google/wiki40b huggingface dataset:
Green Onions

Green Onions (בתרגום לעברית: "בצלים ירוקים") הוא להיט אינסטרומנטלי משנת 1962 שנכתב ובוצע על ידי בוקר טי וה-M.G.'s ‏ (Booker T. & the M.G.'s). השיר, שסווג בזמנו כשיר נשמה, הוא בלוז 12 תיבות שהכלי המוביל בו הוא אורגן האמונד. השיר נכנס לבילבורד הוט 100 ב-11 באוגוסט 1962 ולאחר כ-6 שבועות, ב-29 בספטמבר, הגיע למקום השלישי בדירוג זה. במקביל, הגיע השיר למקום הראשון בדירוג לשירי נשמה בבילבורד ושהה במקום זה ארבעה שבועות, אם כי לא ברציפות. השיר דורג במקום ה-183 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

הקלטה

להקת "בוקר טי וה-M.G.'s" הייתה קבוצה של חלק מנגני הליווי של אולפן ההקלטות של סטאקס רקורדס שבממפיס, שניגנה בהקלטות אמנים שונים כמו וילסון פיקט ואוטיס רדינג. הקלידן, בוקר טי ג'ונס היה בן 17 והנגנים האחרים היו סטיב קרופר בגיטרה, לואי סטיינברג שניגן בגיטרה בס ואל ג'קסון ג'וניור בתופים. בקיץ 1962, בעת שחיכו להקלטות עם כוכב הרוקבילי של חברת התקליטים באותה עת, בילי לי ריילי, הם החלו לאלתר מנגינה בלוזית בסגנון ריי צ'ארלס. נשיא חברת התקליטים, ג'ים סטיוארט, שמע את הנעימה והחליט להקליטה בו במקום ולהוציאה על תקליטון. כיוון שנדרש גם צד ב' לתקליטון, נזכר קרופר בריף אורגן שניגן ג'ונס כמה שבועות לפני כן וכך יצרה החבורה שיר שני. סטיוארט הוציא תחילה את התקליטון כשהנעימה הראשונה, שנקראה “Behave Yourself", הייתה בצד א'. אולם, חיש מהר, התברר שהשדרים העדיפו את צד ב' וכך, מיד יצא התקליטון מחדש, עם "Green Onions" בצד א' ו-“Behave Yourself" בצד ב'. בראיון עמו ב-BBC ב-2008, אמר סטיב קרופר, כי השיר הפך להצלחה מיידית לאחר שהשדר רובן וושינגטון, מתחנת הרדיו WLOK בממפיס, השמיע את הנעימה ארבע פעמים ברציפות בטרם עוד היה לנעימה שם כלשהו. הרכב הנגנים, שקיבל את שמו לראשונה עם הוצאת התקליטון, הפך ללהקה שהוציאה תקליטים והופיעה בשנים שלאחר מכן. הלהקה הייתה מעורבת, כשג'ונס וג'קסון היו שחורים וקרופר וסטיינברג - לבנים; תופעה ייחודית וראשונית בארצות הברית באותן שנים.
המקור לשם השיר אינו ברור. גיטריסט הלהקה, סטיב קרופר, טען כי אין מדובר ברמז למריחואנה, אלא לחתול בשם זה, שאופן הליכתו נתן השראה לכתיבת הקטע. אולם, אתר Songfacts.com טוען כי השם ניתן על ידי בוקר טי ג'ונס כשנתבקש על ידי ג'ים סטיוארט לתת שם לקטע המוזיקלי. כשנשאל על ידי סטיוארט "מדוע בצלים ירוקים?", ענה כי זהו הדבר הדוחה ביותר עליו הוא יכול לחשוב וכי זה דבר שזורקים אותו.

השפעות

שירו של ג'ון לי הוקר, "Onions", מזכיר בסגנונו ובהתפתחות האקורדים את "Green Onions". שירו של הוקר הופיע ב-1963 באלבומו  "The Big Soul of John Lee Hooker" והקרדיט לכתיבת השיר ניתן לג'ון לי הוקר. בוקר טי וה-MG's הוציאו בעצמם, בנובמבר 1962, גרסת המשך לשיר  שנקראה "Mo' Onions". סינגל זה יצא על תקליטון ב-1964 והצליח להגיע למקום ה-97 בבילבורד הוט 100. שירו של סאני בוי ויליאמסון, "Help Me", שהוקלט ב-1963, כולל נגינת בס של וילי דיקסון הדומה מאוד לריף הבס של לואי סטיינברג ב"Green Onions". 
הקלידן וזמר הרית'ם אנד בלוז הבריטי, ג'ורג'י פיים, סיפר בזמנו כי כאשר שמע את הפזמון מתנגן על תקליט במועדון בו ניגן בפסנתר, הלך למחרת ורכש אורגן האמונד ועבר לנגן בכלי זה באופן קבוע. פיים ממשיך עד היום לנגן את "Green Onions" בהופעותיו. ב-1999 זכה השיר להכלל בהיכל התהילה של פרס הגראמי.
שצ'וצ'ין (פודלסיה)

תולדות היישוב

שצ'וצ'ין נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובסוף המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר, והיתרים לקיים בה ירידים שנתיים ויום שוק שבועי.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובתקופה זו התפתחה, והוקמו בה מפעלי תעשייה שונים. שריפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1852 בלמה התפתחות זו.

