google/wiki40b huggingface dataset:
הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות

הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות הוא הכינוי להטבלה ההמונית בכפייה של יהודי פורטוגל, וחיובם בכוח להמיר דתם לנצרות, בשנת 1497.

רקע

כשני שלישים מיהודי ספרד, שנדרשו לעזוב את בתיהם בגירוש יהודי ספרד בשנת 1492, נמלטו לפורטוגל הסמוכה. ז'ואאו השני, מלך פורטוגל אישר ליהודי ספרד להיקלט בפורטוגל למשך שמונה חודשים, תמורת תשלום כופר. מוערך שמעל מאה ועשרים אלף מיהודי ספרד עברו לפורטוגל. רובם לא עזבו בתום שמונת החודשים שהוקצבו להם, והתווספו לאוכלוסייה היהודית המקומית.

היסטוריה

בשנת 1496 חל המפנה. מנואל הראשון, מלך פורטוגל (אשר מלך בשנים 1495-1521), ביקש להנשא לאיזבלה בתם של המלכים הקתוליים מספרד, פרננדו השני ואיזבלה. אלו הציבו בפניו תנאי לנישואין: גירוש כל היהודים מפורטוגל. המלך מנואל נענה להם, וב-5 בדצמבר 1496 הוא הוציא צו גירוש ליהודי המדינה. באותה שנה הגלה כ-2000 ילדים עד גיל 10 של משפחות יהודיות שלא הצליחו לשלם את מיסי המלך. הילדים הוגלו לאיי סאו טומה ופרינסיפה כחלק מתהליך הקולוניאליזם של מערב אפריקה. כשנה לאחר מכן נותרו באי רק 600 ילדים חיים. חלקם ניסו לשמור על צביון יהודי אך עד המאה ה-18 לא נותרה נוכחות יהודית באיים. לאחר מספר חודשים, החליט המלך להחליף את הגירוש בטבילה כפויה לנצרות. בתי הכנסת ובתי הספר עוקלו, ספרים יהודיים נשרפו וילדים מגיל שלוש עד 14 נלקחו מהוריהם והומרו לנצרות. במהלך חודש אפריל של אותה שנה הובאו היהודים למרכזי הערים, בתואנה כי ספינות מחכות להם בנמלים על מנת להוציא אותם מן הארץ, אך שם, בכיכרות הערים התבררו ממדי ההונאה, במסגרת הטבלה כפויה הותזו עליהם טיפות מים שקודשו בברכת כהן דת, ההטבלה הכפויה לוותה במחזות קשים וקורעי לב, בעיר ליסבון נכלאו רבבות יהודים במחנה האשטאוש במטרה לנצרם. אותם אנשים שלא הגיעו להטבלה בהסכמה הובאו בכוח ונערך בהם טקס ההטבלה. בכך הוכרו יהודי פורטוגל על ידי המדינה כנוצרים, וחויבו על פי חוק המדינה בכל חוקי הנצרות.
על פי חוקי המדינה, נוצרים שהוטבלו, אף אם בכפייה, מחויבים היו לחיות חייהם כנוצרים. במידה שהוכח כי כפרו בנצרות, כלומר האמינו או עסקו בדת אחרת, כדוגמת היהדות, או לחלופין בכישוף ועבודת אלילים, היה עונשם כבד מנשוא, לעיתים קרובות מוות בעינויים. החקירה והעונשים הכבדים בוצעו על ידי בית המשפט של האינקוויזיציה, שהייתה ידועה לשמצה באופן התנהלותה האכזרי.
מבחינה חוקית לא נותרו בפורטוגל יהודים, משנת 1497. חלק מהיהודים לשעבר הפכו לנוצרים לכל דבר ונטמעו באוכלוסייה הפורטוגזית. חלק אחר, התנהגו כלפי חוץ כנוצרים, היו למעשה אנוסים, שימרו בסתר את זהותם כיהודים ואת דיני הדת היהודית כפי יכולתם, ונישאו בינם לבין עצמם, בעוד כלפי חוץ התנהגו כנוצרים.
העוינות כלפי היהודים שהמירו בכפייה את דתם לא פסקה. כעשר שנים לאחר ההטבלה בכפייה, בין ה-19 לבין ה-21 בחודש מאי 1506, נרצחו כארבעת אלפים יהודים שהוטבלו לנצרות, בפוגרום ליסבון.
אילן אלהרר

