google/wiki40b huggingface dataset:
חליל מוטלו

חליל מוטלו (בבולגרית: Халил Мутлу, נולד בשנת 1973 בבולגריה), הוא מרים משקולות טורקי מקצועי שזכה במספר אליפויות עולם.
חליל מוטלו הוא אחד מארבעת מרימי המשקולות שהשיגו שלוש מדליות זהב ברציפות במשחקים האולימפיים.
הקריירה שלו כמרים משקולות כוללת חמש אליפויות עולם, תשע אליפויות אירופה ויותר מעשרים שיאי עולם ב-52 קילוגרם, 54 קילוגרם ו-56 קילוגרם בשילוב.

קריירה

מוטלו שלט בכיתת משקלו מאז אמצע 1990. הוא עשה את ההופעה האולימפית הראשונה שלו באולימפיאדת ברצלונה בשנת 1992 בקטגוריית 52 ק"ג וסיים במקום החמישי. 
בשנת 1994, הוא זכה בשתי אליפויות אירופה ועולם. בשנת 1996, בקטגוריית האנשים ששוקלים 54 קילוגרם, חליל מוטלו שבר את שיאו של אלוף העולם המכהן ומחזיק שיא העולם, והמשיך לזכות במדליית הזהב בהרמת 7.5 קילוגרם. 
באליפות עולם בשנת 1999 הוא ניצח את אדריאן ג'יאגו שזכה במדליית כסף בעשרים קילוגרם, וקבע שיא עולם חדש.
הוא נשאר בלתי מנוצח עד האולימפיאדה בשנת 2000 בסידני, שבה הוא היה אפילו יותר דומיננטי ממה שהוא היה באטלנטה. הוא זכה בהרמת 17.5 קילוגרם בקטגוריית 56 קילוגרם.
הוא סבל מפציעה בכתף ​​בשנת 2003 ובאופן זמני עבר לכיתת האנשים ששוקלים 62 קילוגרם. היה ספק לקריירה שלו כשהוא קרע גיד, נפגע בשריר והיה בשביתה בשנת 2002.
לפי הזמן של אולימפיאדת אתונה בשנת 2004, מוטלו זכה באליפות העולם חמש פעמים, אף על פי שהוא החמיץ את העונה בשנת 2002 בגלל פציעה.
הוא זכה במדליית הזהב השלישית ברציפות שלו באולימפיאדה באתונה.

איסור סטרואידים

בשנת 2005, מוטלו הושעה מן התחרות הבינלאומית על ידי הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות למשך שנתיים עקב שימוש ב- "Nandrolone"- סטרואידים אנאבוליים, אף על פי שהוא טוען שהוא אף פעם לא לקח סטרואידים ביודעין.

חיים אישיים

מוטלו נשוי ומתגורר באנקרה, טורקיה, מאז תחילת 1990. הוא אומן על ידי איברהים אלמאלי. לצד הרמת משקולות, מוטלו נהנה מהיאבקות.
Calipso (שיר של צ'ארלי צ'ארלס)

וידאו קליפ

הקליפ הרשמי של השיר, בבימויו של אטיליו קוסאני, יצא ב-15 במאי 2019 בערוץ היוטיוב של צ'ארלי צ'ארלס.
ניטין גנטרה

ביוגרפיה

גנטרה נולד בקניה בשנת 1967. מוצאם של שני הוריו הוא מגוג'ראט, כך התגלה בתוכנית השורשים "Who Do You Think You Are?" ששודרה ב-2013. סבא רבא שלו הגיע לקניה בסוף שנות התשעים של המאה ה-19 כאחד מ-32,000 עובדי קבלן שעבדו בבניית מסילת אוגנדה. אחרי השלמת המסילה הוא נשאר בקניה. בהמשך הצטרפו סבו ואביו של גנטרה לעסקי המסחר של המשפחה.
ב-1971 עם קבלת העצמאות של קניה, נאלצה האוכלוסייה ההודית לבחור בין דרכון קנייתי לבריטי. גנטרה שהיה אז בן שלוש עבר עם משפחתו לקובנטרי שם עדיין יש להם חנות.
גנטרה למד ב-Coundon Court School and Community College ואחר כך למד דרמה, קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת בריסטול. הוא המשיך ללמוד משחק בהדרכתו של יז'י גרוטובסקי.

