google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי פפואה גינאה החדשה–צרפת

היסטוריה

ב-1768 נחת החוקר הצרפתי לואי אנטואן דה בוגונוויל במה שכיום היא פפואה גינאה החדשה, במסגרת מסעו בעולם. הוא נתן את שמו רק לאי ממזרח לגינאה החדשה.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 ניסה המרקיז דה רייז, אציל צרפתי, להקים מושבה צרפתית באירלנד החדשה בשם צרפת החדשה. הוא שלח ארבע משלחות לא מוצלחות אל האי, המפורסמת שבהן גרמה למותם של 123 מתיישבים.
בשנת 1980 ונואטו, לשעבר "ההברידים החדשים" שהכריזה באותה שנה על עצמאות מצרפת, נעזרה לצורך כך בכוחות מפפואה גינאה החדשה. במהלך שנות ה-80 נותרה פפואה גינאה החדשה ביקורתית ועוינת כלפי צרפת בשל רצונה של צרפת לבצע ניסויים גרעיניים בדרום האוקיינוס השקט. פפואה גינאה החדשה שיתפה פעולה עם אוסטרליה וניו זילנד למען מחקר מדעי, אך התרחקה ממנו לאחר שהתקבלו התוצאות לפיהן סיכונים בריאותיים וסביבתיים מהניסויים הם זניחים.

כיום

פפואה גינאה החדשה השתתפה בפסגת צרפת-אוקיאניה השנייה שנערכה בפריז ביוני 2006. ראש ממשלת המדינה גם ביקר בנומאה, בירת קלדוניה החדשה באפריל 2005 ו"הביע עניין בשיתוף פעולה עם הקהילה הצרפתית של קלדוניה החדשה". ממשלת צרפת תיארה את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות כ"מתקדם לאט", תוך שהיא ציינה ש"הסכם המסגרת שנכנס לתוקף ב-15 באוקטובר 2002, לא הביא לשיתוף פעולה משמעותי יותר בשלב זה".
בחודש נובמבר 2007 מחוז אורו בפפואה גינאה החדשה נפגע מסופת הציקלון "גובה", וצרפת סיפקה סיוע הומניטרי למדינה בצורת תרופות, מוצרים לטיהור מים, מזון וביגוד לקורבנות וסיוע של הכוחות המזוינים של קלדוניה החדשה (FANC).

יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם מזעריים. בשנת 2003 הייצוא הצרפתי לפפואה גינאה החדשה עמד על שווי של 2 מיליון אירו, והיווה 0.3% בלבד מהייבוא של המדינה.

שיתוף פעולה צבאי

הכוחות המזוינים של קלדוניה החדשה (FANC) משתפים פעולה עם כוח ההגנה של פפואה גינאה החדשה באמצעות תרגילים משותפים. בחודש מאי 2005 נערך תרגיל משותף.
תוכנית לשיתוף פעולה דו-צדדי בין כוחות ההגנה של פפואה גינאה החדשה וקלדוניה החדשה אושרה בנובמבר 2004, כשהיא מתמקדת באימונים לשמירת השלום.
תאודור גברה סלאסי

חיים אישיים

אביו של גברה סלאסי נולד באתיופיה, והיגר לצ'כוסלובקיה כדוקטור לרפואה, בתקופה בה שרר קומוניזם בצ'כוסלובקיה. אמו של גברה סלאסי היא צ'כית, ואחותו משחקת בנבחרת כדוריד הנשים של צ'כיה. גברה סלאסי עצמו נולד בצ'כוסלובקיה, ובבגרותו קיבל חינוך גבוה וכמעט נטש את הכדורגל כדי להתקדם באקדמיה, אך נשאר לבסוף בכדורגל.

קריירת מועדונים

גברה סלאסי החל שיחק בשנות נעוריו במועדונים ולקה מזיריצ'י וויסוצ'ינה ייהלבה, כאשר גם בתחילת קריירת הבוגרים שלו הוא שיחק ביילהבה והושאל בחזרה למזיריצ'י. בעונת 2007/08 עבר לשחק בסלביה פראג, שם שיחק עונה אחת בלבד, בה זכה באליפות ליגת העל הצ'כית. בתום עונה זו עבר לסלובן ליברץ, שם שיחק שלוש עונות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונת 2011/12 זכה גברה סלאסי באליפות נוספת, הפעם עם סלובן ליברץ. בתום עונה זו, לאחר הצלחתו בקבוצה וביורו 2012, עזב גברה סלאסי את ליברץ לאחר שהבקיע שמונה שערי ליגה ב-97 הופעות וחתם בורדר ברמן לארבע שנים. במשחק הבכורה של גברה סלאסי בורדר ברמן, באוגוסט 2012, הוא הבקיע שער שוויון בהפסד הליגה 2-1 לבורוסיה דורטמונד. בהמשך, הפך גברה סלאסי לשחקן הרכב קבוע בורדר ברמן, כאשר הוא משתף פעולה בהגנת הקבוצה עם קלמנס פריץ, אסאני לוקימיה וסנטיאגו גרסיה.

