google/wiki40b huggingface dataset:
ראיין וייטינג

ביוגרפיה

וייטינג נולד בהאריסברג, פנסילבניה. הוא בוגר אוניברסיטת המדינה של אריזונה וזכה 5 פעמים בתואר אליפות המכללות (NCAA).
באליפות פאן-אמריקה באתלטיקה לנוער שנערכו בוינדזור, אונטריו קנדה בשנת 2005 זכה וייטינג בשתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל (6 ק"ג) בתוצאה של 19.75 מטר ובזריקת דיסקוס (1.750 ק"ג) בשיא תחרות חדש של 61.40 מטר.
באליפות המכללות באתלטיקה באולם שנערכה בפאייטוויל, ארקנסו במרץ 2008 זכה וייטינג במדליית זהב בשיא מכללות חדש של 21.73 מטר (השיא הנוכחי).   
באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית, בשנת 2011 סיים וייטינג במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.75 מטר.

אלוף עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 זכה וייטינג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.00 מטר, לפני דוד שטורל מגרמניה (21.88 מטר) ותומאש מאייבסקי מפולין (21.72 מטר).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים וייטינג במקום שני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.66 מטר, אחרי ריס הופה (22.00 מטר) ולפני כריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) והבטיח את השתתפותו במשחקים. במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.64 מטר. בשלב המוקדמות הוא הדף למרחק של 20.78 מטר ועלה מהמקום הרביעי.

סגן אלוף עולם

במסגרת ליגת היהלום שנערכה בדוחא שבקטר ב-10 במאי 2013 זכה וייטינג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 22.28 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.57 מטר, אחרי דוד שטורל (21.73 מטר) ולפני דילן ארמסטרונג מקנדה (21.34 מטר).
טוני פריסל

ביוגרפיה

פריסל נולדה בעיר ניו יורק ובשנת 1925 סיימה את לימודיה בבית הספר מיס פורטרס שבפרמינגטון, קונטיקט.
בשנת 1931 פריסל החלה לעבוד כצלמת עבור המגזין ווג כשולייתו של הצלם ססיל ביטון ובייעוצו של הצלם אדוארד שטייכן. בהמשך עבדה גם עבור מגזין הארפרס בזאר. צילומי האופנה שלה אופיינו בגישה מהפכנית לאותה תקופה ונערכו במקומות חיצוניים ולא באולפן, דבר אשר הדגיש את האישה האקטיבית. בנוסף הצילומים מאופיינים בזוויות צילום ייחודיות.
בשנים 1941 עד 1943 התנדבה פריסל כצלמת עבור הצלב האדום בארצות הברית, אנגליה וסקוטלנד. בהמשך שימשה גם כצלמת עבור חיל האוויר השמיני של ארצות הברית וכצלמת רשמית של חיל הנשים של צבא ארצות הברית. צילומיה של פריסל שימשו בין היתר גם לצורך הסברה וחיזוק הפופולריות של נושאי הצילום, כך לדוגמה צילומים של נשות חיל הנשים האמריקאי במהלך ביקור של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט נועדו לחיזוק תדמית חיובית עבור שירות של נשים בצבא וצילומים של טייסי הקרב השחורים של להק הקרב 332 (332d Fighter Group) נועדו לחזק את היחס הציבורי לגבי כשירותם של אפרו-אמריקאים לבצע שירות משמעותי ותובעני בצבא.
בשנות ה-50 צילמה פריסל דיוקנים לא רשמיים של אישים כגון וינסטון צ'רצ'יל, אלינור רוזוולט, ג'ון קנדי וז'קלין קנדי. בשנת 1953 החלה לעבוד כצלמת האישה הראשונה במגזין הספורט ספורטס אילוסטרייטד. עבדה גם עבור מגזין לייף. 
ב-1970 תרמה פריסל לספריית הקונגרס אוסף של כ-340,000 פריטים הכולל סרטי צילום, תמונות וכתבי יד.

חיים אישיים

טוני פריסל נישאה בשנת 1932 לפרנסיס מק'נייל בייקון ולזוג נולדו 2 ילדים. פריסל נפטרה בגיל 81 ממחלת אלצהיימר במוסד סיעודי בלונג איילנד.
כחליל הדבשה

תיאור

מוטת כנפיו היא כ-26–37 מ"מ. צבע כנפיו התחתונות המאפיין גם את הזכר וגם את הנקבה הוא ירקרק-כחול, עקב כך קיבל הפרפר את הכינוי "Green Underside Blue" באנגלית. למרות זאת, מרבית מצידן התחתון של כנפיו הוא בצבע כספי ובעל כתמים שחורים מפוזרים, שגדולים יותר בחלק הקדמי מאשר בחלק האחורי. חלקן האחורי של כנפיי הזכר הן בצבע כחול בהיר בעלות קצה שחור בעובי של כ-1–2 מ"מ, ובצידן האחורי של כנפיי הנקבה הן יותר בצבע חום-כחול. מאפיין עיקרי שעוזר להבדיל אותו ממינים דומים הוא שורה של כתמים בצורת אליפסה בחלקן העליון של כנפיו התחתונות. חלקן התחתון של כנפיו התחתונות הוא בצבע כסוף-כחלחל בהיר עם נקודות שחורות קטנות ובסיס הכנפיים הוא בצבע ירקרק-כחול בהיר המתפשט במעלה הכנפיים.

