בטהובן, מוצרט, ברהמס, ליסט, שופן, שוברט ודביסי, בין השאר. 
נגינתו הייתה מסוגננת, נלהבת ורבת הבעה, והצטיינה בטכניקה יוצאת דופן באיכותה. הוא תואר כאדם חם מטבעו, והדבר אכן בא לביטוי בנגינתו. צלילו העשיר והכבד, שיש המדמים אותו ליין בורגונדי עתיק ומשובח, משווה לפרשנויותיו קול יחיד ומיוחד. צליל ייחודי זה שנוי במחלוקת. יש הטוענים שהוא נשמע סמיך ובוצני, בעוד אחרים מהללים את אופיו המעוגל, הנשמע, לדבריהם, כמעט כנגינת עוגב, או כאילו נענים המנענעים לכפותיו כחומר ביד היוצר. מאז הגיעו לגיל העמידה הייתה אומנם נגינתו של אראו איטית ומתונה יותר, אבל בשלב מוקדם יותר בקריירה שלו יצא לו שם וירטואוז מבריק. מבקרי מוזיקה רבים סבורים, שגישתו, באופן כללי, נעשתה פחות ספונטאנית, מסויגת ומופנמת יותר, לאחר מות אמו, שאליה היה קרוב ביותר.
בעת מותו במירצושלאג, אוסטריה, עבד אראו על הקלטת תקליטור של מכלול יצירות הפסנתר של באך.
בשנת 1937 נשא אראו לאישה את זמרת המצו סופרן הגרמנייה-יהודייה רות שניידר ונולדו להם שלושה ילדים.
ועידת TED

ועידת TED (ראשי תיבות באנגלית של: Technology, Entertainment, Design; טכנולוגיה, בידור, עיצוב) היא ועידה אקדמית שנתית העוסקת במגוון רחב של נושאים, בהם מדע, אמנות, עיצוב, פוליטיקה, חינוך, תרבות, עסקים, טכנולוגיה ועוד. המוטו של הוועידה הוא "Ideas Worth Spreading"', כלומר רעיונות שכדאי להפיץ.
בין המרצים בוועידה בעבר היו נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, ראש ממשלת בריטניה לשעבר גורדון בראון, אל גור, ג'יימס ווטסון, מארי גל-מאן, ביל גייטס, סרגיי ברין, לארי פייג', בילי גרהאם, וג'ימי ויילס.
אוצֵר TED כיום הוא כריס אנדרסון.

היסטוריה

TED נוסדה על ידי ריצ'רד סול וורמן והנרי מרקס בשנת 1984, עת נערכה במונטריי קליפורניה. מאז 1990, היא נערכת מדי שנה. בשנת 2002 העביר המייסד ריצ'רד וורמן את האחריות על הוועידה לאוצר הנוכחי, כריס אנדרסון. ב-2009 הועבר מקום כינוס הוועידה ללונג ביץ' עקב הפופולריות הרבה לה היא זוכה. 
האירוע מאורגן על ידי "קרן ספלינג", מוסד ללא כוונות רווח שהמטה שלו נמצא בניו יורק. החל משנת 2006 ההרצאות ניתנות לצפייה חינם ברשת האינטרנט, באתר הרשמי, בערוץ יוטיוב וב-iTunes. מאותה שנה הועלו לאינטרנט למעלה מ-900 הרצאות, והן זוכות לפופולריות גדולה מצד גולשים מרחבי העולם. במאי 2009 החל אתר הוועידה בפרויקט תרגום, שבמסגרתו מתרגמים מרחבי העולם (מעל 25,000 נכון לנובמבר 2016) כ-102,000 סרטונים ב-113 שפות (נכון לנובמבר 2016). בעברית היו 2,130 סרטונים מתורגמים (נכון ליולי 2016).
באפריל 2010 נערכה ב"מרכז נא לגעת" שביפו "ועידת TED" של יום אחד, בשם "TEDˣ TelAviv", ביוזמת פעילים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. אירוע נוסף של TEDˣ TelAviv, התקיים ב-15 בפברואר 2016 באוניברסיטת תל אביב.
יפתח גולדמן

