google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק מייכלסון

יצחק קלוד מייכלסון (באנגלית: Isaac Claude Michaelson) ‏(1903–1982), רופא עיניים ישראלי, חתן פרס ישראל לרפואה וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מייכלסון נולד באדינבורו שבסקוטלנד. הוא למד אופתלמולוגיה וסיים לימודי רפואה באוניברסיטאות גלאזגו ואדינבורו בשנת 1927. הוא עסק רבות בחקר קונספטואלי ופרסומו בנוגע להתפתחות הרשתית היווה בסיס למחקרים רבים אחרים. מייכלסון עבד כפתולוג ומנתח בבית החולים למחלות עיניים בגלאזגו ושימש מרצה באוניברסיטת גלאזגו. בשנים 1939–1945 הוא ייעץ לצבא הבריטי בנושאי אופתלמולוגיה ושירת תקופה במצרים.
בשנת 1948 השלים מייכלסון דוקטורט (PhD) ועלה עם משפחתו לישראל. תחילה הוא שימש יועץ לצה"ל ועבד כמנתח עיניים. בשנת 1949 הוא התמנה למנהל מחלקת העיניים בבית חולים רמב"ם ובשנת 1954 למנהל מחלקת העיניים בבית החולים האוניברסיטאי הדסה בירושלים, שהפכה תחת ניהולו למרכז לחקר אופתלמולוגיה, ולפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בבית החולים הוקמו על ידו מחלקה לפתולוגיה של העין, תתי מחלקות לביוכימיה של העין ולפיזיולוגיה של הראייה, וכן מדור לחקר הטראכומה.
מייכלסון עסק רבות בייעוץ למדינות מתפתחות, ובפרט למדינות אפריקה, ובשנת 1971 יזם את ארגון הכנס הבינלאומי למניעת עיוורון. בישראל הוא פעל לשיקום עיוורים. לאחר פרישתו מבית החולים הדסה, בשנת 1973, הקים מייכלסון את "מכון ירושלים למניעת עיוורון", שבו נערכו מחקרים לחקר ולמיגור הסיבות למחלות עיניים ועיוורון.
מייכלסון זכה בשנת 1960 בפרס ישראל לרפואה. בשנת 1968 הוא נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מארי-קסטי מנסיון-שאר

ביוגרפיה

מארי-קסטי מנסיון-שאר הגיעה לתחום הקולנוע מתחום התקשורת, אחרי שעבדה 12 שנה בעיתונאות חוקרת בארצות הברית. התחילה את הקריירה שלה כמפיקת סרטים בחברת VedrediFilms. בהמשך הקימה את אולפן ההפקות שלה, Loma Nasha Films. בשנת 2003 היא הפיקה את הסרט הראשון שלה, Monsieur N4.  
בשנת 2009 כתבה את התסריט הראשון לסרט Première Étoile.
בשנת 2016 הפיקה את הסרט Le ciel attendra המוקדש לסוגיית הרדיקליזציה האסלאמיסטית אצל נערות בצרפת.
אינטונציה (מוזיקה)

במוזיקה, אינטונציה היא מונח בעל שני מובנים. המובן הנפוץ באופן מובהק מציין את רמת הדיוק בגובהו של צליל מוזיקלי (המכונה לפעמים רמת הניקיון המוזיקלי). המובן השני מתאר צורה מוזיקלית עתיקה.

מונח צורני

במאה ה-16, היה קיים פרק אינסטרומנטלי חופשי (בדומה לפרלוד), בדרך כלל לאורגן, הבא כהקדמה ליצירה קולית דתית.
מוזיאון סטיידלק

היסטוריה

המוזיאון הוקם בשנת 1895 במטרה לשמש כמוזיאון לאמנות מודרנית ולהציג את האמנות המתקדמת ביותר לשועי העיר. בעת הקמתו הציג המוזיאון חדרים תקופתיים, ריהוט, מטבעות, תכשיטים, שעונים ואמנות שימושית. במוזיאון הוצגו חדרים תקופתיים מבתי שנהרסו בעת מילוי התעלות לצורך הקמת דרכי תחבורה.
בשנת 1895 הפסיק ה"איגוד לגיבוש אוסף ציבורי של אמנות מודרנית" (Vereeniging tot het Vormen van een Openbare Verzameling van Hedendaagsche Kunst) את העברת היצירות לרייקסמוזיאום והחל להעבירן למוזיאון סטדליק. במהרה החל להיצבר במוזיאון אוסף גדול של יצירות שונות - החל מכרזות ושלטי חנויות וכלה באמנות שימושית כגון כלים המשמשים ברפואה וברוקחות. בשנת 1910 קיבל המוזיאון מספר אוספים מאספנים פרטיים אשר הרחיבו את האוסף באופן משמעותי. בין יצירות אלה היו מספר יצירות של וינסנט ואן גוך אשר הועברו למוזיאון ואן גוך בשנת 1972.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945 החל המוזיאון, שבראשו עמד אז האוצר והמעצב וילם סנדברג להציג יצירות של תנועת קוברה (CoBrA) וכן גדלו היצירות בסגנון האקספרסיוניזם הגרמני וההולנדי. בשנת 1958 רכש המוזיאון אוסף של עבודות האמן קאזימיר מלביץ'. 
רק בראשית שנות ה-70 החל המוזיאון להתמקד באמנות מודרנית פר סה (ולא באמנות שימושית).
בין השנים 1963-1985 כיהן אדי דה וילדה (Edy de Wilde) כאוצר המוזיאון. בתקופה זו שם המוזיאון דגש על הגדלת האוספים, ונרכשו יצירות שונות, בין היתר של אמני פופ ארט אמריקאים.
מאז שנות ה-80 החל המוזיאון לרכוש יצירות אמנות וידאו, ולהציג תערוכות של אמנות וידאו.
בשל שיפוצים במבנה המוזיאון עבר המוזיאון באופן זמני לבניין הדואר המרכזי בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית. ב-23 בספטמבר 2012 שב המוזיאון למשכנו שהורחב ונוסף לו אגף חדש.
פלוגת הנדסה 745

