אוריאל לין

ביוגרפיה

לין נולד בעיר העתיקה בירושלים בשם אוריאל אסולין, ליהונתן אסולין שעלה ממרוקו, ולמרגלית חזן שנולדה בישראל. סבו, הרב בן ציון מרדכי חזן, היה מייסד ישיבת "פורת יוסף" בעיר העתיקה בירושלים והגבאי שלה. ב-28 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, מסר הסב את כתב הכניעה של הרובע היהודי בעיר העתיקה לידי מפקד הלגיון עבדאללה אל תל.
לין התחנך במוסד חילוני לילדי חיילים בבני ברק. לאחר מכן היה חניך בכפר הנוער מאיר שפיה ובכפר הנוער בן שמן. לפני שירותו הצבאי למד בבית הספר הימי בחיפה. התגייס לצה"ל בגיל 17, שירת בחיל השריון בחטיבה 7, ובשנת 1954 השתחרר משירות סדיר. השתתף כאיש מילואים בשלוש ממלחמות ישראל: מלחמת סיני בשנת 1956, מלחמת ששת הימים בשנת 1967 ומלחמת יום הכיפורים בשנת 1973.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (1954–1958) וקיבל תואר מוסמך במשפטים בהצטיינות יתרה. כמו כן קיבל תואר מאסטר במשפטים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1961–1963).
עם תום לימודיו בברקלי כיהן בתפקיד מנהל החוף המערבי מטעם ארגון ההתרמה של הקרן הקיימת לישראל.
לאחר שובו לישראל עבד כעו"ד שהתמחה בתיקי תאונות דרכים, ועבר למגזר העסקי הפרטי, שימש יועץ משפטי ומזכיר החברה "אתא טקסטיל" ומנהל חברת הטקסטיל "ג'רוזלם ג'רסי".
לין כיהן כדירקטור בדירקטוריונים של חברות ציבוריות בהן חברת החשמל לישראל, כימיקלים לישראל, מפעלים פטרוכימיים בישראל, גדות ביוכימיה וצים, וכיהן כיו"ר הדירקטוריון של חנ"ל - חברת הנפט לישראל. 
לין מפרסם לאורך כל שנות פעילותו הציבורית, החל משנת 1972, מאמרים בעיתונות הישראלית בנושאי כלכלה, חברה וחוק.

תחילת פעילותו הציבורית

בשנת 1973 הצטרף למפלגה הליברלית ושנתיים לאחר מכן נבחר לחבר הנהלת המפלגה הליברלית הישראלית. 
בשנת 1977, לאחר המהפך מונה לין כנציג האוצר, על ידי שר האוצר שמחה ארליך, למנהל רשות ההשקעות של ישראל בצפון אמריקה. הוא ארגן מחדש את המערכת של רשות זו והציב כיעד מרכזי הבאת חברות אמריקאיות לישראל, בעיקר בתחום הטכנולוגיה העילית. בתקופת כהונתו החליטה חברת נשיונל סמיקונדקטור להקים מפעל בהרצליה. לין, בתוקף תפקידו, שכנע חברה זו לבצע השקעה בישראל וסייע בהשקעה הראשונה שלה בארץ.] בנוסף הוא סייע בגיוס כספים לחברת אלרון הישראלית בתחילת תנופת התפתחותה. לאחר שנתיים חזר לישראל וקיבל את משרת הממונה על הכנסות המדינה.

הממונה על הכנסות המדינה

תפקידו כממונה על הכנסות המדינה כלל אחריות על אגף מס הכנסה ועל אגף המכס והמע"מ. במשך שלוש וחצי שנות כהונתו בתפקיד פעל לפישוט מערכת המס ולשיפור תפקודה כדי לקדם את היעד של תשלום מס אמת. ביוזמתו של לין בוטלו או צומצמו 11 מיסים, כמו פטור ממס שבח מקרקעין על מכירת דירות מגורים (במקרה של מכירה אחת לארבע שנים), מס רכוש (על כל המבנים - דירות מגורים, תעשייה, מסחר ושירותים), מס עיזבון, הפחתת מס קנייה על מוצרים בני קיימא למשפחה (תנורי אפייה, מקררים, מכונות כביסה, טלוויזיות וכלי רכב קטנים), מס על חומרי גלם ומוצרי צריכה, מלווה מעסיקים, מס קנייה על שירותים,  מס מעסיקים (בתעשייה, בתיירות ובחקלאות) ומס עסקים. לין התנגד לניסיונות להחזיר את מס הנסיעות, והוא הוחזר רק לאחר שעזב את התפקיד. 
לין איחד ופישט את מערכת אכיפת החוק בתחום המיסים והרחיב את שיטת הניכוי במקור.