חיים אישיים

ב-17 ביולי 2004 התחתן גנטרה עם מירה. לבני הזוג שני ילדים והם חיים בצפון לונדון.
פס צבירה

פס צבירה הוא רכיב חשמלי שנועד לקבע מתח בנקודה מסוימת - בדרך כלל בתחילתם של קווי הולכה. פסי צבירה יכולים להיות חיצוניים (כגון קווי מתח עליון), פנימיים (כגון במבנה בו קיימים צרכנים רבים) או מקומיים (כגון פסים בלוח חשמל).
פסי צבירה מחוברים למקור מתח כלשהו, אחד או יותר, ואליהם מתחברים קווי ההולכה השונים. המבנה של פסי צבירה מאפשר לנתק פיזית קווים מחוברים אליהם מבלי לפגוע בפעולתם התקינה. בפסים אליהם מחובר יותר ממקור מתח אחד, ניתן גם לנתק את מקורות המתח מבלי לפגוע בתפקוד המערכת.
טילט

טילט (באנגלית: Tilt) היא תנועת מצלמה על הציר האנכי (המצלמה מבלי לזוז פונה זוויתית למעלה או למטה). כדי ליצור תנועה חלקה של המצלמה, לרוב משתמשים בחצובה.
מבין כל תנועות המצלמה, תנועת הטילט היא התנועה בה משתמשים הכי פחות מפני שרוב האובייקטים המצולמים זזים אופקית ולא אנכית.

שימוש תנועת הטילט

תנועת הטילט לרוב משמשת להצגת אובייקט מסוים (טילט מלמטה ועד למעלה של האובייקט, או ההפך).
אחד משימושי הטילט הוא הצגת דמויות ולהראות אותם מרגליהם עד לראשם.
תנועת הטילט גם משמשת להצגת אובייקטים גדולים כמו בניינים גבוהים שלא נקלטים בכל הפריים וגם משתמשת להדגשת גודל של אובייקט מסוים.
תנועת הטילט יכולה להצטרף לתנועות אחרות כגון תנועת הדולי.
אדוארד הופר

חייו

הופר נולד בנייאק שבמדינת ניו יורק. בגיל 17 עזב את Nyack ועבר לעיר ניו יורק. עם המעבר לניו יורק החל הופר בלימודי רישום וציור כרזות פרסומת בבית ספר לאמנות מסחרית. לאחר תקופה של שנתיים עבר לבית הספר לאמנות של ניו יורק. כאן פגש את המורה שהשפיע רבות על המשך דרכו כאמן - רוברט הנרי.
רוברט הנרי עודד את תלמידיו לנסות לתפוס את חווית המציאות האורבנית המתפתחת בארצות הברית. כמה מתלמידיו, ביניהם הופר, ג'ורג' בלווז, ג'ון סלואן ואחרים, זוהו בהמשך עם תפיסה זו. הקבוצה כונתה אסכולת אש קאן (אסכולת פח האשפה). מקור הכינוי נובע מההתמקדות של קבוצה זו בנושאים המתארים את החוויה העירונית הכאוטית והנשכנית של ניו יורק. הופר הרבה לתאר את האדם הבודד ואת הגאוגרפיה של המבנה העירוני. ג'ורג' בלווז מזוהה עם תיאורי קרבות האיגרוף שלו ועם תמונות הרחוב הניו יורקיות שלו. חלק מהאומנים בקבוצה היו חברים בקבוצה שנקראה השמונה. השמונה הציגו בתערוכה חשובה שהייתה לציון דרך באמנות המודרנית, "תערוכת הנשקייה". התערוכה חשפה בפני הציבור האמריקאי את האמנות המודרנית האירופאית.

דרכו האמנותית של הופר

לקראת סיום למודיו נסע הופר לאירופה על מנת לעמוד ולהתרשם מקרוב מהכיוונים המתפתחים באמנות האירופאית. הופר התרשם מסגנונות אלו בעיקר מהקוביזם המופשט, אך העדיף את הריאליזם. בעבודותיו המוקדמות ניתן למצוא הדים להשפעות אלו אך בחירתו והתמקדותו בריאליזם ניכרת בבירור. עם זאת, ניכרת ביצירותיו גם השפעת זרמים אימפרסיוניסטים יותר. ברבים מציוריו הוא מוותר על תיאור פרטים רבים ומתמקד בנושא העיקרי.
הופר פעל בתקופה בה האמנות בארצות הברית הפכה להיות אמנות מאורגנת, תערוכות נפתחו כמיזם אמנותי, סצנת גלריות החלה מתפתחת (בעיקר בניו יורק). כתוצאה מכך אמנים עברו לניהול אישי של הקריירה האמנותית שלהם. הופר הפקיד את ניהול עבודתיו בידי אשתו ג'וזפין ובכך הצליח לשמור על ניתוק יחסי מהזרמים והאופנות באמנות. בתקופה בה התמקד הופר בריאליזם האמנות המודרנית חיפשה והגדירה כיוונים שונים וחדשניים. ההתעניינות וההכרה להם זכה הופר יש בהם כדי להעיד על העצמה של הריאליזם באמנות, למרות האופנות והזמן החולף.
העשייה האמנותית שלו מתארת את דיוקנה של ארצות הברית ובעיקר של העיר ניו-יורק כפי שהיא מתהווה ללא משוא פנים. האנשים בעיר נעים במעגלים משלהם וציוריו מבטאים כמיהה למגע אנושי.
שם ערבי

השם הערבי התעצב זמן רב טרם עליית האסלאם. מערכת השם הערבי מתבססת על מספר קונבנציות המתייחסות לאספקטים שונים בחייו של אדם. לאורך ההיסטוריה לא נקראו ערבים בשם פרטי/שם אמצעי/שם משפחה, אלא בשרשרת ארוכה של שמות. חדירת נורמות מערביות לעולם האסלאם בעת המודרנית, הביאו להכנסת המודל של שם פרטי/שם משפחה, אולם גם כיום מקובל ברחבי העולם הערבי להשתמש בחלקי שם נוספים ממערכת השם הערבי.

