google/wiki40b huggingface dataset:
אוטגאווה טויוקוני

ביוגרפיה

טויקוני היה בנו של יצרן בובות ששלח אותו ללמוד בסטודיו של אוטאגוואה טויוהארו מייסד אסכולת אוטאגוואה. טויוקוני היה בין האמנים הבולטים בתחום. בתחילת דרכו התרכז בציורי ביג'ינגה ובהמשך החל לצייר שחקני קבוקי וסצינות מתיאטרון הקבוקי. בשנת 1794 פרסם סדרת פורטרטים של שחקני קבוקי שנקראה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) וסגנונו החדש החל להתפתח. בעקבות כך הגיעה ההצלחה, שחקני הקבוקי היו אייקוני תרבות באותה התקופה והדפסי עץ שעסקו בנושא היו מבוקשים. אסכולת אוטאגוואה צמחה והתפתחה וטויקוני ותלמידים נוספים סיפקו את הביקוש הגובר להדפסי הקבוקי.
לאחר מותו של טויהארו ב-1814 הפך למוביל התנועה. הודות לפועלו ותרומתו של טויקוני הפכה אסכולת אוטגאווה למובילה ומשפיעה בתחום אומנות האוקיו אה במאה ה-19. בין התלמידים המפורסמים של התנועה ושל טויקוני עצמו נמנים אוטאגוואה קוניסדה ואוטאגוואה קוניושי ועל אף ששני תלמידיו אלו הפיקו הדפסי שונגה רבים, טויקוני עצמו ייצר קומץ של איורי שונגה, למעשה סוברים כי בשיא הקריירה שלו הוא לא ייצר הדפסי שונגה כלל אלא רק בשנותיו האחרונות.

סגנונו ויצירותיו

הסדרה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) מנתה עשרות הדפסים של שחקני תיאטרון הקבוקי, השחקנים הופיעו כגבוהים במיוחד, מבטם דרמטי והם מתוארים בצבעים הרמוניים בעוד הרקע אפור. 
יכולותיו של טויוקוני להעביר סצנה דרמטית באו לידי ביטוי ביתר שאת באיורו בו הוא מראה את השחקן מצומוטו קוג'ירו מגלם את מוקואמון המאויים על ידי רוח המגולמת על ידי אונואה מאצוסוקה (Actors Onoe Matsusuke I as the Ghost of Iohata and Matsumoto Kojiro as Mokuemon).
הרוח בצד השמאלי של התמונה מוצגת כדמות גבוהה המתכתבת עם הקווים האנכיים מימין, באמצע על האדמה מצויר מוקומון בקווים מעוגלים, גופו ופניו מביעים את האימה שבה הוא שרוי.
אליעזר סודיט

אליעזר שרון סודיט (ט"ו בשבט 9 בפברואר 1925 - 5 בפברואר 2011) היה לוחם אצ"ל, אשר כינויו בארגון היה "קבצן", ולאחר הקמת המדינה, איש שירותי הביטחון בישראל.

ביוגרפיה

סודיט נולד בבסרביה (היום במולדובה), עלה ארצה בשנת 1936 יחד עם משפחתו מהעיר אודסה שבאוקראינה. 
בשנת 1939 הצטרף לאצ"ל. הוא השתתף ופיקד על מבצעים רבים במסגרת הארגון. ב-13 בספטמבר 1946,  בעת שפיקד על מבצע שדידת בנק "עותומן", הוא נתפס על ידי השלטונות הבריטים ונשפט ל-15 שנות מאסר. לאחר תשעה חודשים בבית הסוהר במגרש הרוסים בירושלים, הצליח להימלט כשהוא מחופש לשוטר בריטי.
כמומחה חבלה באצ״ל, אליעזר סודיט שרון היה שותף בתכנון הכנת הרימון שהוסלק בתפוז, שבעזרתו הנידונים למוות מאיר פיינשטיין ומשה ברזני התאבדו בכלא הבריטי לפני הוצאתם להורג. בשל כך, לימים, ובדומה למנחם בגין, ביקש להיקבר בסמיכות אליהם בהר הזיתים.
בתחילת מלחמת השחרור סודיט השתתף במבצעים שונים של האצ"ל. בהמשך, הוא לחם בקרבות כיבוש יפו והיה זה שהציע את שיטת ההתקדמות דרך קירות הבתים, באמצעותה נכבשה מנשייה. אחר כך לחם בקרבות האצ"ל ברמלה. בקרבות אלה סודיט עמד בראש הכוח אשר כבש את מפקדת חסן סלאמה. בהמשך הוא נפצע בעת חילופי ירי עם הערבים, פונה לטיפול רפואי, וחזר לחזית רמלה לאחר זמן קצר. אחרי מספר ימים, נחתם הסכם לצירוף האצ"ל לצה"ל, שהוקם בעצם אותם ימים. סודיט הועבר עם יחידתו מחזית רמלה לגדוד 57 של חטיבת גבעתי, במסגרתו נטלו חלק במבצע פלשת. לאחר פרשת אלטלנה, הצטרף לכוחות האצ"ל ששמרו על קיומם העצמאי בירושלים, ופיקד על גדוד יוצאי אצ"ל שכבש את הכפר מלחה. בתקופת המלחמה התחתן עם דרור גוריון, חברת אצ"ל ושדרנית ברדיו המחתרתי, בתם של ציפורה ויצחק גוריון, מוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית. את חתונתם על גג-בית בירושלים ערך הרב אריה לוין שהיה מקורב לאנשי המחתרות.
לאחר פירוק האצ"ל בירושלים, הצטרף שנית לצה"ל, ובמהלך קורס קצינים במסגרתו, נפצע. זמן מה עשה סודיט בעסקים פרטיים.  
ב-1952 כמחאה על "הסכם השילומים" בין ישראל לגרמניה, שלח סודיט מצרפת מעטפת נפץ לראש ממשלת גרמניה, קונרד אדנאואר. הפצצה התפוצצה בעת שחבלן גרמני ניסה לנטרלה וגרמה למותו. סודיט נעצר בצרפת כשברשותו אמצעי לחימה שונים. הוא נשפט לארבעה חודשי מאסר וגורש מצרפת.
ביוני 2006 פורסם יומנו של סודיט ובו הוא טוען כי ראש ממשלת ישראל לשעבר, מנחם בגין, היה מעורב באופן אישי בניסיון לרצוח את אדנאואר. על פי הכתוב ביומן, סודיט עצמו הציע לבגין את הפעולה במטרה למנוע את הסכם השילומים עם גרמניה, ובגין הביע את הסכמתו "לכל תגובה שתיעשה ובלבד שיימנע הסכם השילומים".
ב-1960 גויס ל"מוסד" והשתתף במבצעים רבים ביניהם מבצע חיסולו של פושע המלחמה הרברטס צוקורס באורוגוואי. אחר כך פרש מן השירות. בנו זאב שרון חזר בתשובה וכיום משמש כראש המכינה הקדם צבאית ארזי הלבנון בשילה.
זאב רב-נוף

