google/wiki40b huggingface dataset:
אנה נו ניקי

הפקת הסרט

הסרט עלה לאקרנים במקור ב-28 בספטמבר 1979 בהפקת חברת הסרטים היפנית ניפון אולפני אנימציה, ושודר בידי רשת הטלוויזיה היפנית TV Asahi. ב-19 באוגוסט 1995 עלתה לאקרנים הגרסה המלאה של הסרט, בהפקת חברת קובישי-גיישה מאדהאוסו. הסרט עוקב אחר חייה של אנה פרנק החל מיום הולדתה ה-12 בו קיבלה את היומן המפורסם שלה, ועד מעצרה ומעצר משפחתה בידי הגרמנים. הסרט משלב קטעים מהיומן וכן סיפורים קצרים שאנה כתבה ושיצאו לאור כספר נפרד בשם "סיפורים מן האגף הנסתר".
גרסת 1995 יצאה גם בדיבוב לשפה הצרפתית עם כתוביות לשפה האנגלית. גרסה אנגלית לסרט הייתה אמורה להתפרסם ב-2015, אך טרם הופיעה.
הנדסת בדיקות תוכנה

הנדסת בדיקות תוכנה היא מקצוע נלמד העוסק בבדיקות תוכנה. בניגוד לתוארי הנדסה אחרים (בניין, תעשייה וניהול, חשמל, מכונות, אלקטרוניקה) אין תואר מהנדס בדיקות למעט תעודת הכשרה של קורס בדיקות תוכנה מתקדם. מהנדס תוכנה אינו מהנדס בדיקות תוכנה, אך הוא יכול להיות גם בודק תוכנה. על מנת להיקרא מהנדס בדיקות תוכנה יש לעבור קורס רשמי של בדיקות תוכנה (ISTQB למשל) והכשרות נוספות הקשורות לבדיקות תוכנה (בדיקות אוטומציה, SQL ועוד).
ארבעת בני הורוס

ארבעת הבנים

ארבעת הבנים היו במקור מדריכים שתפקידם היה לעזור למלך המנוח על ידי הזנתו, אפשור התקדמותו וזריחתו לאחר המוות עם השמש:
"חפי, דואמותאף, קבחסנואף ואימסת יגרשו את רעב זה אשר בבטני וצמא זה שעל שפתי." (כתבי הפירמידות #338).
"הו חפי, דואמותאף, קבחסנואף, הביאו לי סירה זו אשר בנה ח'נום, המצוייה בנתיב המים של ציפור הח'תם." (כתבי הפירמידות #522).
"ארבעת אלים אלה, חבריו של המלך, המטפלים במלך זה, ששמם אימסת, חפי, דואמותאף, קבחסנואף, ילדיו של הורוס מארץ קמת, הם קושרים את סולם החבלים עבור מלך זה, הם מייצבים את סולם העץ עבור מלך זה, הם גורמים למלך לעלות אל ח'פרר כאשר הוא מתהווה בצד המזרחי של השמים." (כתבי הפירמידות #2078-2079).
בני הורוס קושרו לארבעת כיווני המרחב, ותמונותיהם או שמותיהם צוירו על ארבעת הצדדים של ארון הקבורה המצרי.
אזכורים לבניו של הורוס מצויים החל למן הממלכה הקדומה עד לתקופה היוונית-רומית.
קו מנחה מדיה

היסטוריה

במרץ 2011 "קו מנחה שרותי מידע ותקשורת" ביצעה ארגון מחדש לכלל פעילותיה, שבמהלכה פוצלה פעילות האינטרנט של חברת "קו מנחה let me know" לחברת האחות "קו מנחה מדיה". אופיר שטויאר החל לכהן כמנכ"ל החברה החדשה. 
בספטמבר 2013 החברה רכשה את פעילות האינטרנט של חברת תפוז אנשים, כולל אתר שיתוף הווידאו flix תמורת 4.3 מיליון שקל. בנוסף, רכשה 51% ממניות חברת "הדף הראשון שלי". בנובמבר 2014 רכשה את יתרת המניות בחברה זו ממייסדה אפרת פרידליך והגיעה להחזקה מלאה בחברה.
בדצמבר 2015 שי מגל מונה למנכ"ל החברה.
במרץ 2017 מכרה החברה את זכויותיה באתרים תפוז ו-Flix.‏ אך נכון ליוני 2019 קו מנחה היא זו שעדיין ממשיכה להפעיל את האתר.
דגל יפן

עיצובו של הדגל

הכרזת ראש הממשלה מספר 57 משנת 1870 הכילה שתי הוראות הקשורות בדגל הלאומי. ההוראה הראשונה ציינה מי רשאי להניף את הדגל, מתי וכיצד. ההוראה השנייה לעומת זאת, ציינה כיצד יש לייצר את הדגל.