קריירה

אלהרר שיחק במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מגיל 14, ועלה לקבוצת הבוגרים של בית"ר כמחליף בסוף עונת 1987/1988. בעונה שלאחר מכן קיבל את חולצת ההרכב, תחת הדרכתו של דרור קשטן, שחזר לקדנציה שנייה כמאמן הקבוצה. אלהרר היה שותף לגביע המדינה בו זכתה הקבוצה בעונת 1988/1989. לאחר מכן עבר למכבי יבנה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה בעונת 1990/1991. כעבור עונה נשרה הקבוצה בחזרה לליגת המשנה, ואלהרר חזר לבית"ר ירושלים בקיץ 1992.
אלהרר היה שותף לאליפות של בית"ר ירושלים בעונת 1992/1993, כשפתח ב-25 משחקים מתוך 30 בעונה זו. אלהרר אף זכה בתואר השחקן המצטיין במשחק הראשון של הקבוצה אי פעם במסגרת השלבים המוקדמים של ליגת האלופות, באוגוסט 1993 נגד זימברו קישינב ממולדובה.
אלהרר שיחק 9 עונות במצטבר בבית"ר ירושלים, ורשם לזכותו 123 הופעות ,9 בישולים ו-3 שערים.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מכדורגל בתחילת 1996, התמקד בחזרה בתשובה ובלימודי קודש, ונכנס לפוליטיקה. ב-1996 השתתף בתשדיר בחירות של ש"ס במסגרת הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה. בהמשך ששימש נהגו של שר הדתות יצחק כהן ממפלגת ש"ס במשך מספר שנים. לאחר הישגה הגדול של מפלגת ש"ס בבחירות לכנסת בשנת 1999 בהן זכתה ב-17 מנדטים, קודם אלהרר להיות דובר המשרד, מהלך שלווה בביקורת רבה בעקבות מינויו ללא הליך ראוי, שבמהלכו הודה שהפעיל תחנת רדיו פיראטית.
סטפני, נסיכת מונקו

משפחתה

סטפני היא בת למשפחת האצולה לבית גרימלדי. אביה הוא רנייה השלישי ואמה היא גרייס קלי. היא הצעירה במשפחתה; אחיה הגדולים הם אלבר השני נסיך מונקו והנסיכה קרוליין מהנובר.

השכלה ותחביבים

סטפני שולטת בשפות צרפתית, מונגאסקית, אנגלית ואיטלקית. היא התחנכה בבית דאם דה סנט מור במונקו, ולאחר מכן בדופנלופ בפריז בירת צרפת. סיימה את בית הספר התיכון בשנת 1982. במהלך שנותיה בבית הספר היא למדה מחול, פסנתר קלאסי, וגם השתתפה בתחרויות התעמלות ורכיבה על סוסים.
בין השנים 1986-1991, סטפני ניסתה כוחה בקריירת שירה ושחררה 3 אלבומים ו- 18 סינגלים באנגלית ובצרפתית שהמפורסם שבהם הוא Ouragan  (מכונה באנגלית גם  Irresistible )

תאונת הדרכים

ב-13 בספטמבר 1982, במהלך נסיעה חזרה אל ביתן מבית החווה "רוקגל" בצרפת, אירעה תאונת דרכים לסטפני ולאמה גרייס קלי. אמה מתה מפצעיה למחרת. סטפני נפצעה בתאונה ונגרם לה שבר בקו השיער של חוליה בצוואר. לפי הגרסה הרשמית, הגורם לתאונה הוא אירוע מוחי שעברה האם תוך כדי נהיגה. עם זאת, לפי שמועות שנפוצו לאחר התאונה, נטען כי סטפני היא זו שנהגה ברכב. סטפני עצמה סירבה לדבר על מות אמה עד 2002, אז אמרה כי "לא רק שעברתי טראומה נוראית, לאבד אמא בגיל צעיר מאוד, אלא גם הייתי לידה ברגע התאונה. אף אחד לא יכול לדמיין כמה סבלתי, ואני עדיין סובלת".
ספריית שטראשון

ספריית שְׂטרָאשוּן הייתה ספרייה בעיר וילנה, מרכז התרבות היהודית של צפון-מערב רוסיה, שהייתה ידועה בכל רחבי העולם היהודי. נוסדה מאוסף הספרים הענק של ר' מתתיהו שטראשון, חוקר ומשכיל עברי שהיה ביבליופיל דגול, שהקדיש לספרייתו את מיטב כספו וכוחותיו. הוא הצליח לרכוש עבור ספרייתו עותקים נדירים של ספרים תורניים מימי ראשית הדפוס, ואף כמה אינקונבולות, ובהם "מבחר הפנינים" של ר' שלמה אבן-גבירול, אחד הספרים העבריים הראשונים שנדפסו עם המצאת הדפוס.

