google/wiki40b huggingface dataset:
מיגל אנחל גונסאלס סוארס

קריירת משחק

מיגל אנחל החל את הקריירה כשחקן כדוריד, ועבר לתפקיד השוער בגיל מאוחר יחסית. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער קוטו, שם נצפה לראשונה על ידי סקאוטים של ריאל מדריד. לאחר שהחל את הקריירה הבוגרת עם עונה אחת במדיה של אורנסה, הקבוצה מעיר הולדתו ששיחקה בליגה השלישית, נרכש מיגל אנחל לקראת עונת 1967/1968 על ידי ריאל. מיד עם הגעתו לריאל, הושאל מיגל אנחל לעונה אחת במדי קאסטיון מליגת המשנה. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדיה של קאסטיון, שסיימה את העונה במקום העשירי בטבלה, בטרם חזר באופן אוטומטי לריאל מדריד.
שש העונות הראשונות של מיגל אנחל כשוער צעיר בריאל מדריד תחת המאמן מיגל מוניוס עברו עליו בעיקר על ספסל הקבוצה. בעונה הראשונה שלו בסגל ריאל, עונת 1968/1969, הוא כלל לא שותף במשחקי הליגה של הקבוצה, ובמשך שש עונות לא ערך מיגל אנחל יותר משמונה הופעות ליגה בכל עונה. נקודת המפנה הייתה החלפתו של מוניוס בלואיס מולוני בינואר 1974. כבר בתום אותה העונה הביסה ריאל, עם מיגל אנחל בשער, 4-0 את ברצלונה בגמר הגביע הספרדי וזכתה בתואר.
החל מעונת 1974/1975 היה מיגל אנחל לשוער הבכיר של הקבוצה, וכבר בעונה זו זכה עמה בדאבל המקומי, כולל ניצחון בגמר הגביע על אתלטיקו בדרבי של מדריד בדו-קרב בעיטות עונשין, אחרי 0-0 בהארכה. עונה אחר כך, תחת המאמן מיליאן מיליאניץ', ספג מיגל אנחל 23 שערים בלבד ב-32 הופעות ליגה, ועל כך זכה הן בפרס ריקרדו זאמורה לשוער בעל יחס הספיגות הנמוך ביותר בליגה, והן במהדורה הראשונה של פרס דון בלון בתואר הכדורגלן הספרדי של העונה. עם זאת, לאחר ארבע עונות כשוער הבכיר בקבוצה, איבד את מקומו למריאנו גארסיה רמון, ובהמשך אף חלק את אפודת השוער הראשון עם אגוסטין רודריגס סנטיאגו. בסיום עונת 1980/1981 נכלל בסגל הקבוצה שהעפילה עד לגמר גביע אירופה לאלופות. הוא ישב על הספסל במשחק הגמר, בו הפסידה ריאל 0–1 לליברפול.
החל מעונת 1983/1984, כשהוא בן 36, שב מיגל אנחל להיות השוער הבכיר של ריאל מדריד למשך שתי עונות. השנייה שבהן, עונת 1984/1985, הסתיימה עבור ריאל עם זכייה בגביע אופ"א לאחר ניצחון בגמר על וידאוטון. מיגל אנחל עמד בשערה של ריאל בצמד משחקי הגמר. בסיום עונת 1985/1986, בה לא שיחק כלל בליגה, פרש מיגל אנחל בגיל 39 ממשחק פעיל. לזכותו 247 הופעות ליגה במדי ריאל מדריד לאורך 18 עונות, בהן זכה בשמונה אליפויות ספרד (ארבע מתוכן כשוער הבכיר בקבוצה), חמישה גביעים (בשניים מתוכם פתח בהרכב למשחק הגמר) ושני גביעי אופ"א (פתח בהרכב בצמד משחקי הגמר בזכייה הראשונה).
גם לאחר פרישתו נותר מיגל אנחל בתפקידים שונים במערכת המקצועית בריאל מדריד, כולל מאמן שוערים ומנהל מתחם האימונים של המועדון.

נבחרת ספרד

מיגל אנחל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ספרד תחת המאמן לאסלו קובאלה ב-12 באוקטובר 1975, בניצחון הביתי 0–2 על דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 1976. לאחר שנטל חלק בשלושה משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978, זומן מיגל אנחל על ידי קובאלה לסגל ספרד לקראת טורניר הגמר בארגנטינה. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ספרד בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהטורניר. ספרד נוצחה 1–2 על ידי אוסטריה, נפרדה בשוויון 0-0 מול ברזיל והצליחה לגבור 0–1 על שוודיה, אך סיימה שלישית בלבד בטבלת הבית.
משחקו האחרון של מיגל אנחל בשורות הנבחרת היה ב-13 בדצמבר 1978, בניצחון 0–5 על קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 1980. עם זאת, הוא המשיך לשמש כשוער מחליף בסגל הנבחרת גם בשנים שאחר כך, ואף זומן על ידי חוסה סנטמריה לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1982. במהלך הטורניר שימש לואיס ארקונדה כשוער הבכיר והן כקפטן הנבחרת, ומיגל אנחל נותר ללא דקות בטורניר.
בסך הכול ערך מיגל אנחל 18 הופעות במדי ספרד.
יעל מדיני

יעל מדיני (נולדה ב-1930) היא סופרת ישראלית.