היסטוריה

אגדה מספרת שמקורו של הדגל הוא בימי הפלישה המונגולית ליפן במהלך תקופת קאמאקורה (המאה ה-13), כשהכהן הבודהיסטי ניצ'ירן הגיש את דגל השמש לקיסר יפן, שנחשב לצאצא של אלת השמש אמטראסו. למעשה, סמל דיסקת השמש היה בשימוש כבר במניפות שנשאו סמוראים שהיו מעורבים בסכסוך בין השבטים טאירה ומינאמוטו במאה ה-12. הסמל היה בשימוש נרחב בנסים צבאיים בתקופת סנגוקו במאה ה-15 ובמאה ה-16. שוגונים מאוחרים יותר קבעו שזה יהיה הדגל שיתנוסס על ספינות יפניות.
עד תקופת הרסטורציה של מייג'י בשנת 1868, הדגל כבר הפך לדגל הלאומי. אף על פי שעיצוב דיסקת השמש אומץ באופן רשמי לשימוש כדגל ימי בשנת 1870, הוא לא אומץ רשמית כדגל הלאומי עד 13 באוגוסט 1999 בצו רשמי, שאף הגדיר את ממדיו המדויקים: יחס הממדים הוא 2:3 כאשר הדיסקה היא בקוטר שלוש חמישיות מגובה הדגל, ומרכזה בדיוק במרכז הדגל. גרסה שונה מוכרת של הדגל היא זו שבה 16 קרניים אדומות היוצאות מהדיסקה. זה היה הדגל הצבאי, ששימש בעיקר את הצי, עד תום מלחמת העולם השנייה. כיום הוא משמש עדיין כדגל הצבא של יפן.
פריפלזמה

פריפלזמה (באנגלית: Periplasm) הוא חומר מרוכז המזכיר בהרכבו ג'ל ומכיל תערובת של יונים וחלבונים הנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות וכן לשמור על לחץ אוסמוטי תקין. חומר זה מצוי בתוך חלל הקרוי חלל פריפלזמי (Periplasmic space) אשר "כלוא" בין קרום התא לקרום החיצוני בחיידקים גראם-שליליים ובין קרום התא לדופן הפפטידוגליקנית בחיידקים גראם-חיוביים. גודל החלל הפריפלזמי (וכפועל יוצא גם כמות הפריפלזמה) אינו זהה בקרב חיידקים גראם-שליליים וחיוביים; גודל החלל הפריפלזמי בחיידקים גראם-שליליים גדול בהרבה מזה של חיידקים גראם-חיוביים ועלול לתפוס עד 40% מנפח התא החיידקי.

הרכב הפריפלזמה

הפריפלזמה מורכבת מתערובת של אנזימים, יונים וחלבונים תפקודיים אחרים שנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות חיוניות. תערובת הפריפלזמה מכילה שלל אנזימים ליטיים שתפקידם לבצע מטבוליזם למקרומולקולות שונות (פרוטאזות, פוספטאזות, נוקלאזות, ליפאזות, וכיוצ"ב). אנזימים נוספים שנמצאים בפריפלזמה נוטלים תפקיד בשרשרת מעבר האלקטרונים בתהליך של זרחון חמצוני, בתהליך סינתזת הדופן הפפטידוגליקנית, בשינוע מטבוליטים בין הקרום החיצוני/דופן לקרום התא (סוכרים, חומצות אמינו, ויטמינים) וכן בשמירה ועזרה בקיפול יעיל של חלבונים חיידקיים (שפרונים).
בחיידקים פתוגניים מאוכסן חלק גדול מהאנזימים הליטיים (קולגנאזות, פרוטאזות, היאלורונידאזות), הטוקסינים והאנזימים שמקנים עמידות לאנטיביוטיקות (בטא לקטמאזות) בפריפלזמה.
צריף

צריף הוא מבנה פשוט, המיועד למגורים ארעיים, או משמש כמחסן או כסדנה. לרוב הצריף בנוי מעץ או מחומרים קלים אחרים, ולא מבניה קבועה.

אטימולוגיה

המילה צריף מופיעה בלשון חז"ל:
העושה סוכתו כמין צריף, או שסמכה לכותל – רבי אליעזר פוסל מפני שאין לה גג
— מסכת סוכה, פרק א, משנה יא
המילה מקורה מהפועל "צירוף", היות שבניית הצריפים נעשתה על ידי צירוף הקרשים והנצרים, שמהם נוצר הצריף. מכאן מקור שמה של העיר העברית העתיקה "גנות (או: גגות) צריפין", ושם מחנה צריפין. בסלנג מכונה הצריף לעיתים "בּוּדְקֶה".

צריף פשוט

הצריפים הפשוטים ביותר זמינים בערכת עשה זאת בעצמך מעץ ומפלסטיק, ובדרך כלל משמשים כדי לאחסן כלי בית או כלי גינון. בנוסף לכך, אפשר לאחסן בצריפים גם חומרים כגון דלק, חומרי הדברה וקטילת עשבים.

