google/wiki40b huggingface dataset:
רוסיה-2

היסטוריה

הרעיון להקמת ערוץ טלוויזיה חינמי לספורט עלה בשנת 2002 כשבמקום ערוץ TV-6 עלה לשידור ערוץ NTV Plus Sport (רוסית: НТВ-Плюс Спорт)‏, ולאחר שמשחק הגמר של גביע דייוויס לא שודר בערוצי הטלוויזיה הפדרליים. בשנים 2002-2003 תוכנן להריץ ערוץ ספורט פדרלי.
בתחילת יוני 2003 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הכריז על נחיצות הקמתו של ערוץ טלוויזיה ציבורי בתחום הספורט שיאפשר שידורים חינמיים של טורנירי ספורט גדולים.

ערוץ הטלוויזיה "ספורט" (2003-2009)

ב-12 ביוני 2003 החברה הרוסית הממלכתית לרדיו וטלוויזיה השיקה את ערוץ "ספורט" («Спорт»)‏. תחילה שידר באפיק 25 שבעבר יועד לגרסה הרוסית לערוץ Euronews‏. מיוזמי הקמת הערוץ היו חברת VGTRK‏, הוועדה הממלכתית לספורט של רוסיה (שלימים הפכה למשרד הספורט של רוסיה), עיריית מוסקבה וחברות מסחריות כדוגמת "Rosmediacom"‏, ונשאקונומבנק וסברבנק.
בחודשי השידור הראשונים מה-12 ביוני ועד ה-31 באוגוסט הערוץ לא שידר משדרי פרסומות. פרסומת מסחרית ראשונה הופיעה רק ב-1 בספטמבר.
לעורך הראשי של הערוץ מונה עיתונאי הספורט הנודע ומנהל מחלקת תוכניות הספורט של ערוץ רוסיה-1, וסילי קיקנאדזה, למפיק ראשי מונה דמיטרי אניסימוב. לעובדים בערוץ מונו כתבי ספורט ממהדורות החדשות של ערוץ רוסיה-1. אך עם הזמן מונו כתבים חדשים מערוצים אחרים.
ב-22 ביוני 2003 ערוץ TV-6 נסגר וערוץ "ספורט" החל לשדר באפיק 6 במקומו.
הערוץ החל לשדר הפקות מקור של תוכניות חדשות בתחומי ספורט רבים, לרבות כדורגל, הוקי קרח, כדורסל, ספורט מוטורי וכדורעף.
באוגוסט 2004 ובפברואר 2006 הערוץ שידר את המשחקים האולימפיים באתונה והמשחקים האולימפיים בטורינו והרייטינג שלו עלה בהתמדה ונע בממוצע בין 11.2% ל-14.7%.
ב-18 במאי 2007 הערוץ השיק את אתר האינטרנט שלו Sportbox.ru‏, שהפך לפורטל ספורט פופולרי פני עצמו. קודם לכן, בשנים 2003-2007 האתר הרשמי של הערוץ היה www.rtr-sport.ru, שלמעשה הושק בשנת 2002.

ערוץ הטלוויזיה "רוסיה-2" (2010-2015)

ב-30 בספטמבר 2009 נודע שהחל מינואר 2010 ערוץ "ספורט" יעבור מיתוג מחדש וישנה את שמו.
ב-23 בדצמבר 2009 מנכ"ל החברה הרוסית לרדיו וטלוויזיה דוברודייב אישר את הדיווחים והכריז כי הערוץ רכש את הזיכיון לשידור משחקי החורף האולימפיים בונקובר. 
ב-1 בינואר 2010 הערוץ שינה את סמלו ואת שמו ל"רוסיה-2" («Россия-2»)‏.
ב-12 במרץ 2010 הערוץ ניהל מגעים עם NTV Plus לשידור משחקי ליגת העל הרוסית בכדורגל.
באוגוסט 2010 הערוץ רכש את הזכויות לשידור ליגת העל האנגלית. אך מעונת 2013/2014 זכויות השידור חזרו לידי ערוץ NTV Plus‏.
מנובמבר 2011 ועד יוני 2012 הערוץ שידר את משחקי ליגת ההוקי הצפון אמריקאית. בזמן משחקי החורף האולימפיים בסוצ'י הערוץ שידר את המשחקים האולימפיים 24 שעות ביממה.
החל מה-1 בפברואר 2015 הפסיק את השידור האנלוגי במספר אזורים ברוסיה לקראת מעבר לשידור דיגיטלי.

סגירת הערוץ

הערוץ הפסיק את שידוריו בבוקר ה-1 בנובמבר 2015 עם חניכת ערוץ Match TV‏ (Матч ТВ) שהוקם על פי צושל נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.