פלוגת הנדסה 745 (באנגלית: 745 Artisan Works Coy.,R.E) הייתה יחידת חיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שכללה חיילים יהודיים מארץ ישראל,  רובם ככולם עובדי "סולל בונה". היחידה פעלה בין השנים 1942-1946 ועסקה בבניית ביצורים, שדות תעופה וגשרים. על היחידה פיקד, בדרגת קפטן, שמואל "מולה" וילנסקי.
הפלוגה הוקמה בספטמבר 1942 והתגייסו אליה כ-270 איש ממנהלי חברת "סולל בונה", מנהלי עבודה ופועלים שעברו את גיל הגיוס. בסיסה הראשון היה בפורט תאופיק, על תעלת סואץ והיא פעלה במסגרת המערכה במדבר המערבי בבניית קו הביצורים באל עלמיין במדבר המערבי. לאחר מכן נפרסה מטוברוק ועד טריפולי. הפלוגה הקימה את הנמל החדש בעיר ביזרטה שבתוניס כהכנות לפלישת בעלות הברית לאיטליה. במרץ 1944 הגיעה הפלוגה לאיטליה ועסקה בשיקום דרכים, הקמת גשרים ובניית מחנות צבא. 
עם תום המלחמה חברו אנשי הפלוגה בחשאי לשאול אביגור, מפקד המוסד לעלייה ב' וסייעו בהעפלה.
ב-1946 הוחזרה הפלוגה לארץ ישראל ופורקה.
קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה

ייסוד הקתדרה

קתדרת חייקין נקראת על שמו של רו"ח ראובן חייקין (1918–2004), שבמותו הוריש כסף להקמת קתדרה שתעסוק בתחום הגאואסטרטגיה. הקתדרה נוסדה ב-2004 על ידי פרופ' ארנון סופר והוא עמד בראשה עד שנת 2016. בראשית דרכה התמקדה הקתדרה בסוגיות דמוגרפיות, גבולות, מיעוטים, חקלאות וביטחון לאומי.
פיליפס

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1891 בעיר איינדהובן, הולנד, שם שוכן מטה החברה גם היום.
שמה הרשמי של החברה הוא  Koninklijke Philips Electronics N.V (פיליפס אלקטרוניקה המלכותית בע"מ). החברה נוסדה על ידי האחים אנטון וג'רארד פיליפס כחברה ליצור נורות חשמל. עד 1920 התרכזה החברה רק ביצור נורות חשמל ומשנה זו החלה לייצר מוצרים ביתיים נוספים. פריצת דרך
בפעילותה הייתה מכונת הגילוח Philishave שהוצגה ב-1939. המכונה זכתה להצלחה רבה בעקבות שיווקה בארצות הברית תחת השם המסחרי Norelco. מכונות הגילוח של פיליפס זכו להצלחה רבה גם בארץ.
בזמן מלחמת העולם השנייה נמלטו מייסדי החברה לבריטניה ואת המפעל נותר לנהל בן המשפחה פריץ פיליפס. פיליפס נתן מחסה בבית המלאכה שלו באיינדהובן לעובדים היהודים ולמשפחותיהם. העובדים עבדו בבית המלאכה וקיבלו מנות חמות שנקראו "פיליפס רוק". כתוצאה מפועלו זה קיבל פריץ פליפס, (המכונה "מר פיליפס"), תואר חסיד אומות העולם.
פיליפס יצרה גרסאות מצליחות של טייפ קלטות האודיו וקלטות לשימוש במכשיר זה, ומאוחר יותר גרסה למכשיר הווידאו שהצליחה פחות והוחלפה על ידי טכנולוגיית ה-VHS. גם הפטנטים ליצור CD-ROM (קומפקט) דיסק ולאחריו ה-DVD רשומים על שמה של פיליפס.

פיליפס ישראל

פיליפס פועלת מישראל עוד משנת 1948. כיום לפיליפס כ-1000 עובדים בישראל, מתוכן כ-800 במרכז הפיתוח בחיפה המתמקד בהדמיה רפואית, והיתר במרכז בפתח תקווה.