צריף גדול

צריפים גדולים, הבנויים בדרך כלל מעץ, משמשים בדרך כלל לגינון ולתיקון מנועים שונים. לחלק מהצריפים הגדולים יש מרפסת מרוהטת.
עידו הרפה

ביוגרפיה

הרפר נולד ב-12 באוקטובר 1991 והוא מתאמן בסייף במסגרת מועדון הפועל כפר סבא החל משנת 2002. בשנת 2004 החל להתאמן עם המאמן אוהד בלוה. 
בשנת 2009 השתתף באליפות אירופה לנוער שנערכה באודנסה שבדנמרק וזכה במדליית ארד בתחרות היחידים ובמדליית כסף בתחרות לקבוצות, כחלק מנבחרת ישראל. באליפות העולם לבוגרים שנערכה באותה שנה בטורקיה, העפיל הרפר בן ה 17 וחצי לחצי הגמר בקטגוריית הבוגרים והיה לישראלי הראשון שמגיע להישג זה כשבדרך מנצח שני אלופי עולם לעתיד לבוא.
בשנת 2010 השתתף באליפות אירופה לנוער שנערכה במוסקבה ונבחרת ישראל בהשתתפותו זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף בתחרות לקבוצות וסיים את השנה כמדורג 3 בעולם לנוער.
בשנת 2011 זכה במדליית כסף באליפות ישראל לנוער לאחר שהפסיד בקרב צמוד ליובל פרייליך.
בשנת 2013 זכה במדליית כסף באליפות ישראל לאחר שהפסיד בגמר לגרגורי בסקין, ויחד עם הנבחרת השיג הישג שיא - גמר אליפות עולם קבוצתי.
בשנת 2014 הנבחרת בהשתתפות עידו זכתה במקום הרביעי בגביע עולם לקבוצות ועידו השתתף באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה והגיע למקום ה-19. באותה שנה השתתף הרפר גם בתחרות מסבב ה GP בקטאר ובוונקובר והפסיד בקרב הכניסה לבית הגמר (מקומות 9-16). באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכה במדליית זהב.
באפריל 2015 זכה במדליית זהב באליפות ישראל לאחר שניצח את יונתן חייט. ביוני אותה שנה השתתף במשחקים האירופיים (2015) והודח בסיבוב השני. ביולי אותה שנה השתתף באליפות העולם בסייף שנערכה במוסקבה והודח בשלב חצי הגמר כשסיים במקום 12 כשהתחרה מול הצרפתי גותייה גורמייה, המדורג ראשון בעולם. תוצאה זו הספיקה להרפר כדי לקבוע את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך הוא לא הצליח לקבוע את הקריטריון הבינלאומי ולא נכלל במשלחת הישראלית לאולימפיאדה זו.
במאי 2016 זכה במדליית זהב באליפות ישראל. במאי יום לאחר מכן זכה עם קבוצתו במקום ראשון באליפות ישראל לקבוצות.
יחסי מצרים–קטר

מחלוקות פוליטיות

בשנת 1997 החרימה מצרים את ועידת MEMA אשר נערכה בקטר בשנת 1997 בטענה שהאחרונה מממנת את ארגוני המורדים במצרים. בנוסף, האשימו המצרים את קטר ביחס עוין. הסכסוך יושב מאוחר יותר באותה שנה בתיווך ערב הסעודית, אך מספר שבועות לאחר מכן פיטרו הרשויות הקטריות כ-700 עובדים מצריים. כמו כן, הוסיפה קטר כי מצרים רבים היו מעורבים באספקת נשק ומחסה לאמיר קטר היוצא ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני בשנת 1996. קטר החלה בשלילת אשרות כניסה לאזרחי מצרים בטענה שהם ניסו לפוצץ את שדה התעופה. כמו כן דווח אודות הטרת עובדים מצריים.
ביולי 2013 הודח נשיא מצרים מוחמד מורסי אשר נתמך על ידי קטר, מה שהחריף את היחסים בין המדינות. ערב הסעודית, כווית ואיחוד האמירויות הערביות תמכו במצרים בסוגיה זו. הביקורת המרכזית מקרב מדינות ערב הייתה נגד המחסה שנתנה קטר ליוסוף אל-קרדאווי, ממנהיגיה הרוחניים של תנועת האחים המוסלמים.
במרץ 2014 הוחזרו שגרירן בקטר של ערב הסעודית, בחריין ואיחוד האמירויות הערביות. בין היתר במחאה על תמיכת קטר בתנועת האחים המוסלמים במצרים לכאורה. בדצמבר 2014, ניסתה קטר לחמם את יחסיה עם מצרים בעקבות לחץ ממדינות המפרץ הפרסי, בעיקר בחריין וערב הסעודית.
בפברואר 2015, אירעה תקרית נוספת, כאשר מצרים התקיפה מעוז המדינה האסלאמית בלוב, לאחר שנערפו ראשיהם של אזרחים מצרים-קופטים. משרד החוץ של קטר הביע הסתייגות מההתקפות. בתגובה, האשים טאריק עאדל, נציג מצרים בליגה הערבית, את קטר בתמיכה בטרור. בנוסף, השיקו אזרחים מצריים מסע פרסום אינטרנטי בגנות קטר. עם זאת, מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ דחתה את האשמות המצריות. זמן קצר לאחר הפרשה, החזירה קטר את שגרירה ממצרים.
בדצמבר 2016 החליטה מצרים עקרונית לנתק את יחסיה עם קטר אך השאירה את האפשרות לבקר בקטר ולסחור איתה. הניתוק המוחלט של יחסי מצרים-קטר התרחש ב-5 ביוני 2017 כאשר מצרים יחד עם בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות ניתקו את כל יחסיהן וקשריהן הכלכליים עם קטר.