זאב רַב-נוֹף (רובינוב) (11 בפברואר 1926 – 26 במרץ 1979) היה מבקר קולנוע ומוזיקה ובמאי ישראלי. מבקר הקולנוע של "דבר".

ביוגרפיה

רב-נוף נולד ב-1926 בעיר ביאליסטוק שבפולין, בן לאסתר לבית רָקוֹבסקי ויעקב רוּבִּינוֹב (רוּבִּינוֹף; לימים עִבְרת את שם משפחתו ל"רב-נוף"). מצד אמו היה נצר למשפחת רבנים וסופרים ענפה (אמו הייתה נינתו של הרב עזריאל אריה לייב רקובסקי אב"ד פלוצק, נכדתו של הסופר והמתרגם העברי אברהם אבא רקובסקי, אחייניתה של המחנכת העברייה ופעילת הציבור הוורשאית פועה רקובסקי ואחותו של מבקר הספרות והמתרגם הפולני מארק רקובסקי).
רב-נוף למד בגימנסיה העברית "תרבות" בעירו. במלחמת העולם השנייה, שפרצה כשהיה נער, נדד לברית המועצות. לאחר המלחמה שב לפולין, והשלים לימודי קולנוע בבית הספר לאמנות הקולנוע בלודז'.
בשנת 1950 עלה לישראל. בארץ יזם את הקמת יחידת ההסרטה של הגדנ"ע, ופיקד עליה בשנים 1951–1953. סרטו מתקופה זו, "סעדיה שורשים במולדת", זכה ב-2011 להתייחסות מחודשת. שמו המעוברת, "רב-נוף", ניתן לו הן בשל הדמיון הפונטי לשמו המקורי והן בשל גובהו הרב.
משנת 1954 ועד מותו ב-1979 שימש כמבקר הקולנוע וכתב לענייני מוזיקה ואמנות של העיתון "דבר", שהיה בתקופה זו בין העיתונים הנפוצים ורבי ההשפעה במדינה.
ביים מספר סרטים קצרים, הפיק וביים יותר מ-40 סרטים תיעודיים, ושימש כשופט בכמה פסטיבלים בינלאומיים. שנים רבות היה הנציג הישראלי בהתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI). אחדים מחשובי הבמאים בעולם היו ידידיו האישיים.
רב-נוף כיהן כיו"ר תא מבקרי הקולנוע באגודת העיתונאים, והיה מפעילי אגודת 'קולנוע לנוער' מאז היווסדה.
לאחר מותו התפרסם מבחר מהביקורות שפרסם בספר "מסך גדול" שערך אורי קליין (עם אחרית-דבר ביוגרפית מאת אריה קרישק).