סמלי הערוץ

הערוץ החליף את סמליו 3 פעמים, האחרון היה הרביעי במספר. סמלי הערוץ הופיע בצדו הימני העליון של המרקע. מקרים בהם הסמל כיסה על עיצובים וכיתובים על המסך, הוא הוזז לצדו השמאלי העליון של המרקע. מה-1 במרץ 2010 סמל הערוץ לא הוסר גם בעת שידורי פרסומות, בניגוד למה שהיה נהוג קודם לכן.
מרדכי זילברמן (רב)

הרב מרדכי זילברמן (ר' מוטיה דיין; תקע"ט, 1819 – כ"ז בטבת תרל"ב, ינואר 1872) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת.

תולדותיו

נולד באומן שבאוקראינה. לפי המסורת, אבות משפחתו ישבו בצפת עוד מימי האר"י, ובסוף המאה ה-18 הם נסעו לרוסיה והתגוררו באומן. הוא קיבל חינוך תורני-חסידי והוסמך לרבנות. נישא לרוחמה בת הרב אברהם לייב, שהיה רבה של אומן. לאחר פטירת חותנו התמנה תחתיו כרבה של אומן.
בשנת תר"י (1850) עלה לארץ ישראל. שם המשפחה זילברמן איננו מקורי, והשם המקורי אינו ידוע. כדי להיכנס לארץ ישראל הוא השתמש בתעודת מעבר של אדם בשם זילברמן, ומאז אומץ שם זה כשם המשפחה הרשמי. הוא התמנה לרבה של עדת האשכנזים בצפת. חי בעוני רב ונהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שעל קבר רשב"י במירון.
שימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. לאחר פטירתו המשיכו במסורת זו שושלת הרבנים לבית זילברמן.
נפטר בטבריה בשנת תרל"ב. את מקומו ברבנות ירש בנו הרב רפאל זילברמן.
בנאדיק

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי פזמונאים רבים, ביניהם שי ראובני שהפיק את "בסיבוב השני", דודו טסה וניר מימון שהפיקו את "העזתי", אבי גוטמן שהפיק את "זה נכון" ו-"אמא שלך", נדב ביטון שהפיק את "מילה אחת", ו-"בנאדיק", ואלירן אביטל שהפיק את "דוד מאמריקה", אשר נכתב על ידי דיקלה. 
יוסי חרסונסקי סקר את האלבום בחיוב ואף העניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.

רשימת רצועות

1. קצת שונה
2. בסיבוב השני
3. זה נכון
4. העזתי
5. בנאדיק (קוראת לך)
6. מילה אחת
7. דוד מאמריקה 
8. אמא שלך
9. מילים שקטות (עם הראל סקעת)
10. אחאב אל חיאה (אוהבת את החיים)
11. לך נשבעתי
12. זוג עיניים
13. מחרוזת ערבית
14. בינת אל סולטן (בת הסולטן) (עם אבי מסיקה)
הצבת גבולות

הצבת גבולות הוא מונח המבטא את האופן בו תוחמים בעלי סמכות את תחום הפעולה של הנתונים לסמכותם. לרוב ההתייחסות בעניין זה היא בהקשר של מבוגרים הקובעים גבולות עבור ילדיהם או תלמידיהם, ובכך מסייעים להם להבחין בין מותר ואסור.
במהלך החיים קביעת הגבולות הופכת לחלק מהגדרת הזהות העצמית של האדם. היא עשויה להיות חיצונית (כלפי אחרים) או פנימית - אדם עשוי להציב לעצמו גבולות, כלומר לבטא שליטה עצמית פנימית ויכולת ויסות דחפים פנימיים וגירויים ותסכולים חיצוניים, כגון ריסון עצמי והקשבה לגורמי סמכות.
מסדה

היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1937 על ידי חניכי תנועת הנוער הציונית "גורדוניה" מרומניה, כיישוב חומה ומגדל. 
נושא את שמה של הפואמה "מסדה" של יצחק למדן שאחד מנושאיה הוא האומץ והגבורה במצדה בתקופת המרד הגדול. הקיבוץ הוקם בשיתוף עם גרעין מפולין, והוקם ביום אחד יחד עם הקיבוץ השכן, שער הגולן. 
במהלך מלחמת העצמאות נהרס היישוב בקרב עמק הירדן, לאחר שחלקו של עמק הירדן (לרבות שער הגולן) נכבש על ידי הצבא הסורי שנעצר בדגניה א'. הקיבוץ הוקם בשנית לאחר מלחמת העצמאות.
נכון ל-2013, הקיבוץ נמצא לאחר הפרטה ושיוך הדירות לחברי הקיבוץ.
אנדראה לאו