קריירה בינלאומית

גברה סלאסי הוא השחקן הראשון בעל השורשים האפריקאים שמשחק בנבחרת צ'כיה. הופעת הבכורה שלו נערכה בתיקו 0-0 מול נבחרת פרו במסגרת גביע קירין. גברה סלאסי השתתף עם נבחרת צ'כיה ביורו 2012 בו הודחה צ'כיה ברבע הגמר על ידי נבחרת פורטוגל, והציג יכולת טובה. במשחק מול נבחרת רוסיה בשלב הבתים של יורו 2012, ספג גברה סלאסי קריאות גזעניות מאוהדי רוסיה, במשחק בו ניצחה רוסיה בתוצאה 4-1. את שערו הבינלאומי הראשון הבקיע גברה סלאסי במוקדמות מונדיאל 2014 בניצחון 3-1 על נבחרת מלטה, אך כשל להעפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014 עצמו.
Find

במערכות הפעלה דמויות יוניקס ומערכות הפעלה אחרות, find היא פקודה לחיפוש בתיקיית קבצים אחת או יותר במערכת קבצים. find מאפשרת לבצע חיפוש קבצים על פי קריטריונים מסוימים, ולבצע פעולה על הקבצים המתאימים, כאשר הקריטריון לסינון יכול להיות תבנית מתאימה לשם הקובץ או תבנית מתאימה לתאריך הגישה או השינוי לקובץ. בברירת המחדל, find מחזיר את כל הקבצים בתיקייה הנוכחית.

תחביר

find [-H] [-L] [-P] path... [expression]
האפשרויות השונות של הפקודה שולטות בסוג הטיפול בקישורים סימבולים. בברירת המחדל, find אינו עוקב אחר קישורים סימבולים (שקול לדגל -P). הדגל -L מורה לפקודה לעקוב אחר קישורים אלו. ה-path לתיקייה יכול להכיל תבנית מסוג Wildcard, והביטוי בהמשך יכול להכיל אופרטורים שונים ולוגיקה מורכבת יותר.
ה-find של פרויקט גנו עשיר יותר וכולל אפשרויות נוספות.
ניסן שריפי

ביוגרפיה

ד"ר ניסן שריפי נולד בי"ד באלול תשכ"ז (19 בספטמבר 1967), בנעוריו למד בתיכון הדתי בר-אילן, ועם סיום לימודיו התנדב לשרת בחיל הים כחובש קרבי-ימי. במילואים משרת כקצין בדרגת רס"ן ביחידת חקירות וכיועץ משפטי.
למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן וקיבל במסגרתה תואר ראשון בשנת תשנ"ה (1995).
בהמשך למד לתארים מתקדמים במסגרת האוניברסיטה הבינלאומית לעסקים ומשפט באוקראינה, שם רכש את גם את הידיעה בשפה הרוסית, וקיבל בשנת תשס"ח (2008) תואר דוקטור למשפטים. עבודת הדוקטורט שכתב נסובה אודות דיני המיסים אשר התפתחו בעולם כולו לא במעט בזכות מערכת המיסוי השיטתית של המס במשפט העברי. המנחה שלו בעבודת התזה היה פרופסור ניקיטנקו מבכירי המרצים למיסים במדינות חבר העמים.
בשנת תשנ"ה הקים משרד עורכי דין, הפעיל עד היום, ובמסגרתו ייצג אלפי לקוחות בתחומי המיסים, תכנון ובנייה ורישוי עסקים.
הוא נחשב כאחד מעורכי הדין המוכרים והמשפיעים בישראל.
במשרדו ייצג שריפי רבים מראשי ארגוני הפשיעה בארץ כאשר הסתבכו בענייני עבירות מס, הלבנת הון, תכנון ובנייה ורישוי עסקים (פרנסואה אבוטבול, שמעון בן-חמו, יוסי מלכה, ברוך בוקל, נחמן כהן ועוד), ובמקביל באותה תקופה ממש ייצג קציני משטרה בתביעות שונות (רפ"ק משה פלדינגר, נצ"מ יורם ברינה, כמו כן ייצג את הבלשים : ראובן סומך, עשהאל תירם, ויואב רצהבי ועוד).
במקביל לעיסוקו כעורך-דין, עסק גם בכתיבה, ומאמרים רבים שלו פורסמו בכתבי-עת משפטיים ומאוזכרים תדיר על ידי בתי המשפט בארץ בכל הערכאות.
בשנת תשס"א (2001) נתמנה ליו"ר הראשון של חברת חדשות 10 ולחבר בכיר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שם שימש, בין השאר, כיו"ר ועדת הרדיו האזורי, אשר ממונה על אישור לוח השידורים של 13 תחנות הרדיו האזורי בישראל, במסגרת תפקידו קבע כי על כל תחנת רדיו אזורי לעשות לפחות שיעור אחד על פרשת השבוע מדי יום שישי.
החל משנת 2015 מכהן כיו"ר ועדת רישוי עסקים של לשכת עורכי הדין והיה שותף להתוויית רבים מהתיקונים שבוצעו מאז בדיני רישוי עסקים, לרבות ברפורמה הגדולה בתחום זה בשנת 2018. כמו כן, צורף כחבר מן המניין באקו"ם לאחר ששיר שחיבר - הולחן והופיע על גלי האתר.
שריפי סייע להחזיר את שעון היד האישי של הרב עובדיה יוסף לאחר שנגנב.