הדמיה רפואית

פיליפס מובילה בתחום הדיאגנוסטיקה הרפואית וההדמיה הרפואית ושולטת ב-40 אחוזים משוק מערכות הרנטגן בעולם. מערכת ה-CT להדמיה רפואית של פיליפס היא המתקדמת בתחומה ומאפשרת לבצע צנתורים לא פולשניים. פיליפס מחזיקה מרכז פיתוח ויצור למערכות ה-CT באזור התעשייה מת"מ שבחיפה. המרכז החיפאי של פיליפס השתייך במקור לחברת אלסינט, חברת בת של אלרון. חטיבת ה-CT של אלסינט נמכרה לחברה אחרת ולאחר מספר שנים נרכשה על ידי פיליפס.
פיליפס מייצרת גם מכשירי הדמיה MRI ו-PET המתקדמים בתחומם למיפוי גידולים סרטניים, ומכשירי SPECT בתחום הרפואה גרעינית. כמו כן, מפתחת ומייצרת פיליפס מכשירי בדיקת אולטרה סאונד מדור שני המספקים תמונה תלת ממדית ברזולוציה חסרת תקדים.
בתחום הקרדיולוגיה מייצרת פיליפס מוניטורים להדמית הלב בזמן ניתוח ומכשיר דפיברילטור בו יכול הרופא לעקוב אחר פעולת הלב של המטופל מביתו.

תמיכה בפעילויות ספורט

פיליפס מרבה לתת חסות לתחרויות ספורט, והיא גם הבעלים של קבוצת הכדורגל ההולנדית פ.ס.וו. איינדהובן. החל משנת 1986 פיליפס עובדת בשיתוף פעולה צמוד לפיפ"א (התאחדות הכדורגל העולמית), והייתה במעמד של "שותף רשמי" במשחקי גביע העולם 2006 שנערכו בגרמניה. שמונה מתוך 12 האצטדיונים בהם נערכו משחקי הטורניר, הוארו במערכות תאורה של פיליפס והוצבו בהם מסכי ענק ולוחות תצוגה של החברה ההולנדית.
כמו כן, שני השחיינים ההולנדים המפורסמים ביותר כיום, פיטר ואן דן הוחנבאנד ואינגה דה ברוין, אשר זכו יחדיו באולימפיאדת סידני (2000) בשמונה מדליות (ומתוכן, חמש מדליות זהב), שוחים במועדון השחייה של איינדהובן הנתמך על ידי פיליפס.
אוריול (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1960 כ"לוקומוטיב" אוריול כשלמאמנה הראשון מונה פיוטר זנקין. לאורך כל תקופת ברית המועצות הקבוצה התבססה במרכז הטבלה ושיחקה רק בליגה השנייה, כשהישג השיא שלה היה ההעפלה למקום השלישי בליגה ב-1966.
ב-1996 ניכרה התחזקות משמעותית ביכולת הקבוצה והיא הפכה לאחת מחמש הקבוצות הטובות ביותר בליגה. בעונת 1996/97 הקבוצה אף העפילה עד לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי.
ב-1996 לקבוצה הוצבה המטרה להעפיל לליגת המשנה הרוסית, אך זו הושגה רק ב-2003.
בעונות 2004 ו-2005 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית הראשונה וב-2006 ניצבה על סף פירוק כשצצו קשיים פיננסיים חמורים, ובעקבות זאת היא סיימה את העונה במקום ה-20 והאחרון והודחה בחזרה לליגה הרוסית השנייה, אלא שמצבה הכלכלי הקשה חייב אותה לוותר על מקומה בליגה השנייה והיא הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
ב-2008 הקבוצה שבה לליגה השנייה. מאז ואילך הקבוצה התמודדה בליגה השנייה כקבוצת מרכז טבלה. עונת 2012/13 הקבוצה סיימה במקום האחרון, אך הוחלט להשאיר אותה בליגה גם לעונת 2013/14.
בעונת 2016/2017 הקבוצה הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ואיבדה את מעמדה כקבוצת כדורגל מקצוענית.
ראס טמבלין

ביוגרפיה

טמבלין נולד בלוס אנג'לס, בנם של זוג השחקנים סאלי טריפלט ואדי טמבלין. אחיו לארי טמבלין הוא חבר ומייסד להקת הרוק "The Standells". התגלה כשחקן כבר בגיל 10 על ידי השחקן לויד ברידג'ס.