משפחה

זאב רב-נוף היה נשוי שלוש פעמים. בראשונה היה נשוי לאירינה. לאחר גירושיו נישא לשחקנית רות גבריאלית ("הפוגה"), שממנה יש לו בת אחת, ורדה הכט (נולדה ב-1959). בתחילת שנות ה-60 נישא בשלישית לרחל לבית תנוּרי, גרושתו של הצלם והארכאולוג בנו רותנברג.
רב-נוף נפטר ב-1979 בביתו מהתקף לב, בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו רחל.
תגובה מבוקרת דיפוזיה

תגובה מבוקרת דיפוזיה בכימיה פיזיקלית היא תגובה בה הגורם הקובע את קצב התגובה הוא תנועת הצורונים המגיבים. תנועה זו ממושטרת על פי כללי הדיפוזיה.
ישנם כמה גורמים המשפיעים על קצב תגובה כימית:
כמות האנרגיה במערכת, זאת מכונה גם (תרמודינמיקה). ההסתברות להיווצרות תגובה ממפגש עתיר אנרגיה בין המגיבים, מכונה גם קינטיקה. וקצב שינוע הצורונים.
קצב שינוע הצורונים נשלט אף הוא על ידי כמה גורמים:
ערבוב, מיגרציה (הגירה בהשפעת פוטנציאל חשמלי למשל), ודיפוזיה.
כאשר ישנה אנרגיה בכמות מספקת במערכת, קינטיקה מהירה דיה, ואין השפעה של עירבוב ומגרציה, מתרחשת תגובה מבוקרת דיפוזיה.

תגובה מבוקרות דיפוזיה באלקטרוכימיה

בשיטות אלקטרוכימיות ניתן לעקוב אחרי הגורמים המשפיעים על קצב התגובה: בפוטנציאלים הקרובים לפוטנציאל המנוחה של המערכת, הפוטנציאל המופעל על המערכת, המייצג את כמות האנרגיה, הוא הקבוע את קצב התגובה.
בפוטנציאלים מרוחקים מה מפוטנציאל המנוחה, הקינטיקה היא הקובעת את קצב התגובה.
תגובה מבוקרת דיפוזיה, אם כן, מתרחשת בפוטנציאלים המרוחקים ביותר מפוטנציאל המנוחה של המערכת. מכיוון שהדיפוזיה היא זו הקובעת את קצב התגובה, הזרם הנמדד במערכת אינו תלוי בפוטנציאל המופעל. מבחינה גרפית תיוצג תגובה זו על ידי ישר המקביל לציר הפוטנציאל.
בבדיקות אלקטרוכימיות מסוג מדידות עכבה חשמלית ממודלת תגובה מבוקרת דיפוזיה בעזרת עכבת וארבורג. ניתן לדלות ממנה מידע על מקדם הדיפוזיה של הצורונים, שטח הפנים של האלקטרודה ועוד. ייצוגה הגרפי של תוגבה מבוקרת דיפוזיה בסוג מדידות זה הוא ישר בשיפוע 45 בדיאגרמת נייקוויסט.
קילרים

עלילה

מעט אחרי שחברהּ נפרד ממנה נוסעת ג'ניפר (קתרין הייגל) עם הוריה (טום סלק וקתרין אוהרה) לחופשה בניס, צרפת. במלון היא פוגשת את ספנסר איימס (אשטון קוצ'ר) המציע לה לשתות איתו בערב, הצעה לה היא נענית.
ספנסר, רוצח שכיר שהגיע לניס כדי לפוצץ מסוק מבצע את מטלתו ומגיע בשעה שנקבעה לדייט עם ג'ן. הלילה עובר ולאחר שג'ן מתוודה שהיא לא האדם ה"זורם" שהיא ניסתה להציג במהלך הערב, ספנסר מחליט להתוודות בפניה שהוא רוצח שכיר. למרבה הצער, כשהוא מסיים את דבריו הוא מבחין שג'ן לא שמעה אותם - היא נרדמה.
בהמשך מציע ספנסר נישואין לג'ן והם מתחתנים. ספנסר מודיע לבוס שלו שהוא פורש מעבודתו וזה האחרון מאיים עליו כי עבודה כמו שלו אי אפשר לעזור לו. ספנסר מתריס לעומתו, נישא לג'ן וממשיך בחייו בעבודה אחרת.
שלוש שנים מאוחר יותר, ביום הולדתו של ספנסר מביאה לו ג'ן במתנה כרטיס זוגי לחופשה בניס. לאור קשריו המפוקפקים עם האזור, ספנסר לא נלהב לחזור לשם. כשג'ן שופכת את ליבה בפני חברותיה על חוסר ההתלהבות המוזרה של ספנסר הם אומרות לה שייתכן שזה מצביע על משבר בנישואים.
באותו זמן ספנסר מקבל גלויה מהבוס שלו לשעבר בו הוא נקרא לתפקד במשימה כלשהי. אביה של ג'ן שמגיע לארוחת ערב מבחין בגלויה ומביע בקול את תמיהתו למראה ה"חיבוקים והנשיקות" שצויינו בסוף הגלויה, לא דבר שמקובל לקבל מבוס לשעבר. אביה של ג'ן לוקח את ספנסר לבית כדי להחליף בגדים, אולם אז מתברר שהעצירה בבית הייתה עילה להביא אותו למסיבת הפתעה שארגנה לו ג'ן.
בבוקר שלאחר מכן ג'ן נוסעת לשדה התעופה, משם היא אמורה לקחת טיסה לסן פרנסיסקו אליה נשלחה מטעם עבודתה. בסופו של דבר היא חוזרת כמה שעות מאוחר יותר הביתה, שם היא מגלה את ספנסר נאבק בהנרי, אחד משכניהם, שמיד כשמבחין בה צועק לה להביא אקדח - אשר על קיומו לא הייתה מודעת - מהשידה שליד המיטה. ג'ן יורה בזרועו של הנרי וספנסר מצליח לגבור עליו ובהמשך, לאחר מרדף מכוניות ממושך מצליח להרוג אותו. בחקירתו של הנרי קודם לכן מתברר שעל ראשו מוצעים 20 מיליון דולר.
במהלך היום הם נתקלים במארבים שונים משכנים ומכרים שלהם ומצליחים להימלט מכולם. ג'ן שאינה מרגישה טוב ומגיבה בתוקפנות לכל דבר חושדת שהיא בהריון. הם עוצרים בסופרמרקט וקונים בדיקת הריון על מנת לאמת את חשדה. כשהם מגיעים למשרד כדי לבצע את בדיקת ההריון ספנסר עוזב לכמה רגעים את ג'ן, ואז מותקף על ידי מזכירתו, אותה לבסוף הורגת ג'ן.
בסופו של דבר, הם מגיעים הביתה, שם לאחר כמה זמן מגיע אביה של ג'ן ומתברר שאביה של ג'ן ידע כבר בזמנו אודות עבודתו של ספנסר ושכר את השכנים כבר לפני שלוש שנים עבורו למקרה ויחזור לבוס הישן שלו. הוא מגלה גם שאף רוצח שכיר ושכן הוא היה היעד של ספנסר, שלוש שנים קודם לכן, בניס. כשראה את הגלויה שנשלחה לספנסר מהבוס החדש שלו הוא חשב שספנסר חוזר לעבודה הישנה שלו ולפיכך הפעיל את המתנקשים, השכנים אותם שכר.
ספנסר מצהיר שהוא מחוץ לעסק ואין לו כוונות לחזור, וכהוכחה הוא שומט את האקדח שלו המכוון כנגד אביה של ג'ן ואומר לו שאין לו שום כוונה להרוג אותו. ג'ן מגלה להוריה שהיא בהריון ובסצנת הסיום רואים את בני הזוג משאירים את תינוקם לטיפולם של הוריה של ג'ן.