פעילות חברתית

ד"ר ניסן שריפי ידוע כמי שמגן על מוסדות דת המותקפים מסיבות שונות על ידי הרשויות, בעיקר עקב חריגות בניה ופלישות לשטחים ציבוריים וניהל את המאבקים הציבוריים כנגד פתיחת הקניון שבשכונת עיר ימים בשבתות וחגים. סייע משפטית להקמת בית ספר דתי בדרום נתניה בשם קרליבך, כנגד העתירות שהוגשו נגדו.

קבר הרדב"ז

בשנת תשע"ו גילה את קבר הרדב"ז לאחר כתיבת מאמר מחקרי אודות מקומו המדויק של קבר הרדב"ז ובעקבות כך קברו מצוין בבית העלמין העתיק בצפת.
היינריך אנטון דה ברי

ביוגרפיה

אנטון דה ברי נולד בפרנקפורט שבגרמניה והיה אחד מעשרת ילדיו של הרופא אוגוסט תיאודור דה ברי ואשתו אמילי מאייר דה ברי. כבר בצעירותו אביו עודד אותו להצטרף לקבוצת חובבי טבע שהיו אוספים דגימות צמחים באזורים הסמוכים לביתו ובצעירותו הוא התעניין בפטריות ובאצות.
בתקופתו של אנטון דה ברי כימשון תפוחי האדמה גרם לאובדן יבול ולאובדן כלכלי גדול ובאותה עת מקורן של מחלות צמחים לא היה ידוע, ב-1841 הוא טען שפטריות שנמצאו בתפוחי אדמה הן הגורם לכימשון תפוחי האדמה ופרסם את עבודתו הראשונה על פטריות ב-1861.
ב-1848 לאחר סיום הלימודים, אנטון דה ברי החל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג והמשיך את לימודיו באוניברסיטת מרבורג. ב-1850 הוא עבר לברלין כדי להמשיך את לימודי הרפואה שלו אבל בו זמנית המשיך להתעניין ולחקור את הצומח. ב-1853 קיבל את התואר שלו ברפואה בברלין אך החיבור המדעי שפרסם עסק בנושא בוטני ובאותה שנה פרסם ספר בו טען שפטריות גורמות לצמחים להאכל ולשידפון בצמחים.
לאחר מכן דה ברי עבר ללמוד בוטניקה באוניברסיטת טיבינגן שבעיר טיבינגן, גרמניה. שם מונה לפריווטדוזנט (אדם בעל סמכות להרצות ולבחון תלמידים באופן עצמאי בגרמניה ללא קבלת תואר פרופסור) ומונה לעוזרו של הוגו פון מוהל.
ב-1855 הקים באוניברסיטת פרייבורג את המעבדה הבוטנית המתקדמת ביותר בגרמניה באותו זמן ולאחר מכן התמנה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת שטרסבורג.
כשחקר את היווצרות החזזית גילה שהחזזיות הן סימביוזה בין אצות לפטריות וטבע לראשונה את המונח סימביוזה שאותו הגדיר כ"חיים בצוותא של אורגניזמים שונים" והודיע על כך במונוגרפיה שפרסם ב-1879: "(Die Erscheinung der Symbiose (Strasbourg, 1879".
דה ברי פרסם למעלה מ-100 מחקרים והשפיע על בוטנאים ומיקרוביולוגים רבים ומפורסמים כגון סרגיי וינוגרדסקי וויליאם גילסון פרלו, והיה אחד מהביולוגים המשפיעים ביותר במאה ה-19, דה ברי נפטר ב-1888 כתוצאה מגידול סרטני בלסת בשטרסבורג.

משפחתו

דה ברי התחתן עם אנטוני אינרט (Antonie Einert) ב-1861 ונולדו לו ארבעה ילדים.
שמואל אברמסקי