יהודי שצ'וצ'ין

יהודים התיישבו בעיירה מהמאה ה-18, ובשנת 1877 כבר היוו כשלושה רבעים מתושביה. בתחילת המאה ה-20 הקים הרב יהודה חסמן ישיבה בעיירה, וכעבור מספר שנים עלה לארץ ישראל, והתיישב בחברון.
בשנת 1898 נוסדה בעיירה קבוצה ציונית ראשונה, ובהמשך פעלו בה גם הבונד ואגודת ישראל. בסוף מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות מצד חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, כמחצית מתושביה, ופעלו בה בית ספר עברי ובית ספר מרשת בית יעקב. בתקופה זו הפעילו המפלגות הציוניות בעיירה תנועות נוער וקיבוצי הכשרה.

בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, העלו אלו באש את בית הכנסת ובתי המדרש בה, ושילחו קרוב ל-350 מיהודיה לעבודות כפייה מחוצה לה. בסוף החודש נכנס לעיירה הצבא האדום, אשר גירש כעשרים משפחות יהודיות אמידות מהעיירה לסיביר.
בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבש אזור העיירה בידי הגרמנים. בתקופת הביניים עד לכניסת הגרמנים לעיירה עצמה, עת נותרו בה כ-2,000 יהודים, ערכו הפולנים המקומיים פוגרום אכזרי ביהודי המקום. עד סוף חודש יוני 1941 רצחו הפולנים המקומיים בנשק קר כ-300 יהודים בעיירה, ובהם משפחות שלמות, נשים ותינוקות, תוך השלכת הגופות לתעלות נגד טנקים. עם כניסת הגרמנים לעיירה הופסק הטבח. ב-24 ביולי 1941 חודשו הפרעות ביהודי העיירה, תוך שהפולנים המקומיים, בסיוע המשטרה הפולנית, רצחו כ-100 יהודים נוספים מהעיירה בשטח בית העלמין היהודי בה.
ב-8 באוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיירה הנותרים בגטו מגודר, שהוקם בידי המשטרה הפולנית בעיירה, תוך רצח החולים היהודים שהיו מאושפזים באותה עת בבית החולים העירוני. בימים שלאחר הקמת הגטו, רצחו הגרמנים והפולנים כ-600 יהודים נוספים מהעיירה, ובהם רב הקהילה, אליהו צבי אפרון. בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, והצפיפות הרבה בו (עד 25 איש בחדר), מתו רבים מיושביו.
ב-2 בנובמבר 1942 הועברו כל יושבי הגטו הנותרים למחנה מעבר בבוגושה, ומשם שולחו עד ינואר 1943 למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ. מכ-2,500 יהודי שצ'וצ'ין נותרו ניצולים מעטים בלבד. אחד מהניצולים הוא יצחק ורטמן שמתאר בספרו "מהתופת בחזרה לחיים" (ראה בקישורים חיצוניים) את קורותיו מהרגע שבו נלקח על ידי הגרמנים מהעיירה בספטמבר 1939 ועד הגיעו לארץ לאחר המלחמה.
תיאטרון צנדריקה

תיאטרון צנדריקה (ברומנית: Teatrul Ţăndărică) הוא תיאטרון בובות המתקיים בבוקרשט, רומניה.
תיאטרון צנדריקה נוסד ב-1945 ביוזמתה של אלנה פטרשקנו ובסיוע של קרן המלך מיכאל הראשון ולוקרציו פטרשקנו. לפי בקשתה של אלנה פטרשקנו הצטרפה לתיאטרון הקבוצה של לוצ'יה קאלומרי ודורינה טנססקו, כשהאחרונה משמשת כשחקנית ראשית ומדריכה של כל היתר.
ב-1949, לאחר מעצרם של בני הזוג פטרשקנו, התיאטרון הפך לתיאטרון ממלכתי והניהול ניתן למרגרטה ניקולסקו.
תיאטרון צנדריקה מארגן פסטיבלים בינלאומיים של תיאטרוני אנימציה ונכון לסוף 2015 התקיימו כבר 11 פסטיבלים בינלאומיים.
יחסי ארצות הברית–טוגו