אל-ג'זירה

רשת אל-ג'זירה, אשר הוקמה על ידי שליט קטר, האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, נהגה לשלב בשנותיה הראשונות ביקורת רבה נגד נשיא מצרים, חוסני מובארכ. מסיבה זו, הוטלו הגבלות על פעילותה מצידו ומצד התקשורת המצרית. ב-1997 נשלח ראש המודיעין הכללי של מצרים, עומאר סולימאן, לדוחה, כדי להגיב לביקורת של הרשת על הממשל המצרי. בראיון בשנת 2002, מובארכ האשים את אל-ג'זירה ב"הפצת חיכוך, איבה וחוסר יציבות בין מדינות ערב".
בשנת 2010 הועבר מברק דיפלומטי מראש ממשלת קטר, חמד בן ג'אסם בן ג'אבר אאל ת'אני, לסנאטור האמריקאי ג'ון קרי, בו הודיע שהגיש הצעה למובארכ, אם מצרים תסכים לספק הסדר בר-קיימא לפלסטינים במהלך אותה תקופה.
לאחר ההפיכה במצרים בשנת 2013, החליף עבד אל-פתאח א-סיסי את נשיא מצרים מוחמד מורסי, חבר האחים המוסלמים. א-סיסי יזם סנקציות על בנות בריתה בתקשורת של האחים המוסלמים, ביניהן אל-ג'זירה, במהלכן נעצרו שלושה מעיתונאים הרשת. בספטמבר 2013 נחסמה רשת אל-ג'זירה לחלוטין במצרים, בעקבות האשמות כי הרשת משבשת את ענייניה הפנימיים של המדינה.

יחסים כלכליים


החלק הגדול ביותר של ההשקעות הפיננסיות שבוצעו על ידי חברות קטריות מינואר 2003 ועד יוני 2014, היה במצרים, 31.1 אחוזים.
ג'נגו (זמר)

היסטוריה

הלהקה הוקמה על ידי עמיר "ג'נגו" רוסיאנו (שניגן לפני כן במסגרת הרכבי הרוק "האחים פורטיס", "תערובת אסקוט", תופעת דופלר ו"ירמי קפלן והפרחים"), הגיטריסט נושי פז (שהיה המתופף של להקת "פורטרט") ורן שמעוני (המתופף של להקת "השוונג של הפיתה", פיטר רוט, יהודית רביץ וירמי קפלן). 
הפרויקט הראשון של ההרכב היה האלבום קשורים, שיצא ב-1995, ומתוכו הסינגל שזוהה עם הלהקה בתקופה ההיא - מה היא חשבה.
ב-1998 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "מרחק של מטר", אשר זכה להצלחה ולביקורות משבחות, הרבה בזכות הסינגלים לילה, כמו פעם וכשתבוא השעה.
ב-1999 הוקלט תוך יומיים בלבד אלבומה השלישי של הלהקה - "מאה שקל אחרונים". אלדד גואטה, שתיפקד על תקן קלידן אורח באלבום הקודם והצטרף להרכב בסיבוב ההופעות שבא בעקבותיו, צורף כבסיסט ללהקה. האלבום הוקלט באולפני הלייבל "פאסט מיוזיק", והוא אחד התקליטים הראשונים שיצאו בלייבל זה, שהקימו אמיר שור וג'נגו. הלייבל חרת על דגלו את הפצת המוזיקה המחתרתית והאלטרנטיבית ללא שיקולי מסחריות. באותו הלייבל גם הוציא ג'נגו שני תקליטים אינסטרומנטליים.
ב-2002 יצא "לנשום במים", תקליט בו ג'נגו מנגן בכל הכלים (תופים, בס, גיטרות), ומתוכו הסינגלים שבוע נשאר ולנשום במים.
מאז ועד שנת 2004 הופיע ג'נגו בהרכב חדש ומצומצם שכלל את אלדד גואטה על בס וגילי רייכנטל על תופים. ב-2004 עבר ג'נגו להופיע לבד עם גיטרה אקוסטית.
בשנת 2010 החל להופיע עם הרכב חדש הכולל את גלעד שמואלי (תופים), מרק לזר (בס) ורון בונקר (גיטרה).
באוגוסט 2017 הוציא אלבום עם להקת Vegan Friendly כבסיסט ובספטמבר הוציא אלבום סולו בשם בתוך רגע. שנה לאחר מכן השתתף בהפקת אלבומו של גבע אלון "מחפש שמיים".
ג'נגו נשוי ואב לבת ובן הוא טבעוני. על גופו קעקע את דמויותיהם של מהטמה גנדי ופיל משום שרצה ליצור משהו שקשור לטבעונות.
ורה חולודנאיה