ביוגרפיה

נולד בפשרושל שבמחוז סובאלק שבפולין, למאשה-מרים וניסן אברמסקי, צאצא של רבי שמעלקה מניקלשבורג וקרוב משפחה של הרב יחזקאל אברמסקי. למד בגימנסיה יהודית בסובאלק. בצעירותו עסק בפעילות מרקסיסטית ואף נאסר. לאחר מכן נעשה ציוני, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל.
זמן קצר לאחר עלותו לארץ ישראל החל בלימודי מקרא והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסוף שנות ה-40, בעצת פרופ' בנימין מזר, החל לעסוק בחקר המתכות של ארץ ישראל הקדומה. בשנת 1960 עשה את עבודת הדוקטורט בנושא זה. לפרנסתו עסק בהוראה, תחילה בבית הספר "תלפיות" בירושלים ואחר כך במכללת בית ברל.
בשנת 1965 הצטרף לקבוצת מייסדי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (עוד בגלגולה הראשון כ"המכון להשכלה גבוהה בנגב") והיה ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום. לימד בה במשך כעשרים שנה, עד פרישתו בשנת 1984.
פרופ' אברמסקי היה ממייסדי "החברה לחקר המקרא", והיה חבר בחוג העיון בתנ"ך של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. ערך את חידוני התנ"ך הראשונים. במשך שנים שימש פרשן ב"פרקי היום בתנ"ך" בקול ישראל. הוא ערך את "בית המקרא" ואת האנציקלופדיה לגאוגרפיה מקראית, וכמו כן היה חבר מערכת האנציקלופדיה העברית, אנציקלופדיה מקראית, אנציקלופדיה יודאיקה ו"עולם התנ"ך". ערך את "ספר שמואל ייבין" יחד עם יוחנן אהרוני ובן ציון לוריא.
בשנת תשמ"ט (1989) זכה בפרס ביאליק על מפעל חייו בחקר המקרא וההיסטוריה המקראית.

משפחתו

בשנת 1936 נישא למינה ברודובסקי. בניו הם פרופ' עודד אברמסקי והדיפלומט צבי אבירם-אברמסקי. אחיו הוא הארכאולוג יוסף אבירם.
בר רהב

ביוגרפיה

רהב נולד וגדל ברמת ישי בנם של נעמה ואפי, בן בכור במשפחה של 4 אחים. הוא למד בבית ספר יסודי "ארזים", בחטיבת ביניים "היובל" ובתיכון בכפר הנוער ויצו נהלל. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 6 והצטרף לקבוצת השחייה בקריית טבעון. בהמשך, הצטרף לקבוצת הכדורמים של קריית טבעון. בגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת, הקבוצה המובילה בישראל, ושיחק בליגה הלאומית בכדורמים. בעונת המשחקים 2010/2011 הוא זכה עם קבוצתו בדאבל (אליפות המדינה וגביע המדינה). הוא שיחק בנבחרת הנוער של ישראל ובהמשך בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בטורנירים בינלאומיים. הוא השתתף במוקדמות אליפות אירופה 2012 שנערכו בשנים 2010–2011 ואף הבקיע שער לזכותה.
במרץ 2012 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית ובכך ויתר על האפשרות להיות ספורטאי מצטיין. ביוני 2014 סיים קורס קצינים בבה"ד 1.
בעת מבצע צוק איתן ב-19 ביולי 2014 נהרג סג"ם רהב מטיל נגד טנקים שפגע בזחל פומ"ה. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית טבעון.

הנצחה

שלושה חודשים לאחרי נפילתו של רהב נערך בבריכת השחייה בקריית טבעון טורניר "בר במים", טורניר כדורמים. בינואר 2015 זכתה קבוצתו, הפועל קריית טבעון, בגביע המדינה שהוקדש לזכרו.
על שמו של רהב נקרא שביל הטיול סובב רמת ישי, אשר נסלל בשנת 2015.
המשפחה מקיימת פרויקט בשם "מטיילים עם בר" במסגרתו היא מזמינה אנשים להצטלם באתרים שאהבו עם שלט "מטיילים עם בר". את התמונה הם מוזמנים לפרסם בעמוד הזיכרון שהוקם לבר בפייסבוק " לזכרו של בר רהב". עד היום פורסמו מאות תמונות באתרים שונים ומגוונים בארץ ובעולם.
בטקס הפתיחה של המכביה העשרים שנערך ביולי 2017 קראו הוריו של רהב את תפילת "יזכור".
שנות ה-60 של המאה ה-7

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה

הפארק הלאומי סיבילוי

הפארק הלאומי סיבילוי (04°00′00″N 36°20′00″E) הוקם בשנת 1973, והוא משתרע על פני 1,570 קמ"ר לחופו הצפון-מזרחי של אגם טורקאנה. בפארק חיות בר רבות, אך הוא ידוע בעיקר בשל  המאובנים שנמצאו בשטחו, ובכלל זה מאובני אוסטרלופיתקוס ומינים קדומים של אדם. מאובני האדם  נלקחו לניירובי, ובפארק נותרו יתר המאובנים, ובהם מאובנים של צבים ושל קרוקודיל ופיל קדומים.
עולם החי של הפארק כולל בעלי חיים כגון זברות, ראמים וצבאים ג'ירפיים. בחוף האגם חיים קרוקודילים וצבים רכים.
בידודו של הפארק וריחוקו מריכוזי אוכלוסייה מקשים על הנגישות אליו (אם כי יש בתחומו שני מסלולי נחיתה), והוא מתויר פחות מפארקים לאומיים אחרים בקניה.

הפארק הלאומי סנטרל איילנד

סנטרל איילנד ("האי המרכזי") (03°29′30″N 36°02′30″E) הוא, למעשה, הר געש פעיל במרכז אגם טורקאנה. באי 3 אגמים בתוך מכתשים שנוצרו כתוצאה מהתפרצויות וולקניות. בעלי החיים הנפוצים על האי כוללים קרוקודילים, היפופוטמים, זברות, טופים, ראמים, ג'ירפות וצבאים.
הפארק הוכרז ב-1983, ושטחו 5 קמ"ר.