היסטוריה

ר' מתתיהו שטראשון, שנפטר בשנת 1885, הוריש את ספרייתו, ובה 5,739 כרכים (מספר עצום לגבי אמצע המאה התשע עשרה), לקהילת וילנה. בשנת 1889 יצא בברלין לאור הספר "ליקוטי שושנים", שהוא קטלוג המפרט את כל הספרים שבאוסף. בשנת 1892 נפתחה הספרייה לציבור, בבית שבו התגורר מתתיהו שטראשון, על ידי המשכיל הלל נח מגיד שטיינשניידר.
בשנת 1901 עברה למבנה חדש בחצר בית הכנסת הגדול של וילנה. בשנת 1902 היא נפתחה לקהל, והייתה מהספריות הציבוריות היהודיות הגדולות והחשובות בעולם.
מנהל הספרייה היה שמואל שטראשון, ולאחריו יצחק שטראשון. הספרן הראשי היה חייקל לונסקי, שנשא במשרה זו עד לחיסול הספרייה בידי הנאצים. 
אחד מאוצרותיה של "ספריית שטראשון" היה "ספר המבקרים" הייחודי שלה, שבו רשמו את רשמיהם גדולי הספרות היהודית והעברית, ובהם ח"נ ביאליק, שלום עליכם, דוד ברגלסון, תיאודור הרצל, ברל כצנלסון, מארק שאגאל, ורבים אחרים.
ספריית שטראשון וספרניה עמדו בקשר רצוף עם בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, שהוקם בירושלים. 
בשנות השלושים היו בספרייה כ-35,000 כרכים. לאחר כיבוש וילנה בידי הנאצים פעלה הספרייה בגטו וילנה. הנאצים חמסו את האינקונבולות ושלחו את הספרנים, כמו את יתר תושבי הגטו, למוות בפונאר. אוצרות הספרייה הועברו בארגזים למחסן בפרנקפורט. 
עם כיבוש גרמניה בשנת 1945, מצא הצבא האמריקאי את מחסן הספרים בפרנקפורט, ובו שלושה מיליון ספרים שנגזלו מיהודים, ובהם 25,000 ספרים שמקורם בספריית שטראשון. חלקם הועברו לייווא (YIVO) בניו יורק, וחלקם לבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים. את הספרים התורניים הכפולים שהגיעו לייווא, חלקם כאמור מספריית שטראשון, מסר המכון לספרייה התורנית המרכזית שבהיכל שלמה, בהנהלת צבי הרכבי, מצאצאי שטראשון. חודשים לאחר מכן עלתה בישראל דרישה להעברת יתר שרידי הספרייה להיכל שלמה. במהלך השנים נעלמו מהיכל שלמה ספרים יקרי-ערך, ואחרים נמכרו על ידי הנהלת הספרייה לגורמים שונים.
בויזון

1993-1996: הקמת הלהקה ואלבום בכורה

ב-1993 התפרסמה מודעה בעיתונים ברחבי אירלנד בחיפוש אחר להקת בנים והמטרה הייתה ליצור להקת בנים אירית בסגנון טייק דאת. הלהקה שהייתה תחת האמרגן לואיס וולש ניגנה בפאבים ברחבי אירלנד עד שב-1994 הוחתמו על ידי חברת פוליגרם רקורדס. הלהקה הוציאה גרסה משלהם לשיר "Working My Way Back to You" של להקת ארבע העונות אשר הגיע למקום השלישי במצעד האירי. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-22 באוקטובר 1994 ונקרא "Said and Done". הסינגל השני מהאלבום היה "Love Me for a Reason" ואחריו יצא "Key to My Life" ב-17 באפריל 1995. הסינגל הרביעי היה "So Good" ואחריו יצא "Father and Son" ב-13 בנובמבר. ב-26 בפברואר 1996 יצא "Coming Home Now" שהיה הסינגל השישי והאחרון מאלבום הבכורה של הלהקה.

1996-1998: אלבום שני ושלישי

אלבומם השני נקרא "A Different Beat" ויצא ב-28 באוקטובר 1996. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Words" ואחריו יצא "A Different Beat". ב-10 במרץ 1997 יצא הסינגל השלישי מהאלבום שהיה "Isn't It a Wonder". הסינגל הרביעי והאחרון היה "Mystical Experience".
האלבום השלישי של הלהקה שנקרא "Where We Belong" יצא ב-25 במאי 1998. הסינגל הראשון היה "Picture of You" ואחריו יצא "Baby Can I Hold You / Shooting Star". הסינגל השלישי היה "All That I Need" וב-3 באוגוסט 1998 יצא הסינגל הרביעי שהיה "No Matter What" והגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת. הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Love the Way You Love Me" אשר יצא ב-23 בנובמבר.

1999: אלבום להיטים

ב-31 במאי 1999 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה שנקרא "By Request". הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "You Needed Me". ביוני של אותה שנה הודיע גייטלי כי הוא הומוסקסואל ובמקביל הוציא קיטינג את סינגל הבכורה שלו. הסינגל השני היה "Everyday I Love You" אשר יצא ב-22 בנובמבר.

2000-2007: התפרקות הלהקה ואיחוד מחדש

בשנת 2000 לאחר שש שנים של פעילות החלו המתחים בין חברי הלהקה להתגבר וחברי הלהקה החליטו להיפרד ולפנות לקריירת סולו. בשנת 2003 יצא אלבום להיטים של הלהקה תחת השם "Ballads - The Love Song Collection". בינואר 2006 יצא אלבום להיטים נוסף שנקרא "Key to My Life: Collection".
ב-5 בנובמבר 2007 אושר רשמית כי הלהקה תתאחד שוב וכי חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות.