תפוצה

פרפר זה נפוץ במרבית אירופה, בחלק מצפון אפריקה וחלק מאסיה, מספרד ואלג'יריה עד לפינלנד, מזרח קזחסטן, ומזרח סיביר.

מרחב מחיה

פרפר זה נצפה בדרך כלל יונק צוף של מיני פרחים רבים במדשאות, ערבות ויערות בחודשים מרץ עד יולי (בארץ מרץ עד מאי). כחליל הדבשה מתעופף בגבהים שבין גובה פני הים עד ל-1600 מטרים בהתאם למיקומו.

מחזור חיים

הנקבה מטילה את ביציה על עלי צמח הדבשה ופרפרניים נוספים. הביצה ירקרקה, שטוחה ומרושתת. הזחלים הבוקעים מהביצה הם בצבע חום-ירוק ושעיר, ולאורכו פסים כהים. הזחל ניזון רק מעלים ולא מצוף, הוא אוכל בעיקר עלים של צמחים ממשפחת הקטניות וביניהם מינים של: קדד, צער העיזים, קידה, בקיה, כתרון, אחירותם החורש, אספסת, דבשה, כרבולת, קיטיסוס וקרקש. למרות שהוא לא ניזון מצוף הוא מייצר בעצמו נוזל דמוי צוף שנמלים ניזונות ממנו, כמו שקורה עם זחלים של מינים דומים, הנמלים מתאספות סביב זחל כחליל הדבשה כדי לאכול את הנוזל ובכך גם מספקות לזחל הגנה. כאשר מגיע הזחל לשיא גודלו (20 מ"מ) הוא עובר תרדמת חורף בת כעשרה חודשים שבסופה הוא מקיץ ומתגלם.
צבע הגולם חום בהיר, אורכו כ-12 מ"מ ותקופתו כשבועיים.
הכרזת טימישוארה

הכרזת טימישוארה היא תוכנית פוליטית שנערכה ופורסמה בטימישוארה, ב-11 במרץ 1990, בעקבות הפגנה עממית גדולה, שהתקיימה ביום הקודם, בכיכר האוניברסיטה, בבוקרשט. הדרישה לקבלת "הכרזת טימישוארה" ובעיקר סעיף 8 שבה, הייתה התביעה האידאולוגית, שעמדה בבסיס אירועי הגולניאדה.
הכרזת טימישוארה נכתבה על ידי הסופר ג'אורג'ה שרבאן (George Şerban) וב-27 בפברואר 1990 התקבלה על ידי "חברת טימישוארה". ב-9 במרץ הצביע מועצת העיר טימישוארה בעד ההכרזה עם 45 קולות בעד ושלושה נמנעים. ב-11 במרץ, בכיכר האופרה של טימישוארה, הוקרא הטקסט של ההכרזה בפני עשרים אלף מתכנסים.

סעיף 8

סעיף 8 של ההכרזה זכה להד עצום ופרסום מרבי, כאשר אומץ כתביעה עיקרית של משתתפי הגולניאדה.
סעיף 8 הציע שחוק הבחירות החדש, שיחוקק ברומניה, יאסור על אקטיביסטים קומוניסטים לשעבר ועל קציני סקוריטטה לקחת חלק בשלוש מערכות בחירות רצופות. מטרת האיסור הייתה להביא לטיהור מערכות השלטון מהנומנקלטורה הקומוניסטית לשעבר.
התביעה נדחתה, ב-20 במאי 1990 נערכו בחירות במסגרתן זכו מועדים בעלי עבר קומוניסטי ברוב מובהק. הגולניאדה פוזרה על ידי כוחות הביטחון והכורים שהגיעו במסגרת המינריאדה של יוני 1990.
On the Beach

רקע והקלטות

האלבום לא היה זמין בדיסק עד אוגוסט 2003. באלבום מתארחים נגנים אורחים רבים כגון נגני הבנד.
כמו ב-Tonight's the Night, גם On the Beach לא זכה הצלחה מסחרית בזמן השקתו, אך עם הזמן השיג הערכה רבה מן המעריצים ומבקרים כאחד. האלבום הוקלט בצורה אקראית, כאשר יאנג ניצל מגוון מוזיקאים של הפגישה, ולעיתים קרובות החליף את כלי הנגינה שלו, תוך שהוא מראה להם איך הוא רוצה שזה ישמע (בסגנון דומה ל-Tonight's the Night). הוא גם העדיף ליצור מיקסים גסים של השירים, ולא קול מלוטש יותר, תוך התנכרות למהנדסי הקול שלו.
במהלך ההקלטה של האלבום, יאנג ולהקתו צרכו תבשיל תוצרת בית המכונה "דבש שקופיות", שהוכן ממריחואנה מוקפצת ודבש ש"הרגיש כמו הרואין" לדבריו, מה שיכול להסביר את מצב הרוח של האלבום, במיוחד במחצית השנייה שלו. יאנג אמר על האלבום בראיון "אלבום טוב, הצד השני שלו במיוחד - הצד עם Ambulance Blues ,Motion Picture ו-On the Beach - אחלה טייקים".
במקור ניל תכנן את האלבום עם צד ב" בהתחלה ולאחר מכן צד א', אבל דייוויד בריגס שכנע אותו להוציא אותו במתכונתו הנוכחית.

