טריפולי (לוב)

היסטוריה

העיר נוסדה במאה השביעית לפני הספירה על ידי הפיניקים אשר קראו לעיר "אואי". העיר נכבשה על ידי הקירניקים ואחריהם על ידי הקרתגים. רומא כבשה את העיר מידי הקרתגיים ושינתה את שמה ל"רגיו קירטיה". החל מהמאה השלישית לספירה נקראה העיר "רגיו טריפוליטנה" - משמעות השם בלטינית "שלוש הערים", מאחר שבמקום היו שלוש ערים המחוברות יחדיו: "אואי", "סבראטה" ו"לפטיס".
הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס, יליד העיר לפטיס, הפך את העיר למושבה עצמאית.
העיר נכבשה על ידי המוסלמים במאה השמינית לספירה.
בשנת 1510 נכבשה העיר על ידי דון פדרו נבארו מספרד, ובשנת 1523 היא ניתנה לשליטת של אבירי מסדר יוחנן הקדוש אשר הוגלו על ידי הטורקים מהאי רודוס שהיה מקודם בשליטתם. האבירים החזיקו בעיר עד שנת 1551, כאשר האדמירל הטורקי סינאן פאשה כבש את העיר.
לאחר הכיבוש הטורקי הפכה העיר מקום מושבם של שודדי ים אשר הפילו את חיתתם על כל אוניות הסוחר הנוצריות שהפליגו בחלק זה של הים התיכון.
בשנת 1714 המושל של העיר אחמד קרמלאני הכתיר את עצמו בתואר "באי" והכריז על עצמאותה של העיר משלטונו של הסולטאן הטורקי. בשנת 1835 נכבשה העיר שוב על ידי הטורקים.

מלחמת טריפולי

למרות שאזור ברבריה (כיום: מדינות צפון אפריקה) היה באופן רשמי בשליטת האימפריה העות'מאנית, היה השלטון המרכזי רופף, ולמעשה היה נתון לשליטת שודדי הים הבֶּרְבֶּרִיים. בערים טריפולי ודרנה הוחזקו בשבי אלפי אזרחים מערביים שנחטפו למטרות כופר, וחלקם נמכרו לעבדות.
במהלך המאה ה-19 נערכו שתי מלחמות בין טריפולי, בירת ברבריה לבין ארצות הברית: המלחמה הַבֶּרְבֶּרִית הראשונה (1801-1805), והמלחמה הברברית השנייה ‏ (1815-1816).
במאי 1801 דרש הפחה של טריפולי (גששא) הגדלה של "דמי החסות" בסך $83,000 ששילמה ממשלת ארצות הברית מאז 1796 על מנת להגן על אוניות הסוחר שלהם מפני שודדי הים. ממשלת ארצות הברית סרבה לדרישה ושלחה את הצי שלה לצור על חופי טריפולי. המלחמה נמשכה ארבע שנים, בהן הוטבעה אוניית המלחמה האמריקאית "פילדלפיה" וכל ציוותה נפל בשבי. ארצות הברית ניסתה להוביל משלחת צבאית בראשות ויליאם איטון בניסיון להחליף את הפחה באחיו הבכור. איטון, בראש כוח של 500 לוחמים צעד מאלכסנדריה, כבש את דרנה, והכניע את הפחה - דבר שהוביל לכריתת חוזה השלום ב-3 ביוני 1805. הפחה נותר על כיסאו אולם הוא ויתר על דרישותיו. בשנת 1815, לאחר שהפחה חזר בו מהסכמותיו הקודמות, משלחת צבאית אמריקאית נוספת הגיע לעיר וכפתה עליו הסכם שלום נוסף.

המאה ה-20

במהלך המלחמה האיטלקית-עות'מאנית ב-1911–1912 נכבשה לוב על ידי איטליה, והפכה לחלק מ"איטליה הגדולה". התרבות האיטלקית הושלטה בערי לוב בתחומי החינוך, תרבות, מסחר שפה וקולינריה. 
ב-29 בספטמבר 1911 כבשה איטליה את העיר, באופן פורמלי על מנת להגן על אזרחיה האיטלקיים מפני השלטון הטורקי. לאחר קרב ימי שנערך ב-1 באוקטובר 1911 בו הוטבעו שלוש ספינות טורקיות, הכירה טורקיה בכיבוש האיטלקי של העיר בהסכם לוזאן (1912; מוכר גם בשם הסכם אושי). העיר נשלטה על ידי איטליה עד לשנת 1943, אז נכבשה בידי בריטניה, במהלך מלחמת העולם השנייה. הכוחות הבריטיים עזבו את העיר לאחר עצמאות לוב ב-1951.
בעקבות מעורבות ממשלת קדאפי בטרור כנגד ארצות הברית במהלך שנות ה-80, הורה נשיאה דאז, רונלד רייגן באפריל 1986 על שורה של הפצצת מטרות בטריפולי ובבנגאזי, אשר הביאו למותם של 45 חיילים ואנשי ממשל ו-15 אזרחים.

המאה ה-21

בפברואר 2011 החלו בעיר הפגנות נגד משטרו של מועמר קדאפי, מאוחר יותר באוגוסט המורדים כיתרו את העיר וב-20 באוגוסט הם הצליחו לכבוש את העיר ולהפיל את משטרו של מועמר קדאפי.

חוק וממשל

טריפולי והפרברים המקיפים אותה עם חלק ממחוז שאביה. לטריפולי כמה וכמה קונגרסים, שבהם דנים בענייני העיר; כיום ישנם 29 קונגרסים עממיים מקומיים.

ספורט

הקבוצות שמייצגות את העיר זכו 33 פעמים בליגת העל הלובית בכדורגל.