ביוגרפיה

לאו נולדה בעיר ארנולד שבנוטינגהאמשייר. היא התחילה את הקריירה שלה בהופעה במחזה "מסיבת יום הולדת" מאת הרולד פינטר בתיאטרון קרוסיבל בשפילד.
ב-1993 הופיעה לאו לראשונה בסרט קולנוע לצדה של סמנתה מורטון, דרמה קומית בשם "The Token King" המתרחשת בבית ספר תיכון בנוטינגהאם. לאו גילמה את דמותה של ליידי אלינור לוק בשני פרקים בעונה השנייה של הסדרה "שושלת טיודור", בת אצולה שהייתה זמן מה מאהבת של המלך הנרי השמיני. ב-2009 שיחקה בתפקיד ויקי בסרט הטלוויזיה "The Unloved". בין השנים 2011 עד 2016 כיכבה בסדרת הדרמה של ITV "פקד בילוש באנקס" בתפקיד אנני קאבוט. היא שיחקה באותו תפקיד גם בסרט הפיילוט " DCI Banks: Aftermath" משנת 2010.
בתיאטרון הופיעה לאו במחזה "How the Other Half Loves" מאת אלן אייקבורן לצדם של ג'ני סיגרוב וג'ייסון מרלס שהוצג בתיאטרון הדוכס מיורק בתיאטראות וסט אנד שבלונדון.
ליגת החובבים הארצית ע"ש אבי כהן

עונת הבכורה

אליפות משרד התרבות והספורט 2011 ע"ש אבי כהן נפתחה ב-17 ביולי 2011 והסתיימה ב-11 באוגוסט. הליגה חולקה לארבעת המחוזות העיקריים: ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע.

שיטת משחקים

הליגה נפתחת במשחקי מוקדמות אזוריים, המרוכזים בשלב הבתים (שייערך בנשר, קריית שלום, בית וגן ובבאר שבע). הקבוצות מחולקות לבתים בני 4 קבוצות (מרכז) או 6 קבוצות (שאר המחוזות). שתי הראשונות מכל בית עולות לשלבי הגמר המחוזיים.
הגמרים מחוזיים, נערכים בשלב הבתים השני, כאשר הקבוצות משובצות על לפי מיקומן בשלב הבתים לשלב בתים נוסף בן 3-4 קבוצות ממנו עולה קבוצה אחת מכל בית. לאחר מכן נערך חצי הגמר הארצי - (שייערך בקריית שלום, בתחילת אוגוסט 2011) שיכלול 18 קבוצות מ-4 מחוזות שמחולקות ל-3 טורנירים בני 6 קבוצות. כל שתי הקבוצות הראשונות מכל טורניר עולות לטורניר הגמר.
הגמר הארצי הוא טורניר בן 6 קבוצות שעתיד להיערך במעמד שרת התרבות והספורט, משפחתו של אבי כהן ואחרים.
Goodbye and Hello

סקירה כללית

אלבום זה נחשב מהפכני בשביל באקלי. הוא הוקלט זמן קצר לאחר יציאתו של האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של הביטלס, והשפעתו על באקלי ניכרת בו. הסגנון המוזיקלי שונה מאלבומו הראשון (Tim Buckley), בכך שיש נטייה גדולה לכיוון הרוק הפסיכדלי, בהתאם להשפעה של Sgt. Pepper's והאווירה הכללית במוזיקה של שנות ה-60. למרות עטיפתו המחויכת, שירי האלבום מביעים בלבול מהמתרחש באותן שנים, ורחוקים מלהיות שירי "מיינסטרים".
האלבום נפתח בדרמטיות בשיר No Man Can Find the War, שיר מחאה כנגד מלחמת וייטנאם שנערכה באותה תקופה. מילות השיר נכתבו על ידי באקלי, בשיתוף עם המשורר לארי באקט, שהשתתף בכתיבם של חמישה משירי האלבום. באקלי ממשיך בשירה דרמטית לאורך כל האלבום, עד לשיר האחרון והמוכר ביותר Morning Glory (לשיר זה בוצע חידוש על ידי להקת Blood, Sweat & Tears).
ההפקה, בדומה לאלבום הבכורה של באקלי, מושקעת מאוד. המפיק ג'רי יסטר הוסיף עיבודי בארוק שאפתניים. רשימת המשתתפים מעידה גם היא על ההשקעה הרבה ביצירת האלבום.
למרות שאלבום זה נחשב פריצת דרך מוזיקלית עבור באקלי, הצלחתו תגיע רק באלבומיו הבאים.

אזכורים

בשנת 2000 יצא בבריטניה סרט דוקומנטרי קצר על בנו של טים - ג'ף באקלי. הסרט מתעד הופעות של באקלי וראיונות עם הסובבים אותו בשנות ה-90, ומכיל גם קטעי מוזיקה של טים באקלי. הסרט נקרא Goodbye and Hello, על שם אלבום זה.
חנקן ערבות

אטימולוגיה

פירוש המילה הראשונה בשמו המדעי של החנקן (LANIUS) הוא קצב או שוחט, בשל מנהגם של החנקנים לשפד את טרפם על קוץ חד ואז, לאחר שהטרף קבוע במקומו ועשוי היטב תחת קרני השמש, החנקן קורע ממנו חתיכות ואוכל אותן בתיאבון רב. פירוש המילה השנייה בשמו של החנקן (isabellinus) הוא תיאור לגוון החום-צהבהב.
בנוסף לכך, קיים סיפור על פירוש אחר למילה הזו. הסיפור מדבר על מלכת קסטיליה, איזבלה הראשונה (1474-1504) אשר נשבעה לא להחליף את תחתוניה עד אשר ספרד תשתחרר מכיבושם של המורים. בשנת 711 לספירה ביקש מושל צפון אפריקה (טנג'ר הברברי טריק אבן זיאד) להיכנס לחצי האי האיברי בעזרת ניצול חולשותם של עמי אפריקה. הם חצו את מיצר גיברלטר אך נתקלו בהתנגדות מועטה ובאותה שנה נפלו טולדו וקורדובה. כעבור כ-5 שנים כל חצי האי האיברי נמצא בשליטה של המורים וכונה "אל אנדלוס". ולבסוף, בשנת 1492 המלכה איזבלה הראשונה הסכימה להחליף סוף סוף את תחתוניה. אזור השת של החנקן מזכירים את התחתונים של המלכה ומכאן קיבל את שמו.

