google/wiki40b huggingface dataset:
נחש מים קטן

כוכבי הקבוצה

α בנחש מים קטן הוא כוכב לבן במרחק של כ-70 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.9. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
β בנחש מים קטן הוא כוכב צהוב, דומה לשמש אך מעט יותר כבד (כ-1.1 מסות שמש), במרחק של כ-25 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.8. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה והכוכב הבהיר (דרגת בהירות מתחת ל-3) הקרוב ביותר לקוטב השמימי הדרומי. כוכב זה הוא מושא למחקר אסטרונומי בשל מרחקו הקטן ודמיונו לשמש, אך לא ידוע אם קיימים כוכבי לכת המקיפים אותו.
קיבוליות טפילית

קיבוליות טפילית (באנגלית: Parasitic capacitance) או קיבוליות מקרית היא קיבוליות בלתי נמנעת ולרוב גם בלתי רצויה אשר קיימת בין האלמנטים השונים ברכיב אלקטרוני או מעגל חשמלי רק בגלל קרבתם אחד לשני. כאשר שני מוליכים חשמליים במתחים שונים קרובים זה לזה השדה החשמלי ביניהם גורם להצטברות מטענים חשמליים ביניהם; אפקט זה הוא הקיבוליות הטפילית. בפועל, לכל האלמנטים במעגל כגון סלילים, דיודות וטרנזיסטורים קיימים קיבולים פנימיים אשר יכולים לגרום להתנהגותם לסטות מזו של רכיב "אידיאלי" במעגל. בנוסף, הקיבול תמיד שונה מאפס בין כל שני מוליכים; דבר זה יכול להיות משמעותי בתדרים גבוהים יותר כאשר צפיפות המוליכים גבוהה, למשל בחוטים או במעגל מודפס.
הקיבוליות הטפילית בין הליפופים של סליל השראה או רכיב דומה מתוארת לעיתים קרובות כקיבוליות עצמית. עם זאת, קיבוליות עצמית של אובייקט מוליך היא תופעה בפני עצמה המתייחסת לקיבוליות של האובייקט ללא התייחסות לאובייקט אחר.

אפקטים

בתדרים נמוכים, ניתן להזניח קיבוליות טפילית אך במעגלי תדר גבוה קיבוליות טפילית זו יכולה להוות בעיה רצינית. במעגלי מגבר עם תגובת תדר מורחבת, קיבוליות טפילית בין הפלט לקלט יכולה לשמש כענף משוב, הגורם למעגל תנודתיות (אוסצילציה) בתדירות גבוהה. תנודות לא רצויות אלה נקראות תנודות טפיליות (אוסצילציות פרזיטיות). 
במגברים בעלי תדר גבוה, קיבוליות טפילית יכולה להיות משולבת עם השראות מקרית, רכיב שכזה מוביל ליצירת מעגל תהודה חשמלי שמוביל גם ליצירת תנודתיות טפילית. בכל הסלילים, הקיבוליות הטפילית תיצור תהודה עם ההשראות בתדירות גבוהה כלשהי כדי להפוך את הסליל לבעל תהודה עצמית; דבר זה נקרא תדר תהודה עצמית. מעל תדר זה, לסליל ההשראה יש למעשה יש היגב קיבולי. 
הקיבוליות של מעגל העומס המחובר לפלט של מגבר שרת יכול להפחית את רוחב הפס. מעגלי תדר גבוה דורשים טכניקות עיצוב מיוחדות כגון הפרדה זהירה של חוטים ורכיבים, טבעות אבטוח, מישורים מוליכים, סיכוך בין הקלט לפלט ותאום בין קווי התמסורת כדי למזער את השפעות הקיבול הלא רצויות. 
בכבלים שהוצבו בצפיפות אחד ליד השני ובאפיקי מחשב, קיבוליות טפילית צימודית עלולה לגרום ל-crosstalk, מה שאומר שאות ממעגל אחד חודר לאחר, דבר הגורם להפרעות וחוסר אמינות בהפעלה.
תוכנות מחשב העוסקות באוטומציה של תכנון אלקטרוני, אשר משתמשים בהן כדי לעצב מעגלים מודפסים מסחריים, יכולות לחשב את הקיבוליות הטפילית ועוד אפקטים טפיליים לפי עקבות הן של רכיבים והן של מעגלים ולכלול אותם בסימולציות של המעגל המבצעי. פעולה זו נקראת חליצה טפילית.
פול סטלטרי