ביקורת

הביקורת שקיבל הסרט היו ברובן שליליות. האתר Rotten Tomatoes ציין כי רק 11% מהמבקרים נתנו ביקורות חיוביות על הסרט, מבוסס של 100 ביקורות, עם ציון ממוצע של 3.3/10. הקונצנזוס הביקורתי סבר כי הסרט הוא "משעמם, נוסחתי וחסר כימיה. הסרט חסר ריגושים והומור".
פריץ זאוקל

ביוגרפיה

זאוקל נולד בעיירה האספוּרט (Haßfurt) על נהר המיין, בן יחיד לפקיד דואר ולתופרת. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים, אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגיל 15 כאשר אמו נפלה למשכב. זאוקל הצטרף לצי הסוחר, ושירת בו מספר שנים. הוא הפליג לאוסטרליה כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה. ספינתו נתפסה על ידי בעלות הברית, והוא בילה את השנים 1914 עד נובמבר 1919 במחנה שבויים בצרפת.
לאחר מכן שב לגרמניה ועבד כפועל בעיר שווינפורט. הוא למד הנדסה, והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1923 (מספר חבר 1,395). באותה השנה הוא נישא, ומנישואים אלו באו לעולם עשרה ילדים. בשנת 1925 מונה לגאולייטר (מפקד מחוז) של המפלגה בתורינגיה, והפך לחבר בממשלה המקומית בשנת 1929. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, מונה למושל תורינגיה, וחבר ברייכסטאג. ב-1934 קיבל דרגות כבוד באס אס ובאס אה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה הממונה על ההגנה בחבל קאסל, וב-21 במרץ 1942 מונה ל"ממונה בעל הסמכויות הבלתי מוגבלות על כוח העבודה", בהמלצתו של שר החימוש אלברט שפר. הוא היה כפוף ישירות לאדולף היטלר, ודיווח גם למשרד תוכנית ארבע השנים בראשות הרמן גרינג. הוא היה האחראי לכוח העבודה בגרמניה. בשלב זה זעקו מפעלי החימוש בגרמניה לידיים עובדות, וזאוקל היה האיש שיכול לספק אותן.
זאוקל הכריז כי האמצעים שינקוט לא יונחו על ידי סנטימנטליות או רומנטיקה. הייתה זו אמירה גלוית לב שהעידה על שיטותיו של זאוקל - העברת מיליוני (כחמישה מיליון) עובדי כפייה מרוסיה ומאוקראינה, תוך ציד אנוש בערים ובכפרים, דחיסת האנשים שנתפסו אל קרונות רכבת, והסעתם אל מפעלי התחמושת שם עבדו שעות רבות ביממה, במשטר אכזרי, בתזונה בלתי מספיקה, ללא לבוש מתאים, בתנאי מזג אוויר קשים, ובהתעללות גופנית ונפשית. רבים מאוד לא שרדו תנאים אלו. הוראתו של זאוקל הייתה לנצל את העובדים "במידה המקסימלית ובמחיר המינימלי". פירושה המעשי של הוראה זו הייתה כי עובדים אלו ינוצלו בעבודות כפייה עד מותם.
זאוקל עמד בלחץ מכל הכיוונים - מחד הגיעו דרישותיהם של אלברט שפר והרמן גרינג (ראש תוכנית ארבע השנים) לעוד כוח עבודה, ומאידך, טענות האס-אס כי העברת עובדי הכפייה מפריעה להם במלאכת השמדת היהודים, וטענות הצבא כי מדיניות ציד האדם שהונהגה על ידי זאוקל גורמת לאוכלוסייה להצטרף אל הפרטיזנים.
זאוקל הועמד לדין כפושע מלחמה במשפטי נירנברג. הוא הואשם בקשר לביצוע פשעים נגד השלום, בתכנון וביצוע מלחמה תוקפנית, בפשעי מלחמה, ובפשעים כנגד האנושות. עורך דינו במשפט היה רוברט סרווציוס, לימים עורך הדין של אדולף אייכמן במשפטו בירושלים. זאוקל הגן על "חזית העבודה" בטענה כי לא היה מדובר בניצול אלא בתהליך כלכלי של אספקת עבודה. הוא הכחיש כי היה אחראי לעבודת כפייה, או כי היה מקובל להעביד אנשים עד מותם, או להתייחס אליהם כעבדים.
הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות, ונתלה בנירנברג ב-16 באוקטובר 1946. מילותיו האחרונות היו "אני מת חף מפשע. משפטי אינו צודק. אלוהים הושע את גרמניה!".
NANA (מאנגה)