מבנה גוף

אורכו עד 18 ס"מ, גבו בצבע חום-אפור-חיוור, גחונו בצבע צהבהב - שמנת, פס עינו כהה וגבת העין בהירה, ומקור מאונקל המשמש עזר לאכילת הבשר.

מזון

חנקן הערבות ניזון מחרקים, ציפורים ויונקים קטנים. אחת ההתנהגויות המאפיינות את חנקן הערבות היא שיפוד הטרף על קוצים. שיטה זו מסייעת לו לחתוך את הטרף לפיסות קטנות יותר וגם לשמור אותו במעין "מזווה" שאליו יוכלו לחזור במועד מאוחר יותר. בנוסף, בעונת החיזור, זוהי דרכם של הזכרים להציג בפני הנקבות את יכולות הציד שלהם, וגם סימון טריטוריה מול זכרים אחרים וכך להרשימן.

ארצות ואזורי מחיה ונדידה

תפוצת החנקן היא בשטחים פתוחים, מישוריים ושטחים חקלאיים. החנקן חולף בנופים פתוחים, לעיתים קרובות גם קרוב לבתי גידול לחים.
הוא דוגר בעיקר במרכז אסיה, מאיראן וממזרח לים הכספי מזרחה עד לסין ולמונגוליה. בחורף הוא נודד דרומה לתת-היבשת ההודית, אפגניסטן, חצי האי ערב וצפון מזרח אפריקה.

ישראל

בישראל הוא חולף נדיר למדי, בעיקר בין אוקטובר למרץ, ובעיקר לאורך הבקע - בעמק בית שאן, עמק החולה ובערבה הדרומית. בסתיו 2017 וחורף 2017/18 נרשמו בישראל כ־30 שונות בחנקני ערבות - מספר שיא מרשים מאוד. ואפילו אחד באביב - בתל ברוך.

רבייה

חנקן הערבות מתרבה בעיקר במדינות עם אדמה מעובדת בעלת עם שיחים קוצניים.
העונה בעיקרית לרביית החנקנים המצויים היא בין החודשים אפריל ואוגוסט במערב סין, בדרך כלל עם גוזל בודד, אולם בסין ישנם דיווחים על זוג גוזלים.
פלורנס אייסי

השכלה

אייסי סיימה תואר שני בהפקת קולנוע בבית ספר לקולנוע בלידס, ותואר שני בהפקת תיאטרון ותקשורת באוניברסיטת האל. יש לה גם תעודה בעיתונות והפקת טלוויזיה מהמרכז להכשרה בטלוויזיה באולפני פולהאם, שבלונדון. את התואר הראשון שלה באנגלית השלימה בקמרון בשנת 1986.

קבלה

מרשה מסקימון ודורותי סי רואו כתבו ש"הדיוקנאות של אייסי של חייהן של נשים אפריקאיות, המצוירים בניואנסים, דוחים סטריאוטיפים פשטניים, ומצביעים על כך שפוליטיקה מגדרית בעולם גלובלי לעולם לא יתחלק באופן קל על פי קווי המתאר של מדינות לאום, או 'מזרח' ו'מערב', או 'מפותחות' ו'מתפתחות'." במאמר משנת 2012 כתב אוליבייה ז'אן צ'ואף ש"קים לונגינוטו ופלורנס אייסי, בסרטן Sisters in Law, בולטות במקוריות שבה הן מתארות את דמותו של שופט בהקשר של חוסר ביטחון פוסט-קולוניאלי, כשהן מאירות זרקור על שתי נשים חזקות בתור הפנים של ביטחון אמיתי ויציבות שיפוטית". בביקורת אחרת, הסרט מתואר כ"עבודה בנויה היטב וממוקדת, שבאמת אומרת משהו על היבט קטן ואפשרי לעיכול של תרבות אחרת והאנשים שמעצבים אותה." ביקורת בכתב העת Black Camera מתאר את הסרט Sisters in Law כ"סרט שהופך חוויות לאוניברסליות מבלי לנכס אותן."
ג'ק ניטשה