קריירת משחק

טמבלין התגלה לראשונה בשנת 1949 באפוס התנכ"י שביים ססיל ב. דה - מיל "שמשון ודלילה", בסרט שיחק בתפקיד שאול המלך בצעירותו. 
בשנת 1950 שיחק בתפקידים קטנים בקומדיה במוזיקלית "אבי הכלה" ובמותחן הפשע "אקדח משוגע". במשך שנות ה-50 שיחק בקומדיה המוזיקלית של סטנלי דונן "שבע כלות לשבעה אחים" בתור גידון פונטייפי, במערבונים "האקדח המהיר ביותר" ו"המצוד האחרון" ובסרט המלחמה של ריצ'רד ברוקס "כבוש את השטח הגבוה".
בשנת 1957 שיחק טמבלין בדרמה של מארק רובסון "פייטון פלייס" בתפקיד תלמיד התיכון נורמן פייג' הלומד ביחד עם גיבורת הסרט אליסון מקנייז (דיאן וארסי), על תפקידו בסרט הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1958 הופיע טמבלין בתפקיד הראשי בפנטזיה המוזיקלית של ג'ורג' פאל "טום טאמב". ב-1960 השתתף במערבון של אנתוני מאן "קימארון" בתפקיד "הילד" ויליאם הארדי.
הופעותיו אשר הפכו אותו לכוכב קולנוע מבוקש זימנו לטמבלין את תפקיד ריף לורטון מנהיג כנופיית הג'טס בדרמה המוזיקלית זוכת 10 פרסי האוסקר "סיפור הפרברים".
מעמדו של טמבלין בהוליווד דעך לאחר הסרט והוא השתתף במספר סרטים כושלים בהמשך שנות ה-60. תפקידיו המעטים שקיבלו הערכה היו בסרט האימה של רוברט וייז "הרדיפה" בתור לוק סנרסון, בדרמה של ג'ק קארדיף "הספינות הארוכות" ובסרט האימה היפני "מלחמת הענקים".
לאחר תקופה של היעדרות שיחק טמבלין בתפקיד משני בסדרת המופת של דייוויד לינץ' "טווין פיקס" בתור הפסיכיאטר ד"ר לורנס ג'ייקובי. בשנים האחרונות מיעט לשחק והופיע בעיקר בתפקידים קטנים לצידה של בתו השחקנית אמבר טמבלין בסדרות "ג'ואן מארקדיה", " The Increasingly Poor Decisions of Todd Margaret" של חתנו דייוויד קרוס ובמערבון "ג'אנגו ללא מעצורים" של קוונטין טרנטינו.

חיים אישיים

טמבלין התחתן שלוש פעמים במהלך חייו והוא אב לשלושה ילדים, אחת מהם היא השחקנית אמבר טמבלין.
כוח המשקיפים הרב-לאומי

כוח המשקיפים הרב-לאומי (באנגלית: Multinational Force & Observers - MFO, בתרגום ישיר: כוח רב לאומי ומשקיפים, ראשי תיבות: כמ"ר) הוא כוח שמירת שלום המפקח על קיום הנספח הצבאי להסכם השלום בין ישראל למצרים.

רקע

ב-26 במרץ 1979 חתמו נשיא מצרים אנואר סאדאת, ראש ממשלת ישראל מנחם בגין ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר על הסכם השלום בין מצרים וישראל. להסכם השלום נוסף נספח צבאי המפרט את הסדרי הביטחון בחצי האי סיני לאחר נסיגת ישראל ממנו, לרבות הסכמות בנוגע לפירוז חצי האי סיני והקמת כוח שמירת שלום של האו"ם אשר יפקח על ביצוע ההסכמים. במהלך המאמצים להקים את כוח האו"ם, מילא את מקומו כוח ה-SFM האמריקאי שהוצב בסיני בשנת 1975. כוח זה פיקח על מהלכי התיאום והנסיגה מסיני בשלביהם הראשונים.
ב-18 במאי 1981, הודיע נשיא מועצת הביטחון של האו"ם כי האו"ם לא יוכל לספק כוח שמירת שלום לאזור בגלל איומי הטלת וטו מצד ברית המועצות, לבקשת סוריה. כתוצאה ממחדל זה, פתחו ישראל, ארצות הברית ומצרים במשא ומתן עצמאי, במטרה להקים ארגון שמירת שלום מחוץ למסגרת האו"ם. ב-31 באוגוסט 1981, נחתם פרוטוקול הכמ"ר והכוח נוסד רשמית. הכמ"ר נפרס בסיני והחל את משימתו ב-25 באפריל 1982, מועד סיומה הרשמי של נסיגת ישראל מסיני.

כוח משמר הגבול המצרי

טרם נסיגת צה"ל מרצועת עזה (תוכנית ההתנתקות), נחתם ב-1 בספטמבר 2005 הסכם משותף בין ישראל למצרים המתיר למצרים לפרוס גדוד משמר גבול ייעודי (בניגוד להגבלות המוגדרות בנספח הצבאי) באזור C, בשטח שבין מצרים לרצועת עזה. מטרת כוח משמר הגבול היא להגדיל את היכולת המצרית לספק את תנאי הביטחון הנדרשים בגזרה, לרבות מניעת הברחות נשק ואמצעי לחימה, מניעת הסתננות ממצרים לרצועת עזה ומרצועת עזה לסיני ומניעת פעולות טרור נגד כוחות צה"ל. הנספח הצבאי להסכם השלום לא נפתח וההסכם ניתן לביטול בהסכמת שני הצדדים.