קריירת מועדונים

פול החל את קריירת הכדורגל שלו כאשר שיחק שנה אחת בקבוצת אוניברסיטת קלמסון בשנת 1996, אותה האוניברסיטה בה שיחק הכדורגלן האמריקאי אוגוצ'י אוניאו. אחרי שנתו הראשונה באוניברסיטה הוא נהפך לשחקן מקצועי, וחתם על חוזה בקבוצת הכדורגל הקנדית טורונטו לינקס בזמן שלמד באוניברסיטת יורק. אחרי ששיחק עונה אחת בטורונטו, יחד עם עמיתו לנבחרת הקנדית דוויין דה רוסריו, בה הוביל את הקבוצה עם 8 שערים ושני בישולים, סטלטרי הובחן על ידי מגלה כישרונות של מועדון הכדורגל הגרמני ורדר ברמן, ואחרי תקופת מבחן הוא נקנה על ידי המועדון הגרמני. אחרי שלוש שנים בקבוצת המילואים של ברמן, פול ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה באוגוסט 2001, וכבש גם את שערו הראשון ושל העונה נגד אנרג'י קוטבוס.
במהלך עונת 2001-2002, סטלטרי קנה את מקומו בהרכב הקבוצה והמשיך לשחק במרבית המשחקים גם בעונה שלאחר מכן, 2002-2003. בעונת 2003-2004, סטלטרי הפך להיות השחקן הקנדי הראשון שזוכה באליפות הבונדסליגה, לאחר שזכה בה עם קבוצתו ורדר ברמן.
במאי 2005, סטלטרי עבר למועדון הפרמייר ליג האנגלי טוטנהאם הוטספר. כבר בעונתו הראשונה, נהנה מהיותו שחקן הרכב בקבוצה, אבל הגעתו לוייט הארט ליין של המגן הצרפתי פסקל שימבונדה, גרמה לו להיות עדיפות שנייה להרכב.
ב-31 בינואר 2008, סטלטרי עבר לפולהאם בהשאלה עד סיום עונת 2007-2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפולהאם במשחק חוץ נגד מידלסברו, ב-9 בפברואר 2008, בו הפסיד עם קבוצתו 1-0.
בחלון ההעברות של עונת 2008-2009, חתם סטלטרי בבורוסיה מנשנגלדבך, וחזר לשחק בליגה הגרמנית. בשנת 2011 פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

סטלטרי היה שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת קנדה, מאז שערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באוגוסט 1997 נגד נבחרת איראן. ב-1 ביוני 2007, סטלטרי קיבל את סרט הקפטן של הנבחרת במשחק ידידות נגד ונצואלה, ומאז נשאר הקפטן בשבעת המשחקים הבאים של קנדה, כולל המשחקים בגביע הזהב של CONCACAF בשנת 2007. בסך הכל צבר 84 הופעות במדי נבחרת קנדה בהן כבש 7 שערים.
ספיד (משחק קלפים)

משחק הקלפים ספיד המכונה גם ספידי הוא משחק לזוג שחקנים (או יותר). מטרת המשחק היא להיפטר מכל הקלפים, לפני שהיריב עושה זאת.

מהלך המשחק

לאחר שסודרו הקלפים כאמור לעיל, כל שחקן מניח קלף במרכז זה לצד זה, כך שלכל שחקן יש "קופה" משלו. לאחר מכן מתחילים השחקנים להניח קלפים על השניים שנפתחו על פי החוקיות הבאה - על הקלף להיות עוקב או קודם לעליון שבמרכז.
אין תורות במשחק, כל אחד מניח את הקלפים במהירות האפשרית (מכאן שמו: "ספיד" - מהירות באנגלית). כאשר מניח השחקן קלף הוא רשאי לפתוח (להפוך לגלוי) את העליון בערימה ממנה נלקח הקלף המונח. כאשר נגמרת אחת הערימות שבראשות השחקן הוא רשאי לקחת את אחד הגלויים ולצור ערימה חדשה, וכך לגלות את הבא בתור באחת הערימות המלאות. כמו כן, במקרה שהשחקן פותח קלף, והקלף זהה לקלף בערימה אחרת, הוא רשאי להעביר את הקלף לערימה השנייה עם הקלף הזהה ולפתוח קלף נוסף.
כאשר אחד השחקנים מסיים את קלפיו הוא צריך ״ללחוץ״ על אחת הערימות מבין הערימות שבמרכז (עליהן הונחו הקלפים) במטרה לבחור את הערימה הקטנה ולצרף אותה לקופה שבימינו  כך נמשך המשחק מספר סיבובים עד אשר לאחד השחקנים נגמרים כל הקלפים ובמקרה זה בסוף הסיבוב על השחקן ללחוץ על המקום שבו הונחה הערימה מלפני כן (שעכשיו היא מקום ריק) ובכך לנצח במשחק (כולם או מונחים במרכז בתום הסיבוב או אצל יריבו).
אם לשחקן אין מספיק קלפים לסידור מלא בתחילת הסיבוב הוא מסדר על פי אותה מתכונת עד לשלב שבו נגמרים הקלפים. כל הקלפים העליונים גלויים.
אם לשני השחקנים אין יותר תנועות אפשריות על פי החוקיות, כל אחד מהם מניח במקביל קלף מן הקופה על הערימה שלו וממשיכים במשחק. אם לאחד השחקנים יש קלף והוא לא רוצה להניח אותו על הקופה שנוצרה אי אפשר לפתוח קלף חדש.
בגרסה עם הג'וקרים, מותר לשים את הג'וקר על כל קלף, ועליו מותר לשים כל קלף.
בגרסה נוספת של המשחק, כאשר רק שני קלפים של השחקן גלויים הוא רשאי לקחת אותם אל ידו, ובכך להסתיר אותם משאר המשתתפים (רק אם אין לשחקן עוד קלפים לפתוח).
ניתן לשחק שבמקרה ולשחקן יש שלושה קלפים של אותו מספר הוא יכול לשרוף אותם. השחקן לא חייב לשרוף את הקלפים זו בחירתו האישית.
לפי החוקים, כל שחקן רשאי לשים רק קלף אחד ביד אחת. כלומר, אסור לשחק בשתי ידיים, וכן אסור להחזיק יותר מקלף אחד ביד.