ביוגרפיה

גולדמן נולד וגדל בקיבוץ יטבתה. בין השנים 1991 ועד 2011 היה חבר בקיבוץ "תמוז" (הקיבוץ העירוני בבית שמש). לגולדמן תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 סיים בהצטיינות תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב: נושא עבודת התזה היה "על חירות וקידמה בהגותו של ז'אן-ז'אק רוסו". בשנת 2006 התקבלה בהצטיינות עבודת הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב; נושא הדיסרטציה: "בין אוטופיה לפוליטיקה, קהילות שיתופיות ודיאלקטיקת השחרור".
במסגרת פעילותו בקיבוצו, בזרם השיתופי בתנועה הקיבוצית ובעיקר במעגל הקבוצות, הוביל גולדמן קו של סוציאליזם קהילתי כזרם מחשבה כמו גם דרך חיים.

פעילות ציבורית

גולדמן מציג הן בעבודתו האקדמית והן בפעילותו החברתית ופרסומיו הפובליציסטיים השקפת עולם המהווה שילוב של מרקסיזם, סוציאל-דמוקרטיה וסוציאליזם-קהילתני. הוא ממייסדי עמותת 'קהילה' ו'בית המדרש הקהילתי' בבית שמש, נמנה עם מייסדי המכללה החברתית כלכלית, חבר בארגון העובדים הדמוקרטי כוח לעובדים ופעיל בחוג יסו"ד במסגרתו היה בין היוזמים של כתב העת חברה והיה חבר במערכתו בשנים הראשונות לצאתו לאור.

"הסוציאליזם בין פוליטיקה לאוטופיה"

בשנת 2009 ראה אור בהוצאת "דביר" ספרו "הסוציאליזם בין פוליטיקה לאוטופיה", המבוסס על עבודת הדוקטורט שלו. הספר מנסה להשיב על השאלה "מה השתבש בדרך להגשמת הסוציאליזם?" על ידי בחינה של שתי דרכים עקרוניות בסוציאליזם המודרני — הדרך הפוליטית והדרך האוטופיסטית. 
הדרך הפוליטית של הסוציאליזם התאפיינה בניסיון ליצור חברה שוויונית ומשוחררת מניצול, דרך מנגנוני השלטון והכוח הקיימים. דוגמאות מובהקות שלה הן המפלגות הסוציאל־דמוקרטיות והקומוניסטיות במערב אירופה ובמזרחה. קרל מרקס הוא התאורטיקן הבולט ביותר של מגמה זו. לעומת זאת, הדרך האוטופיסטית, שניתן לזהותה בתנועות קומונאליות כמו התנועה הקיבוצית בישראל, ניסתה ליצור מציאות אחרת "מחוץ" לסדר הפוליטי הקיים. הוגים כגוסטב לאנדאואר ומרטין בובר היו תאורטיקנים של הסוציאליזם הקומונאלי־אוטופיסטי. בספר נדונות בהרחבה תאוריות סוציאליסטיות פוליטיות ואוטופיסטיות. המסקנה העולה מן הדיון היא שלמעשה, בשלב זה של ההיסטוריה שתי המגמות להגשמת הסוציאליזם נכשלו, כל אחת בדרכה, דווקא בגלל החד־צדדיות שלהן. בחלקו האחרון והחדשני ביותר של הספר מוצעת האפשרות לאיחוד מחודש של פוליטיקה ואוטופיה כדרך להחייאת הסוציאליזם בימינו, בעולם המערבי כולו ובמדינת ישראל בפרט.

"רוסו: הקדמה כמלכודת"

ספרו השני של גולדמן פורסם ב-2010 בהוצאת מאגנס. הספר סוקר את הגותו של רוסו בדגש על יחסו לקדמה, ומצביע על ניצנים לחשיבה הביקורתית של המאה ה-19 וה-20 בכתיבתו, הספר משלב רקע על הוגה פילוסופי מרכזי זה ומציג חידושים מחקריים 
בהבנת הגותו של רוסו אל מול קרל מרקס ואסכולת פרנקפורט ולשאלה המרכזית של האתגר שמציבה הקדמה בפני האדם כאזרח בחברה.

