google/wiki40b huggingface dataset:
מקסימיליאן פון וייכס

קריירה מוקדמת

וייכס נולד בדסאו, והיה בן למשפחת אצולה בווארית. ב-1900 הצטרף כצוער לחטיבת הפרשים הכבדים ה-2 בצבא בוואריה. מ-1905 שירת כשליש כללי. בין 1910 ל-1913 למד באקדמיה הצבאית במינכן, ואז הועבר למטה הכללי. את מלחמת העולם הראשונה העביר כשליש וכקצין מפקדה. ב-1920, עם הקמת הרייכסווהר, היה בין הקצינים שנותרו לשרת. ב-1923, בדרגת מיור, קיבל פיקוד על גונדת פרשים. ב-1928 נעשה למפקד חטיבה רכובה, וב-1930 קודם לראש מטה של דיוויזיה בחיל. ב-1 בנובמבר אותה שנה קודם לאוברסט. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 קיבל דרגת גנרל מיור והוצב כמפקד דיוויזיית הפרשים ה-3 בויימאר. ב-1935 הוחל בהסבה של היחידה לדיוויזיית הפאנצר ה-1 בוורמאכט. וייכס התקדם במהירות בשנתיים הבאות, וב-12 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-13 בנירנברג. בראשית 1939 השתתף בכיבוש יתרת צ'כיה.

מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נטל הקורפוס ה-13 חלק במערכה בפולין במסגרת הארמייה השמינית ונכנס לוורשה. באוקטובר קודם וייכס למפקד הארמייה השנייה, ובתפקיד זה השתתף במערכה על צרפת במסגרת קבוצת ארמיות A, שהבקיעה בארדנים. כגמול על שירותיו קיבל וייכס ב-29 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל-אוברסט ב-19 ביולי 1940. כמו כן השתתפה הארמייה השנייה במערכה בבלקנים. 
עם תחילת מבצע ברברוסה הוביל וייכס את הארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, אך הועבר לקבוצת ארמיות דרום לצורך כיבוש קייב. לאחר מכן השתתפה הארמייה בפיקודו בקרב מוסקבה. ביולי 1942 החליף את פדור פון בוק כמפקד קבוצת ארמיות B. הוא נטל חלק בקרב סטלינגרד; קבוצת הארמיות רוסקה במבצע אורנוס. ב-1 בפברואר 1943 קודם לגנרלפלדמרשל והועבר לעתודה ביולי. שהותו שם נמשכה פחות מחודש ובאוגוסט נקרא לעמוד בראש קבוצת ארמיות F, שהוצבה בבלקנים בעיקר למטרות לוחמה בפרטיזנים. המבצע העיקרי שניהל היה פינוי הצבא הגרמני מיוון ויוגוסלביה בספטמבר-נובמבר 1944, לנוכח האיום שינותק בידי הצבא האדום. הוא שיקר לפיקוד העליון והציג את הנסיגה המחושבת כאילוץ תחת מתקפת אויב כבדה. ב-2 בפברואר 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-25 במרץ 1945 הועבר סופית לעתודה. ב-2 במאי נשבה בידי הצבא האמריקני. לאחר שנתיים בשבי היה בין הנאשמים במשפט בני הערובה על חלקו ברצח מאות אלפי אזרחים ביוגוסלביה, אך שוחרר מסיבות בריאותיות ב-1948 בטרם הורשע. הוא פרש לטירת משפחתו ליד בון ומת שם ממחלה ב-27 בספטמבר 1954.
אוניברסיטת יורק (ארצות הברית)

לימודים

האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תואר ראשון ושני במנהל עסקים ודוקטורט. האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תארים אלו בהתכתבות.
דרישת הקבלה לתואר הראשון היא תעודת סיום תיכון. דרישת הקבלה לסטודנטים ישראלים היא סיום תעודת בגרות. לא קיימות דרישות קבלה אחרות לאוניברסיטה, כגון רף ממוצע בגרויות, מבחן פסיכומטרי או מבחן קבלה.