עלילה

נאנה קומטסו היא נערה ילדותית ותמימה שנוטה לשקוע בדמיון ולאבד קשר עם המציאות. היא לאחר שנה של מערכת יחסים מרחוק נוסעת נאנה קומטסו לטוקיו כדי לגור עם החבר שלה, שוג'י. ברכבת היא מתיישבת ליד נאנה אוסקי, נערה קשוחה, מלאת ביטחון עצמי וסולנית של להקת פאנק בשם "Black stones" (או בקיצור BLAST). 
במהלך הנסיעה הארוכה מתפתחת ביניהן שיחה. במהלך אותה שיחה מתברר להן כי שתיהן בנות 20, שתיהן עוברות לגור בטוקיו וכי לשתיהן קוראים נאנה. השתיים נפגשות בשנית בדירה ששתיהן מעוניינות להשכיר, ולאחר שאף אחת מהן לא מוכנה לוותר עליה, הן מחליטות לעבור לגור בה יחד. נאנה אוסקי נותנת לנאנה קומטסו את הכינוי "האצ'י" (נאנה ביפנית הוא המספר שבע בעוד האצ'י הוא שמונה). האצ'י מתיידדת במהירות עם חבריה של נאנה ללהקה ובהמשך נפגשת גם עם ראן, האקס שלה, ועם חבריו ללהקה המתחרה Trapnest. במקביל, היא מתמודדת עם התדרדרות מערכת היחסים שלה עם שוג'י ועם קשיים במציאת עבודה שתתאים לה.

Live Action

בנוסף לאנימה ולמאנגה, סיפור הסדרה סופר גם בגרסה של סרט קולנוע שביים קינטרו אוטני. הסרט יצא לקולנוע ב-3 בספטמבר 2005 (לפני האנימה). כיכבו בו: מיקה נקשימה (Mika Nakashima) בתפקיד נאנה אוסקי ואווי מיאזאקי (Aoi Miyazaki) בתפקיד נאנה קומטסו. גרסת ה-DVD יצאה לאור במרץ 2006. הסרט זכה להצלחה בבתי הקולנוע היפנים.
הסרט השני נקרא NANA 2 והוא יצא לאקרנים בדצמבר 2006. השחקנים אשר גילמו את נאנה קומטסו, ראן ושין הוחלפו, אך שאר השחקנים נשארו בתפקידם.

שחקנים ראשיים

נאנה קומטסו: Yui Ichikawa /Aoi Miyazaki 
נאנה אוסקי: Mika Nakashima 
ראן: Nobuo Kyou / Ryuhei Matsuda 
טאקומי: / Tetsuji Tamayama 
שין: Hongo Kanata / Ken'ichi Matsuyama 
נובו: Hiroki Narimiya 
ריירה: Yuna Ito
טוני קוקס

קורות חייו

ג'וזף אנתוני קוקס נולד במנהטן, ניו יורק, לג'ו ג'ונס ולהנרייטה קוקס. הוא בילה את ילדותו ביוניונטאון, שבאלבמה עם סבתו וסבו, לוטי והנרי ג'ונס. אמו, הנרייטה קוקס-פן ואביו החורג, רודולף (רודי) פן מתגוררים כיום בקולג' פארק שבג'ורג'יה. בגיל 10 הוא הפך למתופף. הוא פגש את אשתו לעתיד, אותליה, במהלך התיכון. הם נישאו בסופו של דבר בשנת 1981 כאשר קוקס היה בן 23.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, למד קוקס באוניברסיטת אלבמה ובמקור תכנן ללמוד מוזיקה. קוקס אמר בראיון למגזין "Jet" בשנת 2003, "ניגנתי על פי שמיעה. זה היה בדיוק כמו בסרט "Drumline". התחרתי בתיפוף נגד כמה מתופפים מבית הספר, והם לא היו טובים ממני בשום דבר. פשוט לא יכולתי לקרוא תווים".