חייו

ניטשה החל את דרכו כנגן סקסופון והיה פעיל בסצנת הג'אז בלוס אנג'לס. בשנת 1955 בעקבות הכרותו עם הזמר סוני בונו, החל לכתוב שירי פופ ואחד מהם אף זכה להצלחה.
בהמשך התפתח ניטשה לכיוון של תיזמור שאפתני, וזאת תחת חסותו של מפיק העל המצליח ביותר באותה העת פיל ספקטור. בתפקיד זה יצר את התיזמור המצליח לשירם של טינה טרנר ואייק טרנר "River Deep Mountain High". במקביל לעבודתו עם ספקטור, עבד ניטשה עם מוזיקאים מהחוף המערבי כדוגמת לאון ראסל וטים באקלי.
בשנת 1964 חבר ללהקת הרולינג סטונז, להם תרם כשרונו בנגינה בקלידים ללהיטים רבים: "Paint It Black" ו-"Ruby Tuesday". כמו כן, עיבד בשנת 1968 את הביצוע למקהלה הנשמעת ברקע השיר "You Can't Always Get What You Want".
את פרסומו כמעבד, קיבל ניטשה בעת עבודתו עם המוזיקאי ניל יאנג במחצית השנייה של שנות ה-60. ניטשה הפיק את אלבום הבכורה של יאנג והמשיך לעבוד עמו גם כנגן ליווי (בעיקר בקלידים).
ניטשה גם ידוע כיוצר פסקולים לסרטים. בשנת 1982 אף זכה בפרס האוסקר ובפרס גלובוס הזהב על שיר הנושא מהסרט "קצין וג'נטלמן", השיר 'Up Where We Belong' בוצע על ידי הזמר ג'ו קוקר. ב-1986 חיבר את הפסקול לסרט תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים.
בהמשך העשור וכן עד מותו, המעיט ניטשה לעבוד ולמעט שערוריית מאסר שתועדה לתוכנית טלוויזיה, לא זכה לכל פרסום. בשנת 2000 נפטר בעקבות סיבוך שנבע מזיהום.
בשנת 2007 זכה ניטשה למחווה מבמאי הסרטים קוונטין טרנטינו כשזה פתח את סרטו "חסין מוות" ביצירה אינסטרומנטלית שהולחנה על ידי ג'ק ניטשה בשנות ה-60 המוקדמות.
מירי בן דוד

מירי בן דוד היא דוגמנית עבר ישראלית.

ביוגרפיה

בתחרות מלכת היופי של ישראל לשנת 1971 נבחרה לסגנית. בין פעילותיה במסגרת התואר היא ביקרה במפעל של רבלון.
ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם 1971 שנערכה בלונדון. לפני התחרות הייתה מועמדת מועדפת לזכייה (יחד עם מיס ארצות הברית) על ידי המהמרים, ולבסוף הסתפקה בעלייה לשלב חמש עשרה המועמדות בחצי הגמר.
ב-1971 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה המלאך היה שטן לצד אופליה שטראל, בתפקיד סטודנטית שאיש זר רודף אחריה. בעקבות השתתפותה בסרט, היא לקחה חלק בסרט התיעודי משנת 2011, "לאן נעלם משה גז".
קרלוס, דוכס קלבריה

ביוגרפיה

קרלוס נולד ב-16 בינואר 1938 בלוזאן, לאלפונסו, דוכס קלבריה ולאליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של אליא, דוכס פארמה ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה. קרלוס התחנך ביחד עם חואן קרלוס, נסיך ספרד והשניים היו חברים טובים, ולאחר מכן אף למדו ביחד באוניברסיטת מדריד.
בשנת 1960 מת הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ואביו אלפונסו טען לזכותו על התארים, והעניק לקרלוס את התואר דוכס נוטו. מנגד הנסיך רניירי, דוכס קסטרו טען שסבו קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ויתר על התארים קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר.
באפריל 1961 התחתנה אחותו תרזה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות עם אניגו מורנו וארטגה, ובחתונתה פגש קרלוס את אן, נסיכת אורליאן, בתם של אנרי, רוזן פריז ואיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, אותה פגש שוב בחתונתם של חואן קרלוס, נסיך ספרד וסופיה, נסיכת יוון ודנמרק במאי 1962, וחודשיים לאחר מכן הוזמנה אן לבית הוריו של קרלוס. בסוף 1963 כבר דיווחה התקשורת הצרפתית על הקשר בין בני הזוג, אולם מכיוון שאנרי, רוזן פריז הכיר ברניירי, דוכס קסטרו כטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, סירב אביו של קרלוס לנישואים.
בשנת 1964 מת אביו של קרלוס, וקרלוס הפך לטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, ונטל לעצמו את התואר דוכס קלבריה. לאחר מותו של אביו השיג קרלוס את הסכמתו של אנרי, רוזן פריז לנישואים, וב-11 במאי 1965 התחתנו השניים בדרו. לאחר הנישואין שהו השניים בתחילה בארצות הברית, שם עבד קרלוס בצ'ייס מנהטן, ולאחר מכן בבנק הלאומי של מקסיקו. בשנת 1966 התיישבו השניים במדריד, משם הוא ניהל גם את האחזקות החקלאיות הגדולות של משפחתו בספרד, ונולדו להם 5 ילדים. ב-5 באוקטובר 2015 מת קרלוס במדריד, ובנו פדרו, דוכס קלבריה ירש את תאריו.
ריקי פירס

נעורים ומכללות

פירס נולד בעיר דאלאס שבטקסס, ולמד בגרלנד הסמוכה. בשנת 1978 החל ללמוד ב"מכללה קהילתית וואלה וואלה" שבמדינת וושינגטון, ושנה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת רייס שביוסטון בה למד ושיחק עד שנת 1982. בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטה קלע 26.8 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר "שחקן העונה של המחוז הדרום-מערבי" ("Southwest Conference Player of the Year").