דירוג אקדמי והכרה

האוניברסיטה לא נמנית ברשימות הדירוגים גופי דירוג האוניברסיטאות המובילים כגון דירוג שאנגחאי, דירוג Times או דירוג דירוג QS.
האוניברסיטה אינה מוכרת על ידי משרד החינוך האמריקאי כמוסד להשכלה גבוהה.
כמו כן, היא אינה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה בישראל על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
ההכרה האקדמית בתארים שמעניקה האוניברסיטה משתנה ממדינה למדינה בהתאם לחוק המקומי. בישראל, התהליך להכרה בתארים מחוץ לארץ, ובהם לתארים מאוניברסיטת יורק ארצות הברית, הוא פרטני ומבצע על ידי הגף להערכת תארים במשרד החינוך. הגף מבצע הערכה פרטנית לכל בקשה, ומתחשב בין היתר באיכות תוכנית הלימודים, איכות עבודת הגמר ואיכות ההוראה במידה ונעשתה בהתכתבות. 
בשנת 2015, נטען באתר האוניברסיטה שחברות ב-IAU, ארגון האוניברסיטאות העולמי מטעם ארגון אונסק"ו מקנה לאוניברסיטה הכרה בין-לאמית בתאריה. עם זאת, נכון לשנת 2015, אוניברסיטת יורק ארצות הברית אינה חברה בארגון זה של אונסק"ו. אוניברסיטת יורק אשר בקנדה חברה בהתאחדות זו, אך היא אינה קשורה לאוניברסיטת יורק ארצות הברית. התאחדות האוניברסיטאות הבינלאומית היא ארגון לשיתוף פעולה בין מוסדות אקדמיים שאינו עוסק בהכרה של מוסדות אקדמיים, והחברות בו היא וולנטרית. בארגון חברות כ-620 אוניברסיטאות, רובן ממדינות מתפתחות באפריקה, אסיה ומזרח אירופה.

פעילות בישראל

בישראל קיימים ארגונים שונים המציעים תארים בהתכתבות של אוניברסיטת יורק ארצות הברית.
בשנת 2015, עלו חשדות לגבי איכות הלימודים האקדמיים באוניברסיטת יורק ארצות הברית, והיותה בית חרושת לתארים. בין היתר, נטען שנציגיה של האוניברסיטה בישראל מציעים דוקטורט בשלושה חודשים, תואר ראשון בקוסמטיקה, או מסלול לד"ר גם בלי תואר ראשון.
 באותה שנה העניק מכון ז'בוטינסקי פרס לפעיל הליכוד דניאל גלילי, על דוקטורט שהגיש במסגרת לימודיו באוניברסיטה.
שמיר (שבט יהודה)

שָׁמִיר הייתה עיר מקראית בהרי יהודה, שנכללה בתחום נחלת שבט יהודה.
העיר נזכרת פעם אחת בתנ"ך, ברשימת ערי שבט יהודה באזור דרום הר חברון: "וּבָהָר שָׁמִיר וְיַתִּיר וְשׂוֹכֹה".
העיר הקדומה מזוהה בידי חלק מהחוקרים עם האתר ח'רבת סמארה שבדרום מערב הר חברון, כ-3 ק"מ צפונית מערבית לאל-ד'הריה.
מיקומו של האתר הוא בסמיכות יחסית לחורבותיהן של יַתִּיר (ח' עתיר) ושל שׂוֹכֹה (ח' שויכה), הנזכרות לצד שמיר בפסוק, ובסמיכות גדולה לחורבות עֲנָב, הנזכרת גם היא כאחת מערי דרום הר חברון.
אין לבלבל שמיר זו עם שָׁמִיר הנוספת הנזכרת בתנ"ך, כעיר בנחלת שבט אפרים, בה פעל השופט תולע בן פואה.
שריונית

שריונית היא רכב קרבי משוריין המונע על גלגלים עטויי צמיגים (ולא על זחלים) ומוגן בדרך כלל בשריון קל וחמוש בכלי נשק קלים, כגון מקלעים, או בתותח בקוטר קטן. לרוב, מדובר בכלי רכב המיועד לסיור וקשר ואינו מיועד לקרבות גדולים.
שריוניות הופיעו בסוף המאה ה-19, אך הפכו לנפוצות רק בתחילת מלחמת העולם הראשונה. השריוניות היו נפוצות עד אחרי מלחמת העולם השנייה, ובהדרגה הוחלפו בנגמ"שים כבדים יותר, חלקם זחליים וחלקם אופניים (כלומר: נעים על גלגלים עטויי צמיגים). 
בארץ ישראל, חיילי המנדט הבריטי הפעילו שריוניות, ומאוחר יותר, במלחמת העצמאות, הן צה"ל והן הכוחות הערביים הפעילו שריוניות. השריוניות הופעלו כתחליף לטנקים תקניים, מאחר שהיישוב העברי לא היה מצויד במספיק טנקים ערב פרוץ המלחמה. אחרי מלחמת העצמאות, כאשר צה"ל רכש כמות מספקת של טנקים דוגמת ה-M4 שרמן, הוצאו השריוניות משירות.
סרגיי סטפאשין

