משפחת אלישר

משפחת אלישר היא משפחת רבנים ועסקנים חשובה ממוצא ספרדי, שבניה שימשו כרבנים, כאישי ציבור וכעסקנים מפורסמים.

מוצא המשפחה

דעות החוקרים בנוגע למוצא המשפחה חלוקות. הגרסה הראשונה מתבססת על מגילת יוחסין שכתב הרב חיים הלוי פולאקו עבור הרב יעקב שאול אלישר (ה"ישא ברכה"), לפיה סבו של זה האחרון, הרב יעקב אלישר, היה בנו של הרב חיים ירוחם וילנא בן הרב יעקב וילנא בן הרב בנימין זאב מווילנא. לפי גרסה זו, הכינוי "אלישר" דבק בו בשל ישרותו, והוא הראשון שנשא את השם "אלישר". סופרים כדוגמת אריה לייב פרומקין ומשה דוד גאון הסתמכו על מגילת יוחסין זו, וכתבו כי מוצא המשפחה אכן מוילנה.
מנגד, סופרים וחוקרים רבים התנגדו לגרסה זו, ובהם אברהם יערי, יוסף ריבלין, אברהם אלמליח, הרב יעקב משה טולידאנו ומאיר בניהו. אחת מהוכחות המתנגדים לגרסה המייחסת את מוצא המשפחה לווילנה היא "מגילת פרס" שחוברה על ידי הרב יעקב אלישר, סבו של הרב יעקב שאול אלישר. לפי החוקרים, סגנון הניסוח, הניבים והמליצות במגילה מעידים על מוצאו הספרדי של הכותב.
הוכחה נוספת המפריכה את הגרסה הראשונה - שכאמור, לפיה, הרב יעקב אלישר היה בנו של הרב חיים ירוחם וילנא והראשון שנשא את שם המשפחה אלישר - היא חתימתו של הרב יעקב אלישר בראש "מגילת פרס" שחיבר, ושם ציין את שם אביו "חיים יוסף", ולא "חיים ירוחם". אמנם ניתן היה לשער שישנה טעות בחתימת שמו של אביו, אך ישנו תיעוד היסטורי לאדם בשם הרב חיים יוסף אלישר, שבצעירותו היה תושב ירושלים ולאחר מכן התגורר בחברון, ויצא למדינות שונות בשליחויות כשד"ר.
מאיר בניהו מביא הוכחה נוספת כנגד הגרסה הראשונה,  ומוכיח כי בני המשפחה נשאו את השם "אלישר" שנים רבות לפני בואו של הרב יעקב וילנא לארץ ישראל, ולא כפי הטענה שהרב יעקב אלישר היה הראשון לשאת את שם זה, שכן בשער הספר "נגיד ומצוה" שהודפס באמסטרדם שבהולנד עוד בשנת ה'תע"ב על ידי הרב חיים יוסף (הנ"ל), מזכיר זה האחרון את שם אביו, הרב אברהם אלישר, שכבר הלך לעולמו ונושא את השם "אלישר".
בניהו מצביע על העיר אישר שבספרד כמוצא המשפחה, שממנה ככל הנראה הגיעו בני המשפחה לארץ ישראל לאחר גירוש ספרד, ומציין כי כ-200 שנים לפני שחי הרב יעקב וילנא, כבר בשנת רס"ד, מוזכרת העדות הראשונה לאחד מבני המשפחה בארץ ישראל, והוא הרב יוסף אליסר שעלה מספרד לצפת, וחתום על אגרת מצפת בשנת ה'רס"ד (1504), בין 17 החכמים שעלו ראשונים מספרד לארץ ישראל.
יעקב גליס ניסה להסביר את הטעות בייחוס השגוי למשפחת וילנא בעזרת הבאת עובדת נישואיו של הרב חיים יוסף אלישר עם בתו של הרב יעקב וילנא, מה שככל הנראה גרם במרוצת השנים לבלבול בין שני שמות המשפחה.

אברהם אלישר

לאחר הרב יוסף אליסר, בן המשפחה הבא שישנה עדות לגביו הוא אברהם אלישר. ייתכן שהשם אברהם ניתן לו כיון שהיה ככל הנראה אנוס שחזר ליהדות, כפי שהיה ר' יעקב צמח (מחבר הספר נגיד ומצווה שהוציא לאור הרב חיים יוסף אלישר, בנו של אברהם).
שנת פטירתו המשוערת בחברון היא 1710.

הרב חיים יוסף אלישר

בנו של אברהם אלישר היה הרב חיים יוסף אלישר, שנישא לבתו של הרב יעקב וילנא. ייתכן ובשל נישואים אלו נבעה הטעות בקשר למוצא המשפחה, המייחסת אותה לוילנא.]
בשנת 1712 (ה'תע"ד) ביקר באמסטרדם במסגרת שליחות כשד"ר הכוללות ביחד עם הרב אברהם יצחקי, והדפיס שם את ספרו של הרב יעקב צמח, "נגיד ומצווה", וחתם בהקדמתו "תושב עיה"ק י-ם".
משהורע המצב בירושלים עבר לחברון, שמנתה אז כ-40 בעלי בתים אשר גרו בחצר אחת, ונמנה עם חכמיה.
בשנת 1730 יצא בשליחות קהילת חברון לטריפולי שבצפון אפריקה יחד עם הרב אליהו בן ארחא. מצפון אפריקה עברו לאיטליה ובשנת 1733 (כ"ב בטבת ה'תצ"ג) קיבלו תרומה בוירונה, כפי שנרשם בפנקס הקהילה, כסיוע לפדיון שבויים (קיבלו 50 דוקטים קורינטי).
כתבי השדרו"ת (שהוא חתום על לפחות אחד מהם), מלמדים על מצבם הכלכלי הקשה של יהודי חברון, שהיו מצויים אז בחובות גדולים.
הרב אריה ליב פרומקין בספרו "תולדות חכמי ישראל", מביא את דברי היש"א ברכה עליו, שקיבל בסוף ימיו לצאת בשליחות, בשל מצוקת תושבי חברון לערי פרס וטבע בחידקל, ובנו ר' יעקב וילנאהשלים שליחות זו בערי פרס ובבצרה. (ראו סיפור - "מגילת פרס").