google/wiki40b huggingface dataset:
ג'וש בולטן

ביוגרפיה

אביו של בולטן, סיימור, עבד עבור ה-CIA ואימו אנלואיז, לימדה היסטוריה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא סיים את התיכון לבנים, סיינט אלבנס סקול, בוושינגטון די.סי, ומכהן כעת במועצת בית הספר.
באוניברסיטת פרינסטון, הוא למד בבית ספר של וודרו וילסון לנושאים ציבוריים ובינלאומיים וכיהן כנשיא הכיתה ונשיא אייבי קלאב וסיים את לימודיו ב-1976. ב-1980 סיים את לימודיו בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד, ובמהלך לימודיו אלו כיהן גם כעורך העיתון המשפטי של האוניברסיטה.

קריירה

בשנים 1994–1999 עבד כמנהל תחום חוק וממשל בחברת גולדמן זקס בלונדון. ב-1999–2000 כיהן כיועץ לענייני מדיניות בקמפיין הנשיאותי של מי שהיה אז מושל טקסס והמועמד לנשיאות, ג'ורג' וו. בוש. מ-2001 עד 2003, כיהן כסגן ראש הסגל בבית הלבן לענייני מדיניות. ב-2003, בוש מינה אותו לקבינט שלו, כמזכיר מחלקת הניהול והתקציב (OMB), לאחר שאושר תפקידו זה בסנאט.
באותה עת שירת גם כיועץ משפטי למשרד נציב הסחר של ארצות הברית (USTR), במשך שלוש שנים, כמו גם כסגן עוזר הנשיא בוש לענייני חקיקה למשך שנה. ב-2006, מונה בולטן לראש סגל הבית הלבן והיה ליהודי השני שמכהן בתפקיד (הראשון היה קן דוברשטיין בממשל רייגן).
בולטן נבחר כראש הסגל של הבית הלבן במטרה לרכך את הקשר עם הקונגרס ולרענן את צוות משרד הנשיא באגף המערבי בבית הלבן. לבולטן ניתן הקרדיט על כך שעזר לנשיא לגייס את הנרי פולסון - מנכ"ל גולדמן זקס, שבו עבד, כשר האוצר. בנוסף לכך, הוא זה שגייס את דובר הבית הלבן לשעבר, טוני סנאו, הציע לרוב פורטמן לרשת את תפקידו בקבינט כראש משרד הניהול והתקציב (OMB), וכן גייס את ג'ואל קפלן כסגן ראש הסגל - לענייני מדיניות.
ב-13 ביוני 2007, ועדת המשפטים של בית הנבחרים הוציאה זימון לבולטון, בנוגע למסמכים הקשורים לפיטורם של תובעים פדרליים, במה שנודע כ"פרשת פיטורי השופטים הפדרליים", שבו טענו תובעים פדרליים לפיטורים בלי חוקיים מטעמים פוליטיים ולא ענייניים, מצד הבית הלבן. הדד ליין של הזימון נקבע ל-28 ביוני של אותה שנה. ביום רביעי ה-25 ביולי 2007, הוועדה המשפטית הצביעה ברוב של 22-17 להוציא לבולטן צו על ביזוי הקונגרס (הליך שמתרחש לאחר אי מילוי צו הזימון), לאחר שלא הגיש את המסמכים הנדרשים בצו הזימון. ב-14 בפברואר 2008, ההצבעה עברה מהוועדה להצבעה מלאה של בית הנבחרים (השלב הבא בהליך הביזיון), ומליאת בית הנבחרים הצביע ברוב של 223-32 להאשימו בביזיון הקונגרס. רבים מהרפובליקנים, שהיו באותה עת המיעוט בבית הנבחרים, עזבו את מליאת בית הנבחרים בעת ההצבעה, כאות מחאה, כשהם בזים למוטיבציה, שלדעתם עומדת מאחורי הצבעה הזו, כלשונם - העדיפויות של יו"ר בית הנבחרים הדמוקרטית, ננסי פלוסי, בהעלאת ההצבעה למליאה, בניגוד להצבעה על תוכנית הציתותים (תוכנית ששמה נקשר גם לפרשת פיטורי התובעים הפדרליים בשל שרבים סברו שהייתה בלתי חוקית).

חיים אישיים

ג'וש בולטן מנגן על גיטרה בס בלהקה הקרויה "הרחומים" (Compassionates), והוא רוכב על אופנועי הרלי-דייווידסון.
שובר גלים

שובר גלים הוא מבנה, נייח או צף, המוצב בים ומיועד לרכך את אנרגיית הגלים. בכך, יוצר שובר הגלים השקטה (רגיעה) של פני המים המצויים מעברו.