ביוגרפיה

יעל מדיני היא בתו של משה שרת. אליהו גולומב היה נשוי לדודתה עדה שרתוק ודב הוז היה נשוי לדודתה רבקה שרתוק. משה שרת נשא לאישה את צפורה, אחותו של שאול מאירוב-אביגור והחבורה כונתה "ארבעת הגיסים". דוד אחר של יעל היה המלחין ומנצח המקהלות יהודה שרת. המוזיקאי הרי גולומב הוא בן דודתה עדה.
מדיני נולדה בירושלים, שם עברו עליה שנות הילדות והנעורים. ביתה השני היה בשדרות רוטשילד בתל אביב, שם התגוררו דודה אליהו גולומב ודודתה עדה לבית שרתוק. את הבית הזה הנציחה ברומן שלה "המרתף", המתאר את תל אביב הקטנה של ראשית המאה ה-20 בעיני חלוץ בודד. בית משפחת גולומב משמש בשנות האלפיים כמוזיאון ההגנה. כנצר לוותיקי הארץ ובוניה, הייתה משפחתה של מדיני נטועה עמוק בחיי הפוליטיקה, החברה והביטחון של ארץ ישראל ושל מדינת ישראל. 
סביה של יעל מדיני מצד אמה, יהודה ופרידה מאירוב, גרו באחד משיכוניה הראשונים של חולון, בבית קטן שמשמש כיום כמוזיאון הקרוי על שמם. את סבה וסבתה הנציחה מדיני בסיפור "הקבלייר שלי", הכלול בקובץ בשם זה. סבה היה רופא שיניים בטלן ושוגה בחלומות, ונטל החזקת הבית והמשפחה נפל על כתפי סבתה, אישה קטנה, נמרצת וחזקה. דודה היה שאול מאירוב-אביגור, חבר קבוצת כנרת, ממגיני תל-חי ומפקד המוסד לעלייה ב'.
בשנת 1947 יצאה עם הוריה לארצות הברית בשליחות, ושם סיימה את לימודיה בתיכון ערב בניו יורק, עם מהגרים ופועלים קשי-יום, שרצו לקבל תעודת בגרות, אנשים מרקע שונה מאוד מזה שממנו באה, מילדות בשכונת רחביה הירושלמית. בניו יורק השתתפה בקורס לכתיבה יצירתית בהאנטר קולג' ומצאה את כשרון הכתיבה שלה, לאחר שקודם לכן התקשתה בכתיבה חופשית. שם החלה לכתוב רשימות בעיתון שייסדה תלמידה פולנייה והתגברה על הקושי שבכתיבה בשפה זרה. 
בשובה לישראל תרגמה את "צייד בודד הוא הלב" של קרסון מק'קלרס. את הסיפור הראשון שכתבה, "בר מצווה", המתרחש בארצות הברית, נתנה לשלמה גרודזנסקי, שפרסם אותו בגיליון האחרון של "אמות". הסיפור כלול בקובץ הסיפורים "הקבלייר שלי". אחריו פירסמה סיפורים ב"עתון 77" וב"דבר". בשנת 1977 יצא לאור הרומן הראשון שלה, קווים וקשתות, המתאר חודשים אחדים בחיי נערה, היוצאת לראשונה מארץ ישראל של סוף תקופת המנדט הבריטי לשהות אצל קרובי משפחתה בניו יורק ומתוודעת שם אל אנשים שונים, בהם מהגרים לארצות הברית, יהודים ושאינם יהודים, בעלי ממון ודלי-אמצעים, ומתוך כך מגלה גם תובנות חדשות על עצמה.
יעל מדיני מייחסת חשיבות רבה לתנ"ך ולשירה העברית, כדבריה: "התנ"ך שיגע אותי. אם אני יודעת את התנ"ך ואת ביאליק ואת רחל אני יכולה לחיות בכל מקום בעולם, מפני שבכל מקום בעולם אני אתקל בדברים יסודיים שאני מכירה מכלי ראשון. ככה אני מרגישה. יש לי הרגשה שאני לא יכולה להרגיש זרה בשום מקום, דווקא בגלל שאני נטועה בהוויה העברית".
נשואה לגדעון מדיני, פסיכולוג קליני.
דייוויד תומפסון

קריירת התיכון

תומפסון למד ב-Crest Senior High School ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של התיכון במשך ארבע שנים. תומפסון הוא בן דודו של מאמן הכדורסל אלווין ג'נטרי.