חייה

ורה לבצ'נקו נולדה בעיר פולטבה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום באוקראינה) למשפחת מורה. כאשר היא הייתה בת שנתיים המשפחה עברה להתגורר במוסקבה. ורה למדה בבית הספר לבלט ליד תיאטרון בולשוי.
בשנת 1910 היא התחתנה עם משפטן ולדימיר חולודני. מנישואין אלו היו לה שתי בנות.
ורה חולודנאיה עזבה את לימודי בלט והחלה להשתתף בהופעות של תיאטרון חובבים. בשנת 1914 היא הצטלמה בתפקיד קטן בסרט "אנה קרנינה" לפי רומן של לב טולסטוי. בשנת 1915 היא הצטלמה בסרטים נוספים, זכתה לפופולריות רבה וקיבלה תואר "מלכת המסך". בתקופת 1915-1919 היא הצטלמה ביותר מ-50 סרטים שהוקרנו בכל רחבי המדינה גם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
חולודנאיה גילמה בסרטיה אישה עצובה, יפה ונבגדת.
באפריל 1918 ביחד עם הבמאי שלה ושחקנים נוספים חולודנאיה עברה ממוסקבה אודסה. היא המשיכה להצטלם בסרטים וגם השתתפה בהופעות בערי אוקראינה.
ורה חולודנאיה נפטרה ה-16 בפברואר 1919 בגיל 25 באודסה. הייתה כוונה להעביר את שרידיה למוסקבה, אך הרעיון לא מומש ובשנת 1933 במהלך הריסת בית העלמין הקבר נעלם.
בנוסף לגרסה הרשמית לפיה השחקנית נפטרה משפעת הספרדית קיימת גרסה נוספת. ידוע שמקרי פטירה ממחלה זו באודסה הסתיימו באוקטובר 1918 ולכן לא ברור איך השחקנית הייתה יכולה למות ממחלה זו. בהתאם לגרסה הלא רשמית השחקנית שהייתה הידוע בתמיכתה לממשלה סובייטי הורעלה על ידי המודיעין של הצבא הלבן שעיר הייתה תחת שליטתו באותה תקופה. השפעת ורה חולודניאה על מפקד חיל מצב הצרפתי בעיר הייתה גדולה והממשל חשש שחולודנאיה תשכנע אותו לעזוב את העיר ביחד עם חייליו.
בשנת 1924 הופסקו הקרנות של סרטי בברית המועצות ושמה לא הוזכר בתקשורת. בשנות ה-70, בעקבות הסרט של ניקיטה מיכלקוב שהוקדש לחייה חודשה התעניינות בדמותה.
גן תעשייה

גן תעשייה הוא מוסד המהווה חממה לתעשיינים ויזמים בראשית דרכם. גן התעשייה מאגד בשטחו מפעלי תעשייה קטנים, המצויים בשלבי הקמה, ומאפשר להם לחסוך בהוצאות על ידי שכירה משותפת של שירותים. המפעלים שבשטח גן התעשייה יכולים לשכור יחדיו שירותי משרד, אריזה ושיווק שמפעל קטן מתקשה לשכור בעצמו. כשהמפעלים שבגן מתבססים כלכלית, הם עוזבים את הגן ועל פי רוב הם מתמקמים מחדש באזור התעשייה שמחוץ לגן. 
יתרון אפקטיבי זה נובע גם מתוך מבנה הגן ומתוך השירותים הנלווים שהוא מספק (חדר אוכל וקפיטריה לשימוש הצוות ומבקרים, שירותי ביטחון כלליים ומאורגנים, תכנון נוף, גינון וניקיון, איסוף אשפה, שירותי דואר, אולמות כינוס, ישיבות והרצאות, שירותי תחזוקה כללית וכדומה).
היזם חופשי להתמקד בנושאים שהם בעדיפות ראשונה, כמו ייצור ושיווק המוצר. כך הוא יוכל לתפקד במלוא כוחו, תוך שהוא מתרכז בהיבטים הקריטיים של העסק, הודות לתמיכה הישירה שהוא מקבל מסביבת הגן. הגנים ממוקמים בתוך אזורי תעשייה כללית, בהם יוכלו חברות, לאחר תקופת צמיחה מסוימת, לעבור למתקנים גדולים יותר.
מטרת גן התעשייה, אפוא, היא לשמש בית זמני עבור המפעל עד שיוכל לעמוד על רגליו ולהיות עצמאי כלכלית, וכדי שיוכל להגיע למצב בו המפעל בשל לעזוב את גן התעשייה, לשכור שטח ומבנה, ולהקים את המפעל כאשר יש לו בסיס התחלי איתן.
על החברות המצטרפות לגן התעשייה לעמוד בשלושה תנאים: בעלות פרטית, מגמת יצוא ותעשייה נקייה השומרת על איכות הסביבה. על החברה להציג תוכנית עסקית ולהציג יכולות ייצור ושיווק. החברות הצעירות נהנות מהדרכה של תעשיינים ויזמים מנוסים לצד גישה למרכז העסקים המשוכלל של גן התעשייה.
גני התעשייה ממוקמים באזור פיתוח א'. מדינת ישראל מעניקה לחברות הממוקמות באזורים אלו הטבות כלכליות נוספות על מנת לעודד את פעילותן שם. הטבות אלו כוללות תמריץ השקעה בסך 24% מכלל ההשקעות, או לחלופין, פטור מתשלום מס הכנסה למשך 10 שנים.
הוגה שיטת גן התעשייה הוא סטף ורטהיימר שהקים את גן התעשייה הראשון בתפן]. אחריו נבנו גני תעשייה נוספים בתל חי, בעומר ובלבון. נכון לעשור הראשון של המאה ה-21 ישנם במדינת ישראל גני תעשייה רבים]. גני התעשייה מוקמים ומסובסדים, על פי רוב, על ידי הרשויות המקומיות במטרה לפתח את התעשייה בשטחן].
בחלק מגני התעשייה מכילים גם מוזיאונים שמהווים מוקדי משיכה לביקורי משפחות וטיולי בתי ספר. ביקור הקהל הרחב בגני התעשייה מסייע בשינוי תדמיתה של התעשייה כמקום עבודה רועש, אפוף עשן ומלוכלך.
צפרירים