תוכני האלבום

הוקלט לפני Tonight's the Night למרות שהוקלט אחריו, On the Beach חולק בעגמומיות של Harvest ו-Tonight's the Night.
מוריס סנדק

חייו

מוריס ברנרד סנדק נולד בברוקלין שבניו יורק, למשפחה של מהגרים יהודים מעיירה קטנה ליד ורשה שבפולין. אביו היה מספר סיפורים מחונן, שהעלה בסיפוריו שבעל פה גם את תולדות המשפחה וגם מציאות סיפורית מרתקת ושובת לב. אחיו הבכור של סנדק היה צייר, ומוריס סנדק סיפר לימים שמקור יצירתו השופעת היו סיפורי אביו וציורי אחיו.
מוריס סנדק החל לצייר ולפרסם איורים וציורי קומיקס עוד בהיותו תלמיד בבית ספר תיכון שבו למד. בהמשך השתתף בלימודי ערב בבית ספר לציור ועיצב לפרנסתו חלונות ראווה. פרסומו בתחום זה יצא כשעיצב את חלונות הראווה של בית מסחר גדול לצעצועים.
בשנת 1951 בהמלצתו של בעל החנות, שוורץ, אייר את ספרו הראשון, "שבת שלום לכולם", שהודפס על ידי ארגון בתי הכנסת המאוחדים בניו יורק וזכה לתפוצה רחבה. הספר השני שאייר היה ספר מתורגם של הסופר הצרפתי מרסל איימה. מאז אייר מאות ספרים שאת חלקם כתב בעצמו. בין הסופרים הידועים שאייר מספריהם אפשר למצוא את יצחק בשביס-זינגר, האחים גרים, מיינדרט דה יונג, שרלוט זולוטוב, רות קראוס, הנס כריסטיאן אנדרסן, רוברט גרייבס, רנדל ג'רל, את"א הופמן, ג'ק סנדק אחיו, ורבים אחרים.
מוריס סנדק נחשב אחד מגדולי המאיירים של ספרי ילדים בעולם, וכסופר ילדים גדול בזכות עצמו. הוא זכה בפרסים רבים על עבודתו הספרותית, ובהם במדליית קלדקוט, ובשנת 1970 בפרס אנדרסן, החשוב ביותר לספרות ילדים (בקטגוריית המאיירים). כמו כן זכה בשנת 1983 בפרס וילדר על מכלול יצירתו, ובפרס החשוב לזכרה של אסטריד לינדגרן.
בשנת 2008 התראיין מוריס סנדק לניו יורק טיימס לאחר יום הולדתו ה-80‏. סנדק יצא מהארון וסיפר כי הוא הומוסקסואל וכי הסתיר את הדבר מהוריו במשך כל חייהם ולא סיפר להם מעולם על בן זוגו, הפסיכואנליטיקאי יוג'ין גלין (Glynn), איתו חי כ-50 שנה עד פטירתו של גלין מסרטן. סנדק אמר שהסתיר את נטיותיו המיניות מהוריו על מנת "להגן עליהם" (ולכן גם הסתיר מהם התקף לב שעבר), וכי הסתיר את הדבר מהציבור כיוון שלדעתו "זה לא צריך להעסיק אף אחד", כלשונו, אך בעיקר כי שיער בצעירותו שהידיעה על נטיותיו המיניות יכולה הייתה להזיק לקריירה שלו כסופר ילדים.
סנדק נפטר ב-8 במאי 2012, בגיל 83.
מיישר חצי גל

מיישר חצי גל (או "מיישר חד דרכי") הוא מיישר זרם חלקי, כלומר, תפקידו להפוך זרם חילופין (זרם דו-קוטבי) לזרם חד-קוטבי. מיישר חצי גל הוא מעגל תקבילי המתבסס על תכונתה של הדיודה להעביר זרם בכיוון אחד בלבד בתלות בממתח בו היא נמצאת.