קריירה

זמן קצר לאחר סיום לימודיו בתיכון, החליט קוקס להמשיך לשחק לאחר שצפה בבילי ברטי, ננס שהיה שחקן וגם המייסד של אגודת "האנשים הקטנים של אמריקה". בעידודם של קרובי משפחה וחברים, הוא עבר ללוס אנג'לס בגיל 18. הוא התחיל לקחת שיעורים בבית הספר למשחק מריק סטודיו עם השחקנית דה דה טילמן ועד מהרה החל לעבוד בפרסומות, סרטים ותפקידים בטלוויזיה. הוא ידוע בזכות תפקידיו בסנטה רע שם שיחק את מרקוס, במוחם של צוות פיצוח בטוח, במת לדייט שם שיחק פרודיה על ד"ר היצ' מהיצ'. כשחקן מוביל שני לצד בילי בוב תורנטון, תפקידו של קוקס בסנטה רע היה התפקיד הראשון והיחיד שלו כדמות הראשית (נכון ל-2011).

חיים אישיים

קוקס הוא בעלים של 350 דונם (1.4 קילומטר מרובע) בחווה בסדונה, אריזונה. 
קוקס סובל מגמדות וגובהו הוא 107 סנטימטרים בלבד.
ועדת השמות הממשלתית

ועדת השמות הממשלתית היא ועדה ציבורית הממונה על ידי ממשלת ישראל, ועוסקת בקביעת שמות ליישובים ולנקודות נוספות במפת ישראל ובהחלפת שמות ערביים שהיו קיימים עד 1948 לשמות עבריים. החלטות הוועדה מחייבות את מוסדות המדינה. 
במתן שמות מתבססת הוועדה על שמות היסטוריים, על תרגום שמות ערביים ועל מתן צורה עברית לשמות ערביים.

הוועדה למתן שמות עבריים לנגב

לדברי יהודה זיו, חבר בוועדת השמות הממשלתית, הגיע דוד בן-גוריון למסקנה כי יש לתת שמות עבריים לאתרים בנגב. עיקר עיסוקה של הוועדה שהוקמה היה קביעת שמות עבריים ל"עצמים גאוגרפיים". אמרו אז על בן-גוריון כי החליט "בראשית -שֵמוֹת!", ויקרא במדבר דברים - כלומר מתן שמות עבריים למקומות הוא שלב בדרך ל"חזון הפרחת השממה". הוועדה קיימה במשך עשרה חודשים 29 ישיבות, שבהן נקבעו לאתרים מדרום לקאורדינטת רוחב 120 - בין אשקלון לבין שפך נחל קדרון - 561 שמות עבריים, מתוכם רק 29 היו שמות יישובים. התוצאה סוכמה ופורסמה בשנת 1950. הייתה זו המפה היחידה של מחלקת המדידות הממשלתית שבה הופיע לצד השם העברי החדש גם שמו הערבי של המקום.
המפה יצאה לאור לאחר הסכם שביתת הנשק עם ממלכת ירדן ב-3 באפריל 1949. בן-גוריון הורה להתעלם מהקו הירוק ובעידודו ובאישורו נקבעו שמות עבריים ליישובים, לחורבות ולעצמים גאוגרפיים בתוך תחומי ירדן - מעבר לקו הירוק בגזרה זו.
סינדרלה מן

עלילת הסרט

ג'יימס ג'יי בראדוק (ראסל קרואו) הוא עובד קשה יום, שבעבר היה מתאגרף אירי אמריקני מניו ג'רזי. הוא נאלץ לוותר על האיגרוף לאחר ששבר את ידו בזירה. זוהי הקלה לאשתו, מיי (רנה זלווגר), שסולדת מהאלימות במקצוע שבחר, אך יודעת כי בלעדי האיגרוף לא יהיה להם מקור פרנסה אחר.
כשארצות הברית נכנסת לשפל הגדול, בראדוק נאלץ לעבוד עבודת כפיים לפרנסת משפחתו. המנהל הוותיק של בראדוק, ג'ו גולד (פול ג'יאמטי), מציע לו לחזור לזירה במטרה להשיג כסף. אך הוא מפסיד בקרב וסופג קריאות בוז מהקהל.
כשבראדוק מצליח לקבל תחרות נוספת הוא מפתיע את המומחים בניצחון מול יריב הנחשב חזק ממנו בהרבה. הוא סבור כי ידו נרפאה לגמרי והוא כשיר לחזור לזירה. בניגוד לרצונה של אשתו, בראדוק מקבל את ההצעה של גולד לחזור לזירה. מיי מתרעמת על ניסיונו של גולד להרוויח מבעלה עד שהיא מגלה כי גם גולד ואשתו נמצאים במצב כלכלי קשה.
בראדוק מקבל הזדמנות להיאבק מול אלוף העולם במשקל כבד, מקס בר (קרייג ביירקו), בעוד שהוא ממשיך לצבור ניצחונות. לבסוף הוא מצליח להביס את בר ולהפוך להיות אלוף העולם במשקל כבד.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות עם ציון גבוה על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". אך הסרט נכשל בקופות והכניס בארצות הברית רק 61,649,911 מיליון דולר לעומת תקציב ה-88 מיליון דולר. מחוץ לארצות הברית הסרט הכניס כ-46,890,000 מיליון דולר, מה שמסכם את הכנסותיו בכ-108,539,911 מיליון דולר.