סקירה כללית

טוגו היא פרו-מערבית, ומקיימת כלכלת שוק מוכוונת המדינה. היחסים בין המדינות היו בדרך כלל יחסים טובים מאז עצמאותה, אם כי ארצות הברית מעולם לא הייתה אחת משותפות הסחר העיקריות של טוגו. היצוא האמריקני לטוגו כולל בעיקר בגדים ומוצרי טקסטיל. היצוא מטוגו לארצות הברית כולל אורז, חיטה, נעליים, מוצרי טבק, מחשבים אישיים ומוצרי אלקטרוניקה שונים.
ממשלת טוגו, בתמיכת חברה להשקעות פרטיות בחו"ל (OPIC), הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), הקימה אזור סחר חופשי (EPZ) בטוגו ב-1989. האזור משך משקיעים פרטיים המעוניינים בייצור, הרכבה, עיבוד מזון, בעיקר עבור שוק הייצוא. USAID סגרה את המשרד המקומי שלה בשנת 1994, ומפעילה תוכניות פיתוח מקומיות ממשרדה באקרה דרך ארגונים לא ממשלתיים בטוגו.
חיל השלום החל את שליחותו בטוגו בשנת 1962,ו מאז יותר מ-2,200 מתנדבי חילות השלום שירתו בארץ. כיום ישנם 114 מתנדבים בשירות טוגו. למתנדבים יש היסטוריה מוצלחת של שיתוף פעולה, ומעורבות עם תושבי טוגו בכל הרמות. מאמציהם מושתתים על יחסי עמיתים ומדגישים פתרונות זולים המנצלים את מרב המשאבים המקומיים. שיתוף פעולה עם ארגונים מקומיים ובינלאומיים הוא מרכיב חשוב בפעילות הפרויקט. מתנדבים פועלים כדי לקדם את העצמאות בתחום העסקים הקטנים, פיתוח, חינוך, סביבה, בריאות. כל המתנדבים, ללא קשר למגזרם, עוברים הכשרה כיצד לקדם מודעות ומניעה לHIV/איידס.

יחסים דיפלומטיים

טוגו מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי וקונסוליה כללית בלוס אנג'לס, ואילו ארצות הברית מחזיקה בטוגו שגרירות בלומה בלבד.
שקרן בריבוע

עלילה

ג'ייסון שפרד (מוניז) הוא נער בן 14 שאוהב לשקר. הוא צריך לכתוב עבודה והוא כותב תסריט. ביום שהוא צריך להגיש את העבודה הוא שוכח את הדפים בלימוזינה שפגעה בו כשרכב על האופניים. בלימוזינה יש את מפיק הסרטים הידוע- מרטי וולף (ג'יאמטי) מרטי הוא יותר שקרן מג'ייסון והוא גונב לג'ייסון את התסריט ועושה את הסרט. ג'ייסון מחליט לנסוע להוליווד כדי להתמודד עם וולף שגנב לו את הסרט ואליו מצטרפת חברתו הטובה קיילי (ביינס).
יאיר בורלא

יאיר בורלא  (1919 - 27 ביוני 2006) היה סופר ומתרגם, מחדש מילים ועורך ישראלי. בנו של הסופר יהודה בורלא, ואחיהם של סופר הילדים והצייר עודד בורלא והסופרת ומעצבת התלבושות עפרה בורלא-אדר.

ביוגרפיה

בורלא נולד ב-1919 בירושלים ליהודה ומרים בורלא. לאחר לידתו עברה המשפחה לדמשק, שם שימש האב יהודה כמורה לעברית מטעם ועד הצירים (גלגולה מוקדם של הסוכנות היהודית). ב-1921 (לאחר לידת אחותו צוריה) חזרה המשפחה ארצה והתיישבה במושבה זכרון יעקב ולאחר תקופה עברה המשפחה לעיר חיפה. בורלא גדל והתחנך בבית אביו יהודה שהיה מורה וסופר.
משנת 1942 עד שנת 1946 שירת בורלא בצבא הבריטי, ולמד את הלשון האנגלית על בוריה. לימים היה מראשוני המתרגמים מלשון זו לעברית.
בשנת 1948 התגייס לצה"ל כקצין הדרכה והיה חבר בוועדה למינוח של מושגים טכניים (שנוסדה בשיתוף עם האקדמיה ללשון העברית). בתפקידו זה שירת כעורך "המילון הצבאי של צה"ל" ופעל כמחדש מילים עבריות לעולם הצבאי, כמחדש ומתאים מונחים, כעורך פרסומים וכמוציא לאור. כמו כן הקדיש שנים רבות להכנת ועריכת "גווילי אש" (אסופת דברי הנופלים הרשמית של ישראל) במסגרת אגף ההנצחה של צה"ל.
במהלך שירותו ולאחר שיחרורו עסק בעיקר בתירגום והיה מתרגם פורה מאוד. בין תרגומיו מאנגלית כלולים סיפורים ורומנים, מחזות ומערכונים קצרים, שחלקם אף הוצגו בתיאטרוני הארץ.
היה חובב רדיו (4X4BO), והיה בין העורכים של סדרת הספרים החובב הצעיר.
יאיר בורלא הלך לעולמו בשנת 2006 והוא כבן 87.
יאיר נישא לרינה (1927–1985) ולהם בן ובת.
מייקל ג'יי פוקס

ביוגרפיה

מייקל אנדרו פוקס נולד באדמונטון, אלברטה שבקנדה, למשפחה נוצרית ממוצא בריטי. פוקס ומשפחתו נאלצו לעבור מספר בתים ברחבי קנדה, היות שאביו עבד בכוחות הביטחון הקנדיים. לבסוף הם השתקעו בפרבר בורנבי בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה כאשר אביו ויליאם פוקס החליט לפרוש מעבודתו בשנת 1971.
פוקס הצטלם לסדרת הטלוויזיה הקנדית "לאו ואני" בשנת 1976, כאשר היה בן 15 (הסדרה עלתה לאוויר רק בשנת 1981). בגיל 18 הגיע פוקס מקנדה ללוס אנג'לס, קליפורניה, על מנת להמשיך ולפתח את הקריירה שלו כשחקן.