מבנה שובר הגלים

לרוב, בייחוד כאשר מדובר בשוברי גלים גדולים (לנמלים, מרינות וכיוצא בזה), בנוי שובר הגלים כמערום אבנים שכבתי ומדורג. בבסיס שובר הגלים מונחים סלעים גדולים ("בולדרים") במשקלים גדולים של עד 20 קילו, והסלעים במעלה השובר יקטנו בגודלם. על מנת למנוע מכוחות המים הנסוגים לפגוע ביציבות שובר הגלים, מתוכנן שובר גלים מודרני על מנת לאפשר זרימה מוגבלת של המים.

שכבת שריון

על גבי שובר הגלים מונחים אלמנטים בעלי גאומטריה מיוחדת הפונים לחזית הים ומקנים למערכת שריון. גלי הים המתנפצים על גבי שובר הגלים נתקלים בשכבת השריון ובכך מומרת אנרגיית הגל לאנרגיות אחרות (קול, רסיס מים וכיוצא בזה). בעולם קיימות טכנולוגיות רבות לשכבת השריון הנ"ל. בין השיטות הבולטות בשנים האחרונות (החל מ-1950 ואילך) ניתן למצוא Antifer cubes, Dolos, Accrapods  ושיטות נוספות.

היבטי סביבה בבניית שוברי גלים נייחים

לשוברי גלים יש השפעה על אופן זרימת החול. במזרח ים התיכון כיוון זרימת החול הוא מדרום לצפון לאורך חופי ישראל. בניית שובר גלים ליד חופיה של ישראל מביאה להצטברות חול מדרום לשובר הגלים ולהיעדר חול מצפון לו.

שוברי גלים מנותקים

שובר גלים מנותק הוא מבנה ימי הנבנה במקביל לקו החוף, במטרה לבלום או להקטין את אנרגיית גלי הים הנעים אל עבר החוף. לשוברי גלים אלו חסרונות סביבתיים רבים: עצירת גלי הים מלהגיע לחוף יוצרת בין שובר הגלים לחוף אזור בו החול לא נע ונלכד, וכך נוצרת לשונית חול ("שירטום") (טומבולו). החול הנצבר בלשונית נגרע מחופים סמוכים וכך נגרם להם נזק. בדומה לשוברי גלים הניצבים לחוף גם שובר גלים מנותק גורם לשיבוש בזרימת החול, שכאמור בישראל הוא בדרך כלל מדרום לצפון. נזקים נוספים של שוברי גלים מנותקים הם פגיעה בנוף וחסימה של מבטים מן החוף אל האופק, הגברת זיהום הים בשל הפחתה משמעותית של תנועת המים, זרמים מאוד חזקים בקצוות שמגבירים מאוד את מקרי הטביעה. בנוסף שוברי גלים מנותקים מונעים שימוש בחוף לפעילות ספורט ימי כמו גלישת גלים. בניית שוברי גלים מנותקים מקובלת מאוד במדינות הים התיכון כגון איטליה, והם נבנו גם במקומות רבים בחופי הים התיכון של ישראל: מנהריה בצפון ועד אשקלון בדרום והמוכרים ביותר הם לאורך חופי הטיילת של ת"א, מצפון למרינה הרצליה ובמרכז חוף נתניה.
דורה רוזוליו

דורה רוֹזוֹליוֹ (1900 – 1 ביוני 1959) הייתה מוזיקאית, מראשוני המורים למוזיקה ומחלוצי לימוד החלילית בארץ ישראל. אחותו של חיים ארלוזורוב.

ביוגרפיה

רוזוליו נולדה בשם דורה ארלוזורוב בשנת 1900 ברומני שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) לשאול ולסקה ארלוזורוב. אביה היה נצר לשושלת מפורסמת של רבנים. לאחר הפוגרומים של שנת 1905 עברה משפחתה לגרמניה. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב אביה לרוסיה לרגל עסקיו ונאלץ להישאר שם עד לאחר המהפכה הקומוניסטית. בשנת 1918 התכונן לשוב למשפחתו בברלין, אך אז חלה בכולרה ומת.
למדה מוזיקה בבתי ספר למוזיקה בברלין, כולל בקונסרבטוריון של ארנולד שנברג. בשנת 1922 נישאה לדוד רוזוליו, וכעבור מספר חודשים עלו השניים לארץ ישראל. מאז עסקה בהוראת חלילית ופסנתר בקונסרבטוריונים ובתי ספר למוזיקה בישראל והעמידה דורות של מוזיקאים ומורים למוזיקה. רוזוליו לימדה במדרשה למוזיקה בסמינר לוינסקי, בבית ברל, בקונסרבטוריון בירושלים ובחוגי ילדים ונוער בביתה, וכתבה ספרי לימוד לחלילית (סופרן ואלטו).
בניה הם חבר הכנסת לשעבר דני רוזוליו ומפכ"ל המשטרה לשעבר שאול רוזוליו.
בן ציון ליטנר