ביוגרפיה

סרגיי סטפשין נולד במשפחת קצין הצי הסובייטי במהלך שרותו בסין. בהיותו בן 3 המשפחה חזרה לברית המועצות. במסגרת השרות הצבאי, בשנת 1973 הוא סיים את מכון הפוליטי הגבוה של משרד הפנים בלנינגרד והמשיך את השרות. בשנות ה-80 החל ללמד במכון בו למד. עם תחילת הפרסטרויקה נכנס לפוליטיקה. התנגד לפוטש של אוגוסט והתמנה ליו"ר וועדה לחקר האירועים. תוצאה של פעילות הוועדה לא פורסמה מעולם. בשנת 1991 מונה לסגן שר הפנים האחראי על מרחב סנקט פטרבורג. בשנת 1992 עזב את משרד הפנים וחזר לפוליטיקה. באירועים של שנת 1993 תמך בנשיא בוריס ילצין. ב-24 בספטמבר 1993 מונה לסגן הראשון של שר הפנים. ב-3 במרץ 1994 מונה למנהל מודיעין נגדי. בשנת 1995 מונה למנהל שרות הביטחון הפדרלי. בשנת 1995, במהלך אירועים סביב מתקפת הטרור על בית החולים בעיר בודנובסק היה ראש המטה. מייד לאחר הפרשה פוטר מתפקיד.
החל מנובמבר 1995 עבד במנגנון הנשיאותי. ב -2 ביולי 1997 התמנה לשר המשפטים. ב-28 באפריל 1998 מונה לשר הפנים.
ב-12 במאי 1999 מונה לממלא מקום ראש הממשלה, עד 9 באוגוסט 1999 היה לראש ממשלת רוסיה. ממשלת סטפאשין לא התאפיינה בשינויים רבים, פיטוריו ב-9 באוגוסט 1999 באו כהחלטה אסטרטגית מצד מקורביו של בוריס ילצין שרצו להבטיח את קידומו של ולדימיר פוטין כיורש לילצין.
ב-19 בדצמבר 1999 - נבחר לדומה הממלכתית מטעם סנקט פטרבורג, הוא נתמך על ידי המפלגה הליברלית יאבלוקו.
מאז ה-19 באפריל 2000 היה יו"ר המשרד לביקורת המדינה. בעקבות המינוי התפטר מדומה. בשנת 2010 חודש המינוי לכהונה שלישית ובספטמבר 2013 הוחלף על ידי טטיאנה גוליקובה, שרת הבריאות לשעבר.
מאז 2007 הוא יו"ר החברה הארץ-ישראלית הקיסרית הפרבוסלבית, מהארגונים ההומניטריים והמדעיים הוותיקים ביותר ברוסיה. הוקם ב-21 במאי 1883 לעידוד שיתוף הפעולה בין עמי המזרח התיכון בתחומים הומניטריים ומדעיים.
במהלך שירותו בארגוני ביטחון המדינה הוענקו לו מספר עיטורים של רוסיה ומדינות אחרות כדוגמת מסדר כוכב הקוטב (שוודיה) ומסדר שיתוף הפעולה. בשנת 1994 סיים את עבודת הדוקטורט שלו.

משפחתו

רעייתו, תמרה ולדימירובנה היא כלכלנית בכירה, סגנית בכירה לנשיא הבנק לסחר חוץ (ונשטורגבנק). לזוג יש בן.
אין יומהולדת

אין-יומהולדת (במקור באנגלית: unbirthday; בעברית ידוע גם בשמות "האין הולדת", "אין יום הולדת" או "לא יום הולדת") הוא אירוע בדיוני שנחגג ב-364 ימים בשנה, שאינם יום הולדתו של האדם (או ב-365 ימים בשנה מעוברת). זהו תחדיש שטבע לואיס קרול בספרו "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", והוליד את "שיר האין יומהולדת" של דיסני בשנת 1951 בסרט "עליסה בארץ הפלאות".

אין יומהולדת ב"אליס מבעד למראה"

אין יומהולדת מופיעה לראשונה בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", הספר השני בסדרת "אליס בארץ הפלאות". 
בספר, אליס מחמיאה להמפטי דמפטי על העניבה (בתחילה אליס חשבה שזו חגורה) שהוא לובש. המפטי דמפטי מסביר לה שזוהי מתנת אין יומהולדת מהמלך הלבן והמלכה הלבנה. 
אליס לא מבינה מה הכוונה במתנת אין יומהולדת, לכן המפטי דמפטי מסביר לה שזוהי מתנה שניתנת לאדם כשזה לא יום ההולדת שלו. לאחר חישוב קצר של מספר אין יומהולדת בשנה, המפטי דמפטי מסביר לאליס שישנם 364 ימים של אין יומהולדת בשנה, בהם אפשר לקבל מתנות אין יומהולדת. אליס שוקלת את דבריה ולבסוף מחליטה שמתנות אין יומהולדת הן "הכי טובות".