קריירה מקצועית

פירס נבחר על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס בבחירה ה-18 של דראפט ה-NBA לשנת 1982. לאחר עונת רוקי חלשה נשלח בטרייד לסן דייגו קליפרס, בה הראה ניצוצות כשקלע 9.9 נקודות בממוצע למשחק. לפני עונת 1984/1985 הועבר למילווקי באקס, במדיה שיחק ב-6 וחצי העונות הבאות וביסס את מעמדו כאחד משחקני הספסל הטובים בליגה. בעונת 1986/1987, השלישית שלו במילווקי, קלע פירס 19.5 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של פול פרסי, וזכה בפרס השחקן השישי של העונה. בעונת 1989/1990 זכה בשנית בפרס השחקן השישי לאחר שהוביל את קלעי קבוצתו עם שיא קריירה של 23.0 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו של אלווין רוברטסון, ועזר לבאקס להעפיל לפלייאוף בפעם ה-11 ברציפות.
בחציה הראשון של עונת 1990/1991 קלע 22.5 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר, אך מיד אחריו נשלח בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה לקלע דייל אליס. ב-3 וחצי עונותיו בסיאטל המשיך פירס להציג יכולת גבוהה וקלע 18.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1992/1993 הוביל את הקבוצה, לצד שון קמפ וגארי פייטון הצעירים, לשלב גמר המערב בו הפסידו לפיניקס סאנס בתוצאה 3–4. את העונה העוקבת סיימה סיאטל עם מאזן הניצחונות הטוב בליגה, 63–19, אך הודחה במפתיע כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי המדורגת השמינית דנוור נאגטס.
בעונות 1995 עד 1997 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס, אינדיאנה פייסרס, דנוור נאגטס ושארלוט הורנטס, אך תפוקתו נחלשה כשקלע כ-10.6 נקודות למשחק בתקופה זו. בתחילת עונת 1997/1998 שיחק חמישה משחקים בקבוצת א.א.ק. אתונה היוונית, ולאחר מכן חזר למילווקי באקס במדיה שיחק עד סיום העונה, שהייתה האחרונה בקריירה שלו.
בעת פרישתו דורג במקום ה-13 בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין, עם 87.5%.
מכתבים מפליקס

ביקורת

מנקודת מבטם של מבוגרים, מתקבל הרושם כי שורת המכתבים שמקבלת סופי היא הסחה שנוצרה על ידי הוריה על מנת להסתיר את עובדת היעלמותו של הצעצוע האהוב. הסיטואציה המתוארת בספר נראית כמו מסכת שקרים ארוכה, שמגיעה לסיומה עם "חזרתו" של הארנב הביתה, שמתרחשת "במקרה" בערב חג המולד.

ביקורות נוספות מובעות על תוכנו בטענה כי הוא נגוע בשוביניזם.

עיבודים נוספים

הספר עובד בשנת 2000 לסדרת אנימציה טלוויזיונית על ידי Caligari Film GMBH בשיתוף עם TV-Loonland. גיבור הסדרה, שלא כמו הספר, הוא פליקס עצמו והסדרה מתמקדת בהרפתקאות העוברות עליו.
סרט אנימציה "מסביב לעולם עם פליקס" צולם בגרמניה ובהולנד ב-2005 בבימויו של חנן קמינסקי, אנימטור ובוגר בצלאל, לסרט יצא סרט המשך בשם "פליקס 2 - ארנב הצעצוע ומכונת הזמן" משנת 2007.
סטיב קין

ביוגרפיה

קין נולד בשנת 1953 לאב בנקאי. הוא החל ללמוד כלכלה באוניברסיטת סידני בשנת 1971, אבל לאחר שהרגיש שאין קשר אמיתי בין הנוסחאות שלמד לבין המציאות הכלכלית עבר ללמוד משפטים, תחום בו קיבל תואר ראשון, תוך שהוא ממשיך לקחת קורסים בכלכלה. לאחר סיום לימודיו עבד כמורה, עיתונאי שסיקר את תחום המחשבים ובארגון סיוע בינלאומי. עזרה בסיוע לארגון של עסקים גרמה לו לשוב ולהרהר בבעיות שבטענות הרווחות של אנשי הכלכלה ועל כן החליט לשוב לאקדמיה. הוא עשה תואר שני בכלכלה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. במהלך לימודיו נתקל במאמר של היימן מינסקי שהסביר את המשברים הכלכליים בהתרחבות האשראי בתקופות שפע והחליט לעשות דוקטורט בנושא. בהמשך הוציא את הספר Debunking Economics
 בו מוצגת ביקורתו המקיפה על הכלכלה הנאו-קלאסית.