קורות חייו

בן ציון לייטנר נולד ב-1927, בן למלכה וחיים, באודסה שבברית המועצות. בתקופת מלחמת העולם השנייה, הצטרף אל פלוגת פרטיזנים ועמה השתתף בפעולות התקפה והגנה והשתתף במתקפה על מחנה ריכוז.
לייטנר עלה לארץ ישראל ב-1946 והתיישב באשדות יעקב, התגייס לחי"ש עמק הירדן ואחר כך לחטיבת גבעתי. בקרב על משטרת עיראק סווידאן במלחמת העצמאות השתתף כמפקד חוליה ובעוד החיילים נלחמו להכניע בונקר שמנע מהם להתקרב לבניין המשטרה, לייטנר הסתער קדימה והשליך מספר רימוני יד שחיבר יחד לבונקר. בטרם נהרגו יושביו הותקף בסכינים ונפצע אנושות מדקירות בגופו, עיניו נפגעו והוא שותק בחצי פנים. על מעשה זה הוענק ללייטנר ביום העצמאות הראשון למדינה אות גיבור ישראל ובו נכתב:
ביום ה-19 באוקטובר 1948, בהתקפה על משטרת עיראק-אל-סואידן, עלה בידי חוליות הפורצים והחבלנים שלנו להתקרב עד למרחק של 50 מטר, דרומית מבנין המשטרה. על אף האש הקטלנית של האויב הצליחו חבלנינו להבקיע שתים מחמש הגדרות שהקיפו את הבניין. כל התקדמות נוספת הייתה לאל, בגלל האש החזקה, שהאויב המטיר מבונקר. מפקד המחלקה הפורצת הטיל על חוליה בפיקודו של טר"ש בן-ציון ליטנר לחסל את הבונקר ברימונים, אך החוליה נשארה מרותקת לקרקע בגלל האש הבלתי פוסקת מהבונקר. בלי פקודה לכך הסתער טר"ש בן-ציון ליטנר בקריאות עידוד על הבונקר וברימונו שיתק אותו לגמרי. בהסתערות זו נפצע קשה.
— עיטור הגבורה לבן ציון ליטנר
פציעתו מנעה ממנו להתמיד בעבודה והוא אושפז לסירוגין, תקופות קצרות עבד במגדניה וכנהג. בשנת 1961 הקים חברה לייבוא מכונות לממכר בקבוקי שתייה, אך לא עמד בתחרות מול חברה מסחרית ודרש הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העדפה של חברה זרה על פני סיוע לנכה צה"ל. באותה שנה השתתף בהקמת עסק עצמאי להשכרת מכוניות. גם עסק זה לווה בקשיי פרנסה, אך למרות כל אלה סירב לייטנר לקבל שילומים בהיותו ניצול השואה. ב-1968 קיבל זיכיון להקים מפעל להפקת נחושת בעזה משלל מלחמת ששת הימים.
מספר שנים עבד כסדרן בהיכל התרבות והתפרסם כאשר הפריע בצעקות ומנע מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית לנגן קטע של ריכרד וגנר.
לייטנר היה אב לשלוש בנות. הוא נפטר ב-25 במרץ 2012 בגיל 85, ונטמן בחלקה הצבאית של בית הקברות הישן בהרצליה.
הניה שוורץ

ביוגרפיה

נולדה בירושלים למשה יהודה רובינשטיין, מנהל חשבונות, ולנחמה, גננת, חרדים המשתייכים לחסידות גור. בהשכלתה למדה שוורץ הנחית הורים באגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך, ייעוץ נישואים במכללת ינ"ר ופסיכותרפיה CBT באיגוד הפסיכותרפיסטים הישראלי.

קריירה ספרותית

כתבה תחת שם עט במספר עיתונים חרדיים. בשנת 1999 הציעה למו"ל עיתון משפחה להקים עיתון נשים המיועד למגזר החרדי, דבר שלא היה קיים עד אז. היא מונתה לעורכת, ותחילה יצא מגזין "בתוך המשפחה" כנספח בעל 16 עמודים למגזין המרכזי של "משפחה", ובהמשך התרחב למוסף נרחב ונפרד. 
הוציאה לאור מספר ספרים, ביניהם משוואה בשלושה נעלמים, את אני והילדים ואמהות זה מקצוע.
בנוסף, שוורץ מפרסמת טורים באתרי אינטרנט בנושאי דת ומדינה.