מטה והנהלה

בראשות הארגון עומד מנכ"ל הכמ"ר. לתפקיד זה מתמנה תמיד שגריר אמריקאי, לכהונה בת 4 שנים. מנכ"ל הכמ"ר הנוכחי הוא השגריר דייוויד מ. סאטרפילד (Ambassador David M. Satterfield).
מטה הארגון ממוקם ברומא ואחראי על נושאי מדיניות, נושאים תקציביים ותיאום עם מדינות ההסכם ברמה מדינית. למטה הכמ"ר ישנן נציגויות בישראל ומצרים, בראשן עומדים נציגי מנכ"ל, שניהם תמיד אזרחים אמריקאים. הנציגויות אחראיות על תיאום בנושאים אזרחיים עם ישראל ומצרים, כגון ענייני כספים, מכס, אישורי שהיה וכדומה.

יחידת משקיפים אזרחית

יחידת המשקיפים האזרחית (Civilian Observer Unit - COU) ממוקמת ב-North Camp. בשונה משאר הכוח, כל עובדי היחידה הם אזרחים, מחציתם עובדי משרד החוץ האמריקאי ומחציתם עובדים שכירים בכמ"ר. כולם חייבים להיות אזרחים אמריקאים, יוצאי צבא בדרגת קצונה והם מתמחים בתצפית, ביקורת וזיהוי כלים וציוד צבאי. תפקיד היחידה הוא לבצע את הביקורות התקופתיות, כפי שמפורט בתפקידי הכוח.
טרנטולה רגלי אש מקסיקנית

מראה ומאפיינים

רגלי האש מזכירה בצבעיה השחורים-כתומים המודגשים את קרובתה המוכרת יותר, הטרנטולה אדומת הברכיים המקסיקנית. גודלו של הפרט הבוגר בין 12 ל-15 ס"מ, וקצב גדילתן נחשב איטי משל טרנטולות דרום אמריקאיות אחרות. צבע גופן של הטרנטולות כתום בוהק, וכך גם רגליהן, למעט הפרק העליון ברגל שצבעו שחור. צבעם של המפרקים אדום בוהק, והוא מתעמעם בהדרגה לכתום מנוקד בשחור בהמשך הפרק. טרנטולה זו אינה חששנית במיוחד, אך בעלת טמפרמנט עצבני, ונוטה לבעוט שערות צורבות מבטנה כשהיא חשה מאוימת.

אזור וסביבת מחיה

כפי שמרמז שמה, מקורה של הטרנטולה במקסיקו. ניתן למצוא אותה באזור חוף האוקיינוס השקט המרכזי באזור המערבי של מדינת גררו. הטרנטולה מעדיפה אקלים יבש עם צמחייה נמוכה, שם היא מתגוררת במחילות שהיא חופרת בעצמה או שננטשו על ידי בעלי חיים קטנים אחרים, בדרך כלל מתחת לסלעים או גזעים שנפלו.

ביולוגיה

טרנטולות ממין זה חיות שנים ארוכות. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 7 עד 8 שנים, והנקבות בגיל 9 עד 10. הזכרים חיים כשנה לאחר הנשל האחרון. הנקבות יכולות להאריך ימים עד 10 שנים נוספות. ההתנשלות מתרחשת בדרך כלל בסוף עונת היובש (בין נובמבר ליוני). אחרי ההתנשלות האחרונה מחפשים הזכירם נקבה להזדווג איתה. הנקבה מטילה את שק הביצים שלה לאחר ההתנשלות. הביצים בוקעות שלושה עד ארבעה שבועות לפני העונה הגשומה. רגלי האש פעילה יותר לאחר החשכה, אך ניתן לראותה גם במהלך היום, בעיקר בבוקר ובערב.

שימור

כמו מינים אחרים בסוג ברכיפלמה, גם רגלי האש נחשבת לחיית מחמד פופולרית בשל מזגה הנוח יחסית, וצבעיה העזים. איסוף פרטים מהטבע לצורך מסחר בלתי חוקי בשילוב עם הרס מתמשך של סביבת המחיה הטבעית של הטרנטולות כמו גם אחוז התמותה הגבוה טרם ההזדווגות, גרם לחשש לגבי עתידו של המין.
על מנת לעגן כללי מסחר ברורים לגבי המין, הוא נכלל בנספח II של אמנת וושינגטון (CITES). במקסיקו נדרש כיום רישיון מיוחד להוציא טרנטולה מכל סוג שהוא מסביבת המחיה הטבעית שלה. נוסף על כך החלו מגדלים להרבות את המין בשבי, מה שהפחית את תופעת האיסוף מהטבע.the wild.

כחיות מחמד

רגלי אש בוגרות ניזונות בשבי על צרצרים, תולעי קמח גדולות ותיקנים נצמדים. צעירים ניתן להאכיל בתולעי קמח חתוכות, צרצרים זעירים, תיקנים נצמדים צעירים וזבובי פירות חסרי כנפיים. כמו כן ניתן להאכילם בכל חרק קטן מהם שאינו מתגונן. כמובן שאין להאכיל מחרקים אשר נלכדו בטבע מחשש למחלות וטפילים שיועברו לטרנטולה. אף על פי היותה מתאימה למגדל המתחיל, טרנטולה זו נוטה להיות פראית וזריזה.
קרב נבי סמואל

קרב נבי סמואל היה ניסיון השתלטות כושל של חטיבת הראל מהפלמ"ח על הכפר נבי סמואל מצפון לירושלים, שנערך ב-22–23 באפריל 1948 במסגרת מבצע יבוסי במלחמת העצמאות. הייתה זו הפעם הראשונה בה חרג בן-גוריון ( ששהה באותו הזמן בירושלים ) מן העיקרון האסטרטגי, שהוא עצמו התווה, שאין להשתלט על שטחים שתוכנית החלוקה ייעדה למדינה הערבית בשטחה של ארץ ישראל המערבית, ואישר לחטיבת הראל לכבוש את כל השטח שבין ירושלים לרמאללה לרבות את הפרוורים הדרומיים של רמאללה.