איסם

האיסם (اسم; אסם) הוא שמו הפרטי של אדם, כגון מוחמד או ח'דיג'ה.

נסב

הנסב (نسب; נסב) הוא כינוי המציין את אביו או את אבותיו של האדם, לדוגמה המושל העבאסי של מצרים אחמד אבן טולון, היה בנו של טולון, שהיה ממלוכ ממוצא טורקי. התאולוג המוסלמי החשוב אחמד אבן חנבל נקרא אבן חנבל על שם סבו, שהיה חשוב יותר מאביו מוחמד (הכוניה המלאה שלו היא אחמד בן מחמד בן חנבל). אצל משפחות מכובדות הופך לעיתים נסב מסוים להיות שם משפחה, למשל אצל התאולוג החנבלי אבן תימיה. צורת הריבוי בנו מציינת שבט או חמולה, למשל בנו קורייזה (בנו קריט'ה).

לקב

הלקב (لقب; לקב) כינוי המתייחס לאופיו או לתכונה גופנית של האדם. מייסד השושלת העבאסית, כונה א-ספאח, שופך הדם, בשל האלימות שנקט כלפי צאצאי השושלת האומיית על-מנת להשתלט על הח'ליפות.

ניסבה

הניסבה (نسبة; נסבה) הוא כינוי המתייחס למשפחה של האדם או לשבט שלו או לאזור המוצא שלו, למשל א-דִמשקי. לעיתים מתייחסת הניסבה למקצועו של האדם.

דוגמאות

שמו המלא של המלומד המוסלמי המפורסם אבן ח'לדון הוא: אבו זיד ולי אל-דין עבד אל-רחמן בן מחמד בן ח'לדון אלחצ'רמי (أبو زيد ولي الدين عبد الرحمن بن محمد بن خلدون الحضرمي). אבו זיד הוא הכוניה, המציין את זיד בנו הבכור של אבן ח'לדון. ולי אל-דין, הוא הלקב, כינוי המתייחס לאופיו של האדם ובמקרה זה להיותו "מגן הדת". עבד אל-רחמן הוא האיסם, קרי שמו הפרטי של אבן ח'לדון. משמעות השם היא עבד הרחמן, היינו אללה, ושם זה מקביל לשמות כגון עבדאללה, עבד אל-והאב (המעניק) וכו'. בן מחמד הוא הנסב של אבן ח'לדון המציין את אביו מחמד. אבן ח'לדון הוא נסב נוסף המשמש כשם משפחה. אל-חצ'רמי היא הניסבה של אבן ח'לדון, המציין את המוצא המקורי של משפחתו מחצרמוות בתימן. למעשה שמו של אבן ח'לדון ארוך אף יותר ממה שהוזכר, כאשר החלקים הנוספים מציינים את שם סבו, אבי סבו וסב סבו, ומתייחסים לשהות של משפחתו בערים סביליה ותוניס ולהיותה נמנית עם האסכולה המאלכית.
יונה (ז'אן) פישר

ביוגרפיה

פישר נולד בקרקוב ועקר משם לאנטוורפן, בלגיה. בהיותו אחד מתומכיו הנלהבים של הרצל, הוא התמסר לפעילות ציונית ושימש כנשיא ציוני בלגיה. חלם להקים מושבה יהודית בארץ ישראל.
בשנת 1927 עלה לארץ והתמקם באזור נס ציונה. 
יחד עם ידידו שלמה גוטהילף, רכש מערבים מטול כרם שטח בלתי מעובד בן כ-1,500 דונם ממזרח לבית ליד. 
פישר נפטר בשנת 1929 לפני שהצליח לממש את חלומו. לאחר פטירתו, בשנת 1932, אחיו הצעיר (יהושע (אוסקר) פישר) ובנו (מוריס פישר), ייסדו את המושבה כפר יונה לזכרו. נכדו הוא יונה פישר.
דוקטור פוסטר