חיים אישיים

שוורץ נשואה למיכאל שוורץ, יו"ר ארגון הצלה דרום. הם מתגוררים באשדוד ולהם 8 ילדים.
מריה כריסטינה, נסיכת סבויה

ביוגרפיה

מריה כריסטינה נולדה בקליארי ב-14 בנובמבר 1812, לויטוריו אמנואלה, דוכס אאוסטה, ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו ומריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה. בילדותה שהתה מריה כריסטינה עם שאר משפחתה בסרדיניה, לשם ברחו בני המשפחה מפני נפוליאון. לאחר מפלת נפוליאון בשנת 1814, חזרו בני המשפחה לטורינו. 
ב-21 בנובמבר 1832 התחתנה מריה כריסטינה עם פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, וב-21 בינואר 1836 מתה מריה כריסטינה, 5 ימים לאחר לידת בנה היחיד פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לאחר מותה התחתן בעלה פרננדו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, שממנה היו לו עוד 12 ילדים.
אומפרזול

שימוש רפואי

אומפרזול משמשת לטיפול בצרבת, רפלוקס קיבתי ושטי (GERD), כיב קיבתי ותריסריוני, הפרעות בעיכול ודלקת קיבה (gastritis).
התרופה יכולה להיות משולבת עם אנטיביוטיקות clarithromycin ו amoxicillim למשך 7 עד 14 יום לטיפול המשולש בhelicobacter pylori.

מנגנון הפעולה

אומפרזול הוא מעכב משאבות פרוטונים. הוא מדכא הפרשת מיצי קיבה על ידי עיכוב סלקטיבי של משאבת פרוטונים. משאבה זאת נמצאת בתאים הפריאטליים בקיבה.

פרמקוקינטיקה

אומפרזול נספג במעי. משך הספיגה הוא 3-6 שעות. ספיגה של אומפרזול היא מקסימלית בעת עיכול מזון שכן חוסמי הפרוטונים חוסמים קולטנים הפעילים בעיקר בעת שהמזון נעכל, ולכן רצוי ליטול תרופה זו שעה לפני האוכל (עם או בלי כוס מים) וזאת מכיוון שלתרופה עצמה לוקח זמן להגיע למעי ולהיספג.
זמינות ביולוגית (bioavailability) היא 60% בקירוב.
המטבוליזם של התרופה מתבצע על ידי מערכת cyp450 בעיקר בכבד.
80% מהתוצרים של התרופה מופרשים בשתן ו- 20% מופרשים בצואה.
זמן מחצית חיים (t1/2) שעה עד שעה ורבע.
זהרא ח'אנום תאג' א-סלטנה

זהרא ח'אנום תאג' א-סלטנה (בפרסית: زهرا خانم تاج‌ السلطنه; 1883 – 25 בינואר 1936) הייתה נסיכה פרסית משושלת קאג'אר ובתו של נאסר א-דין שאה קאג'אר, מלך פרס משנת 1848 ועד מאי 1896, ושל אשתו המלכה תוראן א-סלטנה. היא הייתה מושא האהבה של המשורר הפרסי עארף קזוויני, המשורר הלאומי של איראן, אשר כתב את שירו המפורסם "איי תאג'" למענה.
תאג' א-סלטנה הייתה פמיניסטית, וחלוצה בקידום זכויות נשים באיראן. היא הייתה חברה מייסדת של ארגון הנשים המחתרתי, "האגודה לחירות הנשים" (انجمن آزادی زنان - אנג'ומן-י אזאדי-י זנאן), שפעל למען שוויון מגדרי בסביבות 1910.
היא הייתה סופרת, ציירת, אינטלקטואלית, ופעילה שאהבה לארח בביתה אירועים ספרותיים. היא הייתה האישה הראשונה בחצר המלוכה להסיר את החיג'אב וללבוש בגדים מערביים. היא הביעה נימוקים משכנעים לפיהם הסרת הרעלה היא הצעד ההכרחי הראשון בדרך להשתתפותן של נשים בחינוך, תעסוקה, וקידום האומה.
היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה בפרסית בשנת 1914 בכותרת "זכרונותיה של תאג' א-סלטנה" (בפרסית: خاطرات تاج‌السلطنه), אשר תורגמה לאנגלית בשנת 1993 כ-Crowning Anguish: Memoirs of a Persian Princess from the Harem to Modernity 1884-1914. הספר זכה לביקורות חיוביות, כאשר על פי מוסף הספרות של The Times: "ספר הזכרונות של תאג' [...] המסקר תקופה של 30 שנים של סביבה המשתנה במהירות [...] הוא תערובת מעניינת של זיכרונות והרהורים, [...] המדגישים את הקונפליקטים העזים של חיים המתקיימים בין ההרמון לבין המודרניזם." (4 במרץ 1994)
בספרה היא כתבה: "כשיבוא היום ובו אראה את בנות מיני משוחררות ואת ארצי בדרך לקדמה, אקריב את עצמי בשדה הקרב של החירות, ודמי יזרום בחופשיות מתחת לרגלי חברותי שוחרות החופש אשר נלחמות על זכויותיהן".
חייה, כתיבתה ופעילותה הפמיניסטית נלמדים בתוכניות ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטאות רבות, מטהראן ועד אוניברסיטת הרווארד.