מיקום

הכפר נבי סמואל (בערבית נבי צמוויל) ממוקם על פסגה גבוהה מצפון לכביש ת"א-ירושלים ושולט עליו. במהלך 1948 הכפר בוצר, והוצבו בו תותחים ששימשו להפגזת השכונות הצפוניות של ירושלים היהודית. 
בהמשך למבצע נחשון ומבצע הראל תכננו יצחק שדה ויוחנן רטנר "מהלך צפוני" בגזרת ירושלים. המהלך נועד ליצור רצף טריטוריאלי עברי בתוך העיר ולהשתלט על השטחים הערביים מצפון לה. לצורך המבצע, שנקרא מבצע יבוסי, הועברה חטיבת הראל לירושלים ובערב ליל הסדר, ליל 22–23 באפריל, יצאו כוחותיה לתקוף את שועפאט, בית איכסא ונבי סמואל.

מהלך הקרב

בליל הקרב שרר ערפל כבד שהקשה על ההתמצאות. מפקדת הגדוד הרביעי ובה המג"ד טבנקין, התמקמה על כביש ירושלים-תל אביב ליד דרך עפר היורדת לכיוון נבי סמואל.
פלוגה ד' יצאה בנסיעה בדרך העפר לכיוון בית איכסא. שלוש פלוגות הרגלים יצאו מהקסטל ונעו לכיוון בית איכסא. כיבוש כפר זה היה תנאי לכיבוש נבי סמואל. תנועתה של פלוגה ד' נחסמה על ידי חפירות בדרך העפר, המשוריינים חזרו לכביש. כיבוש הכפר בית איכסא התעכב בגלל טעות בניווט והכפר נכבש על ידי פלוגה ג' הרבה יותר מאוחר מאשר תוכנן. פלוגות א' ו ב' הגיעו למרגלות נבי סמואל באיחור. טבנקין המג"ד שקל לבטל את המשימה עקב עלות השחר. קיימת מחלוקת אם ניתנה הוראת נסיגה ברורה, ואם היא הגיעה למפקד פלוגה ב' חיים פוזננסקי, או שהוא חתר להשלמת המשימה המקורית למרות פקודת הנסיגה. לטענת בן ארי ויוסף טבנקין, פוזננסקי התעקש על הסתערות והתחמק מביצוע פקודת הנסיגה על ידי ניתוק הקשר.
אורי מילשטיין מתעמת עם תיאור זה. לטענתו, לא הייתה פקודת נסיגה של טבנקין, פלוגה ב' נפגעה מאש כוחותינו, והעיכוב בתחילת הפעולה נגרם על ידי בן ארי במזיד, כדי לגרום לביטול הפעולה. מילשטיין מייחס לבן ארי ניסיון לטייח את אחריותו לכישלון.
כשהפלוגה עמדה להסתער התפוגג הערפל והיא נחשפה לאור היום בשטח חשוף לאש הערבים, שהיו בבניין המסגד המבוצר בראש הגבעה. הסתערות הפלוגה נתקלה באש עזה; פוזננסקי, הקצין המסופח יוחאי בן נון ושני מ"מים נפגעו, והתבצעה נסיגה חפוזה ולא מאובטחת, שבה נפגעה כל פלוגתו של פוזננסקי (מלבד שלושה לוחמים).
בשלב זה החליט המג"ד לשלוח את פלוגת המשוריינים בפיקוד פרי לחפות על הנסיגה ולהגיע לסביבות נבי סמואל בדרך היוצאת ממעלה החמישה ועוברת דרך גבעת הרדאר והכפר בידו. הפלוגה נחסמה על ידי גלי אבנים שחסמו את הדרך, הותקפה על ידי כוחות ערביים מקומיים אשר היו מגובים בכוחות הלגיון הירדני שהיו בגבעת הרדאר, ו-15 מלוחמיה נהרגו. מפקד הפלוגה, מיכה פרי, סובב את המשורין שלו ונסע להזעיק עזרה, אך לא חזר כמובטח.  גם באירוע זה ההרוגים וחלק מן הפצועים נותרו בשטח ולא פונו. שרידיהם נאספו והובאו לקבורה בקבר אחים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בשלהי שנת 1949.
גל תורן

ביוגרפיה

תורן נולד במבשרת ציון ולמד בתיכון לאמנויות בירושלים. היה מש״ק הסברה ביחידת ההסברה של צה"ל ברובע היהודי והיה חלק מצוות העובדים בגן החיות התנ"כי. בשנת 1998 עבר לתל אביב יחד עם אורי גת, והקים איתו את להקת "מרסדס בנד", אשר נכון ל-2019 הוציאה ארבעה אלבומים. באותה תקופה עבד בחוף הים.
תורן נשוי לקרן חכמה, ולהם שלוש בנות. מתגורר בשכונת תל ברוך בתל אביב.