עונה ראשונה

ד"ר ג'מה פוסטר היא רופאה ראשית במרפאה בעיר פרמינסטר שבאנגליה. היא נשואה כ-14 שנים ליזם הנדל"ן סיימון פוסטר, ולהם בן בגיל 11, טום. ג'מה מגלה שערה בלונדינית ארוכה על הצעיף של סיימון, וחושדת שהוא בוגד בה. במרפאה היא מביאה לפרישתו של הרופא הזקן ג'ק ריינולדס, שהפך לאלכוהוליסט. כאשר מטופלת שלה, קרלי, מגיעה אליה עם חבלות שספגה מבן זוגה, היא מאיימת עליו שיעזוב את ביתם, ובתמורה מגייסת את קרלי למעקב אחר סיימון. ג'מה מגלה שהמאהבת של סיימון היא קייט פארקס בת ה-23, וכאשר קייט מגיעה למרפאה לבדיקה, ג'מה מגלה שקייט בהריון. ג'מה מתעמתת עם סיימון על הרומן, אך הוא מכחיש את קיומו. אמו של סיימון, השוכבת על ערש דווי, מגלה לג'מה שהרומן של סיימון נמשך שנתיים. ג'מה פונה לאנוואר, עורך דין שהוא גם מטופל שלה, כדי להתחיל בהליכי גירושים. הוא מציע לה לברר את מצבה הכספי, שנוהל כולו בידי סיימון. ג'מה נענית לחיזוריו של ניל בייקר, מנהל החשבונות של סיימון, ושוכבת אתו, ולאחר מכן סוחטת ממנו מידע מלא על מצבו הכספי של סיימון, שמתגלה כבעייתי ביותר, ושהוא תלוי במשקיע אלמוני המכונה וייט סטון. אמו החולה של סיימון מתאבדת בבליעת כדורי שינה, וג'מה מבטלת את הליך הגירושים מרחמים על סיימון, ומתוך הנחה שהרומן הסתיים לאחר שקייט עברה הפלה מלאכותית. 
המשטרה חושדת בג'מה שהייתה מעורבת במות חמותה, פוסטים שליליים על עבודתה מתפרסמים באינטרנט, ואדם מתלונן שאיימה עליו. כל אלה מביאים להוצאת של ג'מה לחופשה כפויה. ג'מה מגלה שסיימון ממשיך ברומן עם קייט ומחליטה להתאבד בטביעה, אבל מתחרטת ברגע האחרון. ג'מה יוזמת ארוחת ערב בבית הוריה של קייט, שבה משתתפים ג'מה וסיימון, קייט, אחיה והוריה. בארוחה חושפת ג'מה את הרומן שבין סיימון וקייט, והוריה של קייט מופתעים לשמוע זאת. ג'מה מבינה שקייט ממשיכה בהריון, ושאביה של קייט הוא המשקיע המסתורי במיזם של סיימון, העושה זאת תוך ניגוד עניינים. ג'מה סוחטת ממנו הבטחה שלא ישקיע יותר במיזם של סיימון. בביתה היא יוצרת רושם שרצחה את טום, ועקב כך סיימון מכה אותה עד זוב דם. בעקבות זאת ג'מה וסיימון מתגרשים, וסיימון וקייט עוברים ללונדון.

הפקה

הסדרה הוזמנה על ידי שארלוט מור ובן סטיבנסון. המפיקים בפועל היו רואנה בן, גרג ברנמן, ג'וד ליקנטסקי, ומתיו ריד. הצילומים נערכו בגרין ליין, קרוקסלי גרין שבהרטפורדשייר, קופס ווד ויי, נורת'ווד, לונדון, אנפילד ובכיכר השוק בהיצ'ין שבהרטפורדשייר. לצילומי המרפאה שימש מרכז רפואי צ'ס בצ'סהם שבבקינגהאמשייר, ששמו שונה בסדרה ל"מרכז רפואי פרמינסטר". תחנת הרכבת המופיעה בסדרה היא תחנת אנפילד צ'ייס.
בסיום העונה הראשונה של הסדרה פורסם שתהיה עונה שנייה בהשתתפות סוראן ג'ונס וברטי קארוול. בטקס חלוקת פרסי הטלוויזיה הלאומית הכריזה ג'ונס על מועד תחילת הצילומים בספטמבר 2016.
העונה השנייה של הסדרה החלה ב-5 בספטמבר 2017 והסתיימה ב-3 באוקטובר 2017.
ליילה: חקירה על אודות המידות