הקדמה ל"קפיטל" במהדורה העברית החדשה

גולדמן חיבר את ההקדמה למהדורה מחודשת של 'הקפיטל' מאת קרל מרקס (הוצאת 'ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד') אשר יצאה לאור בחודש ינואר 2012. ההקדמה עוסקת ברלוונטיות של 'הקפיטל' לימינו ובמרכיב האבולוציוני המתפתח בהגות המרכסיסטית.

"הקיבוץ כאוטופיה"

ספרו השלישי של גולדמן, פורסם בשנת 2012 ועוסק במבט היסטורי על התנועה הקיבוצית וההגות עליה התבססו מקימיה כניסיון להגשמה אוטופית סוציאליסטית, הספר מבוסס על סדרת ההרצאות שנתן גולדמן במסגרת האוניברסיטה המשודרת בחורף 2011.
גלקסיית כלבי ציד הננסית II

מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא מעט יותר מ-3 דקות קשת בלבד שממרחקה שקול לקוטר של פחות מ-500 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎2.4×10⁶‎ מסות שמש, כ-10 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-230,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת בעיקר מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא רק פי 8,000 מעוצמת ההארה של השמש, כלומר קיימים על-ענקים שיותר בהירים ממנה. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה נמוכה מאוד, כ-6 אלפיות מזאת של השמש, מה שמראה שכוכבי הגלקסיה הם זקנים מאוד ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
פאול שפיגל

פאול שפיגל (בגרמנית: Paul Spiegel; ‏31 בדצמבר 1937 וארנדורף (מינסטרלנד), גרמניה - 30 באפריל 2006 דיסלדורף), עיתונאי ויזם גרמני שהיה נשיאה של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.

חייו

שפיגל נולד למשפחה של סוחרי בקר בנורדריין-וסטפאליה. לאחר עליית הנאצים לשלטון נמלטה משפחתו לבריסל. שפיגל שרד את השואה בפלנדריה, שם החביאה אותו משפחת איכרים. אחותו, אשר נעצרה לפני כן בפשיטה של הנאצים בבריסל, נרצחה במחנה ריכוז. את האירועים האלה תיאר בספרו "?Wieder zu Hause" (שוב בבית?). 
בשנת 1958 התחיל להתנדב ב"Allgemeine Jüdische Wochenzeitung" (השבועון היהודי הכללי) בדיסלדורף, שבו נשאר כעורך עד 1965. בשנות השישים עבד גם בשירותם של עיתונים אחרים. 
בשנת 1964 נישא לגיזלה שפאץ, ולבני הזוג נולדו שני ילדים.
בשנת 1993 הצטרף לוועד הפועל של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, אחר כך היה למשנה לנשיא המועצה, ובעקבות מותו של איגנץ בוביס ב-13 באוגוסט 1999 מונה ב-9 בינואר 2000 לנשיא המועצה. ב-11 בפברואר 2004 העניקה לו אוניברסיטת היינריך היינה בדיסלדורף תואר דוקטור לשם כבוד. עיר הולדתו וארנדורף (Warendorf) העניקה לו אזרחות של כבוד. שפיגל היה דמות מוכרת בציבוריות הגרמנית, ונחשב לאחרון נשיאי המועצה המרכזית של יהודי גרמניה שחווה את אימי השואה. 
מאז שנת 1986 ניהל שפיגל סוכנות אמנים ותקשורת בדיסלדורף. 
נפטר ב-30 באפריל 2006 לאחר אשפוז בן חודשיים בעקבות התקף לב, שבמהלכו הורדם. כלי התקשורת בגרמניה הבליטו את הידיעות על מותו בכותרות הראשיות. שרלוטה קנובלוך החליפה אותו בתפקיד נשיאת המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
קרישטוף רשובסקי

2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים רשובסקי במקום 35 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:29.36 דקות

2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים רשובסקי במקום חמישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:52:01.7 שעות, במקום שביעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:47.6 דקות במקום שביעי בתחרות הקבוצתית ולא הצליח לסיים את התחרות ל-25 ק"מ.