קריירה

פוקס כיכב בטלוויזיה האמריקנית בסרט "מכתבים מפרנק", בשם "מייקל פוקס". הוא התכוון להמשיך להשתמש בשם זה, אך כשנרשם לאיגוד השחקנים (Screen Actors Guild) הסתבר ששחקן נוסף נקרא באותו שם. באוטוביוגרפיה שלו, "Lucky Man", מסביר פוקס שהיה עליו לשנות את שמו, אך לא אהב את הצליל של שמו האמצעי "אנדרו" או "אנדי". ואז החליט להשתמש באות אמצעית, אך משום שלא רצה שיקראו לו Michael A. Fox [נשמע כמו - מייקל ה-פוקס ("מושך" בסלנג דאז)] החליט לאמץ את האות J (ג'יי) כהוקרה לשחקן האופי מייקל ג'יי פולארד.
בין תפקידיו המפורסמים: מרטי מק'פליי בטרילוגיית הסרטים "בחזרה לעתיד" (1985–1990), סקוט האווארד בסרט האימה-קומי "זאב צעיר" (1985), אלכס פ. קיטון בסדרת הטלוויזיה "קשרי משפחה" (1982–1989) ומייק פלהרטי בסדרת הטלוויזיה "ספין סיטי" (1996–2000).
בשנת 1991 חלה פוקס בפרקינסון, ובשנת 1998 חשף זאת לציבור. בשנת 2000, עם החמרת הסימפטומים, פרש פוקס מ"ספין סיטי". אחרי פרישתו הוא השתתף בפרסומות של תרופות נגד פרקינסון, ועד היום הוא מתמודד עם מחלתו. כיום פוקס עדיין משחק בתפקידים קטנים או בהופעות אורח, ומבקר בתוכניות אירוח. ב-2008 הוא השתתף בפגישה מיוחדת שנערכה לכל שחקני הסדרה "קשרי משפחה". ב-21 באוקטובר 2015 השתתף, יחד עם כריסטופר לויד (המגלם את 'דוק בראון' בסדרת הסרטים) ומכונת הזמן דלוריאן, במערכון בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, לציון ההגעה לתאריך העתידי מהסרט "בחזרה לעתיד 2", כאשר הוא מגלם שוב את דמותו של מרטי מק'פליי.
בשנים 2010–2016 שיחק בסדרת הדרמה "האישה הטובה" בתור לואיס קנינג.
בשנים 2013–2014 כיכב בסדרה הקומית "מייקל" (The Michael J. Fox Show) בתור מייק הנרי.

חיים אישיים

מאז 1988 הוא נשוי לשחקנית האמריקאית-יהודייה טרייסי פולן . להם ארבעה ילדים: סם מייקל (נולד ב-30 במאי 1989), התאומים אקווינה קתלין ושיילר פרנסס (נולדו ב-15 בפברואר 1995), ואסמה אנאבל (נולדה ב-3 בנובמבר 2001). פוקס מחזיק באזרחות כפולה (קנדית ואמריקנית).

מחלת הפרקינסון ואקטיביזם

במהלך שנת 1990 פוקס החל להראות סימפטומים מוקדמים של התפתחות מחלת הפרקינסון בעת צילומי הסרט "ד"ר הוליווד". במהלך 1991 אובחן כחולה במחלה. לאחר האבחנה, החל פוקס לצרוך אלכוהול במידה רבה יחסית, אולם לאחר שפנה לעזרה הצליח להיגמל לחלוטין מהצורך באלכוהול. בשנת 1998 החליט להצהיר באופן רשמי על מצבו בהודעה לתקשורת. מאז ועד היום פוקס הוא חסיד נלהב של חקר מחלת פרקינסון ושל הניסיונות למצוא לה מרפא. לצורך מטרה זו פוקס הקים בשנת 2000 את הקרן "The Michael J. Fox Foundation" המוקדשת לקידום מציאת מרפא למחלת הפרקינסון. הארגון, אשר השקיע עד היום קרוב ל-179 מיליון דולרים בחקר מחלת הפרקינסון, הפך עם השנים למממן הפרטי הגדול ביותר בעולם של חקר מחלת הפרקינסון.
ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה

ביוגרפיה

ויטוריו אמדאו נולד ב-26 ביוני 1726 בטורינו לקרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה ולפוליקסנה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט.
ב-20 בפברואר 1773 מת אביו קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, וויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו לשלטון החל ויטוריו אמדאו לשפר את הביורוקרטיה במדינה ולייעל את הצבא. בנוסף, התחיל ויטוריו אמדאו לשפר את נמל ניצה, את הסכרים בארצה, ואת הכביש של קוטה בואילטה.
בפרוץ המהפכה הצרפתית, נטל ויטוריו אמדאו תחת חסותו את רוזנויות ארטואה ופרובנס, שהיו בשליטת בני משפחתו. בהמשך הצטרף ויטוריו אמדאו לקואליציה הראשונה נגד צרפת. בשנת 1796 הנהיג נפוליאון צבא של 43,000 חיילים, ומולו ניצבו באיטליה הן הצבא האוסטרי והן הצבא של ממלכת סרדיניה, שהיו עדיפים עליו בכוח אדם ובנשק. כדי למנוע את התאחדות הצבאות לצבא אחד גדול, הזדרז נפוליאון לאסור קרב על צבא סרדיניה במונדווי ב-28 באפריל והביס אותו. לאחר ניצחון הצבא הצרפתי, כפה נפוליאון הסכם שלום על ממלכת סרדיניה, במסגרתו סופחו לצרפת שטחים שהיו בשליטת סרדיניה, וחיל מצב צרפתי הוצב בתוך המדינה.
ב-16 באוקטובר 1796 מת ויטוריו אמדאו, ובנו קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה עלה לשלטון במקומו.
No me acuerdo

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אוסקר הרננדז, מריו קצ'רס, ג'ון לאון, פרנק סנטופיו ויסמיל מרופו, והופק על ידי אותם חמשת הכותבים גם כן. השיר הוא שיר פופ המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאיי, והוא הוקלט על ידי השתיים כבר בשנת 2017.
את השיר הוציאו בפורמט של הורדה דיגיטלית. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר צולם במנהטן שבניו יורק, והוא פורסם ב-1 ביוני 2018. השיר מציג בתוכו את השתיים, כשהן יוצאות בערב אל מנהטן וחוגגות כביכול עם החברות שלהן מאורע מסוים במועדון לילה.
נכון לאוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה ממיליארד צפיות, דבר אשר הופך אותו לאחד מהקליפים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
פיראס מוגרבי

קריירה

מוגרבי גדל בשפרעם, ובגיל 15 וחצי עבר למחלקת הנוער של מכבי נתניה. ב-12 בנובמבר 2008, כשהיה בן 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על בית"ר ירושלים בגביע הטוטו, בו כבש את שערו הראשון בקריירה. ב-30 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על הפועל תל אביב במחזור האחרון של עונת 2008/2009.
בעונת 2009/2010 צורף מוגרבי לסגל הקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, ורשם מעל 30 הופעות בכל המסגרות. בעונת 2010/2011 הרבה מוגרבי לכבוש ולבשל שערים והיה גורם חשוב בהגעה של נתניה לחצי גמר גביע המדינה ולפלייאוף העליון בליגה. גם בעונת 2011/2012 היה מוגרבי ממצטייני הקבוצה שסיימה במקום הרביעי.
ביולי 2012 הוזמן מוגרבי למבחנים בסנט אטיין הצרפתית, אך לבסוף הוחתם בלאנס שהתרשמה ממנו במשחק אימון שקיימה נגד סנט אטיין. לאנס שילמה תמורתו כ-400 אלף אירו בנוסף ל-25% מסכום מכירתו העתידית, והוא חתם על חוזה לשלוש שנים תמורת 150 אלף אירו לעונה. ב-18 בנובמבר 2012 ערך מוגרבי את הופעת הבכורה שלו בלאנס, בניצחון 3–0 על לה לילה החובבנית במסגרת הגביע הצרפתי. את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה הצרפתית ערך מוגרבי ב-11 בדצמבר 2012, בתיקו 0–0 עם טורס.
לאחר חצי עונה בלאנס בה לא זכה לדקות משחק רבות, הושאל מוגרבי בינואר 2013 בחזרה למכבי נתניה. מוגרבי לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגה הלאומית, ובתום תקופת השאלתו שוחרר מלאנס. ב-16 באוגוסט 2013 חתם מוגרבי לשנתיים בקבוצת בני סכנין. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים בליגת העל והוסיף שני בישולים. בעונת 2014/2015 רשם תשעה שערים ותשעה בישולים, ובעונת 2015/2016 כבש תשעה שערי ליגה והוסיף חמישה בישולים.
ביוני 2016 חתם מוגרבי במכבי חיפה. ב-30 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול עירוני קריית שמונה בגביע הטוטו. בסך הכל ערך מוגרבי 18 הופעות בכל המסגרות במדי מכבי חיפה, וכבש ארבעה שערים בגביע הטוטו. ב-29 בדצמבר 2016 שוחרר מהמועדון.
ב-3 בינואר 2017 חזר לבני סכנין וחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים במועדון. עד תום העונה כבש שני שערי ליגה במדי בני סכנין, ובעונת 2017/2018 כבש תשעה שערים. בתחילת עונת 2018/2019 כבש שלושה שערי ליגה, אך בנובמבר 2018 נפצע ולא חזר לשחק בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.