היסטוריה

עבודות לפיתוח האזור התקיימו בשנת 1957 והיישוב הוקם במאי 1958 על ידי עולים מצפון אפריקה והודו, שהתארגנו בתנועת מן העיר אל הכפר, כחלק מתוכנית יישוב חבל עדולם. על פי התוכנית, בשנתיים הראשונות המתיישבים הועסקו בעבודות ייעור והכשרת קרקע ורק לאחר מכן הוחל בהקמת המשקים. בסוף 1960 חולקו למתיישבים פרות יוגוסלביות לפיטום. המושב נתקל בקשיים וחלק מהתושבים מכרו את הציוד המשקי שסופק להם. במאי 1961 הוחלט לתת למושב, בו היו כ-30 משפחות, ניסיון אחרון לפני פירוקו. במסגרת השיקום הוקמו רפתות וגדרות לגידול בקר. בשנת 1961 היה כביש הגישה למושב במצב כה גרוע שאגד נמנעה מלהכניס אוטובוסים למושב. 
מאז שנת 1980 ישנו תהליך בו עוזבות את היישוב משפחות ממייסדיו, ובמקומן באות משפחות ממרכז הארץ.
הילדים לומדים בבית הספר "הרטוב" בצרעה.
המושבים הקרובים הם גבעת ישעיהו ושריגים.
סמוך למושב, "חרבת מדרס", המהווה אתר ארכאולוגי ויעד לתיירות פנים.
שקל חדש אחד

שקל חדש אחד הוא מטבע ישראלי, בסדרת מטבעות השקל החדש, שהחליפה את סדרת השקל הישן.  בצד הנושא של המטבע ישנם תבליטים של 
פְלֵר דֶה לִיס (פרח השושן הצחור), המילה  ("יהד") באלפבית עברי עתיק וסמל המדינה.
המטבע נוצר בדמות מטבעות יהוד מדינתא, מטבע יהודה בתקופת השלטון הפרסי (המאות השישית עד הרביעית לפנה"ס).
המטבע שוקל 4 גרם, קוטרו 18 מ"מ והוא עשוי סגסוגת של 75% נחושת ו-25% ניקל. שלא כמטבעות האחרים בסדרה, הוא אינו מכיל אלומיניום.
חפציבה מנוחין