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בלוך לומונד סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה רשובסקי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 52:38.9 דקות, לפני אקסל ריימונד (52:41.7 דקות) ולוגן פונטיין (52:44.4 דקות), שניהם מצרפת ובמשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 4:57.53.5 שעות, לפני קיריל בלייב מרוסיה (4:57:54.6 שעות) ומטאו פורלן מאיטליה (4:57:55.8 שעות). מדליית כסף, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:28.2 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:49:28.2 שעות) ולפני רוב מופלס מגרמניה (1:49:33.7 שעות).

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה רשובסקי במדליית זהב במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:22.1 דקות, לפני לוגן פונטיין (53:32.2 דקות) ואריק הדלין מקנדה (53:32.4 דקות). נוסף לכך, האו סיים במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:47:59.5 שעות.
פאי (מאפה)

הכנה

הפאי יכול להיות בעל שכבה אחת, כלומר תחתית (קלתית) שעליה המילוי, או בעל שתי שכבות (העליונה מעט דקה יותר) שיוצרות כיסוי מלא דמוי צדפה על המילוי. קלתית הפאי עשויה ברוב המקרים מבצק פריך או מבצק עלים.
לעיתים נאפית קלתית הפאי לפני הוספת המלית (אפייה זו מכונה "אפייה עיוורת") כדי שתשמור על פריכותה ולא תהפוך רטובה תחת המילוי, או כדי למנוע מהמלית להיחרך או להתייבש בזמן שהבצק נאפה. לאחר האפייה העיוורת ממלאים את הקלתית במלית ואופים עוד אפייה קצרה (אם יש צורך באפיית המלית).
צורת הגשה מוכרת של הפאי היא פרוסת פאי קרה או חמה יחד עם גלידה - צורת הגשה זו מכונה בארצות הברית à la mode.
מול נבו

מול נבו הוא בסיס צבאי, שהוקם בשנת 1983 כהיאחזות נח"ל וכיום מחנה צה"ל מדרום-מזרח ליריחו, הממוקם סמוך לצומת אלמוג על כביש 90 ולמקומו הקודם של קיבוץ בית הערבה.
בספטמבר 2017 הבסיס עבר שיפוץ רב ומשומש כיום על ידי גדוד 47 - "לביא הבקעה".

היסטוריה

ההיאחזות הנח"ל "מול נבו" הוקמה בסוף 1983 וטקס העלייה על הקרקע התקיים במרץ 1984. המחנה נקרא על שם מיקומו מול הר בעבר הירדן המזרחי, שיש המשערים שהוא הר נבו.
צמוד לבסיס שוכן מאחז בית חגלה המכונה גם "מול נבו".
בשנת 2002 הוקמה חברת הדרכה למסעות לפולין בשם מול נבו על ידי בוגרי תנועות נוער אשר שרתו בבסיס הנח"ל, באותו שם.
בספטמבר 2017 בסיס מול נבו נלקח בחסות גדוד 47 - "לביא הבקעה" על ידי חיילי המחזור הראשון של הגדוד ומשמש כבסיס האם של הגדוד.
צבי מיתר