ספיד סיני

גרסה נוספת של המשחק נקראת ״ספיד סיני״. בגרסה זו פותחים בתחילת המשחק רק 4 קלפים שפניהם כלפי מעלה (פתוחים), בלי קלפים תחתיהם. הצמצומים בין הקלפים הזהים וכן עם הג'וקר הם כמו בספיד הרגיל. במהלך המשחק שומרים כל הזמן על 4 ״קופות״ פתוחות, והמנצח הוא הראשון שגמר את קלפיו (השאר כמו בספיד הרגיל).
פקחיה

פרוש השם פקחיה

בהוראת השם פקחיה, תפילה לאל שיפקח את עיני הרך הנולד.
BIBSYS

BIBSYS היא רשות ממשלתית השייכת למשרד החינוך והמחקר של נורווגיה. הרשות מספקת שירותי תוכן מחקרי ולימודי, בהם שירותי אחסון, שליפה והעברת מידע ומטה-דאטא של מקורות חיוניים ללימוד ולמחקר (ספרי עיון ולימוד, כתבי עת מדעיים, עבודות מחקר, מאמרים ועוד). הרשות פועלת בשיתוף אוניברסיטאות, מכללות אקדמיות, מכני מחקר והספרייה הלאומית של נורווגיה. הרשות מספקת לחוקרים ולתלמידים גישה למקורות ולספריות באמצעות שירותי ממוחשבים ברשת האינטרנט (בפרט הפורטל oria.no). הרשות מהווה את הנציג הלאומי הנורווגי למיזם DataCite (ניהול ציטוטים גלובלי) ומנהלת את הקודי המזהים הבינלאומיים של הפריטים בקטלוגי הספריות בנורווגיה.

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-1972 במסגרת האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה בשיתוף החברה המלכותית הנורווגית למדע וספרות (Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Bibliotek) במטרה למחשב ספריות אקדמיות וספריות מחקר. היחידה צמחה מניהול שתי ספריות בטרונדהיים למערכת הלאומית לניהול ספריות מחקר במדינה וספקית שירותי מידענות מגוונים לצרכני ספריות אלה.
כתובים (כתב עת)

כתובים - שבועון לשאלות התרבות הספרות והאמנות, הוא כתב עת ספרותי עברי, שיצא לאור בתל אביב במשך כשבע שנים. הגיליון הראשון נדפס בשנת תרפ"ו 1926 והגיליון האחרון נדפס בשנת תרצ"ג 1933.
"כתובים" נוסד ביוזמתו של חיים נחמן ביאליק. העורך הראשון היה אליעזר שטיינמן, ולאחר זמן הצטרף אליו כעורך אברהם שלונסקי. "כתובים" החל לצאת כבטאון של אגודת הסופרים העבריים, ובגליונות הראשונים השתתפו רבים מבין חברי האגודה, ובהם יוצרים מוכרים ושמרניים כיצחק למדן, אשר ברש, יעקב פיכמן, אביגדור המאירי, יעקב רבינוביץ, דוד שמעונוביץ-שמעוני ואחרים. לאחר כשנה הפך "כתובים" למתנגד חריף של ראשי אגודת הסופרים, ובעקבות זאת הסירה אגודת הסופרים את חסותה מ"כתובים" והקימה את "מאזנים". משנת תרפ"ז 1927 ועד סגירתו ניהלה חבורת "כתובים" המצומצמת מלחמות ספרותיות קולניות נגד אגודת הסופרים, ראשיה וכלי הביטוי שלה.
אחדים משיריו הראשונים של אלכסנדר פן נדפסו אף הם ב"כתובים". כן שימש כתב העת את המשוררים נתן אלתרמן, רפאל אליעז ואברהם חלפי.
"כתובים", כמו כתבי עת ספרותיים אחרים פרסם מניפסטים, והביא תרגומים מספרות העולם בת הזמן, ובכך פתח פתחים חשובים לקוראי הספרות בארץ ולספרות העברית החדשה.
לאחר שנפרדו דרכיהם של שני העורכים, אליעזר שטיינמן ואברהם שלונסקי, פנה כל אחד מהם לדרכו, קיבץ סביבו חבורה והוציא כתב עת משלו. השבועון נסגר, וזמן קצר לאחר מכן הוקם כתב העת "טורים", בעריכת שלונסקי.
M58