אין יומהולדת בסרט "עליסה בארץ הפלאות" של דיסני

בסרט "עליסה בארץ הפלאות" (כך נקרא בהפצה הראשונה בישראל) של חברת וולט דיסני משנת 1951 פוגשת עליסה את חתול צ'שייר המייעץ לה לבקר את הכובען המטורף, את ארנביב ואת נמנמן. עליסה הולכת לבקרם והם מארחים אותה במסיבת תה מטורפת, בה הם חוגגים את האין יומהולדת שלהם. לאחר שהכובען המטורף וארנביב מסבירים לעליסה מהו אין יומהולדת היא מבינה שגם לה יש אין יומהולדת, והם שרים ביחד את השיר "אין יומהולדת שמח" (מוזיקה ומילים מאת מק דוד, אל הופמן וג'רי ליווינגסטון).
בהמשך הם חוגגים גם את האין יומהולדת של מלכת הלבבות במשפט של עליסה.

חגיגות אין יומהולדת במציאות

אוניברסיטת מיין משתמשת במסיבות אין יומהולדת כדי לקדם את המודעות לסרטן, ולסייע לאלה הסובלים מהשפעות של סרטן הן באופן ישיר והן בעקיפין. 
נשות השב"כ מקיימות מסיבת אין יומהולדת כדי – "לחגוג את "יום ההולדת" של כולם, כי למה לחגוג את עצמך רק ביום אחד, למה לא כל יום?"
ישנה קבוצה ציבורית שנקראת "אין יומהולדת שמח" שבה נפגשים מדי פעם וחוגגים מסיבות אין יומהולדת. המסיבות כוללות מסיבת תה, הקשבה למנגינת הקומקומים השורקים, משחק הכובעים, מלחמות אוכל ועוד. 
קאמפ בשם אין יומהולדת שמתקיים במידברנרות חנוכה ברחבי הארץ. הקאמפ כולל חגיגות אין יומהולדת במהלך היום בתוך אוהל-עוגה גדול, אזור בו ישנם כלים מוזיקליים מיוחדים שמשתתפי הקאמפ מוזמנים לנגן עליהם, מסיבות, זולה ועוד.

פרשנות לסרט עליסה בארץ הפלאות

באליס בארץ הפלאות הכובען המטורף חוגג את האין יומהולדת שלו, שאינו מושג בעולם של אליס – העולם שלנו. בעולם שלנו אנשים מציינים רק את יום הולדתם – היום שאמם ילדה אותם, אחרת הם חוגגים כל יום בשנה, את הימים שבהם לא נולדו בנוסף ליום הולדתם. במקרה זה, הכובען המטורף חייב לקיים חגיגה כל יום מה שהופך את המושג לחלש. חגיגה נועדה להיות אירוע נדיר, משהו שלא קורה לעיתים קרובות. אם כל יום הוא מיוחד, אז אין יום מיוחד. לכן, המילה "לחגוג" היא חסרת משמעות בארץ הפלאות.
שפות אנגליות

שפות אנגליות (באנגלית: Anglic languages) היא קבוצה של שפות שהתפתחו באי הבריטי. השפה העיקרית בהן היא אנגלית.
הקבוצה משתייכת לשפות הגרמאניות המערביות. שפה גרמאנית מערבית מודרנית אחרת שאינה משתייכת לקבוצה האנגלית היא פריזית (Frysk), אשר מדוברת בהולנד וצפון גרמניה.
האנגלית העתיקה היא השפה העתיקה בקבוצה הזו. בימי הביניים היא התפצלה לניבים שונים. הניב הדרומי של אזור לונדון התפתח לאנגלית של היום. הניבים הצפוניים יותר התפתחו לסקוטית, אם כי שפה זו נשארה שפה מדוברת מקומית בסקוטלנד. עד היום אין לה תקן אחיד של כתיב ספרותי וישנה מחלוקת ביחס לשאלה האם היא שפה נפרדת או ניב של אנגלית.
ניבים אחרים של האנגלית העתיקה שהתפתחו באנגליה בימי הביניים, כגון נורתומברית (Northumbrian), יולה (Yola) ומרקית (Mercian) נכחדו או התמזגו עם אנגלית או סקוטית.
לורה מויר

ביוגרפיה

מויר נולדה באינוורנס שבסקוטלנד. היא החלה להתאמן בריצה בגיל 11.
ב-2010 סיימה במקום הרביעי בריצת 800 מטר באליפות סקוטלנד עד גיל 20. ב-2012 זכתה באליפות סקוטלנד לבוגרים בריצת 800 מטר. באליפות העולם לנוער ב-2012 במקום ה-16 בריצת 3000 מטר. באליפות אנגליה שהיותה גם את המבחנים לקראת אולימפיאדת לונדון סיימה במקום ה-12 בריצת 1500 מטר. ב-2013 זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר באליפות אירופה U23, באותה שנה נכללה בנבחרת בריטניה לאליפות העולם באתלטיקה וסיימה במקום ה-9 בריצת 800 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2015 סיימה במקום הרביעי בריצת 3000 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום השביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:12.88 דקות. ב-2016 זכתה באליפות ליגת היהלום בריצת 1500 מטר, עם ניצחונות בתחרות בלונדון ובפריז. בשתי התחרויות שיפרה את שיא בריטניה.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 שהתקיימה בבלגרד זכתה במדליות זהב הן בריצת 1500 מטר (4:02.39 דקות) והן בריצת 3000 מטר (8:35.67 דקות). באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה רביעית בריצת 1500 מטר בזמן של 4:02.97 דקות ושישית בריצת 5000 מטר בזמן של 14:52.07 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכתה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:45.78 דקות ובמדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4.06.23 דקות. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.32 דקות. באותה שנה זכתה בפעם השנייה באליפות ליגת היהלום.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר, בשיא אליפות של 8:30.61 דקות ובפעם השנייה ברציפות בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.92 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה במקום החמישי בתוצאה של 3:55.76 דקות.
מויר היא סטודנטית לרפואה וטרינרית באוניברסיטת גלאזגו.
וייד ואן ניקרק