קריירה מקצוענית

תומפסון נבחר במקום הראשון בדראפט, הן בליגת ה-ABA על ידי וירג'יניה סקוויירס, הן בליגת ה-NBA, על ידי אטלנטה הוקס, בדראפטים של שתי הליגות ב-1975. בסופו של דבר הוא חתם בדנוור נאגטס ששיחקה באותה התקופה ב-ABA. בהסבירו את הבחירה שלו בין ה-ABA שהציעה פחות כסף "ממשי", אבל יותר כסף שיידחה מאוחר יותר לאורך חיי החוזה, אמר תומפסון שכאשר ניפגש עם ההוקס, הארגון נראה כמעט חסר עניין עד כדי כך שטיפלו בו כאילו היה ארוחה במקדונלד'ס. תומפסון גם אמר לדנוור נאגטס כי הוא רוצה שחברו מצפון קרוליינה, הרכז Monte Towe יזכה להזדמנות לשחק ב-NBA, והנאגטס החתימה את Towe לשנתיים.
תומפסון וג'וליוס אירווינג היו הפיינליסטים בגמר תחרות ההטבעות הראשונה שהתקיימה אי פעם, במשחק האולסטאר של ה-ABA שהתקיים ב-1976 בדנוור. אירווינג זכה עם הדאנק הראשון אי פעם מקו העונשין, מה שהפך עד היום לסטנדרט של הטבעה עם הרבה תעוזה. תומפסון, באופן בלתי מוסבר, ביצע הטבעה קשה אפילו יותר בשלב החימום - אך לא בתחרות עצמה - כולל דאנק שנקרא "עריסת התינוק", בו עירסל את הכדור בעיקול זרועו, העלה אותו מעל הטבעת ולחץ אותו דרכה. תומפסון זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ב-1976 וקיבל פרס על הצטיינותו.
לאחר האיחוד בין ה-ABA ל-NBA ב-1976, המשיך תומפסון עם הנאגטס עד עונת 1981–1982, אז עבר לסיאטל סופרסוניקס.
תומפסון השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ארבע עונות, והגיע לשיאו בעונת 1978. ב-9 באפריל 1978, היום האחרון של העונה הסדירה ב-NBA, קלע תומפסון 73 נקודות נגד הדטרויט פיסטונס בניסיון לזכות בתואר מלך הסלים של ה-NBA, אך הפסיד את התואר לג'ורג' גרווין מהסן אנטוניו ספרס, על חודן של שבע מאיות הנקודה עם ממוצע של 27.22 לגרווין מול 27.15 לתומפסון, כשגרווין קולע 63 נקודות במשחק של הספרס שהתקיים מאוחר יותר באותו היום. באותו המשחק קלע תומפסון גם שיא של 13 סלי שדה ברבע הראשון.
תומפסון גם הוביל את הנאגטס למשחקי פלייאוף ה-NBA שם הפסידה הקבוצה למי שזכתה בסופו של דבר באליפות האזור המערבי, סיאטל סופרסוניקס.
לאחר עונת 1978 חתם תומפסון על חוזה שיא של ארבעה מיליון דולר למשך חמש שנים. סכום זה היה גבוה ממה שאי פעם שולם לכדורסלן כלשהו. עם זאת, מנקודה זאת, פציעות ובעיות מתמשכות של שימוש בסמים יטרידו את תומפסון ויבואו על חשבון הספק משמעותי בהמשך הקריירה שלו ב-NBA, אשר הגיעה לסיומה לאחר עונת 1983–1984. הוא נפצע קשה בברכו על מדרגות מועדון הלילה הידוע לשמצה "סטודיו 54", מוקד סצנת המסיבות הניו יורקית שהיוותה אנטי-תזה להתחלה הצנועה של תומפסון. הוא ניסה לבצע קאמבק ב-1985, אך הניסיון הוכתר בכישלון.

חיים לאחר ה-NBA

לאחר סיום קריירת המשחק שלו, המשיך תומפסון בהדרדרות שלו במעורבות עם סמים ואלכוהול. בעידודו של כומר הוא הפך נוצרי אדוק והכניס את חייו בחזרה למסלול. כעת מקדיש תומפסון את זמנו לעבודה עם שחקני כדורסל צעירים, מסייע להם לשאוף להישגיו ולהימנע מהטעויות שלו. האוטוביוגרפיה שלו, Skywalker, משרטטת את העליות והמורדות של חייו מרובי המאורעות.
תומפסון כבש את מקומו בהיכל התהילה של הכדורסל, כשחקן, ב-6 במאי 1996.
תומפסון חזר בסופו של דבר ללימודים באוניברסיטת צפון קרוליינה ובשנת 2003, כמעט 30 שנה לאחר משחקו האחרון עבור הוולפאק, סיים את התואר שלו בסוציולוגיה.
ב-2004 סייע תומפסון ליצירת סרט קולנוע על חייו בשם Skywalker.
ב-7 בספטמבר 2009 הכריז מייקל ג'ורדן כי בחר בתומפסון להציג אותו כשנבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
מועצה אזורית תמר

גאוגרפיה

המועצה האזורית תמר משתרעת על שטח של 1,650 אלפי דונם בנגב המזרחי ועיקרם בחופו המערבי של ים המלח. במועצה שישה יישובים : קיבוץ עין גדי, המושבים נאות הכיכר ועין תמר, היישוב הקהילתי נוה זוהר, הכפר האקולוגי הר עמשא ומושב עין חצבה. בשטח המועצה מצויים כל מלונות ים המלח ומפעלי תעשייה שונים כמפעלי ים המלח והמפעלים במישור רותם.  
בשטח המועצה אתרי תיירות רבים, לרבות גן לאומי מצדה.