חיים אישים

בגיל צעיר אורסה לאמיר חסן ח'אן סַרְדאר שוג'אע א-סלטנה. הנישואים התממשו בשנת 1897 כשהייתה תאג' א-סלטנה בת 13. לשניים נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים. בשנת 1907 הם התגרשו.
בשנת 1908 התחתנה תאג' א-סלטנה עם קוּלְלאר אקא-בּאשי, אך הנישואים האלה נמשכו חודשים ספורים וביולי של אותה שנה הם התגרשו. במהלך 1909 התחתנה תאג' א-סלטנה עם רוכּן א-סלטנה, אך לא ידוע כמה זמן נמשכו נישואיהם.
היא נפטרה ב-25 בינואר 1936 ונקברה בבית הקברות ט'היר א-דוולה בטהראן.
Where Are You?

הפקה

זהו האלבום הראשון אותו הקליט סינטרה בקפיטול ללא המארגן והמנצח נלסון רידל, כמו כן היה זה אלבומו הראשון שהוקלט בשיטת הסטריאו.
החלפתו של רידל בגורדון ג'קינס כמארגן האלבום והמנצח עליו, הביאה לשינוי מהותי לעומת האלבום הקודם A Swingin' Affair!‎ שהיה בעל מקצב ג'אזי כבד, לעומתו האלבום החדש חזר אל נוסחת הבלדות שהצליחה כל כך בIn the Wee Small Hours, אם כי באלבום לא הייתה האווירה העגמומית והמיואשת שהייתה הנושא באלבום הקודם. באלבום החדש הבלדות השקטות והעצובות המלוות בתזמורת גדולה בה נתן ג'קינס משקל כבד יותר לכלי המייתר הביאו לאווירה רגועה מלנכולית.
האלבום נחל הצלחה מסחרית והגיע אל המקום השלישי במצעד המכירות האמריקאי.
נקינגר

נהר הנקינגר (River Neckinger) הוא אחד הנהרות התת-קרקעיים הזורמים מתחת העיר לונדון באנגליה.

מהלך הנהר

הנהר זורם מסאות'רק דרך רציף סנט סייביור שם הוא נשפך על נהר התמזה.
כל מהלך הנהר כיום הוא תת-קרקעי.
קתדרלת אנטוורפן

אדריכלות

קתדרלת גברתנו באנטוורפן היא כנסייה גותית דמוית צלב, שנבנתה בין השנים 1352 וסביבות 1530. בין האדריכלים הרבים שהשתתפו בבנייה היה גם רומבאוט קלדרמאנס השני. הקתדרלה היא חלק מתקופת השיא של האדריכלות הגותית הבראבנטית, אבל מייצגת טיפוס חדש בתוך אותו הסגנון: הקשתות המפרידות בין הספינה הראשית והספינות המשניות הן רחבות במיוחד, ואין טריפוריום. במקומו יש רצועה של "תחרת חלונות" מעל הקשתות המפרידות.
הקתדרלה התפרסמה בזכות החזית המערבית המרשימה. הצריח הצפוני הוא בגובה 123 מטר, מה שהופך אותו למגדל-הכנסייה הגבוה ביותר בבנלוקס. בנייתו מומנה על ידי העיר אנטוורפן, ועד היום הוא נחשב לרכוש העירייה ולא לרכוש הכנסייה. המגדל הוא דוגמה טובה ל"סגנון הלהבות" הגותי (Flamboyant). המגדל שופץ ושוקם לראשונה רק במאה ה-19; כמו כן יש במגדל פעמונים, שעון וכן פעמונה מפורסמת. 515 מדרגות עולות למגדל, ומדרגות נוספות, שאינן פתוחות לציבור, עולות עוד גבוה יותר. מדי יום רביעי בין אפריל לספטמבר פתוח המגדל למבקרים, בהדרכת שומר המגדל. המגדל הדרומי, שמומן על ידי הקהילה ולא על ידי העיר, לא הושלם מעולם, והוא נמוך בהרבה מהמגדל הצפוני.