ביוגרפיה

מיתר נולד בתל אביב. הוא התייתם מאביו בגיל 12. שירת בצה"ל כקצין בחטיבת גולני. ב-1957 סיים תואר מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, את התמחותו עשה במשרד הרמן, פינקוס, שוורץ ופלד. ב-1962 הקים משרד עורכי דין עצמאי שהפך ברבות השנים לאחד המשרדים הגדולים בישראל. הוא עמד בראש המשרד עד שנת 2000. בשנים 1983 עד 1995 שימש יו"ר ועד מחוז תל אביב בלשכת עורכי הדין. במסגרת תפקידיו בלשכת עורכי הדין היה חבר הוועד המרכזי והמועצה הארצית, יו"ר ועדת הכספים וכן חבר מטעם הלשכה בוועדה למינוי שופטים. 
היה בעלי "קבוצת עורק" יחד עם אחיו שמואל מיתר ועם מוריס קאהן, איש עסקים שהכיר מתקופת התמחותו. הקבוצה כללה את מדריכי הטלפונים דפי זהב ודרכה צמחה חטיבה בתחום המחשוב שהפכה לחברת אמדוקס. כמו כן פעלו תחת הקבוצה חברות נוספות בהן חברת הכבלים ערוצי זהב, חברת התקשורת קווי זהב, והשלוחה הישראלית של חברת הביטוח AIG. קבוצת עורק פורקה ב-2008 לאחר השלמת מכירת כל אחזקותיה. 
מיתר היה בעל אוסף גדול של כתבי יד, מכתבים, מסמכים היסטוריים ויצירות אמנות. הוא היה נדבן שתרם בין השאר למיזמי חינוך, בהם מרכז צבי מיתר ללימודי משפט מתקדמים באוניברסיטת תל אביב, מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה במרכז הבינתחומי הרצליה, מרכז לימודים של ישיבת תורת החיים במועצה אזורית נחל שורק ומלגות לסטודנטים. כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. כמו כן תרם להקמת המכון לחקר לוחמת היבשה, למוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה. בבריטניה תרם לאוניברסיטת אוקספורד, לאלברט הול למוזיאון הימי הלאומי, ולמוזיאון אשמוליאן. 
צבי מיתר היה נשוי לעפרה ואב לדפנה ואביעד. משנת 2001 התגורר בלונדון. הוא נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
כניעה (נפש)

כניעה, או כְּניעוּת,‏ וכן הכנעה, היא קבלת מרותו או שלטונו של האחר על העצמי, לכתחילה, או לאחר מאבק. משמעויותיה הקרובות והשונות הן: ענווה, יראה, שִפלות הנפש וותרנות.

בימי הביניים

בימי הביניים שובחה הכניעה, בדומה לענווה, אל האל, והונגדה אל הגאוה והדגשת ערך העצמי. ההכנעה והענווה שהאדם חש מפני האל, בהיותן על פי ספרות המחשבה היהודית מוקד העניין האנושי, תשלכנה על גם על יחסיו עם הבריות והתנהגותו אליהן בענווה והכנעה. על כן, שולבו הכניעה מפני האל והכניעה מפני הבריות בקנה אחד, למשל, בבקשה הנאמרת סיום תפילת שמונה עשרה; הפותחת במילים: "אלהי נצור" וממשיכה
"יְהִי רָצוֹן מִלְּפָנֶיךָ ה' אֱלֹהַי וֵאלֹהֵי אֲבוֹתַי. שֶׁלֹּא תַעֲלֶה קִנְאַת אָדָם עָלַי וְלֹא קִנְאָתִי עַל אֲחֵרִים. וְשֶׁלֹּא אֶכְעוֹס הַיּוֹם וְשֶׁלֹּא אַכְעִיסֶךָ. וְתַצִּילֵנִי מִיֵּצֶר הָרָע. וְתֵן בְּלִבִּי הַכְנָעָה וַעֲנָוָה.".
כניעה היא נושא עיקרי בספרו של רבי בחיי בן יוסף אבן פקודה חובות הלבבות, הוא מודיע לקוראיו בהקדמה:
"שמתי את הכניעה שורש שישי לכלל מחובות הלבבות"; מגדיר אותה ביחס אל קרובותיה:
"הכניעה היא שפלות הנפש ושחוּתה ומִעוט ערכה אצלה, והיא מִדה ממדות הנפש, וכאשר תתישב בה, יראו אותותיה על האברים: הם - הלשון הרכה והקול הנמוך והענָוָה בעת הכעס ומעוט הנקמה אחר היכֹלת עליה".‏ ומסביר כי "ובקשת המחילה (מן האלהים) אות על כניעתו ושפלותו לפני אלהים".‏
רבי משה בן-מימון, הרמב"ם, תיאר בספרו מורה נבוכים "באלו הפעולות תתמיד היראה ויגיע ההתפעלות המביא לכניעה המכוונת".‏

בעת החדשה

הכניעה או ההכנעה שובחה בחסידות רבי ישראל בעל שם טוב. הרב אשר פריינד מנהיג חסידי בירושלים נהג להמליץ לחסידיו על מידה זו: "בשעת הכשלון ולא יאשים לא את עצמו ולא את זולתו מתוך הכנעה ליסוד האין שלו ולא יתלה סרחונו באחרים בעת תקלה".‏
העשור הראשון של המאה ה-3