2008: סיבוב הופעות ואלבומי אוסף

בויזון יצאו לסיבוב הופעות שהחל ב-25 במאי והסתיים ב-23 באוגוסט. ב-13 באוקטובר 2008 יצא אלבום הלהיטים של הלהקה שנקרא "Back Again... No Matter What". הסינגל הראשון היה "Love You Anyway" ואחריו יצא הסינגל "Better" אשר יצא ב-8 בדצמבר והיא הסינגל האחרון מהאלבום.
אלבום האוסף החמישי של הלהקה יצא לאור באוקטובר 2008 ונקרא "B-Sides & Rarities".

2009: מותו של גייטלי

ב-10 באוקטובר 2009 מת חבר הלהקה סטיבן גייטלי מבצקת ריאות.

2010-2011: אלבום רביעי

ב-8 במרץ 2010 יצא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה שנקרא "Brother". האלבום, שהיה הראשון ללא גייטלי, הוקדש לזכרו והגיע למקום הראשון באירלנד ובממלכה המאוחדת. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Gave It All Away". הסינגל השני והאחרון מהאלבום יצא ב-17 במאי והיה "Love Is a Hurricane".

2013: אלבום חמישי, סיבוב הופעות וציון 20 שנים של פעילות

לינץ' הודיע כי הלהקה מתוכננת להוציא אלבום חמישי ולצאת לסיבוב הופעות במהלך שנת 2013 על מנת לציין 20 שנה להקמת הלהקה. סיבוב ההופעות שנקרא "BZ20 Tour" עתיד להתחיל ב-28 בנובמבר ויכלול 18 הופעות.
פרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו

ביוגרפיה

פרנציסקה נולדה ב-8 באוגוסט 1813 בווינה, לפרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו ולתרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל, בתם של רודולף, רוזן ורבנה ופרוידנטל ומריה תרזיה, רוזנת קאוניץ וריטברג.
ב-8 באוגוסט 1831 התחתנה פרנציסקה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 11 ילדים. בשנת 1836 מת חמיה יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, ובעלה אלויס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1858 מת בעלה אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין, ובנה יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו, תוך שפרנציסקה משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1870 קנתה פרנציסקה את טירת וארטנשטיין ושיפצה אותה, וב-5 בפברואר 1881 מתה פרנציסקה בביתה בווינה.
פזוזו

דמותו

פזוזו מתואר על פי המיתולוגיה המסופוטמית כיצור שהוא הכלאה בין בין אנוש לבין מספר בעלי חיים. גופו הוא גוף אנושי, ראשו הוא ראש של אריה או של כלב, יש לו טפרים של נשר, זוג כנפיים וזנב של עקרב. ידו הימנית תמיד מצביעה מעלה וידו השמאלית מורה מטה.

מיתולוגיה

פזוזו הוא השד השולט על הרוח הדרום-מערבית הגורמת לבצורת בתקופות בהן לא יורדים גשמים, וכן מביאה עימה ארבה בתקופות גשומות. פזוזו אוייר ונחרט על גבי קמעות לצורך אפוטרופאיזם (גירוש שדים ומזל רע), המסופטמים האמינו שהוא ילחם למענם באלה הרעה למשטו, עליה נאמר כי נהגה לפגוע באימהות ובילדיהם בזמן הלידה. אם כי פזוזו הוא עצמו שד רע המביא עימו אסונות, הוא נלחם ומרחיק שדים ורוחות רעות אחרות וכך יכול להגן על האנושות ממגפות ואסונות.
שכרות נח

פרשת שכרותו של נח היא אחד מסיפורי המקרא בספר בראשית. הסיפור כולל את קללת חם - שיהיה "עבד עבדים" לאחיו.

הסיפור המקראי

לאחר שניצל נח מן המבול, נטע כרם, הפיק ממנו יין, ושתה ממנו לשוכרה. חם, בנו של נח, הבחין בנח שוכב באוהלו, כשהוא שיכור, מעורטל וערוותו חשופה. הוא סיפר על כך לשם וליפת אחיו. שם ויפת נכנסו לאוהל בהליכה אחורנית, כדי לכסות את ערוותו של נח השיכור מבלי לראות את ערוות אביהם. לאחר שהתפכח נח משכרותו, ונודע לו על שהתרחש, הטיל קללה על כנען בנו של חם, וברך את שם ויפת. קללתו של כנען היא שיהיה "עבד עבדים".