עלילה

סיפור אוטוביוגרפי בחלקו זה מתרחש בסתיו, כשהסופר משיט את ספינתו במורד נהר ההאדסון. פיידרוס, האלטר אגו של המחבר, מנוער משגרתו המתבודדת באמצעות מפגש עם ליילה, אישה ישירה אבל מעורערת, אשר קרובה להתמוטטות נפשית. 
כמו בספרו הקודם, העלילה משובצת ברגעים של מחשבות פילוסופיות עמוקות. מטרתו העיקרית של הספר היא לפתח מערכת מטאפיזית שלמה, שמבוססת על הרעיון של איכות; רעיון שהוצג בספרו הראשון של הסופר. שלא כמו בספרו הראשון, שבו הוא יוצר דיכוטומיה בין איכות קלאסית ורומאנטית, הספר הזה מתמקד בחלוקה בין איכות סטאטית ודינמית.
מטרה נוספת של הספר הוא לבקר את תחום האנתרופולוגיה. פירסיג טוען שהאובייקטיביות המסורתית בתחום עיון זה, הופכת אותו ללא יעיל. הסופר משתמש  במושג האיכות כדי להסביר את הקשיים של החברה המערבית להבין את הערכים ואת דרך ההתבוננות של האינדיאנים. מסקנה מעניינת של הספר היא שהתרבות האמריקאית המודרנית היא תוצאה של מפגש של ערכים אינדיאנים וערכים אירופאים.
נושא נוסף שמנותח באמצעות שימוש במטאפיזיקה של איכות, הוא קשר הגומלין בין תבניות אינטלקטואליות לתבניות חברתיות. פירסיג טוען שעד לסוף התקופה הוויקטוריאנית, תבניות חברתיות שלטו בהתנהגות של חברי התרבות האמריקאית. כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, תבניות אינטלקטואליות והשיטה המדעית תפסו את השליטה הזאת, כשהן לוקחות את האחריות על מטרות האומה ועל פעולותיה. ההופעה המאוחרת יותר של הפשיזם, לפי גישת הספר, היא מאבק אנטי-אינטלקטואלי להחזרת תבניות חברתיות לשליטה. התנועה ההיפית שהבינה את הפגמים שקיימים גם בתבניות החברתיות וגם בתבניות האינטלקטואליות, דחתה את שני סוגי התבניות הללו. ההיפים שאפו לאיכות ביולוגית, שאותה זיהו בטעות עם האיכות הדינאמית. התוצאה הייתה ניוון חברתי, שהתבטא בפשע ובסמים.
כיום החברה האמריקאית אינה מחפשת עוד איכות דינמית, אלא מנסה לחזור אל הויקטוריאניות - התבניות הסטטיות החברתיות הנוקשות, כדי להתמודד עם התבניות הביולוגיות הדומיננטיות באזורים מסוימים, כגון שכונות העוני של הערים הגדולות.
אוניברסיטת ווטרלו

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1955 תחת השם "התאחדות הפקולטות של מכללת וואטרלו", גוף חצי-אוטונומי כחלק ממכללת ווטרלו (כיום אוניברסיטת ווילפרד לוריאה). נשיאה הראשון של האוניברסיטה, גארי האגי, אסף והעסיק מרצים בנושאי הנדסה ומדעים, ואף קיבל קצבה של $625,000 מהממשלה, ושנת הלימודים הראשונה באוניברסיטה נרשמה ב-1957. מיד לאחר מכן, לאחר משא ומתן שהביא בסופו של דבר לעוינות בין שני הצדדים, הפקולטה למדעים והנדסה ניתקה קשר עם מכללת ווטרלו. ב-1959 ממשלת קנדה יסדה במקומן שלוש אוניברסיטאות - אוניברסיטת ווטרלו לוט'ארן, מכללת סט. ג'רום, ואוניברסיטת ווטרלו; אבל בעוד אוניברסיטת ווטרלו ומכללת סט' גורג' (ידועה כ"מכללת כנסייה") שמרו על קשר הדוק והיו לפדרציה, אוניברסיטת ווטרלו לוט'ארן בחרה להשאר עצמאית.

מוניטין

אוניברסיטת ווטרלו ידועה כאחת האוניברסיטאות המובילות בקנדה בתחומי המדע, המתמטיקה, ההנדסה, ומדעי המחשב. כמו כן, ובעיקר בזכות תוכנית הקו-אופ המצליחה, האוניברסיטה מתגאה בקשריה הרבים שנרקמו בינה לבין חברות רבות בתעשייה, בעיקר בתחום ההי-טק, בהן מיקרוסופט (ביל גייטס, בביקורו באוניברסיטה, ציין כי חברת מיקרוסופט מעסיקה לרוב יותר סטודנטים ובוגרי ווטרלו ממכל אוניברסיטה אחרת), וחברת רים, יצרנית מכשיר הבלאקברי, שמייסדיה הם בוגרי האוניברסיטה. בנוסף לאלו, אוניברסיטת ווטרלו מופיעה מדי שנה בראש רשימת האוניברסיטאות הטובות בקנדה המופצת על ידי המגזין מקלינס, ובה נמדדת איכות כל אוניברסיטה על פי מספר קריטריונים; ב-15 השנים האחרונות, האוניברסיטה הופיעה במקום הראשון ברשימה המקיפה 13 פעמים.
דימיטר פרוטיץ'

ראשית הקריירה וביסוסה

פרוטיץ' הוסמך למשפטים באוניברסיטת היידלברג ובהמשך הועסק כקצין שיפוט צבאי, כנוטריון וכנשיא בית המשפט המחוזי בקיוסטנדיל. מאוחר יותר מונה לשופט בבית המשפט העליון הבולגרי ובין ה-16 במאי 1938 ל-19 בספטמבר 1942כיהן כנשיאו.