קריירת משחק

בשנת 2003 הופיע תורן בסרט "חוזה לך ברח".
במהלך צילומי פרומו לביפ פגש בקרן חכמה, לה נישא בהמשך. תורן וחכמה שתפו פעולה גם בתחום המקצועי; חכמה ביימה את הקליפ לשיר "המרסדס", של מרסדס בנד - להקתו של תורן, וב-2008 שימשה כבמאית של סדרת הטלוויזיה בת שמונה הפרקים, "רד בנד", בעוד תורן ניהל את הסדרה מוזיקלית, ואף הופיע בה בתפקיד אורח בתור עצמו. השניים אף עבדו יחד בתוכנית הטלוויזיה "ארץ נהדרת".
בשנת 2008 התרחשה הפריצה המשמעותית של תורן כשחקן, כאשר השתתף במיני-סדרה "תעשה לי ילד" של רשת HOT. תורן גילם את דמותו של רם, הסולן הפרוע של הרכב "ההסתדרות". פסקול הסדרה הורכב משיריה של מרסדס בנד, אשר את רובם כתב או הלחין.
ב-2010 כתב את המוזיקה לסדרות הטלוויזיה של הוט 3 "עספור" ו"חסמבה דור 3" ולתוכנית "מתלהבת" עם מיה דגן בערוץ 10.
בשנת 2011 כתב את השיר 'זהות' המדבר על הקונפליקט בין תדמית הרוקר הפרוע לאב המסור ואוהב ("זהות אחת לבוקר, אחת לילה. שלושים וארבע, על המזבח עם גפרור דולק ביד"). באותה שנה גילם את דודי הירש בסדרת הדרמה "אורים ותומים" אשר שודרה ב-Yes.
בשנת 2012 גילם את אהרל'ה רוזנברג בסדרה המשטרה "המיוחדת" בערוץ 2.
בשנת 2013 הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של גור בנטביץ' "לרדת מהעץ". באותה השנה שיחק בעונה השנייה של סדרת הפשע "נויורק" ב-Yes, בתפקיד עודד ברמן, מנכ"ל של חברת "פקס רומנה".
בשנת 2014 שיחק בסרט "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני, ושיחק בסרט הקצר "אנטילופות" בכיכובם של יואב רוטמן ושירה האס.
בשנת 2015 שיחק בסדרת האקשן "המדרשה" בערוץ 2 לצד יהודה לוי וחנה לסלאו, בתור אביטל וקסלר, ושיחק בסדרה הקומית של Yes, "להרוג את הסבתא" בתור דוד זליג, לצד אלי פיניש ומירי אלוני.
בשנת 2016 השתתף בסדרה הקומית של Yes, "האחיות המוצלחות שלי" שביים גורי אלפי וכיכבו בה דנה סמו ונלי תגר. בדצמבר אותה שנה החל לככב בסדרה הקומית של צביקה הדר, "לצבי יש בעיה" בערוץ 2, בתור חבר של צביקה.
באותה השנה תורן השתתף בסדרה "אורי ואלה" שיצרו יובל שפרמן, עופר סקר ודינה סנדרסון ל-HOT3, בתפקיד אחיה של אלה וגם שירים שכתב יחד עם גיא לוי ולאחר מכם פרסם עימו בדיסק 'ליילי'.
באותה השנה שיחק בסרטה של דורית חכים, "ירח בבית 12" שם גילם את דורון, בעלה המכה של מירה (יובל שרף), ועל תפקידו בסרט היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2015.
בשנת 2017 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "טיול אחרי צבא" שמשודרת בערוץ כאן 11 וכוללת תיעוד טיול שערך בהודו ובתאילנד עם פבלו רוזנברג. באותה השנה הקים תורן צמד עם חבר ילדותו גיא לוי ויחד הם הוציאו את הדיסק ליילי, וגם שיחק את רמי, גרושה של מירב, בסדרה "משיח".
בשנת 2018 השתתף בעונה השנייה של "טיול אחרי צבא" המתרחשת בדרום אמריקה. באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט" ובסרט הקולנוע "פרה אדומה".
מסלול מולניה