פרסים

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר, לשני פרסי גלובוס הזהב, לשני פרסי באפט"א ולשני פרסי גילדת שחקני המסך, זכה בפרס אחד מטעם גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
חשבונית

חשבונית או בשמה המוכר לציבור חשבונית מס (או בשמה הרשמי חשבונית עסקה), היא מסמך מסחרי הכולל פרטים של עִסקה בין קונה ומוכר ובין נותן שירות למקבלו. החשבונית, שהיא למעשה דרישת תשלום, מפרטת את הכמות והמחיר המוסכמים של המוצר או השירות אשר סופקו במהלך עסקה בודדת או מספר עסקאות. חשבונית היא מסמך מוכר לצורכי התחשבנות עם שלטונות המס, להבדיל מ"חשבון" או "חשבון עסקה" שגם הם כוללים את פרטי המכירה אך אינם מוכרים למע"מ.
בישראל, חשבונית המס קיימת מיום שהושת על ציבור העוסקים חיוב מס ערך מוסף ב-1976.

החשבונית והמע"מ

רק מי שרשום כ"עוסק מורשה" בהתאם לחוק מס ערך מוסף, רשאי להוציא חשבונית מס. משמעות חשבונית המס היא שמקבלה שילם את המע"מ הנגזר מהעסקה למוכר או נותן השירות. את סכום המע"מ ששולם, הקונה יוכל לדרוש בחזרה מרשויות מע"מ וזאת בהתאם לעקרון "הערך המוסף" אשר על פיו נגבה המס. בגוף חשבונית המס נדרשים להיות מצוינים בנוסף לפרטים הנכללים בחשבונית, מספר העוסק המורשה וסכום המע"מ.
חשבונית המס מהווה את האסמכתא לקבלת המע"מ בחזרה (החזר מס תשומות) ובלעדיה לא ניתן לקבל חזרה את המע"מ ששולם. במקביל מוציא חשבונית המס חייב בדיווח ותשלום המע"מ המצוין על גביה (עקרון ההקבלה במס ערך מוסף).
עוסקים פטורים (אינם רשומים כ"עוסק מורשה"), אינם רשאים להוציא חשבוניות מס רגילות אלא חשבוניות עסקה. כמו כן מלכ"רים ומוסדות פיננסיים כמו בנקים וחברות ביטוח אינם מוציאים חשבוניות על עיקר עסקיהם (ביטוח, מימון).

אופן הפקת חשבוניות

בעל עסק או נותן שירות מפיקים חשבונית בעצמם, או באמצעות פקיד מוסמך בעסק. הדרכים הנפוצות הן:

חשבונית ידנית

זוהי החשבונית אשר הייתה מקובלת מאז החלה פעילות החשבוניות, ועד היום מפיקים כך חשבוניות בעלי עסקים ועצמאים רבים. מדובר בפנקס שהודפס בבית דפוס, עם מספר קבוע של חשבוניות, ממוספרים בסדר רץ, ולכל מספר – מקור ו-2 העתקים.

חשבונית ממוחשבת

בשנים האחרונות נכנסו לשימוש גובר והולך תוכנות המפיקות חשבוניות באופן ממוחשב. תוכנות אלו בדרך כלל חייבות לעמוד בתקן של שלטונות המס.

חשבונית קופה רושמת

בעסקים קטנים או ברשתות שיווק מפיקים חשבוניות באמצעות קופה רושמת, ובה מצוינים עיקר פרטי העסקה, ללא פירוט מדויק. בדרך כלל, שלטונות המס אינם מסתפקים בחשבוניות הקטנות המופקות מקופה רושמת ואין בה פירוט העסקה, ועל כן מוציאים בנוסף לה – חשבונית ידנית הכוללת את ציון המקור לחשבונית בקופה.
Dreamtale