נסיבות ביטול החוק להגנת האומה

ב-1 ביוני 1944 מונה איוון בגריאנוב לתפקיד ראש ממשלת בולגריה. בגריאנוב היה פרו-מערבי והחל במשא ומתן חשאי עם נציגי בעלות הברית המערביות. מספר ימים לאחר מינויו, נפגש עם מנהיגי הקהילה היהודית ובראשם ויטלי חיימוב. בגריאנוב הצהיר על כוונתו לבטל את החוק להגנת האומה וציין כי התהליך ייעשה בזהירות מאחר שעדיין קיימת נוכחות צבאית גרמנית בממלכה. בגריאנוב ביקש מראשי הקהילה לציין בפניו מועמד המקובל עליהם לכהונת הממונה על הקומיסריון לשאלות יהודיות והם המליצו על דימיטר פרוטיץ'. בגריאנוב פיטר את היושב המכהן חריסטו סטומאנייקוב ומינה את פרוטיץ' תחתיו.
נציגי הקהילה נועדו עם פרוטיץ' כדי לגבש חלופות לביטול כל ההגבלות שהוטלו על בני הקהילה. סוכם שהיקפן של התקנות והמגבלות במסגרת החוק המקורי ואלו שהוספו עליו, מחייב ברוב המקרים חקיקה מתקנת בפרלמנט הבולגרי. באמצעות צווים מיוחדים בוטלו חלק קטן מההגבלות כגון חובת ענידת כוכב צהוב שבוטלה ב-27 ביולי. פרוטיץ' הכין את טיוטת החוק לביטול החוק להגנת האומה ונקלע לעימות מול שר הפנים הבולגרי הפרופסור אלכסנדר סטאנישב (Александър Станишев), שטען כי החוק מקל מדי עם יהודי בולגריה ותבע לערוך בו שינויים. בגריאנוב הכריע לטובת דימיטר פרוטיץ', וב-30 באוגוסט אישר הפרלמנט הבולגרי את החוק שניסח פרוטיץ'. למחרת היום התפטר בגריאנוב ופרסום החוק ברשומות נדחה. ב-4 בספטמבר 1944 פרסם ממשלו של קונסטנטין מוראבייב את החוק החדש ברשומות הממלכה ובכך בוטל רשמית החוק להגנת האומה.

אחריתו

ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה בחסות הצבא האדום שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית. קונסטנטין מוראבייב הודח ובמקומו מונה קימון גאורגייב לראשות הממשלה. בהמשך הוקם בית משפט מיוחד לשפיטת נציגי המשטר הקודם אשר הואשמו בשיתוף פעולה עם הנאצים. ב-1 בפברואר 1945 הוצאו להורג עשרות פוליטיקאים, אנשי צבא ועיתונאים לאחר שהורשעו בבגידה ובשיתוף פעולה עם הנאצים ובהם ראש הממשלה לשעבר איוון בגריאנוב ושר הפנים בממשלתו אלכסנדר סטאנישב. הממונה על הקומיסריון שקדם לפרוטיץ', חריסטו סטומאנייקוב נידון לחמש שנות מאסר. דימיטר פרוטיץ' לא היה בין הנשפטים והוא הלך לעולמו בסופיה, ביולי 1945 והוא בן 71 שנים.
מארטי גליקמן

ביוגרפיה

גליקמן נולד וגדל בברונקס, ניו יורק, למשפחת מהגרים יהודים מיאשי, רומניה. הוא למד באוניברסיטת סירקיוז.
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת ברלין (1936) סיים גליקמן במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.7 שניות וניכלל בנבחרת האמריקאית להשתתף בריצת השליחים 4x100 מטר. ברגע האחרון, במשחקים עצמם הוחלפו שני האתלטים היהודים, סטולר וגליקמן, על אף שהתאמנו במשך שבועיים,  בשני האצנים המהירים במשחקים, זוכי מדליות הזהב והכסף בריצת 100 מטר ג'סי אוונס וראלף מטקלף, שלא היו אמורים לרוץ בשליחים ואף לא התאמנו לכך. הרביעייה האמריקאית ניצחה בפער גדול בשיא עולם חדש של 39.8 שניות, לפני איטליה (41.1 שניות) וגרמניה (41.2 שניות). 
באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר.
בתחרות שנערכה בווסט פוינט במאי 1938 קבע גליקמן בריצת 100 יארד שיא אישי חדש של 9.5 שניות.
אבא יעקב הכהן בורוכוב

הרב אַבָּא יַעֲקֹב הַכֹּהֵן בּוֹרוֹכוֹב (נכתב גם: באָרוכוו; טבת תר"ח, 1848-ה' באייר תרצ"ו, 1936) היה רבה של וולקוביסק, ולפני כן בקהילות אחרות. מחבר שו"ת "חבל יעקב". תמך בציונות והיה מהרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת המזרחי.