שימושים

שימוש במעגל מישר חצי גל נעשה בעיקר במעגלי השנאה, אם כי השימוש בו לא רב, שכן האנרגיה שנושא החלק הקטום של האות לא מועברת למוצא. הסיבה העיקרית לאי שימוש במישר כזה במעגלים צורכי אנרגיה היא שהקבל האמור לשמור על המתח במוצא בין שני מחזורי היישור, יהיה גדול במיוחד (לאותו זרם מוצא), בערך פי 4. לרב, מועדף השימוש במיישר דו דרכי או בגשר דיודות, מעגלי ישור בהם בנוסף להחלפת הקוטביות יש מוצא מיושר בכל חצי מחזור של האות במבוא.
WowWee

WowWee Group Limited היא חברה העוסקת בתכנון, פיתוח, יצור ושיווק של רובוטים לשימושים שונים, בהם רובוטי צעצוע ורובוטים לצורכי מעקב, ביטחון ושירות, שבסיסה בהונג קונג.
כיצרן ציוד מקורי החברה יצרה צעצועי פאוור ריינג'רס. בשנים האחרונות מתרכזת החברה בייצור רובוטי צעצוע בצורת חיות, בהם רובוטים בצורות תמנון, דינוזאור ודוב פנדה. כמו כן מייצרת רובוט בדמות אלביס פרסלי. 
ב-1998 נמכרה WowWee לחברת הסברו, וב-2007 נמכרה לקבוצת Optimal Group.
הדלפה

הדלפה היא העברת מידע מסווג או פנימי בחשאי ובאופן בלתי מוסמך לגורם חיצוני, בעיקר לאמצעי התקשורת.

היקף המושג

המושג הדלפה עוסק בהעברת מידע מסווג או פנימי בחשאי ובאופן בלתי מוסמך לגורם חיצוני, למשל, כאשר המידע מועבר לגורם תקשורתי או פעיל פוליטי אופוזיציוני. לעומת זאת, כאשר המידע מועבר לגורם עוין ו/או כאשר מטרת העברת המידע היא לפגוע בארגון ממנו מוצא המידע, התופעה מכונה ריגול. הדלפה של חומרי חקירה, לפני סיומה, עלולה לפגוע בהצלחת החקירה.

המאבק בהדלפות

הרשויות עושות מאמצים להיאבק בהדלפות. האמצעי החמור ביותר הוא פתיחת חקירה פלילית והעמדה לדין של מדליפים, אם כי הליך זה הוא נדיר. דוגמה למקרה כזה הוא חשיפתה והעמדתה לדין של ליאורה גלט-ברקוביץ' כמדליפת חקירת אריאל שרון בפרשת סיריל קרן.
עם זאת, לעיתים המדינה מעניקה חסינות למדליף על מנת לעודד מאבק בשחיתות. כך למשל, סגן ניצב אפרים ארליך, שהדליף מידע שהביא להקמת ועדת זיילר זכה לחסינות לקראת עדותו בוועדה.
סוגיה אחרת היא האם יש לחברי כנסת חסינות מהותית כאשר הם מדליפים מידע סודי שהגיע אליהם. במקרה של נתניהו ומסמך שטאובר, פסק בית המשפט העליון כי אין להעמיד את נתניהו לדין על חשיפת המסמך כי עשה זאת ללא תכנון מקודם ורק נגרר לכך מקריאת ביניים של שמעון פרס. בשנת 2014 הושעה ח"כ עמר בר-לב מחברותו בארבע ועדות משנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לאחר שהדליף מידע (לא סודי) מתוך דיון חסוי בוועדה. 
דרך נוספת להיאבק בהדלפות הוא פורסם מוקדם ומסודר של הנושא כדי למנוע פרסומים מגמתיים שמקורם בהדלפות. עם זאת, בפסק דין של בג"ץ נקבע שדבר זה אינו מצדיק פרסום ביקורת לפני סיום הליך מסודר של בירור הביקורת.
בחודש יולי 2017 אישרה הכנסת חוק המחייב בדיקת פוליגרף לקציני משטרה, בדיקה שבין היתר נועדה להיאבק בהדלפות
שלווה ברטי

ביוגרפיה

שלווה ברטי החלה את דרכה בהרכבי נוער בנתניה, במסגרתם אף ייצגה את ישראל בחו"ל. את שירותה הצבאי עשתה במקהלת צה"ל, עם ריטה, רמי קלינשטיין ושרון ליפשיץ. 
ב-1985 הופיעה לראשונה בקדם האירוויזיון עם השיר "תפילה" (מילים: קובי לוי, לחן: עשור אלקיים), עימו הגיעה למקום ה-11 בתחרות. 
ב-1986 הוציאה את אלבומה הראשון "שלוה" בעיבוד והפקדה מוזיקלית של אלדד שרים. 
באותה תקופה עברה טיפולים קשים וממושכים כנגד מחלת הסרטן בה חלתה.
בשנת 1988 הוציאה את אלבומה השני, "נולדה מחדש", כשהנושא של כל שיריו היה תקופת מאבקה של ברטי במחלת הסרטן. שיר אחד באלבום, "רות", נכתב במשותף על ידי שלווה ואביה שלום.
בשנת 1991 הוציאה אלבום משירי יוסף הדר. בלטו בו השירים "נגה לי" ו"פלא כחול". שיתוף הפעולה עם הדר החל כבר באלבומה הראשון, בו ביצעה את שירו "לילה זוהר", שכתב משה דור.
ב-1992 השתתפה שלווה בקדם אירוויזיון עם השיר "מים" שצבר פופולריות והפך לשיר פופולרי בערבי ריקודי-עם ולמעשה חיזק את מעמדו כשיר עם לכל דבר. באותה שנה הוציאה את האלבום "זהב", שבעידודו של מנהלה האישי, עופר שרביט, היה בעל קו אופראי.
ב-1995 השתתפה שוב בקדם אירוויזיון עם השיר "הלוואי עליך ועלי" והוציאה את התקליט "אופרה אחרת", בין השאר, גרסאות כיסוי לשירים מוכרים.
אלבומה "שלווה ברטי" משנת 1998 כלל עשרה שירים, שכולם נכתבו על ידי ברטי (פרט לשניים) וחלקם גם הולחנו על ידיה ועל ידי מנהלה האישי שרביט. האלבום לא נחל הצלחה מיוחדת.
בשנת 1999 יצא "האוסף הראשון", שכשמו הוא אוסף ראשון שכלל להיטים משנות השמונים והתשעים וכן כמה שירים חדשים.
באלבומים "בעוד שירי אהבה וים" ו"מן הים" מ-2001 ביצעה שלווה שירי אהבה ושירים העוסקים באהבה לים.
ב-2008 הוציאה שלווה את אלבום שירי האהבה "רק אותך", ששיריו היו בסגנון האופרה.