הפארק הלאומי סאות' איילנד

סאות' איילנד (02°37′57″N 36°35′41″E) אף הוא הר געש, השוכן בקצהו הדרומי של האגם, אך אינו פעיל. אורכו 11 ק"מ ורוחבו 4.5 ק"מ. האי מהווה אתר מועדף לציפורים נודדות, ומדי שנה עוברות בו כ-220 אלף מהן, מ-34 מינים שונים, המצטרפות ל-84 מיני עופות המים החיים בו. עם העופות הנפוצים על האי נמנים
שקנאים, פלמינגואים, סיקסקים, חופמים, חופיות, אנפות, לבניות, חסידות, עיטמים, בזים, נחליאלים, סבכים ודרורים.  
בדומה לסנטרל איילנד, גם הפארק הלאומי סאות' איילנד הוכרז ב-1983. שטחו הכולל כ-39 קמ"ר. סאות' איילנד הוא היחיד מבין הפארקים שבו מתגוררים בני אדם, כ-500 מבני שבט הדייגים אל מולו.
שלושת הנונאטאקים

מקור השם

שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי משלחת החקר של קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
מיכאל משלר

ביוגרפיה

מיכאל משלר נולד בירושלים. למד מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ועבד כמורה למתמטיקה בתיכון ליד האוניברסיטה בזמן לימודיו. מאמרו המדעי הראשון פורסם בשנת 1952. קיבל תואר דוקטור במתמטיקה ב-1956, והצטרף למחלקה למתמטיקה כמרצה. במחלקה חקר משלר את תורת המשחקים יחד עם ישראל אומן. בשנים 1961 עד 1963 שהו השניים באוניברסיטת פרינסטון, ובשנים 1967–1968 שימשו כיועצים לסוכנות פירוק החימוש האמריקאית (ACDA). לאחר מכן חזר משלר לארץ, והתמחה בתורת המשחקים השיתופיים. כמו כן הוא הניח בתקופה זו את היסודות לתורת המשחקים החוזרים עם אינפורמציה לא מלאה, שהתבססה על העבודה עם ה-ACDA. מחקרים אלו שימשו מרכיב מרכזי בהחלטת הוועדה שהעניקה לאומן פרס נובל לכלכלה.
משלר היה פרופסור אמריטוס במרכז איינשטיין למתמטיקה, חבר המרכז לחקר הרציונליות, ודמות דומיננטית בחינוך המתמטי בארץ.
בשנת 1995 זכה בפרס פרדריק ו' לנצ'סטר לחקר ביצועים, יחד עם ישראל אומן ומרטין פוטרמן.

הוראת המתמטיקה

משלר החל את דרכו בהוראת המתמטיקה כמורה בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, בסוף שנות החמישים. בספר היובל של התיכון הוא מתואר כ"מתמטיקאי דגול, אך גם מורה ומחנך למופת". בשנת 1962 השתתף בכנס בינלאומי להוראת המתמטיקה בסטוקהולם. בתחילת שנות השבעים עיצב במשרד החינוך את הוראת המתמטיקה בישראל, יחד עם שמשון עמיצור. כמו כן הקים באותה תקופה את המרכז הישראלי להוראת המדעים. כתב ספרי לימוד ותוכניות לימודים בתחום האלגברה לתלמידי חטיבת ביניים בישראל. תוכנית לימודי המתמטיקה שלו, בשם "התוכנית החדשה", הוגשה למשרד החינוך בשנת 1976. משרד החינוך לא אישר את התוכנית, אך חלקים ממנה שולבו בתוכניות לימודים אחרות.

תחומי מחקר ייחודיים

מאמר שפרסם משלר בשנת 1985 עם ישראל אומן עסק בניתוח הסוגיה התלמודית "מי שהיה נשוי שלוש נשים" באמצעות כלים מתמטיים. הכלל של משלר לחלוקת רכוש עשוי לשמש גם במחלוקות עסקיות, כגון פירוק שותפות.
משלר נהג לחקור נושאים מגוונים באמצעות כלים מתמטיים, ביניהם משחקי רשת ומערכות ממוחשבות לניהול בחירות.

משפחתו

משלר היה נשוי לחנה ואב לארבעה ילדים, אמיר, גדעון יעל ודורית. דורית הייתה אלופת ישראל בשחייה.
בני מרשק

שנותיו המוקדמות

בנימין מהרשק נולד בשנת 1906 בעיר סמרגון שבמערב רוסיה (כיום בבלארוס). אביו כיהן כ-"רב מטעם" בעיר. בהיותו נער נרצח אביו ביריות בביתו, לנגד עיניו, בעת פרעות פטליורה.
בגיל 17 השתתף בסמינר של הקיבוץ המאוחד בוורשה והושפע עמוקות ממפגשו עם יצחק טבנקין; בעקבות הכינוס החליט להכשיר את עצמו לעלייה והצטרף משם הגיע ל"קיבוץ חוצבי האבנים" שליד העיירה קלוסובה (Kolosowo;‏ Колосово). שם התבלט בדבקותו האידאולוגית, בכושר הארגון שלו בתחום התרבותי והחברתי וביכולתו למשוך אל הקיבוץ חברים חדשים.