היסטוריה

שארל מסיה זיהה את M58 בתאריך 15 באפריל 1779 בעת שעקב אחרי שביט שעבר בסמוך. באותו לילה הוא צפה גם ב-M59 וב-M60 (שהתגלו מספר ימים לפני כן על ידי יוהאן גוטפריד קלר) וכלל את שלושתן בקטלוג מסיה. מסיה תיאר את M58 כערפילית חלשה מאוד שנעלמת מהעין עם הדלקת אור קלוש. ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1784 ותיאר אותה כערפילית בהירה וגדולה למדי. ג'ון הרשל צפה בה בשנת 1825 וציין גם כן שמדובר בערפילית בהירה ושבהירותה גדולה יותר במרכזה והוסיף עם הכנסתה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים, שאור הערפילית לא אחיד והיא נראית כמורכבת מנקודות רבות. בשנת 1850 זיהה הלורד ויליאם פרסונס כי לערפילית צורה ספיראלית.
בשנים 1988 ו-1989 זוהו בגלקסיה שתי סופרנובות, הראשונה מסוג II והשנייה מסוג I.

תצפית

M58 נמצאת מעט פחות מ-2 מעלות צפון-מערבית לכוכב ρ (רו) בבתולה וכ-6 מעלות מערבית לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה). נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בהבדלי הבהירות בין מרכזה של הערפילית ובין שוליה ובתנאי צפייה מיטביים ניתן אפילו להבחין בהבדלי בהירות בין הזרועות הספירליות הבהירות יותר והמרחב הפחות בהיר שביניהן, אבל נחוץ טלסקופ בקוטר של לפחות 20 ס"מ על מנת להבחין בצורת המוט שמחבר את ליבת הגלקסיה לזרועותיה. בצילום ארוך חשיפה ניתן להבחין במבנה המלא של הגלקסיה. גודלה הזוויתי של M58 הוא מעט פחות מ-6 דקות קשת שבמרחק של 63 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-110,000 שנות אור.
כחצי מעלה מדרום-מערב ל-M58 נמצאת NGC 4564, כמעלה ממזרח לה נמצאת M59 ועוד חצי מעלה מזרחה נמצאת M60. כ-1.7 מעלות ממערב-צפון-מערב ל-M58 נמצאת M87 וכ-1.4 מעלות מצפון לה נמצאת M90, כולן גלקסיות נוספות בצביר הבתולה.
ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M58 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,500 קילומטר בשנייה.
אברהם בר דוד

ביוגרפיה

בר דוד נולד ברומניה, בתקופת מלחמת העולם השנייה הסתתר עם משפחתו ונדד בין בתי איכרים גויים. עלה לישראל ב-1951 ונקלט בשער העלייה, גדל ולמד בבאר שבע. ב-1956 התגייס לצה"ל, הוצב בחיל התותחנים, במלחמת סיני שימש מעמיס תחמושת. עבר קורס משנה טכני ושירת בגדוד תותחי נגרר 155 מ"מ. ב-1957 סיים בהצטיינות קורס קציני חת"ם ושימש כמדריך בבית הספר לתותחנות שדה (ביסל"ת). שירת כמפקד סוללה בגדוד 404 ועבר קורס מפקדי פלוגות שריון. השתתף במבצע סנונית, מונה לסגן מפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני והוביל את הגדוד במלחמת ששת הימים. בשנים 1967 עד 1969 פיקד על קורס קציני תותחנים, במינוי חירום פיקד על גדוד מילואים 332 גדוד תותחנים מוצנח, ועסק במטה החיל בתוכניות להטמעת נשק השלל במערך צה"ל. בדצמבר 1969 מונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות 160 מ"מ הראשון בצה"ל, ופיקד עליו בתקופת מלחמת ההתשה. ב-1971 מונה לסגן מפקד אגד ארטילרי סדיר בפיקוד הדרום. יצא להשתלמות בבית הספר לתותחנות שדה בפורט סיל שבארצות הברית, בספטמבר 1973 מונה למפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הצפון, תפקיד בו שירת במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש ראש ענף מחקר בחיל. ב-1974 מונה למפקד ביסל"ת וב-1976 לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף, תפקיד בו כיהן עד 1980. היה חבר בצוות ההקמה של מפקדת חיילות השדה ושימש ראש המטה. שימש סגן ראש חטיבת תורה והדרכה והשתחרר ב-1982. בשירות המילואים שירת כעוזר שר הביטחון לענייני חירום. 
לאחר שחרורו הקים חברה בשם "תמוז מערכות שליטה". השתלב בפרויקטים בתחום פיתוח הארטילריה, שימש מנכ"ל חברת סולתם, מנכ"ל ונשיא ניר אור תעשיות צבאיות, מנכ"ל חברת מפרולייט, דירקטור בבנק מסד. מ-2005 מכהן כיו"ר דירקטוריון בחברה הציבורית אימקו העוסקת בתחום מערכות ומוצרים לרכב קרבי משוריין וחילות השדה, מערכות בקרה ופיקוד לחיל האוויר וציוד אלקטרוני ואלקטרומכני. במסגרת זו מכהן בר דוד כיו"ר פורום תעשיות הרק"מ. 
ביוני 2016 נבחר בר דוד ליו"ר עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל.
בר דוד בוגר לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב.
דרק דרואין