חיים אישיים

ברטי הייתה נשואה לאלון אלרואי, איש עסקים, בעל רשת מקומונים, חבר מרכז הליכוד ואחיינו של עורך דין יואל אלרואי, ראש עיריית נתניה לשעבר. לאחר טיפולי פוריות ממושכים ילדה בשנת 1993 את בתה הראשונה. ב-1997 נולדו להם תאומים. השניים התגרשו ב-2013.
בעשור השני של המאה ה-21 מתגוררת בפלורידה.
ארנולד שטיינהארדט

לימודים וקריירה

שטיינהארדט, יליד לוס אנג'לס, קליפורניה, הופיע לראשונה עם הפילהרמונית של לוס אנג'לס בגיל 14. הוא למד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אצל איוואן גאלאמיאן ובהמשך בשווייץ, אצל יוזף סיגטי. ב-1958 זכה במקום הראשון בתחרות הכינור הבינלאומית לבנטריט. הוא מרבה להופיע גם כסולן.
שטיינהארדט חי בניו יורק. הוא חיבר שני ספרים: "לא מתחלק לארבעה: רביעיית מיתרים שוחרת הרמוניה", תיאור חייו ברביעיית המיתרים גוארנרי, ו"חלומות כינור", אוטוביוגרפיה על חייו ועל חוויותיו ככנר.
עלא ורדי

ביוגרפיה

וורדי נולד להורים ממוצא איראני בריאד שסעודיה את דרכו המוזקילית החל שלמד הנדסת קול באוניברסיטת ירדן, ב-2011 הקים את להקת הייג'ן עמה יצר גרסאות כיסוי  בתחילה השפה הערבית עד 2013 התפרסם בעיקר בעולם הערבי בשירים מקורים ובגרסות כיסוי לשירים ערבים, בשנת 2013 הוציא יחד עם הקומיקאי הישאם פאגה  גרסת אקפלה סאטירית לשיר No Woman, No Cry של בוב מארלי בשם "No Woman, No Drive" השיר מותח ביקורת ישירה על התרבות הסעודית ועל החוק האוסר על נשים לנהוג, בעקבות הצלחת השיר מחוץ לסעודיה החל ורדי לבצע גרסאות כיסוי בסגנון אקפלה לשירי פופ במגוון שפות, חלקם בגרסאות מזרח תיכוניות וחלקם בגרסות מערביות.

עם להקת הייג'ן

עם הלהקה ביצע ורדי שירי מקור ערבים בליוי כלי נגינה וגרסאות כיסוי לשירים מערבים עם מנגינה מערבית אך בתרגום ישיר לערבית אחת מהגרסאות הבולטות היא גרסת רוק ערבית לשיר Comfortably Numb של פינק פלויד, בניגוד לשירי האקפלה אותם ורדי מבצע רק ברשת, יחד עם להקת הייג'ן הוא נוהג לבצע הופעות חיות.
שלמה קלישר