ביוגרפיה

ואן ניקרק נולד בקייפטאון. המאמנת שלו מאז שנת 2012 היא אנה סופיה בותה.

2010

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה במונקטון, קנדה בשנת 2010 סיים ואן ניקרק במקום רביעי בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 21.02 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום 11 בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.32 שניות.

אלוף דרום אפריקה

באליפות דרום אפריקה באתלטיקה שנערכה בדרבן באפריל 2011 זכה ון ניקרק במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 20.57 שניות.

2013

באליפות דרום אפריקה באתלטיקה שנערכה באפריל 2013 זכה ון ניקרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.99 שניות. בתחרות שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ביוני אותה שנה הוא סיים שני בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.09 שניות, אחרי קיראני ג'יימס מגרנדה (44.49 שניות). באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:06.19 דקות, אחרי רוסיה (3:03.70 דקות) וקנדה (3:05.26 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.39 שניות. חודש לאחר מכן, במוסקבה 2013 במוסקבה, רוסיה הוא סיים במקום 26 בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.37 שניות.

2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2014 זכה ואן ניקרק במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.68 שניות, אחרי קיראני ג'יימס שקבע שיא משחקים חדש של 44.24 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה במרקש, מרוקו באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.00 שניות, אחרי אייזק מקוואלה מבוטסואנה שקבע שיא אליפות חדש של 44.23 שניות.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכה ואן ניקרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אפריקה חדש, מקום רביעי בכל הזמנים של 43.48 שניות, לפני האלוף היוצא לאשון מריט מארצות הברית שקבע שיא אישי חדש ומדורג שישי בכל הזמנים (43.65 שניות) וקיראני ג'יימס (43.78 שניות). הייתה זו התחרות הראשונה בהיסטוריה שבה שלושת המנצחים ירדו מ-44 שניות.

2016

בתחרות שנערכה ב-12 במרץ קבע ואן ניקרק בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.98 שניות ובכך היה לאתלט ה-107 ששבר את מחסום 10 שניות ולאדם הראשון בהיסטוריה ששבר את שלושת מחסומי ריצות הספרינט החשובים: 10 שניות ב-100 מטר, 20 שניות ב-200 מטר ו-44 שניות ב-400 מטר.

אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ואן ניקרק לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 43.03 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-17 שנים של מייקל ג'ונסון מארצות הברית (43.18 שניות), לפני האלוף היוצא קיראני ג'יימס (43.76 שניות) ולאשון מריט (43.85 שניות).

2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון, בריטניה באוגוסט 2017 זכה ואן ניקרק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.98 שניות, לפני סטיבן גרדינר מבהאמה (44.41 שניות) ועבדאללה חרון מקטר (44.48 שניות) ומדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.11 שניות, אחרי רמיל גולייב מטורקיה (20.09 שניות) ולפני ג'רים ריצ'רדס מטרינידד וטובגו (20.11 שניות).
ב-31 באוקטובר באותה שנה, ואן ניקרק השתתף במשחק רוגבי לצדקה. במהלך המשחק הוא קרע את הרצועה הצולבת הקדמית בברך. הוא נותח ועבר טיפול לשקום הברך מיד לאחר הניתוח. בעקבות הפציעה הוא לא התחרה כלל בשנת 2018.
פתיחת החותם החמישי

היסטוריה של הציור

הציור נוצר כציור-מזבח עבור כנסיית "יוחנן המטביל", הממוקמת בסמוך לחומות העיר טולדו. במאה ה-19 היה הציור בבעלות אנטוניו קאנובה דל קסטילאו (Antonio Cánovas del Castillo), ראש ממשלת ספרד. בשל מצבה הגרוע של היצירה, על פי דעתו, הוא דאג לרסטורציה של היצירה, באזור שנת 1880, אשר במהלכה נחתכו מן הציור חלקים. לאחר מותו של קאנובה, בשנת 1897, נמכר הציור תמורת 1000 פזות ספרדיות לצייר בשם איגנסיו זולונגה (Ignacio Zuloaga), אשר היה אחד מן הדמויות אשר תרמו לפרסומו המחודש של אל גרקו באירופה בתקופה זו. בשנת 1956 נמכר הציור מן המוזיאון שהחזיק את אוספו של זולונגה למוזיאון המטרופוליטן. 
חוקרי תולדות האמנות מצאו השפעה של ציור זה על ציורו של פאבלו פיקאסו "העלמות מאביניון" (1907).