נבחרת ישראל

מוגרבי שיחק גם בנבחרות הנערים והנוער של ישראל, ובמדי נבחרת ישראל הצעירה רשם 6 הופעות. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה הייתה ב-17 בנובמבר 2010, בניצחון 2–1 במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס הצעירה. באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2018, אך לא ערך הופעה רשמית במדי הנבחרת.
רוחמה אברהם

ביוגרפיה

רוחמה אברהם בלילא נולדה בראשון לציון. בוגרת בית הספר התיכון המקיף על שם רקוסין ברמלה במגמת שרטוט מכונות, בעלת תואר בוגר במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעלת MBA (תואר שני) מוסמך במנהל עסקים מטעם המרכז האקדמי פרס (התמחות בניהול ארגוני ומשאבי אנוש).

ראשית הפעילות הפוליטית

את דרכה הפוליטית החלה כעוזרת למנכ"ל הליכוד, אביגדור ליברמן, בראשית שנות ה-90. בשנים 1994–1999 שימשה כמנהלת לשכתו של יו"ר האופוזיציה ולאחר מכן ראש הממשלה בנימין נתניהו, בין השאר בעת שכיהן כראש הממשלה. לאחר תבוסתו של נתניהו בבחירות 1999 עבדה עבור דוד אפל והייתה רכזת חומר בפרויקט "האי היווני". לאחר מכן שימשה יועצת לאביגדור ליברמן כשזה כיהן כשר התשתיות הלאומיות.

חברת כנסת בליכוד

התמודדה בפריימריס בליכוד בשנת 2003 ונבחרה למקום ה-16 ברשימה. בבחירות לכנסת השש עשרה זכה הליכוד ב-38 מנדטים, ואברהם נבחרה לכנסת. בכנסת זו כיהנה כיו"ר ועדת המשנה לעסקים קטנים, וכן כחברה בוועדת הכספים, הוועדה לקידום מעמד האישה והוועדה המיוחדת לנושא העובדים הזרים. כיו"ר ועדת המשנה, קידמה את הקמת הקרן הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים בערבות המדינה. 
ב-30 במרץ 2005 מונתה לסגנית שר הפנים על ידי ראש הממשלה דאז, אריאל שרון.
ב-1 בנובמבר 2005 פורסם בגלי צה"ל כי אברהם וסגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אלי אפללו, חשודים כי נסעו, בעת היותם חברים בוועדת הכספים בשנת 2003, לארצות הברית במימון ובאירוח מלא של חברת אגרקסקו. למחרת הודיעו שני סגני השרים על השבת הכסף לחברת אגרקסקו. באוגוסט 2008 הוחלט לסגור את התיק בעניין מחוסר ראיות.
בשלהי שנת 2005 התפטר שר הפנים, אופיר פינס-פז. אברהם שכיהנה כסגניתו קיבלה את סמכויות שר הפנים תחת ראש הממשלה שהחזיק בתיק הפנים. כך הפכה לשרת הפנים בפועל עד תום מערכת הבחירות ב-2006. בתקופתה כממלאת מקום שר הפנים, יצאה לראשונה עם תוכנית איגוח מוניציפלי, שיושמה על הערים רמלה, יהוד, אילת ורעננה

חיים פרטיים

רוחמה נישאה למיכאל אברהם, ממנו התגרשה בשנת 1999 ולזוג שני ילדים. לאחר מות אביה בשנת 2007 החליטה אברהם להוסיף לשם משפחתה את שם נעוריה - בלילא, מתגוררת בשכונת נווה גן בפתח תקווה.
ג'וני מוס

השנים הראשונות

מוס נולד ב-14 במאי 1907 במרשל, טקסס, גדל בדאלאס, טקסס, והחל להמר כבר בגיל צעיר.
כנער, הוא הועסק בפאב מקומי, ותפקידו היה לפקח על הוגנות ההימורים שנערכו בו. בתפקיד זה למד מוס את רזי משחק הפוקר והתמקצע בו. בתוך שנתיים, החל לשחק פוקר כמקצוען.