ביוגרפיה

קלישר נולד בטורון, אז במערב פרוסיה, לבנו של הרב צבי הירש קלישר. הוא למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטאות ברסלאו וברלין. בשנת 1868 קיבל דוקטורט על עבודתו "האתיקה של אריסטו" ("De Aristotelis Rhetoricis et Ethicis Nicomachæis et in Quo et Cur Inter Se quum Congruant tum Differant"), שזכתה בפרס מהפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ברלין. אחרי שנת הוראה באמסטרדם הוא חזר לברלין ללמוד כימיה ופיזיקה. בשנת 1876 הוא הוכתר בתואר פריבט-דוצנט ב-Bauakademie שבברלין ובהמשך באוניברסיטה הטכנית המלכותית בשרלוטנבורג. בשנת 1894 הוא קודם למרצה ובשנת 1896 לפרופסור. קלישר ערך את כתביו המדעיים של יוהאן וולפגנג פון גתה שיצאו בשנים 1877–1879, תרגם את ספרו של מייקל פאראדיי לגרמנית (יצא לאור בשנים 1889–1891) ופרסם מאמרים רבים בפיזיקה, כימיה וחשמל בכתבי עת מדעיים.
בשנת 1912 נבחר ליושב ראש ברית הקהילות היהודיות בגרמניה. הוא השתייך למחנה הרפורמי וניהל ויכוחים קשים עם האורתודוקסים. הוא גינה בחריפות את פיצול הקהילות וספג בחזרה ביקורת קשה מעל דפי הדער איזראעליט. בעת היבחרו נכתב עליו בהצבי:
"אף על פי שפרופיסור קלישר אינו ציוני בדרך הרשמי לבו היהודי מלא אהבה וחבה גדולה ועמוקה לארץ האבות וכל דבר שנוגע לה נוגע ללבו. ברגשי קדש חוא מדבר על ארץ ישראל"
קלישר יצא נגד חוזי השחורות שחזו כליה על יהדות המערב לאור הירידה בילודה, נישואי התערובת וההתנצרות, וטען שהיהדות דווקא מתחזקת.
קלישר הדגיש את הצורך בתמיכה בחינוך יהודי לצורך שרידות העם היהודי בעידן של אמנציפציה.
בשנת 1913 היה מחברי הארגון הגרמני-יהודי לסיוע לבריאות של תושבי ארץ ישראל. כן היה בוועד המנהל של כל ישראל חברים בגרמניה. בשנת 1921 היה בין התומכים בקרן היסוד.
ביום 22 בספטמבר 1924 הלך קלישר לעולמו בגיל 78.
שנים עבריות ש' - שצ"ט

שנים עבריות ש' (300) - שצ"ט (399) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3462 לפנה"ס והסתיימו בשנת 3362 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
קייבו ורונה

היסטוריה

קבוצת הכדורגל הוקמה בשנת 1929, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה בעונת 2001/2002, ושיחקה בליגה הראשונה ברציפות עד עונת 2006/2007. הקבוצה לא זכתה מעולם בתואר משמעותי כלשהו. 
בעונת 2006/2007 קייבו קבלה הזדמנות להשתתף בליגת האלופות לאחר פרשת השחיתות של הכדורגל האיטלקי כנציגה הרביעית של איטליה, אבל היא הפסידה לקבוצת לבסקי סופיה הבולגרית 2:4 בסיכום שני המשחקים, בסיום אותה עונה קייבו ירדה ליגה במחזור האחרון. מיד אחרי עונה אחת בסרייה ב' הצליחה קייבו לסיים במקום הראשון וחזרה לסרייה א'. מעונת 2008/2009 הקבוצה משחקת ברציפות בליגה האיטלקית הראשונה. כינויה של הקבוצה הוא "החמורים המעופפים" או "ג'אלובלו" (צהוב וכחול).
איסור דבוק

מקור הדין

מקור דין דבוק הוא בדברי רש"י (חולין קט א) שמשווה דין חתיכה נעשית נבלה במקרה שטיפת חלב נפלה על החתיכה למקרה של דבוק.
"ועבדינן כרבי יהודה בין בטיפת חלב שנפל על החתיכה ולא ניער ויש בה כדי ליתן טעם באותה חתיכה ובין בחלב הדבוק בחתיכת בשר ויש בו ליתן טעם בה"
— רש"י חולין דף קט עמוד ב
כמו כן הביאו דעתו רבים מהראשונים הרשב"א הטור (עב, ב), המרדכי (חולין סי' תרצ"ט ות"ש) ועוד. כמו כן עם דעת רבנו יואל הלוי (הראבי"ה) כדעה זו. וכדעתם פסק הרמ"א בכמה מקומות.
לעומתם רבים מהפוסקים סבורים שאין את דין זה כלל ואין צריך לשער כנגד כל חתיכת ההיתר אלא רק כנגד חתיכת האיסור בין פוסקים אלו הרשב"א הטור והשולחן ערוך (סימן עב סעיף ג').

טעם האיסור

באחרונים נמצאו ב' הסברים לדין זה שחתיכת ההיתר נעשית נבלה.
א. שמכיוון שהאיסור דבוק בה, ממילא חתיכת ההיתר ממהרת לבלוע מהאיסור לפני התפשטות האיסור בכל החתיכות, ולכך אין להתייחס לריבוי החתיכות  אלא יש להתייחס אליה בנפרד  (שם ב-ב"ח, פרישה, לבוש, ש"ך).
ב. איסור זה נובע מחשש  שמא חתיכת ההיתר הדבוקה לאיסור הייתה מחוץ לכל החתיכות, ומשום כך נאסרה החתיכה (בהיותה בחוץ) וחוזרת לאסור הכל, (שם ב-סמ"ק, או"ה הארוך, ד"מ, ט"ז, ביאור הגר"א)

ההבדל בין הטעמים

האחרונים כתבו שהבנת טעם דין זה, משליך למקרים מסוימים לדוגמה:
במקרה והאיסור הדבוק איסורו מדרבנן, הכלל אומר ספק דרבנן לקולא ולכן לטעם השני לא נחיל עליו דין דבוק. אולם לטעם הראשון כן.
דגני בוקר