ביוגרפיה

דרימטיל נוסדה על ידי רמי קרנן בתחילת שנת 1999. הלהקה זכתה בתהילה תחילה בתור להקת חימום של סינרג'י בפינלנד, אך ההצלחה הגדולה הגיעה לאחר מכן כשהוציאו לאור את הדמו השני שלהם "Refuge from Reality".  דמו זה היה להצלחה גדולה כבר ביום יציאתו לאור.
רוב העותקים של הדמו נמכרו ביפן ותוך זמן קצר הגיעו שמועות על להקת מטאל לוהטת הגיעו לאוזניהם של חברות תקליטים.
דרימטיל התחילה לקבל הצעות מחברות תקליטים מכל העולם, ובאוגוסט 2001 עסקה עם ספיינפרם נחתמה.
בדצמבר 2001 דרימטיל התחילו את ההקלטות ל-"Beyond Reality". לאחר השינויים האחרונים של האלבום הרכב הלהקה השתנה: הבסיסט אלויס ווימר הוחלף על ידי פסי ריסטוליינן וזמר חדש, טומי וילטולה, הצטרף. "Beyond Reality", שיצא לאור ביפן ביוני ובמקום אחר במהלך יולי 2002, נמכר בכמויות אדירות ביפן והלהקה זכתה לקהל מעריצים נאמן. המעריצים היפנים פשוט לא יכלו לחכות בשביל עוד, אז ההקלטות לאלבום השני באורך מלא הוחלטו להתחילם כמה שיותר מהר. ההקלטות לאלבומם השני Ocean's Heart התחילו בינואר 2003 ב"פנטום סטודיוס פינלנד", המקום בו סמו אויטינן עשה מיקס לאלבום. הגברה הוספה לאלבום על ידי מיקה ג'וסילה בסטודיו המוערך פינווקס-סטודיוס.
משלח בינלאומי

משלח בינלאומי (באנגלית: Freight Forwarder) הוא מוביל המתחייב להעביר טובין (סחורות, מטענים וחפצים אישיים) מנקודת מוצא אל נקודת היעד בעבור תשלום כספי.
תפקיד המשלח אינו לשנע את הטובין, אלא לגשר בין בעל המטען לספק השילוח הבינלאומי (שילוח אווירי, ימי או יבשתי) ומוטלת עליו החובה להנפיק שטר מטען (פנימי) לכל שילוח.
על פי חוק סוכני המכס, תשכ"ה-1964, גורם העוסק במשלח בינלאומי חייב לקבל אישור מרשות המסים בישראל.
סדרת הצוללות אריהנט

סדרת הצוללות אריהנט (בסנסקריט: अरिहंत, פירוש: "קוטלת האויבים"), היא סדרה של צוללות טילים בליסטיים בעלות הנעה גרעינית המפותחת ונבנית עבור חיל הים ההודי. צוללת הדגל של הסדרה היא  "INS Arihant" אשר החלה ניסויים בים בדצמבר 2014.
הספינות פותחו תחת פרויקט ATV (ראשי תיבות של Advanced Technology Vessel), עם תקציב של 2.9 מיליארד דולר לתכנון צוללת גרעינית.
INS Arihant היא צוללת הטילים הבליסטיים הראשונה 
שנבנתה על ידי מדינה שאינה חברה קבועה במועצת הביטחון.
בניית הצוללת השנייה תוכננה להסתיים בסוף 2016.

תיאור

צוללות מסדרת אריהנט הם צוללות גרעיניות הנושאות ומשגרות טילים בליסטיים, שפותחו תחת פרויקט ATV. 
הן הצוללות הגרעיניות הראשונות שפותחו בהודו.
צוללות מסוג אריהנט הן באורך של 112 מטרים, ברוחב (Beam) של 15 מטרים ובשוקע של 10 מטרים. הן בעלות עומק צלילה של 300 מטרים ונושאות צוות של 95 איש.
לצוללת מדחף בעל 7 להבים המונע על ידי כור לחץ-מים בעל הספק של 83MW. הן מסוגלות להגיע למהירות של 12-15 קשר (22-28 קמ"ש) על פני המים ו-24 קשר (44 קמ"ש) בעת צלילה.
לצוללות 4 כני שיגור והן נושאות עד 12 טילי K-15 סגאריקה בעלי ראש נפץ יחיד כל אחד (בעלי טווח של 750 ק"מ), או 4 טילי K-4 (עם טווח של 3,500 ק"מ).

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
משחקי גמדים

תקציר העלילה

קלואי ואמה עוברות כל שבוע דירה, דבר שמונע מקלואי להכיר חברים. בסרט, קלואי ואמה עוברות לדירה שנמצאת בבית ישן ומוזר מלא בגמדי גינה. כשקלואי מגיעה הביתה לבד אחרי בית ספר, היא והשכן החטטן שלה, ליאם מגלים שהגמדים הם בעצם יצורים חיים. לגמדים במשך המון שנים הייתה משימה להגן על כדור הארץ מפני יצורים קטנים ומפלצתיים הנקראים "טרוגים" אשר מנסים לפלוש לבית דרך מעבר מיקום אחר. קלואי וליאם משתפים פעולה עם גמדי הגינה, בשביל להילחם באיום הפלישה ולהציל יחד את העולם.

הפצת הסרט

הסרט היה אמור להתפרסם לראשונה ב-13 באוקטובר 2017, אבל יום לפני תאריך הפרסום הוחלט שיפורסם ב-2 במרץ 2018. בסופו של דבר הסרט הופץ ב-20 באפריל 2018 באמריקה הלטינית, אירופה ואסיה. מאוחר יותר הסרט פורסם בנטפליקס ארצות הברית ב-19 באוקטובר 2018. בקפריסין, יוון, רומניה וישראל הסרט הוקרן לראשונה בחודשי נובמבר ודצמבר בשנת 2017.