תולדותיו

אבא יעקב הכהן בורוכוב נולד בטבת תר"ח (1848) בעיירה דורשונישוק (פלך וילנה-ליטא). אביו, ר' יחיאל מיכל, מת עליו בצעירותו. בנערותו למד בכמה ישיבות, ביניהן ישיבת שקלוב, בה למד שלוש שנים, ורכש שם את רבו המובהק, ר' יהושע לייב דיסקין. בשנת תרל"ג (1873), בהיותו בן 21, נסמך להוראה על ידי ר' יצחק אלחנן ספקטור בקובנה. באותה שנה נתקבל כרב בעיירה מיישגולה (מיישעגאָלע) שליד וילנה שבליטא (האימפריה הרוסית), ובה שימש 11 שנה. בתרמ"ד (1884) עבר לכהן כרב בעיירה קופישקי (מחוז פוניבז') והחזיק שם ישיבה גדולה. בשנת תר"ן (1890) עבר לוויקשנה, ובשנת תרס"א (1901) נתמנה רב בפולוצק. בתרס"ג (1903) קיבל את רבנות וולקוביסק, במקום ר' יהונתן אליאשברג, וכיהן בה במשך כ-20 שנה. בוולקוביסק זכה להוקרה והערצה מכל האוכלוסייה היהודית. אפילו אנשי ה"בונד" היו באים לשמוע את דרשותיו בבית הכנסת. הודות לפעילותו והשפעתו, התפתחה הישיבה המקומית, ומספר התלמידים הגיע עד לשלוש מאות. כשהיה במישאגולי פרסם את החלק הראשון של ספרו, "חבל יעקב", שכולל ביאור עניינים בהלכות שליחות, חצר, קניינים ועוד. הוא הקדיש מזמנו לפעילויות ציבוריות שונות, ועזר ליתומים, לחולים ולעניים. היה מקובל גם על האוכלוסייה הלא-יהודית ולעיתים ביקשו גם נוצרים שהרב יפסוק בסכסוכים שהיו ביניהם לבין יהודים ופסק-דינו היה מקובל עליהם.

פעילותו הציונית

עוד בשנים הראשונות של המאה העשרים תמך בציונות. במאמר שפרסם ב-1903 כתב כי "אין דרך אחרת להצלת עם ישראל מלבד הציונות ויישוב ארץ ישראל". הוא עצמו היה בין התורמים הראשונים למען הקרנות הציוניות, והיה מתרים רבים מבני הקהילה למען הקרנות האלה. מהרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת המזרחי. סבר שהציונות היא שתמנע את סכנת ההתבוללות, כנגד טענות הרבנים החרדים, דבק בעמדה שהמגרעות בתנועה הציונית הן "צדדיות ובלתי עיקריות", ואם יצטרפו אליה רבנים ויראי ה', יוכלו להשפיע עליה מטובם, ולהיטיבה.

עליה וחיים בארץ ישראל

בשנת תרפ"ג (1923) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. שם גרו כבר באותו זמן שני בניו, אהרן מיכל ברכיהו ומרדכי (מארק) ברכיהו, שעלו ב-1912. בירושלים עסק בענייני ציבור, פרסם חוות דעת וחתם יחד עם רבנים אחרים על כרוזים בנושאים שונים, כגון בעד השתתפות נשים בבחירות למוסדות היישוב, בעד אחדות הסדרי השחיטה והכשרות וכיוצא בזה. בשנת תרפ"ז השתתף עם הרב קוק, שהיה באותה עת ראב"ד האשכנזים בעיר, והרב מאיר בר-אילן (ברלין) בסיור במושבות ובקיבוצים מטעם המזרחי. בירושלים הדפיס מהדורה מתוקנת של שני הכרכים הראשונים של הספר "חבל יעקב", ובשנת תרצ"ג הכין לדפוס את החלק השלישי מספרו, שיצא לאור אחרי מותו. שלושת החלקים של הספר נדפסו מחדש בירושלים בשנת 1966. 
נפטר בירושלים בה' באייר תרצ"ו ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
סאלם אבו סיאם

קריירה

אבו סיאם גדל במחלקת הנוער של  מכבי תל אביב, ועם קבוצת הנוער של המועדון זכה בשנת 2001 באליפות ליגת העל לנוער, כאשר שנה לאחר מכן זכה עמה בדאבל ועלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. במקביל שיחק אבו סיאם בנבחרת הנוער של ישראל, ולאחר מכן ערך 14 הופעות במדי הנבחרת הצעירה. בעונת 2002/2003 זכה עם מכבי תל אביב באליפות המדינה, ובעונת 2004/2005 העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לראשונה בתולדותיה, וזכה עמה בגביע המדינה.
לקראת עונת 2006/2007 עבר אבו סיאם לקבוצת בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שנתיים ולאחר מכן שוחרר מהמועדון.
את עונת 2007/2008 החל אבו סיאם ללא קבוצה, עד שבחלון ההעברות של ינואר הוחתם בקבוצת הפועל עכו על ידי המאמן ירון הוכנבוים. הקבוצה שיחקה באותה עונה בליגת המשנה, ובסיום העונה העפילה לליגת העל.
באוקטובר 2009 חתם אבו סיאם בקבוצת הפועל פתח תקווה מליגת העל, במדיה שיחק עונה אחת.
לקראת עונת 2010/2011 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית, ובסך הכל שיחק שבע שנים במדי הקבוצה.
בקיץ 2017 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה ב' דרום א', ובתום העונה העפיל עם הקבוצה לליגה א'. בנובמבר 2018 חתם אבו סיאם בשמשון בני טייבה מליגה ב'.
מקש Delete