פרשנות הסיפור

החטא שבעקבותיו הוטלה הקללה לא ברור לגמרי מתוך הכתוב, והפרשנים התחבטו בעניין. הרלב"ג כתב, שחם חטא בחוסר צניעות בכך שהסתכל על ערוות אביו. הרמב"ן כתב, שחטאו של חם היה שלא דאג לכבודו של אביו, ופעל בניגוד למצופה ממנו: לכסות בעצמו את ערוות אביו, ובוודאי שלא לספר על כך לאחרים. בחז"ל מופיעות פרשנויות חופשיות יותר לחטאו של חם, לפיהן בראותו את ערוות אביו השיכור, הוא סירס אותו או אנס אותו.
לעומת זאת, פרשנים אחרים הצביעו על כך שנח לא קילל את חם עצמו אלא את בנו כנען. לפי פרשנים אלו, חם אכן לא חטא, וכנען הוא זה שפגע בנח. פרשנים אלו הציעו שכנען היה זה שהפשיט את נח וחשף את ערוותו, או שהוא סירס אותו, או שפרסם ברבים את קלונו, או שביצע בו מעשה מגונה כלשהו.
הפרשנים שפירשו שחם הוא שחטא, התחבטו בשאלה מדוע הוטלה הקללה לא על חם עצמו אלא על בנו, כנען.
לפי הרמב"ן כנען היה בנו הבכור של חם, והפרשיה אירעה לפני שנולדו לו בנים נוספים, ועל כן קילל נח את כנען כדי שהקללה תחול על זרעו של חם.
לעומת זאת על פי התלמוד כנען היה דווקא בנו הרביעי של חם, ולכן הקללה הוטלה עליו משום שחם סירס את נח ומנע ממנו להוליד בן רביעי מעבר לשלושת הבנים שכבר היו לו.
ג'רים ריצ'רדס

ביוגרפיה

ריצ'רדס נולד בפוינט פורטין שבטרינידד וטובגו, בנם של קורניליוס ריצ'רדס ואיבט וילסון.
ב-2011 זכה ריצ'רדס במדליית ארד עם נבחרת טרינידד וטובגו בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות פאן-אמריקה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 17 התחרה בריצת 200 מטר אך לא העפיל לגמר עם תוצאה של 21.47 שניות. ב-2012 זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות העולם עד גיל 19. בריצת 200 מטר באותה אליפות קבע תוצאה של 21.14 שניות ולא העפיל לגמר. הוא נכלל בנבחרת השליחים הבוגרת של טרינידד לאליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 וזכה עמה במדליית ארד ב-4X400 מטר.
ב-2014 החל ללמוד בקולג' הקהילתי סאות' פליינס שבטקסס. הוא זכה באליפות התאחדות המכללות הקהילתיות (NJCAA) בריצת 400 מטר באצטדיון ובאולם. לאחר שנה עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אלבמה. ב-2017 סיים שלישי בריצת 200 מטר באליפות ה-NCAA. בעקבות הישגיו באלבמה הוא נבחר לאול-אמריקן בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4X400 מטר. במאי 2017 קבע שיא אישי של 19.97 שניות בריצת 200 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.11 שניות, לאחר המנצח רמיל גולייב (20.09 שניות) וסגנו וייד ואן ניקרק (20.11 שניות). עם נבחרת השליחים 4X400 מטר זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:58.12 דקות. במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות. במשחקים הפאן אמריקאיים ב-2019 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.38 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 200 מטר לאחר שקבע תוצאה של 20.28 שניות בחצי הגמר.
גיום דפארדיה

ביוגרפיה

דפארדיה נולד בפריז לשחקן ז'ראר דפארדיה ולרעייתו הראשונה, השחקנית אליזבת דפארדיה. אחותו היא השחקנית ז'ולי דפארדיה, ויש לו אח ואחות נוספים מנישואיו המאוחרים של אביו.
בשנת 1974 השתתף לראשונה בסרט קולנוע ("Pas si méchant que ça") לצד אביו. בשנת 1986 השתתף לצד אביו ואמו בסרט "ז'אן דה פלורט". בשנת 1996 זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "Les Apprentis" משנת 1995.
בשנת 1988, בהיותו בן 17, נכלא לזמן מה בגין עבירות סמים. בשנת 1995 היה מעורב בתאונת אופנוע ונזקק לניתוח בברכו. בבית החולים נדבק בזיהום חיידקי; כעבור שמונה שנים של שימוש באנטיביוטיקה ומשככי כאבים החליט בשנת 2003 לעבור ניתוח לכריתת הרגל. 
בין השנים 2003-2000 היה נשוי לשחקנית אליז ונטרה ולשניים נולדה בת אחת.
גיום דפארדיה נפטר ב-13 באוקטובר 2008 בבית החולים לאחר שחלה בדלקת ריאות חריפה באתר צילומים ברומניה.
ראלף שולץ

ביוגרפיה

שולץ נולד בבאדן-וירטמברג, לאחר התיכון הוא סיים תואר בעיצוב גרפי באוניברסיטת מנהיים למדע שימושי (Mannheim University of Applied Sciences), לאחר מכן הוא עבד שלוש שנים כמנהל אמנותי ומעצב אתרים בחברת אינטרנט בציריך.
הוא זכה בתחרות דוגמנות שאורגנה על ידי המגזין "Fit for Fun" ולאחר מכן התחיל לעבוד כדוגמן וחתם על חוזה דוגמנות עם סוכנות שווייצרית.
ב-2003 הוכתר כמיסטר גרמניה, אחרי כן הוא דיגמן לחברות הוגו בוס ודיזל.
בשנת 2004 התמודד בגרסה הגרמנית של תוכנית המציאות "הרווקה", הוא נחשב כאחד המועמדים האהודים בתוכנית אך לבסוף לא עלה לגמר.
ב-2005 לקח חלק בפרק בתוכנית "Die Cleversten – Der große Drei-Länder-Check" ביחד עם מיסטר שווייץ רוברט איסמאילוביץ' ומיסטר אוסטריה דייוויד קוניגשופר, במסגרת התוכנית הוא הציג את כשרונו בפלירטוטים. 
כיום הוא משמש כבעלים של חברת פרסום.
טובול (כדורגל)