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ארמון דנפרמליין

ארמון דנפרמליין (באנגלית: Dunfermline Palace) שימש בעבר את בית המלוכה של סקוטלנד. הארמון ממוקם בדנפרמליין שבמחוז פייף.
הארמון נבנה בסמוך למנזר דנפרמליין על ידי מלך סקוטלנד ג'יימס הרביעי בשנת 1500, ושימש מקום המגורים המועדף על ידי מלכי סקוטלנד עד איחוד המלוכה עם בית המלוכה האנגלי. 
המלכים ג'יימס הרביעי, ג'יימס החמישי, מרי מלכת הסקוטים וג'יימס השישי התגוררו בארמון זה. לאחר נישואיה של אן מדנמרק למלך ג'יימס השישי בשנת 1589 הוענק לה הארמון כמתנה, ובו נולדו ילדיה: אליזבת, רוברט וצ'ארלס הראשון, לימים מלך בריטניה, בשנת 1600. 
המלך האחרון שהתגורר בארמון היה המלך צ'ארלס השני, זמן קצר לפני קרב פיטרבי (בשנת 1650). הארמון נעזב זמן קצר לאחרן מכן וגגו הוסר בשנת 1708. 
כיום נותרו שרידי חומתו הדרומית של הארמון והמטבח.
הקונגרס הבינלאומי לפילוסופיה

הקונגרס הבינלאומי לפילוסופיה מתקיים אחת לחמש שנים ומאורגן על ידי הפדרציה הבינלאומית של אגודות הפילוסופיה. הקונגרס הראשון התקיים בפריז בשנת 1900 כחלק מהתערוכה הבינלאומית שהתקיימה בעיר, והשתתפו בה בין השאר: אנרי פואנקרה, ברטרנד ראסל ואנרי ברגסון.
הכינוס הבא, הוא הכינוס העשרים וחמישה, חזוי להתקיים ביולי 2023, במלבורן אשר באוסטרליה.
אילן בכר (עיתונאי)

ביוגרפיה

בכר נולד בירושלים. בגיל 15 עבר לקיבוץ בית השיטה. בשנת 1974, במהלך שירותו הצבאי בנח"ל, נפצע קשה בעת שהקומנדקר שבו נסע עם חיילים נוספים, לאבטח את אנדרטת הצנחנים בבקעה, עלה על מוקש קטלני. לאחר שהשתחרר מבית החולים פנה ללימודים אקדמיים.
החל את דרכו המקצועית ב-1979 בסוכנות הידיעות הישראלית עתי"ם. כעבור שנתיים התמנה כחבר במערכת "מעריב". בהתחלה היה כתב לענייני משטרה, ולאחר מכן התמנה לסופר המדיני של העיתון.
בשנת 1990 נשלח לשלוש שנות שליחות ציונית לארצות הברית.
לאחר מכן, החל לעבוד בחברת סלקום, תחילה כדובר החברה, ולאחר תקופה קודם למנהל תקשורת פנים-ארגונית.
פרסם מספר ספרים. משמש כעורך ספרותי בהוצאת "כתר–מעריב". ב-2005 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב". ב-2009 ערך את ספרו של ד"ר שאול ובר על יצחק רבין.
בכר מתגורר בתל אביב. אב לשלושה ילדים.
פיטר גלב