גבולות המועצה

דרום – מועצה אזורית ערבה תיכונה
צפון – מועצה אזורית מגילות ים המלח ומועצה אזורית הר חברון (גבול זה חופף לקטע של הקו הירוק)
מערב – הערים ערד, דימונה
מזרח – ים המלח ובריכות האידוי, גבול ירדן

מטמנת אפעה

המועצה האזורית תמר מפעילה את אתר הטמנת הפסולת הגדול ביותר במדינת ישראל, מטמנת אפעה.

דמוגרפיה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים במועצה אזורית תמר 1,500 תושבים (מקום 254 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.0%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, למועצה אזורית תמר דירוג של 6 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015.  השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 8,001 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
ריטר (תואר אצולה)

רִיטֶר (בגרמנית: Ritter - "אביר") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. באופן מסורתי ריטר מציין את הדרגה השנייה הנמוכה ביותר באצילות, הוא נמצא מעל התואר "אדלר" ומתחת לתואר "פרייהר" (ברון). תואר זה יכול להיחשב שווה פחות או יותר לתואר "אביר" או "ברונט".
כמו ברוב כינויי האצולה באזורים דוברי גרמנית, הדרגה עברה בדרך כלל בירושה ובדרך כלל שימשה יחד עם קידומת האצולה "פון" או "צו" לפני שם משפחה.
בכמה מדינות גרמניות, כמו בוואריה ווירטמברג, משלהי המאה ה-18, הוענק תואר "ריטר פון" ביחד עם הענקת עיטורי הצטיינות (כמו לדוגמה, העיטור הצבאי מקס יוסף), התואר האצולה הוענק רק לנתיני הממלכה ורק למשך חייהם, בלי אפשרות להוריש לצאצאים.
החזית הרומנית (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

החזית הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1916, ולמפקדה מונה ולדימיר ויקטורוביץ' זאכארוב. החזית הוקמה על בסיס המטה של ארמיית הדנובה. מטרתה של הארמייה הייתה לסייע לממלכת רומניה, בעלת בריתה של רוסיה, במלחמתה כנגד מעצמות המרכז. דה פקטו, מפקד החזית היה פרדיננד הראשון, מלך רומניה, אולם בפועל מפקדיה היו קצינים רוסיים שמונו בידי הסטאבקה. החזית כללה בתחילה רק יחידות רוסיות, אולם בהמשך סופחו אליה גם שתי ארמיות רומניות. בשנת 1918, בעקבות המהפכה הרוסית, התפוררה החזית, ורוב חייליה נמלטו אל הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית, או אל הרפובליקה העממית של אוקראינה.
תסמונת באד-קיארי

תסמונת באד קיארי (באנגלית: Budd-Chiari syndrome) היא תסמונת קלינית הנגרמת כתוצאה מחסימה של ורידי הכבד (hepatic veins) אשר מתנקזים לווריד הנבוב התחתון (IVC). תסמונת זו כוללת טריאדה קלאסית: התפתחות כאב בטני, מיימת (הצטברות נוזלים בחלל הבטן) והגדלה של הכבד. התסמונת יכולה להיות חדה, חריפה, כרונית, או אסיפטומטית. שיעור ההיקרות שלה כאחד למיליון, וקיימת יותר אצל נשים מאשר אצל גברים, בעיקר נשים צעירות. בתסמונת זו יש יתר לחץ דם פורטלי.

תסמינים קליניים

כפי שצוין לעיל, מחלה זו יכולה להתפתח באופן חד, ואז תסמיניה יהיו כאב בטן, עליה במשקל בגלל מיימת, הגדלת כבד וטחול, צהבת, עליה בטראנס אמינזות. לעיתים יכולה להיווצר רשת של ורידונים צדדיים (קולטרלים) מסביב לאזור החסימה אשר נראית כמו רשת עכביש.

סיבות למחלה

אצל כ-30% עד מחצית מהחולים, הסיבה למחלה אינה ידועה. כ-75% מהחולים בעלי סיבה ידועה למחלה, נמצא כי הסיבה היא קרישיות יתר, הנובעת ממגוון של סיבות: פוליציטמיה וורה (יתר כדוריות דם אדומות), שימוש בגלולות למניעת היריון, היריון, הימצאות נוגדנים עצמיים כגון APLA. אצל 25% נמצאו סיבות אחרות, כגון לחץ על ורידי הכבד כתוצאה מגידול חיצוני לכבד, או קרצינומה הפטו-צלולרית.