עלייה ובשורות הפלמ"ח

באוקטובר 1929 עלה מרשק לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ גבעת השלושה. ב-1941 היה בין ראשוני המתגייסים לפלמ"ח. הוא עבר קורס מ"כים וקורס מ"מים של הפלמ"ח, והפך לאחד מהאידאולוגים הבולטים בארגון. מרשק ביקש לחזק את רוח הגיסות בארגון במטרה להעמיק את מסירותם של המתגייסים ואת דבקותם בצדקת הדרך ובמשימה שהוטלה עליהם.
תחילה שימש מרשק כקצין חינוך של הגדוד השלישי ולאחר מכן של הגדוד הרביעי ושל חטיבת הראל, שעמהּ נלחם בקרבות על ירושלים. אחד הקרבות המפורסמים שבהם השתתף הוא קרב סן סימון, במהלכו נפגע מכדור בלסת, ולא יכול היה לדבר. מרשק היה גורם מרכזי בקרב וכאשר גילה כי הכוח מתכונן לסגת, ולמלכד את הפצועים קשה כדי שלא יינזקו מידי האויב לאחר הנסיגה. בשלב זה קרע מרשק את התחבושות מפיו ונשא נאום חוצב להבות על אודות עוז רוח ועמידה בלחצים, ובו בין היתר ציטוט מן הצבא האדום: "כשקר לך ויורד עליך גשם, גם לאויב קר ויורד עליו גשם". בהמשך מונה מרשק לקצין החינוך של הגדוד הרביעי של הפלמ"ח ועם הקמת צה"ל לקצין החינוך של חטיבת הראל.

לאחר מלחמת העצמאות

בשנים הבאות נמנה מרשק עם הפלוגה המסייעת בגדוד 11 של חטיבה 9 והקפיד לצאת עם הגדוד לכל שירות מילואים ופעילות מבצעית החל מסוף שנות החמישים ועד לאחר מלחמת יום הכיפורים, כאשר כבר סבל ממחלת הסרטן. גם באותן שנים היה נוהג לאחר יום אימונים ארוך לאסוף את הפלוגה להרצאות שעסקו במורשת הקרב של צה"ל, בערכים המנחים אותו ובצדקת הדרך.
ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים, הצטרף מרשק, כמו רבים מאנשי הקיבוץ המאוחד, לתנועה למען ארץ ישראל השלמה וחתם על כרוז הקמתה.
מרשק הוסיף להתנדב למילואים במשך שנים רבות. בקיץ 1969, כאשר ישב הגדוד שלו במוצבי קוניטרה, התנדב מרשק להיות במוצב שסבל יותר מהאחרים מהטרדות אש סוריות, ואהב לישון בתעלות עם החיילים הצעירים. במלחמת יום הכיפורים כבר היה חולה; קולו בגד בו והוא עבר ללחישה, אך הוא הוסיף לעסוק בפעילותו החינוכית בצבא. זמן קצר לאחר המלחמה, בעת סיור במובלעת הסורית עמד מרשק גלוי ונורה לעברו ממרחק רב צרור כדורים. כמה קליעים פגעו בו אך נבלמו בשכפ"ץ שלבש.
בני מרשק נפטר בשנת 1975 ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה.
בנו, יואל מרשק, הוא לשעבר מרכז אגף משימות בתנועה הקיבוצית וחבר במטה הסוציאל-דמוקרטי.
על שמו של מרשק נקרא שביל הולכי הרגל שעולה מכיוון גיא בן הינום אל הר ציון. הבחירה להנציח אותו בנקודה זו קשורה להשתתפותו בקרב על ההר, שעד למלחמת ששת הימים היווה את הנקודה הקרובה ביותר אל העיר העתיקה בה החזיקה ישראל. דמותו נזכרת בכמה יצירות ספרותיות המתארות את מלחמת העצמאות ובהן בספר תש"ח מאת יורם קניוק; קניוק מתייחס לדמותו בביקורתיות ומכנה אותו "הפוליטרוק" ו-"המטורף המתוק", שהיה צועק "שנקים לו כבר את המדינה".
חנה ניר

חנה ניר היא משוררת ומתרגמת ישראלית.

קורות חיים

ניר נולדה וגדלה ברמת-גן. בוגרת התיכון "תלמה ילין" במגמת דרמה. למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ציור בבית הספר לאמנות הציור בקלישר ומחול בבית הספר של להקת בת דור.
בשנת 1979 החלה לפרסם שירים בעיתונות היומית, בעיתוני ילדים ובכתבי עת לספרות, ובמקביל שימשה כמגיהה וכמתקינה לדפוס בהוצאות ספרים ובעיתונים. במשך תקופה קצרה הייתה עורכת המקומון "קול חיפה" ב"ידיעות אחרונות", ובשנת 1986 מונתה לסגנית עורך בשבועון הילדים "כולנו". בתום שלוש שנים פרשה מתפקידה כדי להתמסר לכתיבה, ומאז פרסמה 14 ספרים.
כיום מתגוררת בתל אביב עם בעלה, האדריכל דרור סדומי.