ביוגרפיה

דרואין נולד בסרניה שבאונטריו בקנדה, בנם של שילה וגטאן ואח לשתי אחיות, אחותו הגדולה ג'יליאן אף היא אתלטית שהתחרתה בקפיצה לגובה ובקרב שבע. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, וזכה חמש פעמים באליפות המכללות בקפיצה לגובה. כמו כן, התחרה עבור האוניברסיטה בהטלת כידון, בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר משוכות ובקרב רב. 
ב-2011 סבל מפציעה וחזר להתחרות רק באפריל 2012, ביוני זכה בפעם החמישית באליפות קנדה וביולי ניצח בתחרות ליגת היהלום בלונדון. 
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה דרואין במדליית ארד יחד עם רוברט גראברז מבריטניה ומועתז עיסא בראשים מקטר לאחר שעברו בניסיון ראשון גובה של 2.29 מטר, אחרי איוואן אוחוב מרוסיה (2.38 מטר) ואריק קיינרד מארצות הברית (2.33 מטר). 
באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה, זכה דרואין במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא קנדה חדש של 2.38 מטר, אחרי בודן בונדרנקו מאוקראינה שקבע שיא אליפות חדש של 2.41 מטר ומועתז עיסא בראשים (2.38 מטר). בשנת 2013 זכה דרואין בגביע באוורמן, הפרס היוקרתי ביותר הניתן לאתלט מצטיין מקרב הסטודנטים בארצות הברית.
באפריל 2014 קבע דרואין בקפיצה לגובה שיא קנדה חדש של 2.40 מטר, ובכך היה לקופץ העשירי בהיסטוריה שעובר גובה זה. 
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו סקוטלנד בסוף יולי אותה שנה, זכה דרואין במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.31 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו ב-2015 זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.37 מטר.
באליפות העולם ב-2015 שהתקיימה בבייג'ינג זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.34 מטר. 
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.38 מטר.
ארמון אלת'ם

היסטוריה

הארמון המקורי שעמד במקום זה ניתן למלך אדוארד השני בשנת 1305 והיווה מגורים מלכותיים רשמיים החל מהמאה ה-14 ועד המאה ה-16. מאוחר יותר נהרסו חלקים מהמבנה. המבנה הנוכחי נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20 במקום בו עמד המבנה המקורי, והוא כולל בתוכו את האולם הגדול של הארמון שנבנה על ידי אדוארד הרביעי בשנות ה-70 של המאה ה-13.

המבנה המודרני

בשנת 1933 סר סטפן קורטלנד ורעייתו הליידי וירג'ינה חכרו את הארמון והחלו לשקם את הריסותיו. במסגרת השיקום שופץ ושוחזר האולם הגדול של הארמון, בעוד ששאר המבנה נבנה בסגנון אר דקו. בני הזוג התגוררו במבנה עד שנת 1944 עת שעברו לסקוטלנד והמבנה הוענק לחיל החינוך המלכותי במרץ 1945. חיל החינוך עשה שימוש במבנה עד שנת 1992.
בשנת 1995 המבנה עבר לניהולה של קרן אינגליש הריטג' ובשנת 1999 נערכו בו ובגנים סביבו עבודות שיפוץ ושחזור, והמבנה נפתח לציבור הרחב.
חייזרים מן העבר

הפקה

המפיק בפועל של הסדרה הוא קווין ברנס, שגם ביים וכתב את פרק הפיילוט. ג'ורג'יו א. טסוקלוס משמש כיועץ הפקה והופיע על המסך בפיילוט. תורמים משמעותיים אחרים לתוכנית היו אריך פון דניקן אשר הופיע בפרק הפיילוט וחוקר העב"מים סקוט ס. ליטלטון אשר שימש כיועץ מומחה לתוכנית עד מותו ב-2010.
מנחה תוכנית הטוק שואו הרדיופונית ג'ורג' נורי דיבר בחמישה פרקים, כולל הפיילוט. הכומר בארי דאונינג, הידוע בתיאור המלאכים המופיעים בתנ"ך כאסטרונאוטים קדומים, הציע את נקודת המבט שלו בפרק הפיילוט. הפסיכולוג ג'ונתן יאנג, אשר מביא את נקודת המבט המיתולוגית, הופיע בכל אחד מפרקי הסדרה למעט הפיילוט. סופר ההיסטוריה האלטרנטיבית דייוויד האטצ'ר צ'יילדרס, מדבר לעיתים קרובות ברוב הפרקים.