תמונה היסטולוגית

כתוצאה מהחסימה בוורידים המנקזים את הכבד, דם לא יוצא מהכבד, והכבד גדול מאד, מלא דם, והקופסית העוטפת אותו מאד מתוחה. הכבד דומה מבחינה היסטולוגית ל-nutmeg, יש גודש מסביב לווריד המרכזי ועלול להתפתח נמק (נקרוזיס) אם יש גודש רב מדי. לצורך האבחנה יש לבחון האם בווריד המרכזי יש עדות לפקקת, פקק טרי של תסחיף.
ישנה מחלה נוספת, Hepatic Veno-Occlusive Disease, אשר דומה מבחינות רבות למחלה זו. הכבד אדום ומוגדל ויש חסימה של דם בווריד הכבד, אולם מחלה זו נגרמת בעיקר עקב תרופות לטיפול במושתלי מח עצם- התרופות והטיפול פוגעים בתאי האנדותל של הוריד המרכזי וגורמים להיצרותו (בהיסטולוגיה נראה גודש אולם לא יהיה פקק בווריד המרכזי אלא תאי אנדותל נפוחים הסותמים את החלל).

פרוגנוזה

עבודות מסוימות נעשו כדי לבחון את הפרוגנוזה של חולים במחלה זו. באופן כללי, כ-2/3 מהחולים שורדים 10 שנים לאחר גילוי המחלה. השרידות תלויה במספר גורמים, כגון הסיבה הראשונית להתפתחות תסמונת זו (אם מדובר במחלה מיילופרוליפרטיבית קיים סיכון להתפתחות לוקמיה ואז סיכויי השרידות נמוכים יותר).

טיפול רפואי

הטיפול הרפואי כולל טיפול להפחתת התסמינים, כגון מתן משתנים למיימת, הפחתה בצריכת הנתרן, מתן נוגדי קרישה, או פעילות כירורגית, יצירת (portocaval shunt). במקרי הצורך יש לשקול השתלת כבד. לאחר פעילות כירורגית לפתיחת החסימה, המיימת נעלמת אחרי יומיים.
שמעון השני

שמעון השני בן חוניו השני, היה כהן גדול מבית חוניו בתקופת בית שני, שחי בשלהי המאה השלישית לפנה"ס ותחילת המאה ה-2 לפנה"ס. יש הרואים בו את "שמעון הצדיק" המוזכר רבות בכתבי חז"ל.
תקופת חייו, בניגוד לתקופת סבו - שמעון הראשון בן חוניו הראשון - לוותה בסערות מדיניות רבות. באותה העת לחמו יורשיו של אלכסנדר הגדול, התלמיים והסלאוקיים על השליטה בארץ ישראל. כאשר בתחילת תקופתו ירושלים הייתה עדיין תחת שלטון תלמי הרביעי משושלת בית תלמי, ובסוף חייו עברה ירושלים לשליטתו של אנטיוכוס השלישי מהשושלת ההסלאוקית. קרב רפיח בין שני השליטים, נערך אף הוא בתקופתו, בשנת 217 לפנה"ס.
בימיו פרע סקופס, שר צבא תלמי הרביעי, פרעות בתושבי ירושלים. הוא פרץ את חומתה, הרג רבים מתושביה, והציק קשות לנותרים. ועל כתפי שמעון, שהיה הכהן הגדול והמנהיג המדיני, הוטל לשקם את פצעיה של העיר. הוא שיפץ את חומותיה, וחיזק את מאגרי המים בעיר. 
בנוסף למלחמות מחוץ, לא חסרו גם מלחמות מבית. וירושלים ידעה באותם ימים סכסוך עקוב מדם בין יוסף בן טוביה המוכס" וסיעתו שתמכו בשליטתם של מצרים התלמיית בירושלים, לבין מתנגדיהם, שביקשו להעביר את שלטון ארץ ישראל לידי הממלכה הסלאוקית. שמעון השני תמך בהעברת השלטון לידי הסלאוקים, ולחם בשחיתות של יוסף בן טוביה וסיעתו. ואכן, בערוב ימיו במסגרת המלחמה הסורית החמישית ולאחר קרב בניאס שהתקיים בשנת 200 לפנה"ס, כבש אנטיוכוס השלישי את ירושלים מידי תלמי הרביעי לצהלת בני ירושלים, ושמעון השני בראשם.
בדורו רבתה ההגירה מארץ ישראל, והיהודים שנדדו לארצות הנכר החלו לסבול תחת ידי שכניהם.
שמעון השני מוזכר בחיבורו החיצוני של בן סירא, המקדיש לו פרק שלם של שיר והלל בסוף חיבורו (פרק נ'):
גדול אחיו ותפארת עמו, שמעון בן יוחנן הכהן.

אשר בדורו נפקד הבית, ובימיו חוזק היכל.

אשר בדורו נכרה מקוה, אשיח בם בהמונו.

אשר בימיו נבנה קיר, פנות מעון בהיכלי מלך.