ספרי מקור

הסיפורים והשירים פרי עטה מאופיינים בסגנון ייחודי המשלב חריזה, מקצב, שימוש יצירתי בשפה ובמקרים רבים – הומור. חלק מהם כתובים בגוף ראשון – טכניקה המשווה להם נופך של מונולוגים דרמטיים.
מספריה הבולטים:
"מר רון צחק אחרון" – סאטירה משעשעת על התנהלות מפעל צעצועים המוצגת דרך סיפורה האישי של מזכירת המפעל;
"עלילות לילי לפידות" – פרודיה על נערת זוהר ובה הדמות הראשית מעידה על עיסתה;
"פיל-פילון חובב חרסינה" – האנשה משעשעת של חיות מוכרות באמצעות שירי-סיפור;
"סדנת אהבה" – ספר שירה המקבץ שירים שפורסמו בעיתונות בין השנים 1979–1998.

תרגומי שירה

מתרגמת מן הקלאסיקה האנגלית והאמריקנית.
הציגה לראשונה בפני הקורא העברי מבחר משיריהם של אדגר אלן פו, וילפרד אואן וּויליאם בלייק. כמו כן תרגמה מבחר משירי רוברט פרוסט ואסופת שירים ארוטיים הומוריסטיים מן המאות ה-17 וה-18 הכוללת משוררים עלומי-שם בצד משוררים ידועים מאותה תקופה.
השיר הראשון שתרגמה הוא "העורב" לאדגר אלן פו, ותרגומה נבדל מזה של זאב ז'בוטינסקי וההולכים בעקבותיו בבחירתה להיצמד לפשטות המקור ולתרגם את מילת המפתח NEVERMORE כ"שוב לא עוד". בכך נשמר מבנה החריזה המקורי, המתפתח מ"עוד" ל"לא עוד" ועד ל"שוב לא עוד". ככלל, מתאפיינים תרגומיה בנאמנות למקור, הן מבחינת התוכן והן מבחינת הצורה.
עין עקוב

האתר

האתר שוכן בגובה של 200 מטרים מעל פני הים על שפת מצוקי און התלולים, ומשקיף מערבה אל הכנרת מגובה של כ-400 מטרים. במקום ניצב מבנה אבן, שממנו זורמים פלגי מים אל בריכות אבן קטנות הערוכות בצורת קשת גאומטרית. היער ניטע על ידי קרן קיימת לישראל בשנות ה-70 וה-80 והוא משתרע על פני שטח של 1,200 דונם. במקום נטעו עצי אורן, ברוש, אקליפטוס, אלה ושיטה, המצטרפים לצמחייה הטבעית הכוללת צמחי פטל קדוש, עצי אשל ושיחי רותם ומלוח. במורד הזרם עוברים מי המעין ליד שרידי הכפר הסורי תאופיק.

היסטוריה

במקום שרידים של חאן המתוארך לתקופה הרומית, ולפי ממצאים ארכאולוגיים התקיים באתר יישוב קדום בשם חאן אל-עקבה, שישב על נתיב הסחר בין נמל עכו לדמשק ולבשן. שמו הערבי של המקום, עין תאופיק, בא משמו של הכפר שקם באתר מאוחר יותר ואשר נחלק לשני חלקים - תאופיק התחתונה (תאופיק א-תחתה) ותאופיק העליונה (תאופיק אל-פוקא) שכונתה גם חאן אל-אחמר, היינו החאן האדום.
במאה ה-19, הציע החוקר יהוסף שוורץ לזהות את העיירה התלמודית "כפר עקביה" עם אתר זה, כאשר "כפר עקביה" נזכרת גם בפסיפס בית הכנסת בחמת גדר.
בשנת 1941 הקימו הבריטים פילבוקס הצופה אל עמק הירדן, כחלק ממאמציהם לסכל פלישה של כוחות צרפתיים מצפון. המבנה שימש את כוחות הצבא הסורי כעמדת ירי על קיבוץ תל קציר השוכן מתחתיו. עד שנת 1967 ניצב בתאופיק העליונה מוצב סורי שמקורו במוצב שהקימו הבריטים במהלך מלחמת העולם השנייה. משני הכפרים הומטרה מפעם לפעם אש לעבר יישובי עמק הירדן; תאופיק התחתונה נהרסה בפעולת תגמול של צה"ל בלילה שבין 31 בינואר ו-1 בפברואר 1960 (מבצע "חרגול"), ותאופיק העליונה ננטשה במהלך מלחמת ששת הימים. הפילבוקס נכבש במלחמת ששת הימים ללא קרב בידי כוח משולב של חטיבת הצנחנים ושריון, שעלו לרמת הגולן בתוואי הדרך הלבנה העולה מקיבוץ האון.
בתקופת המרדפים הקים צה"ל בונקר בטון גדול במוצב, והציב בו תותחים אשר כוונו דרומה לעבר הגלעד. המילואימניקים ששירתו במקום העניקו לו את השם "מוצב תותחי נברון", על-שמו של סרט המלחמה מ-1961 תותחי נברון.
אצבע הקסם

אצבע הקסם הוא ספר לילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק. הספר יצא לאור בשנת 1966 והוא כולל שני סיפורים - "אצבע הקסם", על ילדה קטנה בעלת כוחות קסם, ו"אצ בצ" - סיפור על אהבה וצבים.

עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ילדה בת שמונה שאת שמה אנו לא לומדים גרה ליד משפחת גרג, משפחה שאוהבת מאוד לצוד. מכיוון שמעשיהם הם לא לרוחה של הילדה, היא מפנה לעברם את אצבע הקסם שלה והופכת אותם לאווזי בר בעלי תודעה אנושית. כאווזי בר המשפחה מבלה לילה סוער בקן, ועל ביתם משתלטים אווזים ענקיים שרוצים לירות במשפחה ולאכול אותם. לאחר ויכוח בינם לבין המשפחה אב המשפחה, מר גרג, נשבע לא לצוד יותר לעולם וכך הקסם פג.
למחרת בבוקר הילדה בת השמונה מגיעה לבית המשפחה לבקרם, ורואה את הילדים מאכילים ציפורים ומגלה ממר גרג שהמשפחתה שינתה את שמה ל"משפחת ציפור". מר גרג מספר לה את כל מה שקרה למשפחה כאווזים, כשברקע נשמעים קולות ירי. הילדה בת השמונה מגלה שהקולות מגיעים ממשפחה אחרת באזור שיצאה לצוד, והיא רצה לכיוונם עם אצבע הקסם שלה זקורה.
ועד שליחי הקהילות

ועד שליחי הקהילות (אנגלית: Board of Deputies of British Jews) הוא הגוף המייצג הגדול ביותר של יהדות בריטניה.
הוועד הוקם לראשונה בשנת 1760. עם זאת, ידוע שגם לפני שנה זו היה גוף כלשהו פעיל ומייצג. כך למשל התייעצו עם צירים יהודיים בשנת 1738 כאשר השלטון דן בשאלת מתן חופשיות גם ליהודים בעיר לונדון, אולם פעולתו הראשונה הייתה ב-1760 במשלחת שיצאה לברך את המלך ג'ורג' השלישי לרגל הכתרתו, ומאז גם ייסדו את הוועד באופן רשמי. למרות ייסוד הוועד ב-1760 כוועד אחד, פעלו למעשה בתוכו שני ועדים נפרדים אחד לספרדים ואחד לאשכנזים, אך משנת 1817 הושגה אחדות ומאז התקיים רק גוף אחד שכלל את כולם.
הוועד קיבל את ההכרה החוקית מהשלטון רק בשנות ה-30 של המאה ה-19, כוועדה משותפת של קהילות הספרדים, והאשכנזים בלונדון, ומאז ועד היום הוא הגוף הראשי המייצג את כלל יהודי בריטניה. הוועד נבחר בצורה דמוקרטית, ופועלים בו מוסדות חינוכיים ופילנתרופיים.
הוועד נטל חלק בכל ההליכים וההתפתחויות שהובילו להשגת הזכויות הפוליטיות והאזרחיות המלאות ליהודי בריטניה. לאחר שיהודי בריטניה זכו לאמנציפציה ב-1858 יכול היה הוועד להרחיב את דאגתו ליהודים יושבי ארצות אחרות שנרדפו בשל דתם וקהילות בעיתות משבר, גם באמצעות פנייה ישירה אל ממשלת בריטניה הן בבקשת סיוע ועזרה כגורם הומניטרי וליברלי, כגון בדאגתו לקליטת הגירת יהדות רוסיה הצארית, דאגתו ליהודים תחת המשטר הנאצי, ליהודי מסך הברזל תחת השלטון הקומוניסטי וכדומה, או במסגרת האינטרסים הרחבים של האימפריה הבריטית או גם כנגד אינטרסים אלה בשם המוסר והצדק, כפי שעשה בהתנגדותו ופעילותו הפומבית נגד מדיניות הספר הלבן.
במסגרת דאגת הארגון ליהודי בריטניה בפרט ויהדות התפוצות בכלל, פעל הארגון במיוחד ופועל גם כיום בסיוע למדינת ישראל.
הוועד עוסק גם בפעולות הומניטריות כלל עולמיות כגון סיוע לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי (2010).
New York Raining

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי צ'ארלס המילטון, האיש הנעלם, לאורה ווייט. השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ והR&B. השיר יצא בפורמט של הורדה דיגיטלית ובנוסף לכך, יצאו לשיר שני רמיקסים רשמיים.
קליפ המילים של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של המילטון ב-18 במרץ 2015.