היסטוריה באירופה

הקבוצה הופיעה לראשונה במפעל אירופי בגביע האינטרטוטו בשנת 2003, אז הגיעה עד השלב השלישי כשהיא עוברת את קבוצות פולוניה ורשה מפולין וסיינט טרויידן הבלגית כאשר היא מפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת SV פסשינג האוסטרית.
בגביע אופ"א בעונת 2006/2007 הקבוצה פגשה כבר בסיבוב המוקדמות הראשון את קבוצת פ.צ. בזל השווייצרית, מולה הפסידה טובול.  בגביע האינטרטוטו בעונת 2007 הקבוצה עברה באופן מפתיע את קבוצות זסטפוני הגאורגית וסלובן ליברץ הצ'כית בדרך למשחקי הסיבוב השלישי מול קבוצת OFI כרתים היוונית, כאשר הקבוצה זוכה בסופו של דבר ומוכתרת כאחת מ-11 הקבוצות הזוכות באינטרטוטו ובכרטיס לסיבוב המוקדמות השני של גביע אופ"א, אז הוגרלה מול הקבוצה הפולנית דיסקובוליה גרודזיסק, לה הפסדיה בשני משחקי הגומלין והודחה מהמפעל.
דודי בלסר

ביוגרפיה

דודי (דוד) בלסר היה שחקן כדוריד מצטיין, שגדל ושיחק במדי הפועל ראשון לציון בשנים שבהן הייתה הקבוצה המובילה בכדוריד. ב-1995 התגייס לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין ושירת בחיל ההנדסה. בלסר היה שחקן בולט] בנבחרת ישראל והגיע עמה להישגים משמעותיים במחצית השנייה של שנות התשעים. 
בלסר החל לדגמן בשנת 1998, עבור רשת האופנה "פוקס". שנתיים מאוחר יותר נבחר להיות דוגמן הבית הראשון של רשת האופנה לגברים "קסטרו". הוא הופיע בשורה ארוכה של קמפיינים ופרסומות, כגון: "מי עדן", "קוקה קולה", "נקה 7", "המשביר לצרכן", "קרוקר" ועוד. בנוסף, זכה להצלחה גם ברחבי העולם, כשהוא צועד על מסלולי התצוגות של קלווין קליין, ולנטינו, ג'אן פרנקו פרה, קנזו ופול סמית. כמו כן כיכב בקמפיינים עולמיים, בהם קמפיינים לוורסצ'ה, נינה ריצ'י, ז'אן פול גוטייה וארמני ג'ינס. בלסר היה כדוגמן הבית של רשת משקפי השמש אירוקה במשך שתי עונות, ואחריו היה לדוגמן הבית של בגיר. בקיץ 2007 דיגמן ל"מגה ספורט".
במקביל לקריירת הדוגמנות שלו המשיך בלסר גם בקריירה הספורטיבית כשחקן כדוריד. זכה באליפות העולם לתיכונים עם תיכון העמית בגרמניה 1994. כשחקן הפועל ראשון לציון זכה באליפויות רבות כאשר ההישג הגדול ביותר של הקבוצה היה העפלה לרבע גמר גביע אירופה לאלופות (2000). בשנת 2002 העפילה נבחרת ישראל לאליפות אירופה בשוודיה בפעם הראשונה בתולדותיה. בלסר הבקיע 10 שערים מול נבחרת דנמרק במסגרת הבתים]. ב-18 בספטמבר 2014  בלסר חזר לשחק כדוריד והצטרף להפועל תל אביב.
במקביל לקריירת הדוגמנות, למד בלסר באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון במשפטים וכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מאינסיאד (פונטנבלו) והוסמך כעורך דין בדצמבר 2005 כשאת התמחותו ביצע במשרד גורניצקי ושות'. הוא בחר שלא לעסוק בעריכת דין והמשיך לככב בקמפיינים, ובד בבד התקבל להתמחות במטה האו״ם בניו יורק והמשיך לאחר מכן, להתנדב לפרויקטים חברתיים מטעם ארגון המזון העולמי בקונגו].  
ב-2009 עבר להתגורר ולעבוד בלונדון, כמנהל פיתוח עסקי של ערוץ הטלוויזיה לפעוטות Baby TV. בהמשך, מונה למנהל פיתוח עסקי בחברת Endemol ושימש כיועץ בחברת Perform Media הבריטית. ב-2012 חזר לישראל והקים בשותפות עם בר רפאלי חברה מסחר אלקטרוני בשם "under.me" (או Undeez) למכירת הלבשה תחתונה מעוצבת. עד נובמבר 2011 החברה הספיקה לגייס מיליון דולר מקרנות הון סיכון. 
נכון ל-2015, לאחר שפנה לפוליטיקה מקומית מטעם מפלגת יש עתיד בראשון לציון אך לא נבחר למועצה, הוא משמש כבעלים של חברת הייטק העוסקת בווידאו.
ב-2018 השתתף בפרסומות של מקדונלד'ס ישראל.