תיאור

האיקונוגרפיה של הציור מתייחסת לתיאור מן הברית החדשה, אשר מופיע ב"חזון יוחנן". בתיאור המציג חלק מן החזיון האפוקליפטי, המיוחס על פי הפרשנות הנוצרית המסורתית ליוחנן כותב הבשורה, מתואר המשפט המתקרב של הנשמות בפני האל:
וּכְפִתְחוֹ הַחוֹתָם הַחֲמִישִׁי וָאֵרֶא מִתַּחַת לַמִּזְבֵּחַ אֶת־נַפְשׁוֹת הַטְּבוּחִים עַל־דְּבַר הָאֱלֹהִים וְעַל־הָעֵדוּת אֲשֶׁר הָיְתָה בְּפִיהֶם; וַיִּזְעֲקוּ בְּקוֹל גָּדוֹל וַיֹּאמְרוּ אֲדֹנָי הַקָּדוֹשׁ וְהָאֲמִתִּי עַד־מָתַי לֹא תִשְׁפֹּט וְלֹא־תִקּוֹם אֶת־דָּמֵינוּ מִיֹּשְׁבֵי הָאָרֶץ; וַיֻּתַּן לְכָל־אֶחָד מֵהֶם שִׂמְלָה לְבָנָה וַיֵּאָמַר אֲלֵיהֶם לָנוּחַ עוֹד זְמַן מְעַט עַד־מְלֹאת מִסְפַּר חַבְרֵיהֶם וַאֲחֵיהֶם שֶׁסּוֹפָם לֵהָרֵג כְּמוֹהֶם;
— שם, פסוקים 9 - 11
החזיון מתרחש בתוך סביבה נטולת מאפיינים ברורים. יוחנן מופיע בצידו של הבד, כגבר צעיר ונטול זקן. הוא כורע על ברכיו על גבי בד בצבע אדום ואילו הוא עצמו לובש בגד כחול ארוך ומרים את ידיו כלפי השמיים. תיאור השמיים והעננים מעצים את תנוחת הגוף שלו. מאחוריו מופיעות נשמות של אנשים המתוארות כגוף ערום, רובם בעלי גוון לבן-אפור. מעליהם ניצבים מלאכים בדמותם של ילדים ("פוטי"), המחזיקים בד ירוק וצהוב מאחוריהם. אל גרקו משתמש בתיאור מוקצן של האור, המתבטא ב"היי לייט" (High Light) לבן המדגיש את קווי המתאר הגאומטרים שבקפלי הבד.
מיקי ספיליין

חייו

ספיליין נולד בברוקלין שבניו יורק לאב אירי ואם סקוטית. סיים את לימודיו התיכוניים ב-1935. עוד בתקופת לימודיו בתיכון החל לכתוב. ספיליין עבד במגוון עבודות כולל מציל בברכה, ואמן טרמפולינה בקרקס בארנום.
ספיליין החל לכתוב סיפורי קומיקס לחברת צ'רלטון קומיקס ומדי יום פרסם עלילה בת 8 עמודים בחוברת הקומיקס המתארת את הרפתקאותיהם של סופרמן, באטמן וקפטן מארוול.
ספרו הראשון שהציג את גיבורו מייק האמר היה I, the Jury (תורגם לעברית כ"אני הוא החוק") פורסם בשנת 1947 ונמכר במעל ל-6 מיליון עותקים בארצות הברית. ספרו זה, כמרבית ספריו הבאים היה משופע באלימות, יותר מהמקובל בספרות הבלשית בת זמנו.
ב-1985 זכה בפרס אדגר אלן פו לספרות בלשית. ספריו, שאזלו מהמדפים הודפסו שנית ב-2001.