קריירה

פיטר גלב נולד לברברה וארתור גלב, סופר ועיתונאי בכיר בניו יורק טיימס. עוד בתקופת לימודיו התיכוניים החל הקשר של גלב עם המטרופוליטן, כסדרן. בגיל 17 החל גלב את הקריירה שלו בעולם המוזיקה הקלאסית כנער משרד אצל האמרגן סול יורוק.
גלב ניהל את הסיור של התזמורת הסימפונית של בוסטון לסין בשנת 1979, עם תום מהפכת התרבות. בשנת 1980 היה גלב למנהל העסקים של ולדימיר הורוביץ. גלב סייע לפסנתרן לחדש את קריירת ההופעות שלו וארגן את שיבתו ההיסטורית לרוסיה בשנת 1986. גלב שיתף פעולה עם ממשלת סין בהכנת ביצוע הבכורה של "סימפוניית 1997" מאת טאן דון עם יו-יו מא, בטקס ההעברה של הונג קונג לסין.
ב-1982 ייסד גלב את CAMI וידאו, מחלקה של מינהל אמני קולומביה, ועמד בראשה. במסגרת זו כיהן כמפיק בפועל של "המטרופוליטן אופרה מציגה", סדרה של שידורי אופרה טלוויזיוניים של האופרה המטרופוליטנית, במשך שש שנים. גלב הפיק 25 הפקות לטלוויזיה בשביל המטרופוליטן, בהן שידור טלוויזיה של מחזור הטבעת המלא של ריכרד וגנר, בניצוח ג'יימס לוין. בתקופת עבודתו ב-CAMI, הפיק גלב ולעיתים ביים יותר מ-50 תוכניות לטלוויזיה, שבהן השתתפו אמנים כמו הרברט פון קאראיין ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
ב-1992 הפיק גלב  הן את הגרסה הבימתית והן הקולנועית של הפקת האופרה הראשונה של ג'ולי טיימור, "אדיפוס רקס", לפסטיבל סאיטו קיינן של סייג'י אוזאווה. עוד לפסטיבל יפני זה, הזמין אוזאווה ב-1994 הצגת אופרה מוקדמת של רובר לפאז', "קללת פאוסט". גרסה מחודשת של הפקה זו הוצגה לאחר מכן במטרופוליטן בעונת 2009-2008.

סוני קלאסיקל

משנת 1995 עד שהצטרף למטרופוליטן, כיהן גלב כנשיא סוני קלאסיקל רקורדס. האסטרטגיה של גלב הייתה שימת דגש על מוזיקת כלאיים על פני רפרטואר מיינסטרים קלאסי. דוגמאות לכך כוללות את יו-יו מא, שאותו עודד להקליט אמריקנה, שתכלול אלבום עם הכנר והמלחין מארק או'קונור ונגן הקונטרבס והמלחין אדגר מאייר, "ואלס אפאלאצ'יה"; מלחין המוזיקה האלקטרונית ונגליס, שהקליט את הסימפוניה הכוראלית "מיתודאה"; ושרלוט צ'רץ', אמנית פופ שהחלה את הקריירה שלה כזמרת קלאסית.
גלב הרחיב את מוקד מיזמי ההקלטה וכלל בהם מוזיקה לסרטים, בהם המוזיקה זוכת הפרסים לנמר, דרקון  מאת טאן דון, הכינור האדום מאת ג'ון קוריליאנו, וטיטאניק, מאת ג'יימס הורנר, ובה בשעה שימר את מסורת החברה להקליט מחזות זמר של ברודוויי ולטפח קטלוג של יצירות קלאסיות. עוד יוזמה של גלב הייתה הזמנת מוזיקה חדשה לקלאסיקל.

מחלוקת

בתקשורת הניו יורקית נמתחה לעיתים ביקורת על גלב בקשר לניהול המטרופוליטן אופרה. ב-2014 התעוררה מחלוקת נוספת לאחר שבית האופרה הפיק את האופרה "המוות של קלינגהופר", העוסקת ברציחתו של ליאון קלינגהופר על האקילה לאורו. כבר בהפקות קודמות של אופרה זו נטען על ידי חלק מהמבקרים כי היא נגועה באנטישמיות והעלתה המחודשת גררה גל של ביקורות. בתגובה לביקורת, ביטל גלב שידורים בינלאומיים שתוכננו לביצוע האופרה אך סירב לבטל את ההופעות החיות המתוכננות לאוקטובר ולנובמבר 2014.
ישפה (עמותה)

עמותת יָשְׁפֵה - מרכז הכרויות לציבור הדתי בישראל היא עמותה העוסקת בנושא הרווקות בקרב הציבור הדתי-לאומי. העמותה, שהוקמה בשנת 2000, מספקת כלים לפנויים ופנויות ליצירת הכרויות שיובילו לקשר רציני, ועוסקת בהעלאת הנושא לסדר היום הציבורי.