תגובות וביקורת

לתוכנית היו 1,676,000 צופים בסוף אוקטובר 2010, 2,034,000 צופים באמצע דצמבר 2010 (לפרק "מבנים לא מוסברים")

ובסוף ינואר 2011 היה לה 1,309,000 צופים.
כמה מבקרים אפיינו את התוכנית בתיאורים הבאים: "מופרכת", "מאוד ספקולטיבית", ו"פירוט של תאוריות פרועות הטוענות כי חייזרים הסתובבו באופן חופשי בכדור הארץ בימי קדם". רבים מהרעיונות שהוצגו בתוכנית לא מקובלים על הקהילה המדעית, וזכו לביקורת פסאודו-מדע ו-פסאודו-היסטוריה.
הפרופסור להיסטוריה רונלד ה. פריץ איבחן כי לפסאודו-מדע כגון תיאורית האסטרונאוטים הקדומים המוצעת על ידי פון דניקן והתוכנית "חייזרים מן העבר" יש פופולריות מחזורית בארצות הברית המופיעה בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה: "בתרבות פופ עם זיכרון קצר ותיאבון רעבתני, חייזרים, פירמידות ותרבויות אבודות ממוחזרות כמו אופנה".
אחד התורמים למגזין פורבס בראד לוקווד, ביקר את הסדרה בקובעו כי היא משמשת דוגמה להפיכתו של ערוץ ההיסטוריה לערוץ של "תוכניות המוקדשות למפלצות, חייזרים ומזימות", וציין כי "חייזרים מן העבר" היא תוכנית המעדיפה בידור על פני אמינות". גם הארכאולוג קית' פיצפטריק-מתיוס ביקר את ערוץ ההיסטוריה עבור "התייחסות לשטויות (חייזרים עתיקים) כאילו היו עובדה".
סופר המדע בריאן סוויטק היה ביקורתי מאוד כלפי הסדרה, במיוחד על הפרק שהציע כי "החייזרים השמידו את הדינוזאורים כדי לפנות מקום למין שלנו". הוא אפיין את התוכנית בשם "חלק מהרפש הרעיל ביותר שנמצא אי פעם בבור ללא תחתית הקרוי טלוויזיה".

בתרבות הפופולרית

בתוכנית האנימציה סאות' פארק יצרו פרודיה על התוכנית הזו בפרק "חג ההודיה בערוץ ההיסטוריה" (11 בנובמבר 2011, פרק 15.13). המבקר ראמזי איסלר העיר "פרק זה היה מוכוון מטרה כלפי "חייזרים מן העבר" במיוחד", ותיאר את תוכנית האנימציה כ"סאטירה מושלמת על הסדרה המגוחכת הזו, כולל אמנות הפוטושופ של תמונות החייזרים בשחור-לבן וראיונות עם אנשים בעלי סמכות מפוקפקת".
ביוני 2011, במהלך ראיון ל"רולינג סטון", הזמרת קייטי פרי העירה כי נהייתה אובססיבית כלפי הסדרה, באומרה, "כשמדברים בסדרה על אנשי השמים, איך כולם הגיעו מהשמיים ואיך הפירמידות במצרים שימשו לתצפיות כוכבים, זה יותר מידי בשבילי. זה מחבר את כל הנקודות. זה דופק את הראש שלי".
במרץ 2012, במהלך הופעתה בתוכניתה של אלן דג'נרס, ציינה השחקנית מייגן פוקס שהיא אוהבת את "חייזרים מן העבר". אלן הסכימה שהתוכנית והתאוריות העולות בה "מעוררות מחשבה".
פחם פעיל

פחם פעיל (נקרא גם: פחמן פעיל) הוא צורה של פחמן, אשר מעובד בצורה המעניקה לו נקבוביות רבות, ולפיכך שטח פנים רב, המשמש לספיחת חומרים שונים או לתגובות כימיות. בשל הכמות הרבה של הנקבוביות המיקרוסקופיות, ל-1 גרם של פחמן פעיל יש שטח פנים שנע בין 300 ל-2,000 מ"ר.
יעילות הפחמן הפעיל נקבעת בעיקר לפי שטח הפנים, אך גם הרכב כימי שונה יכול לשפר את יכולת הספיחה. הפחם הפעיל מופק בדרך כלל מפחם עץ.

מאפיינים

תחת מיקרוסקופ אלקטרונים ניתן לראות כי המבנה של פחמן פעיל איננו מסודר, והוא מפותל ומלא נקבוביות. ייתכנו אזורים שלמים שבהם שתי שכבות גרפיט, אשר מפרידים ביניהם כמה ננומטרים בודדים. הפחם הפעיל מסוגל לספוח חומרים ביעילות כיוון שהוא נקשר לחומרים בעזרת קשרי ואן דר ואלס.
מאידך, פחמן פעיל אינו נקשר ביעילות לחומרים מסוימים, כגון אלכוהול, חומצות ובסיסים חזקים, מתכות ורוב החומרים האנאורגנים, כמו נתרן, ליתיום, ברזל, עופרת, ארסן, פלואור, וחומצה בורית.