קורות חיים

בתו של משה מנוחין. נולדה וגדלה בסן פרנסיסקו. בילדותה הוריה לימדו אותה קרוא וכתוב, והיא לא למדה בבית הספר. כילדה הופיעה עם אחיה הבכור יהודי, ובגיל 12 הקליטה את תקליטה הראשון ביחד עם אחיה (16). נישאה ללינדסיי ניקולאס, בוקר אוסטרלי ובנו של ג'ורג' ניקולאס (ממייסדי חברת התרופות שפיתחה את האספירין). היא עברה יחד איתו לאחוזת Terrinallum במערב ויקטוריה, שם הקימה ספרייה ניידת לילדים, וילדה את שני ילדיה: קרונרוד ומרסטון ניקולאס. כמו כן, האגודה האוסטרלית - מוזיקה ויוה - נולדה בסלון ביתה. אחיה, יהודי מנוחין, התחתן עם נולה ניקולאס, אחותו של לינדסיי, אך נישואי שני הזוגות לא החזיקו מעמד והם התגרשו.
מאוחר יותר התחתנה חפציבה עם ריצ'רד האוזר, סוציולוג אוסטרי ואביה של אווה קוקס. הם עברו עם בתם קלרה מנוחין-האוזר לאנגליה, שם אימצו למשפחתם את מישל אלכסנדר מורגן. הם הקימו את ה'מוסד לזכויות אדם ואחריות' ואת ה'מרכז למחקרים חברתיים'. הזוג ניהל יחד בדרום לונדון מקלט למשפחות חסרות בית, אסירים משוחררים ועוד. לבסוף, עברו לביתם הקבוע בקצה המזרחי של לונדון. חפציבה וריצ'רד האוזר הקימו בית-מחסה לזכויות אדם בביתם שבפילמיקו. הם פעלו למען פיוס הדרגתי וניסו לעזור למיעוטים ברחבי העולם.
חפציבה הייתה פעילת למען השלום ופירוק הנשק. ב-1977 נבחרה לנשיאת הסניף הבריטי של 'ליגת הנשים העולמית לשלום וחירות' ותומכת נלהבת של זכויות נשים וילדים.
ב-1 בינואר 1981 נפטרה לאחר מחלה ממושכת. נקברה בבית הקברות היהודי בצפון לונדון.
קובייה קטומה

קובייה קטומה או הקסהדרון קטום היא פאון ארכימדי שפאותיו הן שישה מתומנים משוכללים ושמונה משולשים. לקוביה קטומה יש 24 קודקודים ו-36 מקצועות.
רקוויאם העולם

רקוויאם העולם היא יצירה קלאסית בקנה מידה גדול שכתב המלחין הבריטי ג'ון פולדס. היצירה מכונה רקוויאם, אך היא לא מורכבת ממילות הרקוויאם הקתולי אלא מלברית שערכה אשתו של המלחין, מוד מקארת'י, ועניינה זיכרון לנופלי מלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה בוצעה במשך ארבע שנים ברציפות (1923-1926) ביום שביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה (11 בנובמבר) בטקס הזיכרון של הלגיון הבריטי המלכותי, ולאחר מכן נשכחה ובוצעה שוב רק בשנת 2007.

היסטוריה

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה המלחין ג'ון פולדס בלונדון. הוא התגייס לצבא בשנת 1914 אך שוחרר ממנו בטענה שיוכל לשרת את האומה טוב יותר על ידי בידור החיילים במוזיקה. הרעיון לכתוב יצירת זיכרון לחללי המלחמה עלה כבר בשנת 1914 אך פולדס החל לקדם רעיון זה רק לאחר סיום המלחמה. בשנת 1919 החל לעבוד על היצירה לאחר שגילה שיש עניין באנדרטה מוזיקלית לחללי המלחמה, הוא סיים את העבודה על היצירה בשנת 1921. פולדס שלח את היצירה לאקדמיה המלכותית למוזיקה לביקורת עמיתים וזכה לשבחים משורה של מלחינים ואנשי מוזיקה כמו: ארנולד באקס, ארתור בליס, יוג'ין גוסנס, אדריאן בולט, אדוארד ג'וזף דנט והמילטון הארטי. נשיא האקדמיה המלכותית שלח את הפרטיטורה למנצח המקהלה של התזמורת הפילהרמונית של לונדון, צ'ארלס קנדי סקוט, וגם הוא היה נלהב, אם כי לאחר שנים הוא טען שהיצירה משעממת. חלק מן היצירה בוצע כבר בשנת 1921 על ידי דונלד טובי, אך ביצוע מלא של היצירה התעכב שכן פולדס רצה לבצע את היצירה בקתדרלה אך קתדרלות לא הסכימו לבצע את הבכורה בתוכן בשל אופיה הלא ליטורגי של היצירה.
בסופו של דבר אימץ הלגיון הבריטי המלכותי את היצירה והחליט לשלב אותה בטקס הזיכרון שלו לזכר חללי מלחמת העולם הראשונה. הבכורה של היצירה נערכה ב-11 בנובמבר 1923, יום השנה החמישי לשביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה, ברויאל אלברט הול. את היצירה ביצעה התזמורת הפילהרמונית של לונדון בתוספת של מקהלות ונגנים נוספים. בסך הכל השתתפו בביצוע היצירה 1,250 נגנים וזמרים. בכורת היצירה זכתה להצלחה רבה וזיכתה את המלחין בתשואות ארוכות מהקהל. היצירה בוצעה מאז במשך ארבע פעמים ברציפות בליל שביתת הנשק. אך לאחר 1926 הופסק ביצוע היצירה. מלקולם מקדונלד, הביוגרף של פולדס טוען שהפסקת ביצוע היצירה נבעה מקנוניה כנגד פולדס בשל דעותיו השמאליות והעובדה שלא שירת במלחמה.
אחרי הפסקת ביצוע הרקוויאם הוא נשכח ולא בוצע במשך יותר מ-80 שנים. לאחר גילויו המחודש של ג'ון פולדס וחידוש העניין בו בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 החל להתרקם הרעיון לבצע מחדש את רקוויאם העולם, אך ביצוע זה נעשה רק בשנת 2007 בשל הקושי בביצוע יצירה כה גדולה. היצירה בוצעה בביצוע מחודש ב-11 בנובמבר 2007 על ידי תזמורת רשות השידור הבריטית בניצוחו של ליאון בוטשטיין. הביצוע המחודש היצירה עורר עניין וזכה לביקורות טובות ואף הוקלט ויצא בדיסק.