ביקורות

ספריו זכו לביקורות בשל היותם משופעים באלימות ובמין]. מאידך הסופרת הרוסיה-אמריקאית איין ראנד העריכה את עבודתו וראתה בו סופר שהציג מוסר של שחור-לבן בדרך מקורית ולא מוערכת מספיק על ידי המבקרים]. ספיליין עצמו ענה למבקריו: " יש יותר בוטנים מלוחים מקוויאר... אם הקוראים אוהבים אותך, אתה טוב"]. מעל 225 מיליון עותקים שנמכרו מספריו מצביעים על האהדה לה זכה מקהל הקוראים].
למידה משולבת מחשב

למידה משולבת מחשב (נקראת גם לימוד באמצעות המחשב האישי, למידה מתוקשבת או למידה מתוּוכת מחשב; באנגלית: e-learning שהיא סוג של CMC - Computer Mediated Communication) היא צורת למידה בה הלומד מסתייע במחשב בתהליך הלמידה.
השימוש בלמידה משולבת מחשב לצורכי חינוך מצריך הקנייה של מיומנויות הקשורות לאוריינות מדיה.
מדבר מלח

מדבר מלח הוא מישור המכוסה מלח ומינרלים אחרים. צבעה של שכבת המלח הוא ברוב המוחלט של המקרים לבן, כך שמרחוק המישור נראה כמכוסה בשלג.
מדבר מלח נוצר באזור מדברי במקום בו קצב התאיידות המים גבוה מקצב הגעת המים, שאם לא כן היה נוצר במקום ים, אגם או אגם מלח (אין להתבלבל עם בריכות אידוי מלאכותיות להפקת מלח). המים באזור זה אינם מחלחלים בקרקע ולאחר התאדותם נשארים משקעי מלח ומינרלים שבמשך אלפי שנים הצטברו על פני השטח. תהליך זה מתרחש בדרך כלל במישור, דבר המסביר את השם הלועזי המעט שונה - salt flats (מישורי מלח). דרך הגעת המים יכולה להיות על ידי גשם או זרימת נהרות ונחלים. כך למשל ים המלח היה מדבר מלח אם נהר הירדן לא היה זורם אליו.

משמעות מדבר המלח לאדם

ישנה סכנה גדולה בתנועה על מדבר מעין זה בשל העובדה שקרום המלח הקשיח למראה הוא שביר ויכול לכסות על ביצה מליחה המסוגלת לבלוע משאית. תכונה זו היוותה נכס גדול לצבא בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, כשמדבר מלח מעין זה בשקע קטארה שבמדבר לוב שימש כמלכודת לכוחות השריון שבפיקודו של פילדמרשל ארווין רומל במהלך הקרבות באזור.
אזורים אלו הם צחיחים מאוד בשל מיעוט המים המגיעים אליהם ומכיוון שהאדמה היא מליחה, אין אפשרות לגדל עליה דבר גם במקרה של שינוע מים. לעיתים, ניתן לבצע תהליך של הדחת הקרקע כפי שנעשה בצפון הנגב על ידי מדינת ישראל. פתרון זה לרוב אינו ישים מכיוון שאחוז המלח באדמה גבוה. (במקרה שצוין לעיל, ריכוז המלח בנגב היה נמוך משמעותית מזה הקיים במדבר מלח ממוצע). תנאים קשים אלו גרמו לכך שלאורך ההיסטוריה מעט מאוד יישובים הוקמו לצד מדבריות מלח. הדבר השתנה במעט בימי הביניים כשהמלח נעשה יקר מאוד ובמשך שנים רבות היה בעל ערך רב יותר מזהב. תהליך זה התגבר בסוף המאה ה-20 בה הומצא והתפתח שימוש רב במינרלים שנוצרו במקומות עשירים במלח כגון פוספטים לתעשיות הדשן וחומרי הנפץ.
מריה וונדה פטריקוביץ'

מריה פטריקוביץ' (בגרמנית: Maria Petrykiewicz) וונדה בוטסי (פטריקוביץ') (בגרמנית: Bottesi Wanda ;?- 1923 ) אם ובתה שהצילו יהודים בתקופת השואה והוכרו כחסידות אומות עולם על ידי יד ושם.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

וונדה בוטסי נולדה באינסברוק שבחבל טירול שבאוסטריה בשנת 1923.
ונדה ואמה מריה הצילו את הנשים היהודיות לוריין ג'סטמן-ויסניקי, מרים פוכס ורות ורג'ינה ליטמן בקיץ 1944 ממחנה ריכוז והשמדה. תחילה לקחו את הנשים אליהן לדירה, החביאו אותן במשך כמה שבועות, וסיפקו להן מזון ובגדים בסיסיים. חבריהן, אנטון דיאץ , שהיה מפקח במשטרה, עזר להן לזייף מסמכים, אשר הצהירו כי הנשים הללו הן נוצריות. כך הנשים היהודיות הצליחו להינצל מהשואה כעובדות זרות.