חיים פרטיים

באוקטובר 2013 נישא לטלי גרנות. 
מתגורר בתל אביב.
אצטדיון קרסנודאר

בניית האצטדיון

ההכנות לבניית אצטדיון חדש לקבוצת הכדורגל של קרסנודאר החלו בשנת 2011 על ידי משרד האדריכלים Speech בשיתוף פעולה עם משרד האדריכלים הגרמני gmp Architekten von Gerkan, Marg und Partner‏. עיצוב פנים האצטדיון תוכנן על ידי מקסים רימר. הבנייה בפועל החלה במאי 2013 על ידי חברת הבנייה הטורקית Esta Construction.
כל מושבי האצטדיון נבנו תחת לגג והאצטדיון עצמו משמש למשחקי כדורגל בלבד. סביבו מגרש חנייה ל-3,000 רכבים. ייחודיות האצטדיון היא בהיעדר לוח תוצאות ובמקומו ישנו צג תלת ממדי הנמצא מעל למושבים העליונים ושטחו 4,700 מטרים רבועים.
לדברי סרגיי גליצקי, הבעלים של קבוצת הכדורגל קרסנודאר, לאצטדיון יכולת הרחבה עד לכדי 42,700 מושבים.

היסטוריה

האצטדיון נחנך ב-9 באוקטובר 2016 כשנבחרת רוסיה אירחה באצטדיון את נבחרת קוסטה ריקה. באותו משחק נכחו 34,200 צופים.
המשחק הראשון שקרסנודאר אירחה באצטדיון נערך ב-20 באוקטובר 2016, במשחק במסגרת המחסור השלישי בשלב הבתים של הליגה האירופית כשהקבוצה אירחה את שאלקה 04. במשחק נכחו 33,550 צופים.
המשחק הראשון של קרסנודאר באצטדיון במסגרת ליגת העל הרוסית נערך ב-23 באוקטובר 2016, במחזור ה-11 כשהקבוצה אירחה את אמקר פרם.
באוגוסט 2018 נוספו 48 מושבים ובינואר 2019 נוספו 709 מושבים שהעלו את תכולת האצטדיון ל-35,059 מושבים.
סיחוטה-אלין

היסטוריה

הפעילות האנושית במקום החלה עוד בתקופה הפרהיסטורית. במאה ה-7 הוקמה במקום התיישבות שאנשיה דיברו בשפות טונגוסיות. ההתיישבות נקראה מוקרי והושפעה מהמונגולים והטורקים. באמצע המאה ה-19 הפך הנהר אוסורי לחלק מהמזרח הרחוק הרוסי, ולאחר מכן המקום הושפע גם ממגמות מערביות.
1900 מהגרים סינים שהגיעו למקום הביאו איתם את דת הטאואיזם שהתערבבה עם דת האדגה הפגאנית. התרבות המקומית עברה שינוי נוסף כאשר למקום הגיעו המאמינים הרוסים הישנים למקום מתוך מטרה למצוא מקלט בגלל רדיפות דתיות.
בעשור הראשון והשני של המאה ה-20 נערך מחקר מקיף בסיחוטה-אלין על ידי ולדימיר ארסנייב (1872–1930). ארסנייב תיאר את ממצאיו במספר ספרים, שב-1975 הפכו לסרט קולנוע זוכה פרס אוסקר של הבמאי אקירה קורוסאווה. ב-1935 הוקמו שמורות הטבע סיחוטה-אלין ולאזו על מנת לשמר את המאפיינים הייחודיים של המקומות הללו.
תהליך הקולקטיביזציה ברוסיה הגיע גם לאזור זה. בשלהי שנות ה-30 אוכלוסיית המקום רוכזה בשתי התיישבויות, שמביניהן קרסני יאר קיימת עד היום.
ב-12 בפברואר 1947 התרחשה פגיעת מטאוריט סיחוטה-אלין שגרמה לפיצוץ עז. המטאוריט פגע בקרקע במרחק 440 קילומטרים צפון-מזרחית לוולדיווסטוק.
ב-1993 הוקמה הטריטוריה האתנית סיחוטה-אלין עבור האנשים הקשורים לסביבת הטייגה (יערות אורן), המייצגת את עקרון שימור הטבע שמאפיין את התושבים המקומיים. אולם, בגלל גודלה הקטן של האוכלוסייה (כ-2,000 תושבים) והשפעות זרות, דרך החיים המסורתית במקום נתונה בסכנה.