היצירה

היצירה עניינה זיכרון לנופלים במלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה הנה זיכרון לכל נופלי המלחמה ללא קשר ללאום שלהם, ולפיכך היא נקראת "רקוויאם העולם".
היצירה מורכבת משני חלקים שבכל אחד מהם עשרה פרקים. אין הפסקה בין הפרקים בתוך כל חלק. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כשעה וחצי.

מילים

את המילים לרקוויאם ערכה אשתו השנייה של פולדס, מוד מקארת'י. הטקסט איננו ליטורגי, הוא אמנם נפתח במילים "requiem aeternam" (מנוחת עולמים) כמו הטקסט הקתולי, אך לאחר מכן הטקסט הליטורגי נזנח. הלברית של הרקוויאם מורכבת מפסוקים מן התנ"ך, קטעים ממסעות ההלך של ג'ון באניין, משירי קודש הודיים ומקטעים שכתבה מקארת'י בעצמה. כמעט כל הטקסט כתוב בשפה האנגלית.
חימו מלך ירושלים

תקציר העלילה

חימו, אליל בנות פופולרי ומבוקש בירושלים לפני מלחמת העצמאות, מאושפז במצב קשה במנזר שהפך לבית חולים צבאי, לאחר שנפצע בקרב על ירושלים, גפיו נכרתו והוא נפצע קשה בפניו ואינו מדבר. בינו ובין האחות היפהפיה שהתנדבה לטפל בפצועים מתפתחת מערכת יחסים מעוותת, ובמקביל מתוארים מערכות היחסים בין הפצועים האחרים ואחיו של חימו.
אלמה (זמרת)

ביוגרפיה

מאקה נולדה בשנת 1988 כבת זקונים מתוך ארבעה ילדים בעיר ליון שבצרפת. בהיותה בת חמש עשרה היגרה יחד עם הוריה לארצות הברית, בין היתר התגוררו גם בברזיל, איטליה ובבלגיה וכעבור שנתיים שבו לצרפת. לאחר שיבתה החלה בלימודי תואר בכלכלה בגרנד אקול "IÉSEG School of Management" הממוקם בפריז. היא עזבה לגור למספר שנים במילאנו שבאיטליה ולאחר מכן התגוררה בפריז, לצורך פיתוח הקריירה המוזיקלית שלה.
בתקופת מגוריה בפריז התחילה שיתוף מוזיקלי עם הפזמונאי נאזים חאלד בשנת 2016, חתמו על חוזה הקלטות בחברת וורנר מיוזיק גרופ, והוציאו לראשונה את הסינגל הראשון בביצועה "La chute est lente".
בתאריך 9 בפברואר 2017, הודיע ערוץ "France 2", כי מאקה נבחרה לייצג את צרפת באירוויזיון של אותה שנה, בקייב בירת אוקראינה, בשירה "Requiem" ("הרקוויאם"), אשר פורסם ביום ההכרזה. השיר נכתב בידי נאזים חאלד, שכתב והלחין גם את השיר שנשלח לתחרות על ידי צרפת שנה קודם לכן, בביצוע עמיר חדד. שירה של צרפת העפיל אוטומטית לגמר התחרות, כיוון שצרפת היא אחת מחמש מדינות המממנות העיקריות של האירוויזיון, ולכן אינה צריכה להשתתף קודם בשלב חצי הגמר המונהג החל מהתחרות שנערכה ב-2004. השיר הוגרל להיות מבוצע כ-26 והאחרון בסדר ההופעות של מופע הגמר, שנערך ב-13 במאי, והגיע למקום ה-12.
אלבום הבכורה של הזמרת, "Ma peau aime", אשר יצא במאי 2017, לא זכה להצלחה והגיע רק למקום ה-33 במצעדי מכירות האלבומים בצרפת. בעקבות חוסר ההצלחה החליטה הזמרת לעזוב את חברת התקליטים ובנובמבר 2018 הוציאה הזמרת שיר נוסף בשם ""T'es pas un homme" אשר גם כן לא זכה להצלחה. ביולי 2017 הוציאה הזמרת את השיר "Zumbaa" יחד עם זמרת אלמונית בשם לורי דרמון, אשר כתבה והלחינה את השיר.
סיפורי קרליבך

סיפורי קרליבך הם אוסף של שישה תקליטורים בהם מספר ר' שלמה קרליבך, סיפורי חסידים, אותם הוא מלוה בשירה ובגיטרה.
האוסף יצא לאור לראשונה בשנת 1996, ולאחר מכן בהוצאה מחודשת בשנת 2000.