אפיון יכולת הספיחה

המדד הבסיסי ביותר על מנת לאפיין את ביצועי הפחם הפעיל מתבצע בעזרת יוד (Iodine number/value), והוא מעיד בעיקר על יכולת הספיחה של מולקולות קטנות ושטח הפנים הכולל של הפחם. זהו מדד לתוכן החללים המיקרוסקופים (עד 2 ננומטר) שמתמלאים על ידי ספיחת יוד מתמיסה. המדד מייצג את כמות היוד הנספג בגרם פחם פעיל, והוא ביחידות מ"ג/גרם, כאשר הטווח האופייני לפחם פעיל נע בין 500 ל-1,200 מ"ג/גרם.
על מנת לבדוק יכולת ספיחת מולקולות גדולות משתמשים במולסה וטאנין.

שימושים

פחם פעיל משמש לטיהור גזים, הפקת וגימור זהב ומתכות שונות, טיהור מים, טיהור משקאות אלכוהולים, רפואה, טיהור שפכים, מסנני אוויר (פילטרים) במסכות גז ומסכות סינון אוויר, הלבנת שיניים ועוד.
בהתאם למחקר שבוצע ביפן פחם פעיל עוזר לחולי תסמונת צחנת הדג
תיאטרון לנקום

תיאטרון לנקום (ברוסית: Ленко́м) הוא שמו הרשמי של המוסד, שהיה ידוע כ"תיאטרון מדינת מוסקבה", הקרוי על שם הקומסומול של לנין. 
התיאטרון תוכנן בידי אילאריון איבנוב-שניץ, הוא נבנה ב-1907 כמשכן למועדון הסוחר, והיה משכן להופעות תיאטרון ומוזיקה רבות. אחרי 1918, הבניין סופח לוועדת המפלגה המקומית, לבסוף נעשה בית ל"תיאטרון הנוער העובד" ב-1927. מכאן, ביסס התיאטרון העתידי את שמו הטוב כתיאטרון לאנשים צעירים, בידי אנשים צעירים. במהלך 80 שנות קיומו, לנקום היה חלוץ בהצגת תיאטרון חדש, רענן וניסויי בברית המועצות וכעת ברוסיה. בשנת 1973 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה מארק זכארוב, שמילא תפקיד זה עד למותו הפתאומי בספטמבר 2019. 
בלנקום פעלו רבים מהאמנים הפופולריים ביותר ברוסיה, הידועים בשל עבודתם בתיאטרון ובקולנוע, כגון אנדריי טרקובסקי, יבגני לאונוב, אלכסנדר אבדולוב, אולג ינקובסקי, אינה צ'וריקובה, לאוניד ברונבוי וניקולאי קרצנצוב.
D12

המירוץ לתהילה

חבר הלהקה הראשון שגרף הצלחה ופרסום היה זמר הראפ אמינם. בשנת 1997,אמינם הוציא מיני אלבום הנקרא The Slim Shady EP, האלבום תפס תשומת לב ופרסום, כאשר מפיק וזמר הראפ ד"ר דרה הקשיב לאלבום, מיד החתים את אמינם לחברת התקליטים Interscope.
אמינם נשאר בעמדתו, בזמן הקלטת האלבום The Slim Shady LP, האלבום המלא, שיחזור להחתים את שאר חברי הלהקה לעתיד. ד"ר דרה אמר לו שלפני החתמת חבריו, שיהפוך לזמר ידוע.
בשנת 1999 הוציא אמינם את אלבומו The Slim Shady LP ומיד הפך לכוכב, ובזמן זה, נמכרו בארצות הברית מיליוני עותקים של האלבום. אמינם לקח את הצעתו של ד"ר דרה והפך לזמר מפורסם ומיד איחד אותו ואת שאר חברי הלהקה והחתים אותם בחברת התקליטים Interscope ומאז ללהקה יצאו שני אלבומים מלאים.
יוסף צבי הרץ

קורות חייו

הרץ נולד בהונגריה ב-25 בספטמבר 1872. וב-1884 היגר לניו יורק. הוא למד במכללת ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה ובבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1898 עבר לדרום אפריקה לעיר יוהנסבורג הוא נשאר שם עד 1911. אחרי שעזב את דרום אפריקה חזר לניו יורק עד שנת 1913 שבה התמנה לרב ראשי לאנגליה. היה נשיא בית הספר למדעי יהדות ורב בית הכנסת הגדול בלונדון. הוא היה חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים ויו"ר הגוף המנהל של המכון למדעי היהדות שלה.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות בירושלים.
הוגו גרנסבק