הדואג לעמו מחתף, ומחזק עירו מצר.
— בן סירא, פרק נ' 1-5

לאחר מותו

על פי יוסף בן מתתיהו, לאחר מותו כיהן בנו חוניו השלישי ככהן גדול. ולאחר מותו של חוניו השלישי לחמו שני יורשיו, חוניו הרביעי וישוע-יזון אחיו על הכהונה. בעקבות כך נמלט חוניו הרביעי למצרים וייסד שם את מקדש חוניו.
בהקשר לכך, נשנתה אגדת חז"ל הבאה:
תניא, אותה שנה שמת שמעון הצדיק, אמר להן: שנה זו "הוא" מת. אמרו לו: מנין אתה יודע? אמר להן: כל יום הכיפורים נזדמן לי זקן אחד לבוש לבנים ונתעטף לבנים ונכנס עמי ויצא עמי, שנה זו נזדמן לי זקן אחד לבוש שחורים ונתעטף שחורים ונכנס עמי ולא יצא עמי. לאחר הרגל חלה שבעת ימים ומת, ונמנעו אחיו הכהנים מלברך בשם בשעת פטירתו.

אמר להם: "חוניו בני ישמש תחתי". נתקנא בו שמעי אחיו, שהיה גדול ממנו שתי שנים ומחצה.... הלך (חוניו) לאלכסנדריא של מצרים ובנה שם מזבח ...
— תלמוד בבלי, מסכת מנחות, קט ב
עם זאת, כאמור, על פי יוסף בן מתתיהו, לא היה זה חוניו (השלישי) בנו של שמעון שייסד את מקדש חוניו במצרים, כי אם נכדו, חוניו הרביעי, בנו של חוניו השלישי ונכדו של שמעון (השני).

קברו

על קברו נכתב: "פה קבור שמעון בן יוחנן, בשבועה שכל הפותח קבר זה ימות בסוף רע".

זיהויו עם שמעון הצדיק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פסגת היידוק

גאוגרפיה

גובה הפסגה 2,920 מטרים, והיא מתנשאת מעל נחל היידוק.

מקור השם

הפסגה נקראת על שם ההיידוק שפעלו ברומניה, הונגריה וחצי האי הבלקני במהלך המאה ה-16. השם ניתן לפסגה בשנת 1917 ואומץ רשמית ב-31 בדצמבר 1928.

טיפוס על הפסגה

הראשונים שטיפסו על הפסגה היו א. ה. קרוסבי (A.H. Crosby), מר וגברת הי. ס. קרוסבי (Mr. and Mrs. H.S. Crosby), מ. קרוסבי (M. Crosby), בהדרכת רודלף אאמר (Rudolph Aemmer) בשנת 1934.
ניגוני הרבי מחב"ד

רשימת ניגוני הרבי מחב"ד היא סדרה בת ארבעה עשר ניגונים אותם לימד רבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' בין השנים תשי"ד (1954) – תשל"ד (1973) לקהל חסידיו. מרבית הניגונים נלמדו מפי הרבי במהלך שמחת תורה. בחלקם הקדים לפני לימוד הניגון את הרקע והמקור שלהם.
חלק מהניגונים הפכו לידועים גם מחוץ לחב"ד. חלק מהם אף עובדו ובוצעו בביצועים חדשים בתקליטורים של מקהלת חסידי חב"ד - ניח"ח, על ידי הזמר אברהם פריד ובאלבומים לחיים טיש - חב"ד, צמאה ועוד.
תפאורה

תַּפְאוּרָה היא כלל המרכיבים המשמשים לעיצוב חלל ההתרחשות בהצגת תיאטרון - איורים, מבנים ואביזרים בשולי הבמה ועליה. התפאורה יכולה להכיל כל מערך עיצוב, מאביזר בודד על הבמה כגון כיסא או סולם (בדרך כללי בהצגות תיאטרון מודרני) ועד מערכות מתחלפות של חדרים ונופים (בדרך כלל בהצגות אופרה). כמו כן התפאורה משמשת מקום מסתור לשחקנים כאשר אינם על הבמה וכלי ליצירת הפתעות לקהל כגון הגחת שחקנים ממקומות בלתי צפויים. אמנות יצירת התפאורה, כמו גם התלבושות ואמצעים נוספים, נקראת עיצוב במה. תפאורה לקולנוע וטלוויזיה נקראת לרוב "סט" (set).