דִגני בוקר (ולפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מִדְגַּנִּים)  הם מאכל תעשייתי המורכב מפתיתי דגנים אפויים ומיובשים המיועד להוות ארוחת בוקר פשוטה, מאכל המתוכנן ומיוצר במיוחד לשם כך. מקור המאכל בארצות הברית, אך כיום הוא נפוץ ואהוד בכל רחבי העולם המערבי.
דגני בוקר מיוצרים ממגוון דגנים: תירס (קורנפלקס), אורז, חיטה, שיבולת שועל ועוד. הם נאכלים לרוב בתוספת חלב קר, אם כי ניתן לאכלם גם יבשים, כחטיף. יש המוסיפים להם מוצר חלב אחר כגון יוגורט, רוויון וכדומה. 
דגני בוקר שונים כוללים גם תוספות כגון מיני אגוזים ופירות וכן סיבים תזונתיים, ויטמינים ורכיבים תזונתיים אחרים. יש סועדים המוסיפים לקערת הדגנים פירות טריים או יבשים ואגוזים.
מגוון מותגי דגני הבוקר רחב מאוד ופרסומם אינטנסיבי. מותגים רבים מכוונים לפלח שוק הילדים וממותגים בהתאם, בליווי דמויות בדיוניות, חלקן מוכרות לילדים מעולמות תוכן אחרים (סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב). דורות של ילדים, בעיקר בארצות הברית, גדלו על דגני בוקר, לכן מבוגרים רבים צורכים דגני בוקר המיועדים לילדים, אם מתוך נוסטלגיה ואם כהרגל.
דגנים המשווקים לילדים הם לעיתים פחות מזינים, וחלקם אף חסרי ערך תזונתי וניתן לסווגם כמזון מהיר בשל ייצורם מדגנים מעובדים, והיותם בעלי תכולה גבוהה של סוכר, שומן וצבעי מאכל. חלקם מצופים בשוקולד או ממולאים בקרם שוקולד, וניל וכדומה.
חלק מדגני הבוקר משווקים כדגני פרימיום. ביניהם מוצרים העשויים מדגנים מלאים וממותגים כמזון בריאות, לרוב עם תוספים תזונתיים. ישנם גם דגנים המשווקים כמזון דיאטטי, דל קלוריות יחסית למוצרים אחרים מהסוג. אחרים מיועדים לספורטאים והם עתירי קלוריות ממקורות בעלי ערך תזונתי.
הדגנים נמכרים לרוב באריזות קרטון משפחתיות  של 500, 700 גרם או קילוגרם אחד. דגני פרימיום נמכרים באריזות קטנות יותר. ישנן גם אריזות אישיות, המכילות מנה יחידה, כדי לאפשר לקחת את ארוחת הבוקר לעבודה או ללימודים. אריזות כאלו ניתנות לעיתים גם בארוחת בוקר בטיסות. קופסאות הדגנים מציגות מידע תזונתי מפורט - פירוט כל המרכיבים וכל הערכים התזונתיים של המוצר, ולעיתים גם הסבר על חשיבותם של הוויטמינים והמינרלים המצויים בדגנים.
עקב המודעות הגוברת לסוגיות בריאותיות, יצרנים רבים משווקים כיום גרסאות מופחתות סוכר של מותגים פופולריים.
דיאנה דאמראו

ילדותה ולימודיה

דאמראו נולדה בשנת 1971 בגינצבורג (Günzburg), בוואריה שבגרמניה. היא גילתה מילדות כשרון מוזיקלי ועיניין מיוחד במוזיקה הקלאסית. אחרי צפייה בסרטו של זפירלי "לה טרוויאטה" עם טרזה סטראטס גמרה בליבה להיות זמרת אופרה.
הופיעה לראשונה בפני קהל בגיל 15 באולם בקולנוע "דונאוליכטשפילה" באופינגן ועם קטעים מן המחזמר "גברתי הנאווה". מי שגילתה וטיפחה את כישוריה הייתה זמרת האופרה הרומניה כרמן הנאגנו.
אחרי סיום בחינות הבגרות בגימנסיה דוסנברגר בגינצבורג, למדה דיאנה דמראו בכיתה של כרמן הנאגנו בבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג. בהמשך השתלמה בכיתות אמן של חנה לודוויג ואדית מאתיס בזלצבורג ובשנת 1995 סיימה את לימודיה בהצטיינות.