תיאור

סיחוטה-אלין נמצא בחוף המזרחי של יבשת אסיה בין החלק הצפון-מזרחי של סין לבין ים יפן. השטח הכולל של אתר המורשת העולמית הוא 1,549.179 קמ"ר, והוא מחולק לחמישה אזורים נפרדים. במקום חיים רק כ-2,000 איש, ומספר זה נמוך מאוד בהשוואה לצפיפות האוכלוסין הסיבירית הממוצעת. ייחודיותו של האזור נובעת משליטתם בנוף של יערות האורן הקוריאני הנמצאים משני צדדיו של עמק ביקים בצפון-מערב ושמורת הטבע סיחוטה אלין בדרום, ויערות מחטניים ואלון יפני על החוף. הסביבה הטבעית של סיחוטה אלין יציבה ולא סובלת מזיהום.
סיחוטה-אלין מהווה את אחד מאזורי האקלים הממוזג המיוחדים בעולם. במקום מתקיימים מינים המאפיינים טייגה צפונית (כגון מיני אייליים ודוב חום) במקביל למינים טרופיים כגון נמר אמור, טיגריס סיבירי ודוב שחור אסייתי. העץ העתיק ביותר במקום הוא טקסוס יפני (Taxus cuspidata), שגילו מעל 1,000 שנים.
סיחוטה-אלין היא מקום המגורים של אנשי האדגה המתגוררים ברובם בכפר קרסני יאר בעמק ביקים. הפעילות העיקרית שלהם היא ציד, דיג וקטיפת שרכים, גרגרי יער, פטריות וזרעים. אחד מבתי הגידול החשובים בסיחוטה-אלין משתרע על האזורים הבינוניים והגבוהים של נהר אימן. בבית הגידול הזה חיים מינים רבים כגון ג'ינסנג וטיגריס סיבירי ביחד עם 122 אנשים מבני האדגה.
כריס וולסטנהולם

ביוגרפיה

וולסטנהולם  נולד ברות'רהאם, דרום יורקשייר, אנגליה וכשהיה בן 11 עבר עם משפחתו לטיינמות', דבון. הוא ניגן בתופים בלהקה בזמן שדומיניק האוורד ומת'יו בלאמי ניגנו בלהקה אחרת. לאחר שנתיים בהן עבדו בסיסטים כושלים בלהקתם של האוורד ובלאמי, וולסטנהולם נטש את התופים והחל לנגן בבס, הוא הצטרף אליהם ויחד הם יצרו את "The Rocket Baby Dolls" שלאחר מכן שינו את שמם למיוז.
מתגורר בלונדון, נשוי ואב לשישה. ב-2008 קיבל יחד עם שאר חברי הלהקה מאוניברסיטת פלימות' תואר דוקטור של כבוד באמנות, על תרומתו למוזיקה.
פטריק קים

פטריק קים הוא שמה של סדרת ספרי מתח פופולריים בכריכה רכה, מסוגת ספרות זולה, שנתפרסמו בישראל בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20. הספרים יצאו בהוצאת רמדור, תל אביב, ולמחברם ניתן שם העט ברט ויטפורד, כשהמחברים האמיתיים הוצגו, בדרך כלל בשם עט משלהם, כמתרגמי הספר לעברית.
פטריק קים הוא סוכן קוריאני, שני מטרים גובהו, בשירות ה-CIA, שנודע בביצועיו המושלמים בכל התחומים, לרבות במיטה. "ידיו המסוקסות" הפכו למטבע-לשוני בישראל.
יוצרו הוא חוקר הספרות גלעד מורג שחיבר את הספרים הראשונים להזמנת המו"ל, אורי שלגי. מורג כתב את הספרים הראשונים בסדרה בשנות ה-60, כשהיה סטודנט, ושמו מופיע בהם כמתרגם "ג. מור". עד יציאתו לגמלאות, הוא שימש כפרופסור לספרות עברית בארצות הברית וכנשיא איגוד הפרופסורים לעברית.
בסדרה נתפרסמו למעלה מ-120 ספרים. שנכתבו על ידי שורה של סופרים ישראלים, בהם, בנוסף למורג, פנחס דנציגר ("פ. דן"), עמוס אריכא ("ע. דולג"), אריה קרישק ("דן בימור"), שלמה פרנקל, אשר דורי, אריה מקל,איל מגד,אלישע בן מרדכי, אורי בר יוסף ואחרים. כמה מהספרים תורגמו מהסדרה האמריקאית הידועה והוותיקה "ניק קרטר" וגם כאן הסתתרו עשרות מחברים תחת שם עט. 
הסדרה זכתה למעמד "קאלט" ומהווה מקור לנוסטלגיה בקרב קוראיה. היו מספר ניסיונות לחדש את הסדרה, אף להפכה לסרט קולנוע (מנחם גולן) - אך הם לא צלחו. 
בראשית 2017 העלה תיאטרון החנות מחזה, המבוסס חופשית על ספרי הסדרה, - "Radio Play", בעיבודה של נועה בקר ובבימויו של שחר מרום.  ההצגה הפכה להצלחה אדירה וזכתה לשבחים על מקוריותה.