מרתון "ראש-בראש" עם ניק היווני

בשנת 1949 היה שותף מוס לאחד המשחקים המוכרים בסצנת הפוקר. מדובר במרתון פוקר "ראש-בראש" ("heads up"), שנערך במשך חמישה חודשים בין מוס לניק היווני (ניק דנדולוס), ואורגן על ידי בני ביניון, אחד מראשי המאפייה בלאס וגאס ובעל הקזינו "פרסת הסוס" (Horseshoe). מוס ניצח במשחק והרוויח סכום הנאמד ב-2 עד 4 מיליון דולר. בסיום המשחק, מיוחס לניק היווני אחד מציטוטי הפוקר המפורסמים ביותר: "מר מוס, אני חייב לתת לך ללכת". מרתון הפוקר בין מוס לניק היווני נחשב כמשחק שנתן לביניון את ההשראה לייסד ב-1970 את אליפות העולם בפוקר.
עם זאת, לאורך השנים עלו טענות נגד האותנטיות של מרתון הפוקר. ראשית, המשחק התפרסם לראשונה מפי מוס עצמו רק בשנת 1971 - שש שנים לאחר מותו של ניק היווני. בני ביניון נמנע מלענות על שאלות בעניין באומרו: "טוב, הזיכרון שלי לא מה שהיה פעם." התקשורת שסיקרה את משחק הפוקר באותן השנים - לא דיווחה כלל המשחק. סתירה נוספת היא שלטענת מוס המשחק נערך בשנת 1949 בקזינו הפרסה של ביניון, אולם הקזינו הוקם רק שנה וחצי לאחר מכן. קושי נוסף הוא שביניון איבד את רישיון ארגון ההימורים שלו בין השנים 1948 עד 1950, ולכן לא היה יכול לערוך את המשחק באופן חוקי.
בשנת 2017 אתר פוקרניוז (PokerNews) ראיין את ג'ק ביניון, בנו של בני ביניון, לרגל יום הולדתו ה-80. במהלכו, נשאל בניון הבן על קיום מרתון הפוקר - ומסר כי המשחק אכן התקיים אולם אי הבהירות נובעת מבלבול עם משחק מפורסם אחר שהתקיים באותן השנים. לדבריו, מרתון הפוקר בין מוס לניק היווני התקיים בקזינו "הפלמינגו" ולא היה פתוח לקהל הרחב. המשחק המפורסם השני שהתקיים כמה שנים לאחר מכן, בתחילת שנות ה-50 בקזינו הפרסה, היה משחק פתוח לציבור, וכלל מרתון פוקר מרובה משתתפים עם שחקנים רבים שבאו והלכו מסביב לשעון. באותו משחק השתתף גם מוס, אולם ניק היווני לא השתתף. לטענת ביניון, הבלבול נובע מכך שמוס השתתף בשני המשחקים, אולם מוס לעולם לא שיחק נגד ניק היווני בקזינו הפרסה. כשנשאל ביניון על ההשראה לייסוד אליפות העולם בפוקר - השיב כי ההשראה היא מטורניר הפוקר שנערך בקזינו הפרסה, ולא ממרתון הפוקר בין מוס לניק היווני.

אליפות העולם בפוקר

מוס זכה באירועים המרכזיים של אליפות העולם בפוקר בשנים 1970, 1971 ו-1974. מחזיק בשיא הזכיות לאירוע המרכזי ביחד עם סטו אונגר.
באירוע המרכזי בשנת 1970 נבחר מוס על ידי יתר השחקנים וקיבל גביע מכסף בתור פרס. אחד הסיפורים על אותן בחירות, הוא שכל שמונת השחקנים הצביעו כל אחד עבור עצמו, בהצבעת המשך נשאלו השחקנים מי השחקן השני הטוב ביותר - ואז נבחר מוס.
מוס שיחק בכל טורניר אירוע מרכזי של אליפות העולם בפוקר, החל משנת 1970 ועד שנת 1995. במהלך הקריירה זכה מוס ב-9 צמידי אליפות העולם, והוא ממוקם במקום החמישי בכל זמנים אחרי פיל הלמות (15 צמידים), ג'וני צ'אן, דויל ברונסון ופיל אייבי (10 צמידים).
מוס הוביל את טבלת זוכי הצמידים עד שנת 2005, 10 שנים לאחר מותו, עד אשר זכה ג'וני צ'אן בצמיד העשירי שלו ושבר את השיא של מוס.
במהלך הקריירה זכה מוס בסך של 834,422 דולר מטורניר הפוקר ששיחק בהם.
ישראל סגל (עיתונאי)

ביוגרפיה

ישראל סגל נולד למשפחה דתית בשכונת שערי חסד בירושלים ולמד בילדותו בבית הספר "חורב".
בעקבות אחיו הבכור, הרב דן סגל, הגיע אף הוא לישיבות חרדיות, בהן ישיבת היישוב החדש בתל אביב וישיבת פוניבז' בבני ברק. בגיל 20 יצא בשאלה והפך לחילוני. בעקבות זאת הביא אחיו לנידויו בחברה החרדית, ובין השניים שררה יריבות חריפה. בספריו מתאר ישראל סגל את מאמצי אחיו להרחיקו מהמשפחה. כשנפטר אביהם, הביא אחיו לגירושו מהלוויה.