היסטוריה

ההיסטוריה של התפאורה ארוכה כהיסטוריה של התיאטרון. התפאורה ה"קלאסית" מורכבת מבד שעליו מצוירת הדמיה של החדר או הנוף שבו מתרחשת התמונה (סצנה). לעיתים משולבים בתפאורה כזו אלמנטים המקנים תחושה של מרחב תלת-ממדי.
בתיאטרון השייקספירי ובתקופתו התפאורה הייתה מבוססת על מבנה תקני של שתי קומות ומרפסת. בקומה התחתונה נבנו חדרים אחדים שאחד מקירותיהם חסר - וכך הוצג תוכנם לקהל. כך, למשל, בתיאטרון הגלוב היו בקיר האחורי של הבמה שלוש דלתות בקומה הראשונה שנפתחו לאחורי הקלעים ומרפסת בקומה השנייה. על המרפסת ישבו הנגנים שליוו את ההצגה, וכן השתמשו בה לסצנות מרפסת כגון זו שבמחזה "רומיאו ויוליה". כמו כן שימשה המרפסת מקום מושב לאנשים שהיו מוכנים לשלם כסף רב ולראות את ההצגה בקרבה הגדולה ביותר.
מאז המאה ה-17 האופרה החדירה תחכום רב לתחום התפאורות, והציגה תפאורות מתחלפות הנעות על ציר ונמשכות מעלה ומטה באמצעות חבלים וכדומה. התפאורה חרגה מתחום אחורי הבמה, ואביזרים שונים תפסו את שטח הבמה, כגון כורסאות של חדרי-אורחים ומתקני גן. החלפת התפאורה בין תמונות שונות הצריכה לעיתים הפסקה ממושכת. התפאורות המפוארות ביותר עוצבו במאה ה-19 עבור פסטיבל ביירוית, חלקן על ידי ריכרד וגנר עצמו.
השאיפה לריאליזם הגיעה לשיאה בשנים 1910–1920. באותן שנים התווספו לתפאורה מרכיבים שאפשרה הטכנולוגיה, כגון משחקי תאורה, מאווררים שייצרו רוח, הקרנת קטעי סרטים ושימוש בהם כחלק בלתי-נפרד מהתפאורה והשמעת קולות מוקלטים. בד בבד התפתח גם זרם מופשט, סימבולי ומינימליסטי שבו פיסת בד כחול יכולה לייצג ים ודלת בודדת על במה חשופה מאפשרת מעבר בין שני חדרים, ללא תיאור פרטני של תכולתם. אחת מנקודות הציון של הזרם המופשט היא הצגת הכיסאות של אז'ן יונסקו בה כל התפאורה אינה אלא כיסאות, הנוספים לבמה על ידי השחקנים עצמם. גם מחזותיו של סמואל בקט (למשל מחכים לגודו) מוצגים כמעט ללא תפאורה.
עם התפתחות הטכנולוגיה התווספו לתפאורה המסורתית מרכיבים כמו אקרני טלוויזיה על הבמה, שליטה ממוחשבת בתזוזת פריטי תפאורה, העלאת מוצגים אמתיים על בימת התיאטרון (כגון מכונית נוסעת) ועוד.
זאו וו קי

חייו

זאו נולד למשפחה משכילה בבייג'ינג. כשהיה בן חצי שנה, עזבה המשפחה לעיר נאנטונג, אשר צפונית לשנגחאי. הוא למד קליגרפיה בנעוריו, בין השנים 1935 ל-1941 בבית ספר לאמנות בהאנגג'ואו ואחר כך לימד שם. בשנת 1948 עבר לחיות עם אשתו המלחינה לאן-לאן בפריז, שם התאזרח וזכה לתמיכתם של ז'ואן מירו ופבלו פיקאסו. בשנת 1951 נסע לשווייץ, שם נחשף ליצירותיו של פאול קלה אשר הותירו השפעה על סגנונו.
הוא התגרש מאשתו באמצע שנות החמישים וב-1957 נסע לארצות הברית והתגורר בניו יורק. הוא התיידד עם האמן והמשורר אנרי מישו. ב-1983 חזר לראשונה לסין, כאשר תערוכה שלו הוצגה במוזיאון לאמנות יפה של בייג'ינג.
יצירתו התאפיינה בשילוב של ציור מופשט מערבי, יחד עם מסורת קליגרפית סינית. רבים מציוריו אופיינו בצבעים בהירים ומלאי אור.
זוכה פרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 1994.
נפטר בניון שבשווייץ בגיל 92.
רפאל אנקווה