מסלול מולניה (באנגלית ורוסית: Molniya orbit משמעות מילולית מרוסית: ברק) הוא מסלול אליפטי גבוה סביב כדור הארץ בו הלווין נמצא רוב זמן ההקפה מעל אחד מחצאי כדור הארץ, ומיעוט מזמן זה מעל ההמיספירה השנייה.
מסלול זה הוא מסלול קפוא שבו הנטיית מסלול של המסלול היא 63.4 מעלות, האקסצנטריות גבוהה, וזמן ההקפה הוא חצי יום סידרי. שילוב אלמנטי המסלול הוא כזה, שסחיפת המסלול הנובעת מפחיסות כדור הארץ מתאזנת והפריגיאה של המסלול נשארת קבועה.
במסלול זה הלוויינים שומרים על נוכחות גבוהה באחת מן ההמיספירות של כדור הארץ, ושילוב של שלושה לוויינים נותן כיסוי תקשורת רציף בקוי רוחב גבוהים. התקשורת של הלוויינים עם תחנת הקרקע בקוי רוחב אלו יותר טובה מאשר עם לוויני תקשורת במסלול גאוסטציונרי.
שם המסלול נובע מרשת לוויני התקשורת הסובייטים מולניה (Molnyia-1), אשר שוגרו לראשונה ב-1965 למסלול ייעודי זה, ונועדו לתקשורת צבאית. לוויני המשך בסדרת מולניה שימושו גם לתקשורת אזרחית והעבירו את שידורי הלווין של רשת הטלוויזיה Orbita. סוג מסלול זה שימש גם ללוויני ריגול סובייטים כיוון שהוא מאפשר שהות ואיסוף מודיעין מול ארצות הברית ושידור הנתונים לתחנת הקרקע בזמנים קבועים.
יהושע פיטוסי

ביוגרפיה

נולד בתוניסיה בשנת 1907 לערך לרבי מרדכי פיטוסי, מצאצאי ר' יעקב פיטוסי, בעל "ירך יעקב".
בשנת 1949 עלה ארצה והתיישב בצפת, שם החל לשמש כדיין בעיר ובטבריה. מפעם לפעם ישב בדין גם בחיפה. בתקופה זו אסף סביבו את יוצאי תוניסיה בעיר, וחיפש מקום למניין תפילה. הרב שמחה קפלן הציע לו להשתמש במבנה בית הכנסת של חסידות ויז'ניץ, ומאז ועד עתה מתקיים במבנה מניין של יוצאי תוניסיה, בשם "בית כנסת ויז'ניץ-תוניס".
בשנת 1950 הוכתר במעמד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לרבה הראשי של צפת, לאחר פטירת קודמו, הרב אהרון בן שמעון. התפקיד קיבל תוקף רשמי רק בשנת 1959, בידי שר הדתות הרב יעקב משה טולידאנו.
בשנת 1956 נבחר הרב פיטוסי לכהן כחבר בוועד ארגון רבני הצפון, ובשנת 1964 נבחר במינוי זמני כחבר בבית הדין הרבני לערעורים, לצד הרב עובדיה יוסף. באותה שנה נבחר כחבר במועצת הרבנות הראשית.
הלך לעולמו ביוני 1971 (ראש חודש תמוז ה'תשל"א). בתו היחידה שמחה נישאה לרב כמוס שוואט, מוהל וחזן ורב קהילת תוניס בנתניה.

בחירת ממלא מקומו לרבה הספרדי של צפת

בשנת 1963 בחרו חברי מועצת העיר צפת ברב דוד דיין לכהן כרבה הראשי של העיר, לאחר שמעמד תפקידו של הרב פיטוסי כרב ראשי לא היה ברור. בחודש מרץ 1964 הגיע הרב דיין לצפת והוכתר בידי מועצת העיר לרבהּ הספרדי. הרב הראשי האשכנזי, שמחה קפלן, התנגד להליך וטען שלמועצת העיר אין סמכות חוקית לבחור רב לתפקיד, ללא התערבות של המועצה הדתית. במשך 3 שנים ראתה המועצה ברב דיין כרבה הראשי של העיר, למרות שהרבנות הראשית לישראל הודיעה כי היא לא מכירה בבחירתו של הרב דיין, אלא רק במעמדו של הרב פיטוסי כרב הראשי הספרדי היחיד, וכך גם ד"ר זרח ורהפטיג, שר הדתות, שהבהיר כי הבחירה של הרב דיין אינה חוקית.
בשנת 1967 הוקם גוף בוחר לרב ראשי ספרדי לאור צו על תנאי שהוציא בית המשפט העליון. הרב קפלן בתגובה התנגד לכניסת הרב דיין לתפקיד ללא הסכמת הרב פיטוסי, וראה בכך תקדים בלתי ראוי. לבסוף, לאחר פטירת הרב פיטוסי הסיר הרב קפלן, חלקית, את התנגדותו מכהונתו של הרב דיין, ובינואר 1972 הוכתר האחרון לכהן רשמית כרב העיר.

פסיקות ודעות בולטות

לאחר שחרור ירושלים במלחמת ששת הימים, הציע בישיבת מועצת הרבנות הראשית לקבוע יום הודאה בג' בסיון, שבו "נחו היהודים מאויביהם", בדומה לפורים ולחנוכה. הוא הציע לומר באותו היום הלל בברכה בלילה וביום, ולקרוא בתורה את פסוק ח' בפרק י"ז שבפרשת שמות ("ויבוא עמלק"). בנוסף, חיבר תפילת "על הנסים" חדשה לאמירה בתפילת שמונה עשרה ובברכת המזון. על אף זאת, התנגד לעלייה להר הבית.