חוסר יציבות פיננסית ודפלציית חובות

רוב עבודותיו של סטיב קין מתמקדות בפיתוח תאוריית Financial Instability Hypothesis של היימן מינסקי.
הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן

קורות חיים

הנסיך אדוארד נולד בארמון בקינגהאם, והיה בנו של מלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השלישי ושל שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. אדוארד הוטבל לנצרות ב-30 בנובמבר 1767.
ב-5 בפברואר 1783 הוענק לו תואר אביר מסדר פטריק הקדוש וב-2 במאי 1786 תואר אביר מסדר הבירית.
בשנת 1785 החל את הקריירה הצבאית שלו באימונים בגרמניה. אביו רצה לשלוח אותו לאוניברסיטת גטינגן, אולם לבסוף החליט לשלוח אותו ללונברג ולאחר מכן להאנובר. אדוארד שירת שנתיים בז'נבה בטרם נשלח לגיברלטר לפקד על כוחות צבא שם של גדוד פוסיליירים המלכותי. גדוד זה נשלח לקנדה במאי 1791, ובכך היה אדוארד לבן המלוכה השני (אחרי אחיו) שרגלו דרכה על אדמת קנדה. הנסיך אדוארד הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (אלוף) באוקטובר 1793 ולוטננט גנרל (רב-אלוף) בינואר 1796. ב-24 באפריל 1799 הוענק לו תואר דוכס קנט וסטראת'רן, ורוזן דבלין, ובמאי באותה שנה מונה למפקד כוחות הצבא הבריטיים בצפון אמריקה הבריטית.
ב-5 בספטמבר 1799 מונה אדוארד לחבר במועצת המלך של הממלכה המאוחדת.
ב-24 במאי 1802 החל לכהן כמושל גיברלטר, אולם בשל קשיחותו והמשמעת הקשה שדרש מרדו כוחות הצבא נגדו בערב חג המולד באותה שנה, והדוכס מיורק שכיהן כמפקד הצבא הבריטי באותה עת השיב אותו לבריטניה במאי 1803 (אף שרשמית המשיך לשאת בתואר מושל גיברלטר).

נישואיו

לנסיך אדוארד היו מספר רב של פילגשים, הידועה שבהן הייתה אדלייד דובוס (Adelaide Dubus), להם נולדה בת משותפת - אדלייד ויקטוריה אוגוסטה דובוס (1789–1790), ופילגש ידועה נוספת הייתה ג'ולי דה סנט לורן, אולם אדוארד נותר רווק עד שנת 1818. בשנה זו, בעקבות מותה בטרם עת של נכדתו היחידה בתוך מסגרת הנישואים של המלך ג'ורג' השלישי, הנסיכה שארלוט מוויילס נוצר משבר ירושה. ליורש העצר ולאחיו הצעיר של יורש העצר - הנסיך פרדריק, דוכס יורק לא היו ילדים, ובניו האחרים של המלך ג'ורג' היו אף הם לא נשואים. בעקבות המשבר, כל בניו של המלך ג'ורג', ובהם גם ויליאם הרביעי, דוכס קלרנס (לימים, המלך ויליאם הרביעי) מיהרו להתחתן על מנת להוליד יורש לכס המלוכה.
אוגוסטוס התארס עם ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, והם נישאו ב-29 במאי 1818 בשלוס אהרנברג שבקובורג, ובשנית ב-11 ביולי 1818 בארמון קיו שבפארק ריצ'מונד. לבני הזוג נולדה ילדה אחת - אלכסנדרינה ויקטוריה (לימים, המלכה ויקטוריה).
הנסיך אדוארד אוגוסטוס ורעייתו נאלצו לחיות חיי צניעות בשל חובותיו הכבדים (לימים, בתו, המלכה ויקטוריה, שילמה את החובות מהכנסותיה הפרטיות), ולבסוף החליטו להתגורר בקוטג' וודברוק (Woodbrook Cottage) בסידמות' שבדבון.
אדוארד אוגוסטוס נפטר ב-23 בינואר 1820 בקוטג' וודברוק, לאחר הצטננות שאירעה בשל טיול שערך בקור מבלי ביגוד מתאים. אביו, המלך ג'ורג' השלישי מת שישה ימים לאחר מכן. אדוארד אוגוסטוס נקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור.