קורות חיים

נולד בעיר סלא שבמרוקו, לאביו רבי מרדכי, ולאימו ביידה, ביתו של רבי רפאל ביבאס כבן לשושלת רבנים ספרדית-מרוקאית ארוכה, שאחד מהם, רבי אפרים אנקווה, היה רב, רופא ופילוסוף ידוע מדור מגורשי ספרד שהתיישב בצפון אפריקה. רבי רפאל נודע בלימודיו השקדניים מצעירותו, והוא שילב את לימודיו עם עבודה במסחר. הוא למד תחת חסותו של הרב יששכר אצראף, ונשא את בתו לאישה. בעקבות עלייתו של הרב אצרף לארץ ישראל בשנת 1879, מונה רבי רפאל לדיין של בית הדין הרבני בסלא והיה אחראי להקמתה של ישיבה בעיר. בזכות למדנותו ופסיקותיו, שמו זכה להוקרה ברחבי קהילות יהודי מרוקו.
השלטון הצרפתי במרוקו בראשית תקופת הפרוטקטורט החליט שיש להקים מוסד של רב ראשי במדינה, כדי שייצג את היהודים. מועצת רבנים המליצה על רבי רפאל אנקווה לתפקיד, אך הוא מצדו כששמע על הבשורה הצטנע והתעקש שיש רבנים גדולים ממנו במרוקו כגון הדיין הרב משה אבן דנאן מפאס ואחרים. לאחר התייעצות עם הרבנים עליהם הוא המליץ, הוחלט שיתמנה לבסוף לתפקיד, וכך בשנת 1918 נהפך לראשון להתמנות לרב הראשי של יהדות מרוקו, וכן לראשות בית הדין הרבני ברבאט הבירה. רבי רפאל אנקווה חיבר מספר רב של ספרים הלכתיים וזכה לשם של מלומד גדול במרוקו ומחוצה לה. בשנת 1929 הוא קיבל מהממשל הצרפתי את עיטור לגיון הכבוד. כמו כן עמד בקשר עם כמה רבנים בני דורו כגון רבי דוד צבאח.
אלנקווה נפטר ב-3 באוגוסט 1935 בגיל 87. בהלווייתו שנערכה למחרת נכחו עד 50,000 משתתפים, כולל נציגים צרפתים ומוסלמים בכירים ומשלחות יהודיות מכל רחבי מרוקו. לאחר פטירתו ולאורך השנים חוברו לזכרו פיוטים ושירים רבים. מספר רחובות קרואים על שמו בערי ישראל.
בנו היה הרב מיכאל יששכר אנקווה.
ספריית הרמן למדעי הטבע

מבנה הספרייה

בניין הספרייה תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ושמעון פובזנר והוא הוקם בשנת 1957 ונקרא במקור בניין בית הספר לכלכלה ולמדעי החברה על שם אליעזר קפלן. המבנה המקורי של הספרייה היה בעל שתי קומות, מעל עמודים, במתכונת קופסתית-מלבנית ישרת זווית. קומת הכניסה כללה רצף עמודים עגולים וקירות זכוכית. כיום מבנה הספרייה כולל חמש קומות. קומת הכניסה מכילה את דלפק ההשאלה המספק שירותי השאלה לסגל האקדמי, לסטודנטים ולעובדי האוניברסיטה העברית. קומה מינוס אחת כוללת מרכז מידע ספרייתי חדש על שם ברל ואגנס גינגס. במרכז המידע אזורי למידה, חדרי למידה, כיתת מחשבים וקפטריה. הקומה כוללת גם חדרי לימוד בקבוצות, חדר אתנחתא לרווחת הסטודנטים, סורקים, מדפסות ומכונות צילום. קומה מינוס אחת A מכילה ספרי לימוד, ספרי יעץ, עבודות מוסמך ודוקטורט וכן מילונים וספרי קריאה.
הקומות העליונות (קומה 1 וקומה 2) מספקים אזורי למידה שקטים ואזורי למידה בצוותא. קומה 1 מכילה חדרי למידה בקבוצות, אזור למידה שקט, עמדות מחשבים וכן את אוסף ספרי יעץ הכולל מדריכים, אנציקלופדיות, ביבליוגרפיות וסדרות. קומה 2 מכילה את כתבי העת. הקומה כולה מהווה אזור למידה שקט .
מבנה הספרייה מונגש לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים: הכניסה הראשית מותאמת למשתמשים בכיסא גלגלים. כל אזורי השירות בספרייה נגישים גם למוגבלי תנועה והמעלית בבניין מאפשרת נגישות לכל אולמות הקריאה. בספרייה קיימים גם עזרי נגישות הכוללים תוכנה להגדלת טקסט ותוכנות הקראה באנגלית המותקנות בכל מחשבי הספרייה. מכשיר HD CLEAR VIEW טמ"ס (טלוויזיה במעגל סגור) נמצא בקומה מינוס 1

אוספי הספרייה

אוספי הספרייה המרכזיים שייכים לתחומי הפיזיקה, כימיה, מדעי החיים, מדעי כדור הארץ והוראת המדעים. אוספי הספרייה כוללים מעל ל-300,000 פריטים שונים הכוללים ספרי לימוד ומחקר, ספרי יעץ, כתבי עת ועבודות גמר. חלק גדול מאוספי הספרייה הוא מקוון וכולל גישה למאגרי מידע עדכניים, כתבי עת אלקטרונים, ספרים אלקטרונים, תקליטורים וסרטי DVD. הספרייה גם מספקת שירותי השאלה של מחשבים ניידים, אייפדים, מטענים, מודלים בכימיה, מילוניות אלקטרוניות וציוד היקפי למחשבים.
הזכאים להשתמש בשירות ההשאלה הם חברי קהילת האוניברסיטה העברית, סטודנטים וסגל מאוניברסיטאות אחרות בהתאם לתקנון. כחלק משירותי הספרייה, ניתן גם לקבל הדרכות אישיות וקבוצתיות בנושא שימוש במאגרי מידע, עיתונות אלקטרונית וחיפושים מתקדמים בקטלוג הספרייה. קיימת האפשרות לשירות הזמנת פרסומים בארץ ומחו"ל- השאלה בין ספרייתית, שהוא שירות הניתן בתשלום לבעלי כרטיס קורא תקף בספרייה.