רקע

העמותה הוקמה בשנת 2000 על ידי חיים פלק, אז יו"ר הדור הצעיר במפד"ל, בעקבות פגישות ודיונים שקיימו רבנים ואישים שונים מקרב הציונות הדתית במטרה לתת מענה לתופעת הרווקות ההולכת ומתרחבת בציבור הדתי-לאומי. על חברי העמותה נמנים הרבנים חיים דרוקמן, צפניה דרורי, רצון ערוסי והרבנית יהודית שילת. לדברי ארי אנגלברג, שחקר את הנושא לצורך דוקטורט, העמותה היא אחת מערוצי השידוכים הפופולריים בקרב הציבור הדתי-לאומי.

פעילות

בעמותת 'ישפה' כ-200 מתנדבים העוסקים בהתאמת בני הזוג שפנו לעמותה. כל מועמד הפונה לעמותה ממלא שאלון התאמה בנוסף לראיון עם אחד מהמתנדבים. הפרטים שהתקבלו מהראיון ומהשאלון מוזנים למאגר ממוחשב ארצי הנגיש אך ורק לרשת המתנדבים הארצית של העמותה, והם מבצעים את הקישור הראשוני בין בני הזוג. העמותה מציעה גם אפשרות של ליווי לאורך הקשר על ידי יועצת זוגית ומשפחתית. בנוסף מארגנת העמותה קורסים, ימי עיון וסדנאות שונות במטרה לספק כלים לבניית קשר זוגי ולהתמודדות עם החלטות. 
קבוצות אוכלוסייה נוספות הזוכות לטיפולה של 'ישפה' הם קבוצת האלמנים והגרושים המבקשים להינשא מחדש, חוזרים בתשובה וחילונים. העמותה מסייעת גם למכון 'למה לא' העוסק בהכרויות לפגועי נפש.
על פי פרסומי העמותה, נכון ל-2010 רשומים במאגריה למעלה מ-3,000 פנויים ופנויות, וכ-150 זוגות שהכירו דרך העמותה נישאו. 
בנוסף לפעילות המכוונת ליצירת הכרויות פועלים אנשי העמותה להעלאת הנושא לסדר היום הציבורי באמצעים מגוונים. העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם גופים מרכזיים בציבור הדתי לאומי, בהם תנועת אמונה, סיעת הבית היהודי, תנועת ראש יהודי ופורטל האינטרנט כיפה.
תקציב עמותת ישפה מבוסס על תרומות ועל דמי רישום סמליים של המועמדים הפונים לעמותה.
בראש העמותה עומדת שירת מלאך שהחליפה את חיים פלק בשנת 2011.
טרי יוטלי

ביוגרפיה

יוטלי נולדה בארקנסו ובתיכון הייתה סגנית נשיאת הכיתה.
ב-1982 היא נבחרה למיס ארקנסו ובתחרות מיס ארצות הברית היא לקחה את המקום הראשון ובכך נהייתה נציגת ארקנסו הראשונה שזכתה בתואר זה. היא נודעה גם עקב שיערה הקצר שכן רוב מלכות היופי בתקופתה היו בעלות שיער ארוך. בתחרות מיס תבל היא עלתה לגמר ונבחרה לסגנית הרביעית.
היא למדה עיתונאות באוניברסיטה ונהייתה לכתבת בתחנת חדשות, לאחר מכן היא עבדה בערוץ E! וסיקרה אירועים וטקסים שונים כמו גלובוס הזהב ופסטיבל קאן.
ב-2011 יצא הספר שכתבה "The Enlightened Mom".
היא נשואה לה שלוש בנות.
סטגדיש

סטגדיש הוא קטע מוזיקלי בן שניות בודדות המנוגן באמצעות מערכת תופים, לאחר בדיחה או קטע הומוריסטי, לשם הדגשת שורת המחץ שלו. נגינת הסטגדיש מאפיינת בעיקר מופעי סטנד-אפ או מונולוגים בתוכניות אירוח. לעיתים, כאשר הבדיחה אינה מוצלחת במיוחד, מנגן המתופף את המקטע בסרקזם, או שאדם בקהל מחקה את קול התופים. חיקוי זה הוא גם מקור המילה "סטגדיש", שהיא אונומטופיה של צליל התופים.