הכרה והנצחה

הניצולה לוריין ג'סטמן-ויסניקי פנתה ליד ושם במכתב וביקשה שיכירו במריה וונדה כחסידות אומות עולם. הן הוכרו כחסידות אומות עולם ב-5 ביוני 1980 בטקס שהתקיים ביד ושם בנוכחות בתה של ונדה. ניטע לכבודן עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ושמן נחקק בקיר הכבוד.
ניתוח גורמים

ניתוח גורמים (באנגלית: Factor analysis) היא שיטה סטטיסטית המשמשת כטכניקה לצמצום מספר המשתנים שנבחנו במחקר על ידי חיפוש מגמות משותפות בקרבם. המגמות המשותפות ייוצגו על ידי משתנים חדשים הנקראים גורמים, שהם למעשה משתנים חבויים. הגורמים הם משתנים ליניאריים המבוססים על מתאם (קורלציה) בין משתני המחקר המשוקללים המיוחסים לאותו גורם. כל משתנה יכול להיות מיוחס לגורם אחד בלבד, ומקובל לייחס בין 3–5 משתנים לגורם.
מטרת השיטה היא להקטין את כמות המשתנים במחקר (ללא איבוד מידע מהותי) ועל ידי כך לפשט מודלים מורכבים. בשיטה זו ניתן להשתמש גם במקרים בהם הקשרים בין המשתנים הנצפים למטרות המחקר ולערכים אותם מחפשים אינם ידועים או אינם ניתנים להישאל ישירות. השיטה משמשת גם לאישוש או הפרכת השערות טרם סיום המחקר.
לדוגמה: לעיתים מחפשים משתנים אשר אינם ניתנים למדידה ישירה, הן בשל היעדר משתנים ברי מדידה או בשל חוסר יכולת לקבל תשובות אמתיות. דוגמה לכך יכולה להיות מדידת גורם הצורך בהישגיות, אשר אותו ניתן לראות כשילוב של התמדה, חריצות ופרפקציוניזם.
בראייה זו, יוגדר מראש גורם (משתנה חבוי) בשם צורך בהישגיות, המייצג צירוף של שלושה משתנים ברי המדידה. נשער כי שקלול שלושת המשתנים יהיה, לדוגמה: התמדה - 25%, חריצות – 30%, ופרפקציוניזם –45% .
קביעת השקלול היחסי של כל משתנה בגורם נקרא טעינות (Loadings).
עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית

עסקת הנשק הצ'כית-מצרית או עסקת הנשק הצ'כוסלובקית היא עסקת נשק גדולה שנערכה ב-21 בספטמבר 1955 בין מצרים בראשות נאצר לבין צ'כוסלובקיה, שהייתה אז חלק מהגוש המזרחי.
עסקה זו נחשבת לאחד מניצני ההתקרבות של מצרים לגוש המזרחי, והיא החלה את מרוץ החימוש בין מצרים לישראל, בהיותה הראשונה מבין עסקות נשק רבות וגדולות שנעשו בין מצרים לברית המועצות. ההצטיידות באמל"ח סובייטי נפסקה רק בשנת 1975 ביוזמת נשיא מצרים, אנואר סאדאת.

השפעת העסקה

מפקד חיל האוויר דן טולקובסקי העריך בפני ראש הממשלה דוד בן-גוריון כי לאחר הגעת האמל"ח חיל האוויר לא יוכל להתמודד מול חיל האוויר המצרי. מאחר שישראל ראתה בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית איום קיומי החל במחלקת המבצעים של צה״ל תכנון של מבצע לתקיפת המטוסים החדשים והשמדתם זמן קצר לאחר הגעתם למצרים וזאת תוך שימוש בכל מטוסי חיל האוויר השמישים לרבות מטוסי אימון. במקביל ניסתה ישראל לרכוש מטוסי סילון שיהיו שקולים למטוסי המיג 15 בארצות הברית, צרפת, בריטניה, שוודיה ומדינות אחרות. התשובות ברוב המקרים היו שליליות. במקביל נערכה בישראל מגבית למימון רכישת נשק בחו"ל. במגבית נאספו מיליוני לירות ישראליות ל"קרן מגן".
בן-גוריון אישר את התוכנית הצבאית, אולם ביצועה נדחה עד סוף ינואר 1956, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית אייזנהאואר לדון מחדש בבקשת ישראל לרכוש מטוסי F-86 באמצעות חברת קנדאייר הקנדית שייצרה אותם ברישיון. לבסוף לא יצאה העסקה אל הפועל. 
בסופו של דבר חתמה ישראל בשנת 1956 עם צרפת על עסקאות לרכישת נשק שכללו אספקת מטוסי מיסטר (שהיו שקולים למיג-15), טנקי סופר שרמן ו-AMX-13, כלי רק"מ נוספים ותחמושת. כלי הנשק נפרקו בחשאי במסגרת מבצע יונה והספיקו להיקלט בצה"ל לפני מבצע קדש.
כתוצאה מהעסקה ארצות הברית שינתה את יחסה למצרים. הממשל האמריקאי שאהד את הנהגת הקצינים שחוללו את מהפכת 1952 ראה בכעס את ההתקרבות המצרית לגוש הקומוניסטי וחזרה בה מהחלטתה לסייע למצרים בבניית הסכר הגבוה באסואן.
העסקה נחשבת לאחת מהסיבות לפרוץ מבצע קדש.