הקריירה

מופע הבכורה שלה כזמרת אופרה התקיים בשנת 1995 בווירצבורג באופרה "נישואי פיגרו".
בהמשך הופיעה על במות תיאטרוני האופרה במנהיים, פרנקפורט, ואחר כך ברחבי העולם באופרה הממלכתית של וינה, במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בקובנט גארדן בלונדון, ובפסטיבל זלצבורג. בשנת 2004 הופיעה על במת לה סקאלה במילאנו במופע הפתיחה מחדש של המקום תחת ניצוחו של ריקרדו מוטי.
המוערך שבביצועיה של דאמראו היה בתפקיד מלכת הלילה ב"חליל הקסם" מאת מוצרט; היא השתתפה ביותר מ-15 הפקות של אופרה זו, ביניהן בניצוח סר קולין דייוויס ב-2003 וריקרדו מוטי ב-2006. בעונה 2007–2008 של מטרופוליטן אופרה שרה לסירוגין כמלכת הלילה ובתפקיד פאמינה. את העונה 2008–2009 התחילה בתפקיד לוצ'יה ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי, אחר כך ביצעה את התפקידים של סופי באופרה "האשה השתקנית" ואמינטה ב"אביר הוורד", מאת ריכרד שטראוס. תפקידים נוספים של סופרן קולורטורה שברפרטואר שלה הם של גילדה, אדינה ומארי. הופיעה גם כסופרן לירי בתפקידים מאנון, דונה אנה, גרטל ופאמינה.
אחרי שילדה את בנה הראשון באוקטובר 2010, חזרה לבמה בינואר 2011 בתפקיד אלווירה בהפקה חדשה של "אי פוריטני" מאת וינצ'נצו בליני ב"גראן תיאטר" של ז'נבה. אחר כך שרה שוב במטרופוליטן בניו יורק בהפקה חדשה של אופרה קומית של רוסיני - "הרוזן אוֹרי", וב"ריגולטו" מאת ורדי.
דאמראו הופיעה גם על במות הקונצרטים עם מבחר של לידר - במוזיקפריין של וינה, בקארנגי הול, בלה סקאלה, ב"שוברטיאדה" בשוורצנברג (אוסטריה), ובפסטיבלים מינכן וזלצבורג. הרפרטואר הקונצרטי שלה כולל את "כרמינה בורנה" מאת קרל אורף, "המיסה הגדולה בדו מינור" מאת מוצרט, ה"רקוויאם של מוצרט", "אקסולטאטה יובילאטה", ו"המשיח" של הנדל.
דאמראו הופיעה לצד מנצחים כמו ג'יימס לוין, זובין מהטה, לורין מאזל, קולין דייוויס, כריסטוף פון דוהנאני, לאונרד סלטקין, פייר בולז, ניקולאוס הרנונקור וחסוס לופס-קובו.
שארל, נסיך נפוליאון

ביוגרפיה

שארל בונפרטה נולד ב-19 באוקטובר 1950 בבולון-ביאנקור, ללואי, נסיך נפוליאון (נפוליאון השישי) ולאליקס דה פורסטה, בתם של אלבריק, רוזן דה פורסטה וז'נבייב פרדט. משפחתה היו אצילים בלומברדיה של המאה ה-13, הם הפכו לרוזנים ב-1330 והיו מקורבים לבית דוריה ששלט בגנואה באותה עת. בתחילת המאה ה-16, התיישבה המשפחה בפרובנס שבצרפת, שם רכשו עשרים ושניים מנורים, ב-1651 קיבלו בני המשפחה תואר מרקיז. בזמן הרסטורציה, הייתה המשפחה נאמנה לבית בורבון ולאנרי החמישי בפרט. 
שארל נולד בבולון-סיר-סן שבצרפת יחד עם אחותו התאומה קתרין. את רוב נעוריהם בילו השניים בבית המשפחה, ה"וילה פרנז'ן" (Villa Prangins), שנמצאת בקנטון וו שבשווייץ, סמוך לאגם ז'נבה. בנוסף לקתרין, יש לו עוד שני אחים: לורן (נולדה ב-1952) וז'רום (נולד ב-1957). כיום אחיותיו נשואות ואילו אחיו רווק.
ב-19 בדצמבר 1978 נישא שארל נפוליאון לבת דודתו מדרגה שנייה באטריצ'ה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתו של פרדיננדו, דוכס קסטרו והטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות. אף על פי ששניהם באים ממשפחות ששלטו בעבר בצרפת, שתי המשפחות, בורבון ובונפרטה, הן יריבות מרות מבחינה היסטורית ומובילות תנועות מלוכניות מנוגדות. הזוג נישא בחתונה אזרחית בפריז, למרות ששתי המשפחות הן קתוליות, ונולדו להם שני ילדים. 
נפוליאון התגרש מביאטריס ב-2 במאי 1989. ב-28 בספטמבר 1996 נישא בשנית, הפעם לז'ין-פרנסואה וליקיוני, ממנה כבר הייתה לו בת כשנישאו. ב-1998 אימצו הזוג ילדה ממוצא וייטנאמי וקראו לה אן נפוליאון.
בשנת 2000 התמודד בבחירות לראשות עיריית אז'קסיו (Ajaccio) שבקורסיקה, מקום מושבו ההיסטורי של בית בונפרטה. כתוצאה מהבחירות, הפך לחבר בעיריית אז'קסיו וב-2004 הפך לממלא מקום ראש העיר. בבחירות המחוזיות שנערכו בצרפת ב-2007, התמודד בונפרטה במחוז סן-אה-מארן. ב-2008 נכשל בהתמודדותו על ראשות עיריית נמור (Nemours).
לנפוליאון תואר דוקטורט בכלכלה מהסורבון. הוא עבד בתור בנקאי, יועץ פיננסי וסוכן נדל"ן.