פנים הקתדרלה

מעיצוב הפנים המקורי של הקתדרלה לא נותר כמעט דבר: הרפורמציה, והאיקונוקלזמה ("ניתוץ הפסלים") שבאה בעקבותיה, לא חסה על הקתדרלה. הקלוויניסטים הסירו והשמידו ויטראז'ים, פסלים, שרידי קדושים, מאוזוליאומים ועשרות מזבחות. רק מספר פרסקאות עתיקים מעידים על העיצוב הגותי המקורי. מאוחר יותר עוצבה הקתדרלה מחדש בסגנון הבארוק, ולבסוף עברה שיפוץ ושיקום במאה ה-19 בסגנון התחייה הגותית.
בקתדרלה מוצגים שני טריפטיכונים מפורסמים מאת הצייר בן-העיר פטר פאול רובנס, "הירידה מן הצלב" (1612) ו"הקמת הצלב" (1609–1610). מלבדם מוצגות עוד שתי תמונות של רובנס: "עלייתה של מריה לשמים" (1626) ו"תחייתו של ישו" (1612). מאחורי המזבח הראשי תלויה התמונה "מות מריה" מאת אברהם מאתייסנס (1633).
בצד ימין של הקתדרלה נמצא "ארון ברית" בסגנון רוקוקו מאוחר העומד על מזבח של "אחוות הסקרמנט הקדוש". שמאלה משם יש קיר המצופה בעיטורי עץ מפוארים, וכן תשעה תאי וידוי מעץ. תמונותיהם של שנים-עשר השליחים (ולצד כל אחד מהם דמות נשית) תלויים סביב הקירות, ופסל של "גברתנו של אנטוורפן" (כלומר מריה) משנת 1566 נמצא בקפלה על שמה. פסל זה שרד את האיקונוקלזמה.
עוגב חדש, ובו יותר מ-90 רגיסטרים, נבנה בקתדרלה ב-1993. לקתדרלה שתי מקהלות משלה, ומתקיימים בה גם קונצרטים של פעמונה, שניתן לשמוע אותם בכל העיר העתיקה.
לצד המבנה נמצאת סימטת היהודים.
איגוד האתלטים החובבים

איגוד האתלטים החובבים (באנגלית: Amateur Athletic Union או בקיצור: AAU) הוא אחד ארגוני הספורט הגדולים בארצות הברית שמנוהלים בהתנדבות ללא מטרת רווח. הארגון לקח על עצמו באופן בלעדי לקדם ולפתח ספורט חובבנים ותוכניות כושר גופני.
הארגון הוקם בשנת 1888 במטרה להשיג אחידות וסטנדרטים בספורט החובבני. בתחילת שנותיו היה הארגון מוביל בספורט הבינלאומי וייצג את ארצות הברית בפדרציות הספורט הבינלאומיות. הארגון פעל באופן הדוק עם התנועה האולימפית כדי להכין ספורטאים למשחקים האולימפיים.
הארגון ספג ביקורת, בעיקר מכיוון אצן המסלול סטיב פריפונטיין על החיים של אתלטים חובבנים בארגון כמו גם על החוקים הנוקשים כמו האיסור על השתתפות הנשים בתחרויות ריצה, בתגובה לביקורות מסוג זה חוקק הקונגרס האמריקאי את חוק "ספורט החובבנים" ובכך למעשה שחררה את הארגון מכל חוק ממשלתי. נכון להיום הארגון ממשיך כארגון התנדבותי המקדם בעיקר ספורטאים צעירים.
בשנת 1996 הארגון אחד כוחות עם דיסניוורלד. מאוחר יותר באותה שנה העביר הארגון את המשרד הראשי שלו לאורלנדו, פלורידה. מתחם עולם הספורט של דיסני ערך יותר מ-40 אירועים לאומיים של הארגון.
מאז שנת 1930 מעניק הארגון מדי שנה בחודש אפריל את פרס ג'יימס סאליבן, לאתלט החובב המצטיין בארצות הברית.
מחנה רחוב ליפובה