קריירה עיתונאית

בתחילת דרכו כעיתונאי, עבד סגל בכתבי העת "העולם הזה" ו"בול". בשנים 1971–1973 שימש ככתב בתוכנית "ענייני היום" של קול ישראל. בשנת 1974 הצטרף לטלוויזיה הישראלית, תחילה ככתב לענייני בריאות, ולאחר מכן כעורך וכמגיש בנושאי חדשות. עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה פרש והצטרף ככתב מדיני לשבועון "כותרת ראשית". בשנים 1985–1988 שימש כשליח "קול ישראל" והטלוויזיה הישראלית באירופה. בהמשך, היה בין מנחי תוכניות האקטואליה "ערב חדש" ו"מוסף המוספים" בטלוויזיה הלימודית. בעת "פרשת אלבין", פורסם כי סגל וניסים משעל קיבלו מאלבין מניות בשווי 40,000 דולר, היועץ המשפטי יוסף חריש קבע כי אין במעשיהם משום עבירה פלילית; ב-1998 החל לערוך את תוכנית האקטואליה "משעל חם" שהגיש משעל בערוץ 2. ישראל סגל ערך תוכניות חדשותיות ויומני חדשות בקול ישראל. כמו כן ערך בשנות ה-90, עד עזיבתו לערוץ 2, את "יומן" בערוץ 1.

כסופר

סגל כתב מספר ספרים המבוססים על אירועים בחייו, תוך שילוב תיאורים ספרותיים. בספריו מתוארים מאבקים פנימיים וקשיים עצומים בתהליך יציאתו בשאלה. דוגמה בולטת לכך היא ספרו "וכי נחש ממית?", שראה אור בשנת 2004 והיה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לקבלת פרס ספיר לשנת 2005.

אחרית ימיו

ב-8 במרץ 2007, לקה בלבו במהלך נהיגה, והתנגש עם רכבו במעקה הבטיחות בנתיבי איילון. בשל התאונה אושפז לתקופה של חודש. סגל נכנס לתרדמת במשך מספר חודשים עד להתעוררותו. הוא העלה על הכתב את תחושותיו ואת המראות שראה לאחר שהיה במצב של מוות קליני, כולל תיאור חווית מפגש עם אביו המנוח. הוא התאושש וחזר לביתו. כחצי שנה לאחר מכן, ב-27 בספטמבר 2007, נפטר לאחר שבוע של אשפוז בבית החולים הדסה עין-כרם בירושלים בעקבות שטף דם במוחו. הותיר אחריו אשה ושני ילדים.
משפחתו החרדית, בראשות אחיו הרב דן סגל, החרימה את הלוויתו ואף לא ישבה שבעה בהוראת הפוסק החרדי הרב יוסף שלום אלישיב. בחצר הרב אלישיב הכחישו שבכלל נשאלו אם יש לשבת שבעה עליו סגל נקבר בקיבוץ מעלה החמישה.
שבתי (שם פרטי)

שַׁבְּתַי (לעיתים שַׁבְּתַאי ובכתיב קדום גם שבתיי) הוא שם פרטי יהודי ותיק. ניתן למצוא אנשים הקרויים בשם זה מתקופת שיבת ציון ועד ימינו. 
מקובל להסביר ששם זה ניתן לאדם שנולד בשבת (כפי שהשם חגי ניתן למי שנולד בחג, וישנם אנשים ששמם פסח או ניסן), אך נראה שזה איננו הפירוש המקורי של השם.

שבתי או שבתאי

בתלמוד מופיעה רשימה של שמות נוכריים מובהקים: "כגון הורמיז ואבודינא, בר-שיבתאי ובר קידרי..."
(כך הגרסה בדפוס, וזו גם גרסת רש"י והרא"ש שבדפוסים).
בעלי התוספות מעירים על כך בפירושם: "שבתאי גרסינן [=אנו גורסים], דשבתי [=שכן שבתי] שם ישראל הוא בכמה מקומות, אבל שבתאי הוא רוח רעה, כדאמר בפרק "כל הבשר".
נראה שלפני בעלי התוספות היו שתי גרסאות אפשריות לגבי השם הנוכרי המוזכר בגמרא: שבתי ושבתאי, והם פסלו את הגרסה שבתי, כיוון שסברו שהוא שם יהודי, ולעומתו שבתאי הוא שם של רוח רעה. כנראה כוונתם היא שזהו שמו של האליל שבתאי (מזוהה עם האל הרומאי סטורנוס) שמוכר כאחד משבעת המזלות (חמה, נוגה, כוכב, לבנה, שבתאי, צדק, מאדים). לדעת רבי שמואל שטראשון הגרסאות שהיו לפני בעלי התוספות הן שבתי ושיבתאי, ולא כפי שמופיע בדפוסים.
במסופוטמיה היה קיים מונח בשם שבתו שמשמעותו "יום מנוחת האלים". בכמה שפות הודו-אירופיות יום השבת נקרא על שם האל שבתאי (לדוגמה: בלטינית Dies Saturni, בהולנדית Zaterdag ובאנגלית Saturday).
על אף ההסתייגויות פירוש זה קנה לו אחיזה בקרב העם היהודי, ואנשים רבים (בעיקר שומרי מצוות) מקפידים במאות השנים האחרונות על כתיבה ללא אל"ף.
למרות זאת, גם בימינו ניתן למצוא מקרים רבים שבהם נרשם שם זה עם האות האל"ף.