מקש Delete הוא מקש ברוב מקלדות המחשב ומשמש, בדרך כלל, למחיקה של התו שלפני או אחרי הסמן (במצב של עריכת טקסט), או למחיקה של האובייקט שנבחר כעת (במצב GUI). המקש מכונה לעיתים מקש "מחיקה קדימה" ("forward delete"). הסיבה לכך היא שמקש backspace מוחק אף הוא תווים, אולם רק את אלו שנמצאים מאחורי הסמן. על מקלדות רבות, כגון רוב מקלדות אפל, המקש עם הפונקציה backspace זוכה גם הוא לכינוי "Delete".

מיקום ותוויות על מקלדות

המקש מופיע במקלדות מחשב תואמות IBM כ- Delete או Del, ולעיתים מלווה בסמל חץ שמאלה. עם זאת, לפעמים המקש שכותרתו Delete מבצע את הפונקציה Backspace במקום זאת, לדוגמה, במקלדות מסוימות של Apple .
במקרים אחרים, המקש Delete נמצא במיקומו המקורי של מקלדת IBM, בשורה העליונה ומשמאל למקש Backspace. מחשבים ניידים רבים מוסיפים שורות של מקשים קטנים יותר מעל שורת מקש פונקציה כדי להוסיף מקשים למקלדת בגודל לא סטנדרטי. בשורה זו של מקשים קטנים יותר, המיקום של מקש Delete הוא ליד הקצה הימני. במחשבים ניידים של אפל (למשל MacBook ו MacBook Pro ), את הפונקציה של מחיקה קדימה ניתן להשיג באמצעות שילוב Fn+← Backspace .
המקש Delete הוא בדרך כלל קטן יותר וממוקם פחות בנוחות ממקש Backspace, ובמקלדות שבהן המקום מוגבל, לדוגמה, כאשר משמיטים את המקלדת הנומרית או את המקלדת הווירטואלית במכשירים ניידים, לעיתים קרובות הוא מושמט לחלוטין.
במקלדות קומפקטיות מסוימות (לדוגמה,Happy Hacking Keyboard  בעלת 60 המקשים), מקש Delete מחליף את מקש Backspace המקובל, והפונקציה Backspace מושגת על ידי החזקת המקש Fn ולחיצה על Delete.

שימושים

כאשר לוחצים על המקש במהלך עריכת טקסט או פקודה, מקש המחיקה (Delete או Del), מוחק את התו שלפני המיקום של הסמן, ומזיז את כל התווים הבאים למקום אחד אחורה. המקש משמש ביישום רבים בעלי ממשק גרפי כדי להורות על מחיקת האובייקט שנבחר כעת, לדוגמה במנהל הקבצים או בלוק טקסט במעבד תמלילים.
מקש המחיקה פועל, לעיתים קרובות, כפקודה כללית להסרת אובייקט שנבחר, כגון תמונה המוטבעת במסמך (ב- Apple Keyboards, למקש "המחיקה קדימה" ולמקש Delete יש השפעה זהה בעת הפעלה על אובייקט מסומן).
מקש המחיקה, על לוחות אם מודרניים רבים, פועל גם לפתיחת מסך הגדרת ה-BIOS בעת הפעלה של המחשב.
ביישומי GUI שבהם המפתח 'מחק' מופעל, במיוחד במנהלי קבצים, לחיצה עליו אינה בהכרח מוחקת באופן מיידי את האובייקט שנבחר, אך לעיתים קרובות תופיע תיבת דו-שיח לאישור כדי לאפשר למשתמש לבטל את המחיקה, או שהאובייקט עשוי להיות לעבור אל "סל המחזור" כך שניתן יהיה לשחזרו מאוחר יותר. בהקשרים אחרים של יישומים עם ממשק משתמש, הפונקציה Undo ("בטל") יכולה לעיתים קרובות לשחזר את המחיקה.

מיפוי מקש חלופי

כמו במקלדות אפל, למשתמשים רבים חסר מקש ייעודי לפונקציה "למחוק קדימה", משתמשי מקינטוש המבקשים לקבל מקש ייעודי למחיקה כזו יכולים להקצות מחדש את הפונקציה למקש אחר באמצעות יישומי צד שלישי שונים, כגון DoubleCommand, Karabiner או PowerKey. לדוגמה, התקנה המאפשרת יישום DoubleCommand מאפשר למשתמש להשתמש ב-Backslash Capslock או במקלדת הנומרית ↵ Enter כמקשים לביצוע מחיקה קדימה.