היסטוריה

המחנה הוקם על אתר מתקני הספורט של איגוד הספורט האקדמי של לובלין וסמוך לאזור תעשייה של העיר ולבית קברות נוצרי. המחנה הוקם באוקטובר 1939 על ידי איש האס אס אודילו גלובוצניק לאחר כיבוש פולין, על מנת להפריד את שבויי המלחמה היהודים מהצבא הפולני המנוצח מחבריהם הגויים.  בנוסף לשבויי מלחמה עבדו במחנה גם יהודים מהעיר לובלין, אשר התגוררו בגטו לובלין או בגטו מיידן טטרסקי. בדצמבר 1940 סופח המחנה ל"מפעלי הציוד הגרמניים" ((Deutsche Ausruestungswerke (DAW), החברה לעבודת כפייה של האס-אס. בפברואר 1941 הועסקו כ-3,000 יושבי המחנה בהקמת מחנה הריכוז מיידנק שהוקם בסמוך. במחנה עברו עובדים רבים, יהודים כשירים שהופנו לעבודה במסגרת אקציות בגטאות הסביבה, חלקם לתקופות קצרות. מן המחנה נשלחו לעבודה במפעלים בסביבה ולעבודות ייצור שונות בבתי מלאכה במחנה עצמו. במרץ 1942, במסגרת מבצע ריינהרד הופרדו גם יהודים כשירים לעבודה שהתגוררו בלובלין ממשפחותיהם שבגטו ונכלאו במחנה העבודה. לאחר חיסול גטאות לובלין בנובמבר 1942 רוכזו כל יהודי העיר הנותרים ברחוב ליפובה. 
מפקד המחנה היה הרמן דולפ (Hermann Dolp) והתנאים בו היו קשים ביותר וכללו משמעת נוקשה, עונשים אכזריים והוצאות פומביות להורג. לפי דברי אחת העדות: "כל אחד ידע שליפובה משמעה מכות, עבודה בלי מעיל ובלי נעליים. ליפובה זו עבודה ללא הגבלת זמן". השומרים היו מתנדבי טרווניקי אוקראינים. חולים, בלתי כשירים לעבודה ומתקוממים נשלחו למיידנק. לפי חלק מהעדויות, השבויים היהודים ה"ותיקים" שלטו במחנה ושיתפו פעולה עם הנאצים בתפקיד של קאפו.
המחנה חוסל ב-3 בנובמבר 1943, במסגרת אקציית ארנטפסט, כאשר 2,500 אסיריו היהודים הוצעדו בצעדת מוות להשמדה במיידנק.
לאחר מכן שימש המחנה כמתקן-חוץ של מיידנק לעבודות של אסירים לא יהודים. המחנה חוסל סופית ב-22 ביולי 1944 ו-229 האסירים ששהו בו נשלחו לאוושויץ.
טאמאלה

היסטוריה

טמלה ממוקמת על צומת של שלוש דרכי מסחר עתיקות. לא רבות ידוע על עברה של העיר. עם זאת, האזור העתיק ביותר שלה, הכולל כיום את המסגד הגדול ואת השוק המרכזי, היה מיושב במשך מאות שנים ושימש צומת דרכים חשוב שחיבר את אזור הסאהל עם אזורי החוף. החבל בו נמצאת העיר, שנקרא בעבר גולקפגו (Gulkpegu), היה אחד משבעה מרכזי שלטון מחוזיים שהרכיבו יחד את ממלכת דאגבון (Dagbon). השליט המקומי של טמלה נקרא גולקפה-נאא (Gulkpe-Naa) - תואר שאותו נושא המנהיג המסורתי המקומי גם כיום. ב-1899 חולקה ממלכת דאגבון בין בריטניה לגרמניה. הבירה המסורתית של הממלכה, ינדי (Yendi), עברה לצד הגרמני ואילו טמלה נותרה בשטח הבריטי - דבר שחיזק את מעמדה ואיפשר מאוחר יותר את הפיכתה לבירת המחוז הצפוני של המושבה הבריטית "חוף הזהב".
שכונות העיר החלו להיבנות סביב ארמונו של הגולקפה-נאא, כאשר לכל שכונה מנהיג שבטי מקומי משלה. עם התפתחות העיר החלו זורמים אליה תושבים מאזורי הספר הצפוניים, הנמצאים כיום בבורקינה פאסו.
בשנות ה-70' של המאה ה-20 החלו להיבנות בעיר שכונות מודרניות מתוכננות במודל "שחמט" של רחובות אופקיים ואנכיים.
בשנת 2004 זכתה טמלה למעמד רשמי של מטרופולין.
בשנת 2008 אירחה העיר כמה ממשחקי גביע אפריקה לאומות.