קריירה

ב-1925, גרנסבק ייסד את ערוץ הטלוויזיה "WRNY", אחד מערוצי הטלוויזיה הראשונים בהיסטוריה. הוא היה גם מהראשונים שהתעסקו עם ז'אנר מדע בדיוני כשהוציא לאור את מגזין המדע הבדיוני הראשון, "Amazing Stories". גרנסבק גילה עניין בתחום אחרי שקרא פרויקט של פרסיוול לוול כשהיה ילד. ב-1929 איבד את הבעלות על העיתון "Amazing Stories", זאת עקב תביעה משפטית שגרמה לו לפשוט את הרגל (עד היום לא ברור אם מדובר בפשיטת רגל אמיתית, או במזימה של גרנסבק, שבעזרתה תיכנן לעזוב את מערכת העיתון על מנת להקים אחד חדש). לאחר שזה עזב את מערכת העיתון, הוא הוציא לאור שני עיתוני מדע בדיוני חדשים: "Science Wonder Stories" ו"Air Wonder Stories". שנה אחר-כך, כשבעיות המשבר הכלכלי של גרנסבק נפתרו, העיתונים מוזגו לכדי עיתון אחד הנקרא "Wonder Stories". גרנסבק הפיץ עיתון זה עד 1936, אז מכר אותו להוצאת הספרים "Thrilling Publications" ושם העיתון שונה בשלישית ל"Thrilling Wonder Stories". גרנסבק נודע אז במנהגי המכירות המהירים שלו, ובסכומים הפעוטים יחסית שדרש תמורת יצירותיו.
על הישגי סופרים בתחום המדע הבדיוני ניתן פרס, המחולק בכל שנה על ידי ההאמנה הבינלאומית לסוגת המדע הבדיוני, אשר נקרא "הוגו", על שמו של גרנסבק.
עוד לפני שסוגת המדע הבדיוני הפכה למוכרת בקרב הספרות, גרנסבק פעל גם כיזם בתעשיית האלקטרוניקה, וסחר בחלקי רדיו שונים בין אירופה לאמריקה ועזר לפשט את חובבות הרדיו בקרב הציבור. באפריל 1908 הוציא לאור את העיתון "Modern Electrics", העיתון הראשון שעסק בתחום חובבות הרדיו ואף באלקטרוניקה ככלל. בינואר 1909 הקים את אגודת חובבי הרדיו של אמריקה, שכללה 10,000 אנשים כבר בשנה הראשונה להיווסדה. ב-1912 האגודה אמדה כבר 400,000 חברים. בנוסף, ב-1913 הוא הוציא לאור מגזין נוסף העוסק בחובבות רדיו, דומה לקודמו, הנקרא "The Electrical Experimenter" (שינה את שמו ל"Science and Invention" ב-1920).

חייו האישיים

גרנסבק נולד בעיר לוקסמבורג, היגר לארצות הברית כשהיה בן 21 ומאוחר יותר התאזרח במדינה. גרנסבק נישא שלוש פעמים, בפעם הראשונה לרוז הארווי ב-1906, לדורותי קנטרוביץ ב-1921 ולמארי הנצ'ר ב-1951.
גרנסבק רשם לזכותו 80 פטנטים עד מותו (ובכך נוסף לרשימותיו גם התואר ממציא); הוא נפטר בגיל 83 בעיר ניו יורק ב-19 באוגוסט 1967.
סטפניה פודגורסקה

סטפניה פודגורסקה (בפולנית: Stefania Podgórska-Burzmińska, ‏ 1925, ליפה ,‏ שבמחוז פשמישל - 18 בספטמבר 2018, לוס אנג'לס, שבארצות הברית) הייתה חסידת אומות העולם פולנית.

קורות חיים

סטפניה פודגורסקה הייתה עוזרת בית של בני משפחת דיאמנט מפשמישל.

מעשה ההצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה ב-1939 התגוררה פודגורסקה בפשמישל. בני משפחת דיאמנט הוכנסו לגטו פשמישל. פודגורסקה התכתבה עם חלק מהם והוסכם כי הם יברחו מהגטו והיא תנסה לארגן להם מקום מסתור מחוץ לגטו. לשם כך עזבה פודגורסקה את ביתה ועברה להתגורר בבית שכור בפרברי העיר עם אחותה הלנה בת העשר.
בספטמבר 1943 חוסל גטו פשמישל ושני האחים לבית דיאמנט הגיעו לביתה של פודגורסקה עם 11 יהודים נוספים. כל הפליטים הוחבאו בעליית הגג. שתי האחיות דאגו לספק להם מזון. כדי להרוויח את הכסף לקניית המזון עבדה סטפניה פודגורסקה במפעל ובעתות הפנאי תפרה ורקמה, ומכרה את תוצרתה. כמויות המזון שקנתה היו גדולות והיו עלולות לעורר חשד, ולכן נהגה פודגורסקה משנה זהירות בהביאה מזון לבית. אחותה הלנה כיבסה את בגדיהם של המסתתרים ותפרה אותם כשהתבלו. זאת עשו עד שחרור האזור ביולי 1944 על ידי הצבא האדום.

לאחר המלחמה

בשנת 1961 היגרה פודגורסקה לארצות הברית ושם נישאה למקס (מוניו) דיאמנט, אחד הניצולים שאותו הסתירה.

הכרה

בשנת 1979 הכיר יד ושם בסטפניה פודגורסקה ובאחותה הלנה בתור חסידות אומות העולם. סיפורה הונצח בסרט Hidden in silence משנת 1996.