מורשתו

הפרובינציה הקנדית אי הנסיך אדוארד נקראת על שמו של הנסיך אדוארד אוגוסטוס, כמו גם מחוז הנסיך אדוארד שבפרובינציית אונטריו, הכפר פוינט אדוארד שבאונטריו, העיר קנטוויל שבנובה סקוטיה ואיי הנסיך אדוארד שבדרום אפריקה.
קטאנה

קטאנה (בקאנג'י: 刀, ברומאג'י: katana) היא חרב יפנית ארוכה, אם כי בשפה היפנית המילה היא שם כללי לכל חרב, וגם לסכין.
כאשר דנים בקטאנה, לרוב הכוונה היא לחרב המסורתית שבה השתמשו הסמוראים - חרב מעוקלת, בעלת להב חד צדדי וניצב ארוך המאפשר אחיזה בשתי הידיים, כיוון שמשקלה נע בין 1 קילוגרם עד 1.5 קילוגרם. אורך הלהב נע בדרך כלל בין 60 ל-80 סנטימטרים. בדרך כלל הסמוראים חגרו את הקאטנה יחד עם ואקיזאשי (חרב יפנית קצרה). שילוב זה של שתי החרבות נקרא "דאישו" (daisho), וייצג את מעמדו החברתי של הסמוראי. הנדן של הקאטנה, נקרא "סאיה" (saya). השימוש הרגיל בחרב הוא לחיתוך ושיסוף, אם כי גם דקירות אפשריות. בדרך כלל מחזיקים את הקטאנה בשתי ידיים, אך ניתן להחזיקה גם ביד אחת, וחוגרים אותה כך שהלהב פונה כלפי מעלה. השימוש העיקרי בקטאנה לא היה בשדה הקרב - שם הסמוראים השתמשו בעיקר בחץ וקשת מסוג יומי ובחניתות, והחרב הייתה נשק להגנה עצמית - אלא בחיים האזרחיים, שם שימשה כנשק מרכזי באמנויות לחימה רבות, בקנגו, ובדו-קרבות רבים בערים ובתוך מבנים כגון טירות.
הקטאנה פותחה ביפן במאה ה-16 והחליפה את חרב הטאצ'י (ביפנית "חרב גדולה") שדמתה לה במראה אך הייתה מעוקלת וארוכה יותר עם להב עם קצה חיתוך באורך 80 סנטימטר. עוד הבדל הוא שהטאצ'י נחגרה כך שהלהב פנה כלפי מטה.
תהליך חישול הקטאנה היה ארוך ומורכב ושוכלל לדרגת אמנות. הקטאנה מורכבת מפלדה ממספר סוגים: קצה החיתוך בלהב חושל מפלדה חזקה, קשה וחדה במיוחד בעוד שלב הלהב וגוף החרב חושל מפלדה חזקה וגמישה. שילוב זה יצר להב חזק וחד שיכל לעמוד בכוחות והמאמצים הנוצרים מחיתוך חומר קשה וספיגת מכות וזעזועים. הלהבים הטובים והאיכותיים ביותר, בידיהם של סמוראים חזקים ומיומנים, היו חזקים מספיק כדי לחתוך דרך קסדת הקאבוטו.
הקטאנה שימשה כנשקו העיקרי של הסמוראי במשך מאות שנים, עד שבסופו של דבר איבדה את חשיבותה המבצעית בגלל אימוץ הנשק החם ביפן. אף על פי שהשימוש המקורי איבד ממשמעותו, הקנג'וטסו (אמנות הלחימה בחרב) התפתחה למספר אמנויות לחימה וענפי ספורט מזרם הגנדאי בודו. למשל, איאיידו היא אומנות שליפת הקטאנה, וקנדו הוא ספורט הדומה לסייף, אך עם חרבות יפניות מעוקלות. אף על פי כן, הקוריו (koryu - האסכולה העתיקה) עדיין מלמדים את השיטות וטכניקות הלחימה מהזמנים הפאודליים של יפן.
בעבר, על מנת לתרגל את השימוש בקטאנה, ביצעו סמוראים רבים טסוג'יגירי. במהלך האקט התאמן הסמוראי בקטאנה על עובר אורח תמים.
קטאנות מיוצרות עד היום על ידי אומנים מומחים בתהליכים מסורתיים בני מאות שנים, יצירת קטאנה אחת נמשכת כשלושה חודשים. כיום, מחירן של הקטאנות עומד על אלפי עד עשרות אלפי דולרים ליחידה. קטאנות מודרניות שמחושלות בידי נפחים אומנים בימינו משמשות כפריט אספנות וכן לאימוני אמנויות לחימה. חרבות קהות (חרבות לא חדות דמויות קטאנה) נקראות איאייטו והחרבות החדות (שהן למעשה קטאנה מודרנית) נקראות שינקן.
ארלדו פצ'י

קריירה

במהלך קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור מועדוני כדורגל מהסרייה א' כמו בולוניה, טורינו, פיורנטינה ונאפולי. הוא זכה ביחד עם טורינו באליפות הליגה בעונת 1975/76, וביחד עם בולוניה בגביע האיטלקי בעונת 1973/74.
פצ'י שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה שש פעמים בין השנים 1975 ל-1978. הוא היה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי.
ארווין גריסון

ארווין "ארב" צ'ארלס גריסון (באנגלית: Arvin Charles "Arv" Garrison;‏ 17 באוגוסט 1922 - 30 ביולי 1960) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.