מוסדות חינוך

טמלה היא מרכז השכלה וחינוך לאזור צפון גאנה. בשטח העיר שוכנים למעלה מ-700 בתי ספר ומוסדות חינוך, בהם בתי-ספר יסודיים ותיכונים רבים, בתי ספר טכניים/מקצועיים, שני קולג'ים, טכניון מקומי ושתי אוניברסיטאות, ציבורית ופרטית. בנוסף מארחת העיר שני קמפוסים של האוניברסיטה ללימודי פיתוח (UDS).
מלו דרייר

ביוגרפיה

דרייר נולדה ב-6 בפברואר 1961 בנוישטט אן דר ויינשטראסה שבריינלנד-פפאלץ. היא הבת השנייה מתוך שלושה ילדים. אביה היה מנהל ואמה הייתה מורה. בשנת 1980 החלה את לימודי האנגלית והתאולוגיה באוניברסיטת מיינץ. כשנה לאחר מכן החלה דרייר ללמוד משפטים ובמקצוע זה למדה כשני תארים. בשנת 1989 החלה לעבוד כעוזרת מחקר ולאחר מכן גם כתובעת וכשופטת.
בשנת 2002 התנתה דרייר לתפקיד שרת הבריאות, עבודה, רווחה ואוכלוסייה במדינה. היא נבחרה ב-16 בינואר 2013 לתפקיד ראש ממשלת המדינה. בנוסף על כך, היא מכהנת כנציגה בוועדה לענייני חוץ ובוועדה לענייני האיחוד האירופי בבונדסראט. בשנת 2016 נבחרה שוב לתפקיד. בסוף 2017 נבחרה דרייר לתפקיד סגנית יושב ראש מנהיג ה-SPD.
מרטין גור

דפש מוד

בעת נעוריו, הקים גור צמד בשם French Look, עם חברו לבית הספר, וינס קלארק. לאחר מכן, נוספו להרכב דייב גהאן ואנדרו פלטשר וכך נוצרה להקת דפש מוד.
עם עזיבתו של קלארק לאחר אלבום הבכורה ב-1981, הפך גור לכותב השירים העיקרי והוא כתב את רוב האלבומים של דפש מוד מאז ועד היום.
מלבד כתיבת השירים, גור מנגן בגיטרה ובקלידים. כמו כן, הוא עושה קולות רקע ולעיתים אף שר במקום סולן הלהקה, דייב גהאן.

קריירת סולו

ב-12 ביוני 1989, הוציא גור מיני-אלבום בשם .Counterfeit e.p, וב-18 באפריל 2003, הוא הוציא אלבום באורך-מלא בשם Counterfeit².
שני האלבומים לא הכילו שירים מקוריים אלא ביצועים מחודשים בסגנון של דפש מוד לשירים של אמנים אחרים, ביניהם בוב דילן, דייוויד בואי וג'ון לנון. גור סיפר שאת החומרים המקוריים שלו הוא שומר לאלבומים של דפש מוד.

חיים פרטיים

ב-27 באוגוסט 1994 התחתן גור עם הדוגמנית סוזאן בויסוורט, ולזוג יש 3 ילדים (שנולדו ב-1991, 1995 ו-2002).
בינואר 2006 הזוג התגרש, וגור כתב את השיר Precious כדי לתאר את ההרגשה שילדיו חשים בעקבות הגירושין.
ארסנל טולה (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1997 כמועדון כדורסל בחסות מפעל התחמושת של טולה. המועדון הוקם על בסיס שחקני קבוצת צסק"א סמרה. כבר בעונותיה הראשונות בליגה הבכירה היוותה הקבוצה תחרות רצינית לקבוצות צמרת כצסק"א מוסקבה, אוניקס קאזאן, אוראל גרייט, ולוקומוטיב.
בעונת 1998/99 הקבוצה העפילה עד למקום השלישי, לאחר שגברה בסדרת משחקים על קבוצת אוראל גרייט פרם שסיימה במקום הרביעי.
הקבוצה סבלה מקשיים פיננסיים וחובות לאורך כל שנות קיומה ובעונת 2004/05 נאלצה להכריז על פשיטת רגל והיא התקשתה להתמודד במסגרת הליגה ופורקה סופית.
ב-2004 הוקמה קבוצת הכדורסל טולה-שצ'יוקינו-אזוט (Тула-ЩёкиноАзот), שהיא מועדון הכדורסל היחידי כיום שמייצג את מחוז טולה.