פעילותו במשרד האנרגיה והתשתיות הלאומיות

בשנת 1982 עבר לין לכהן בתפקיד מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות הלאומיות עד לבחירות לכנסת ה-11, ביולי 1984. בין השנים 1982 – 1984 היו קשיים מיוחדים לישראל לרכוש נפט גולמי שסופק לישראל רק ממצרים וממקסיקו, ובמחירים גבוהים יחסית. במסגרת תפקידו, השפיע לין על עיצוב מדיניות של הקמת תחנות כוח בפחם וזו המדיניות בה נקטה חברת החשמל. לין הוביל את המעבר המהיר של תחנות הכוח לייצור חשמל משימוש במזוט לפחם שהיה זול וזמין יותר. כל שלוש תחנות הכוח בנות 350 מגוואט כל אחת הן תחנות כוח פחמיות. נמל פחם ימי חדרה הוקם מתוך כוונה לקלוט את מטעני הפחם בישראל.]  
ההשקעה בפיתוח מקורות אנרגיה חלופיים כמו בריכות סולאריות, במימון משרד האנרגיה שניתן למשפחת ברודצקי לפיתוח בריכות סולאריות באזור יריחו, תרמה לצמיחת אורמת, אנרגיה סולארית וביומסה.]
חודשיים לאחר שנכנס לתפקידו כמנכ"ל משרד האנרגיה, הוצעה ובוצעה העברת תעריף חברת החשמל לתעו"ז (תעריף עומס זמן). תעריף זה נועד לאזן את העומסים על רשת החשמל, עידוד השימוש בזמנים של צריכת שפל והרתעה משימוש בזמני השיא. לין ושר האנרגיה והתשתיות, יצחק מודעי, פעלו על מנת לפתוח בשלהי 1982 את התחרות בין חברות הדלק הגדולות, שעד אז הייתה ביניהם חלוקת שוק קבועה, ונוסחת מחיר שהוכתבה על ידי משרדי האוצר והאנרגיה. 
בתקופת כהונתו כמנכ"ל, בין השנים 1982 – 1984, היה לין מעורב בהחלטה על הפסקת פרויקט תעלת הימים והפסקת התוכנית להפקת חשמל בתחנת כוח גרעינית.
בשנת 1983 החליט לרוץ לראשות עיריית חיפה, ולשם כך הציעה הממשלה תיקון לחוק שיאפשר לו זאת, אך לבסוף שיער שסיכוייו לזכות במשרה נמוכים והתרשם שגורמים במפלגה הליברלית שהציעו לו את ההתמודדות, לא היו מעוניינים בהצלחתו. הוא פרש מהמרוץ ונשאר בתפקידו במשרד האנרגיה.

נשיאות איגוד לשכות המסחר

בשנת 2002 נבחר לין לתפקיד נשיא לשכת המסחר תל אביב והמרכז ונשיא איגוד לשכות המסחר, ארגון העסקים הגדול בישראל, על ידי כלל חברי הלשכה בבחירות חשאיות, ונבחר שוב לכהונות נוספות בשנים 2007 ו-2013. במסגרת תפקידו זה כיהן גם כחבר הוועדה המייעצת של בנק ישראל. 
לין הרחיב את תחומי פעילותה של הלשכה, וכך הפכה מלשכת המסחר תל אביב–יפו ללשכת המסחר תל אביב ומרכז הארץ. בשנת 2009 הוביל את פרישת לשכות המסחר מלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים כחלק מהמאבק נגד הפגיעה בזכויות המעסיקים, במסגרת עסקת חבילה בין ההסתדרות, לשכת התיאום וראש הממשלה, בה הוחלט על תיקונים ב-13 חוקי עבודה אשר כולם הטילו עול נוסף על המעסיקים. 
בראשותו של לין נבנה איגוד לשכות המסחר כארגון הגג של המגזר העסקי-החופשי בישראל. לין ניהל מאבק מתמיד נגד מה שראה בתור  הכבדות על המגזר העסקי באמצעות חוקי עבודה חדשים, הגנה צרכנית מופרזת וחוקי הגנה על הסביבה המטילים את האחריות לזיהום על המגזר העסקי. פעל נגד המגמה הרווחת בבתי הדין לעבודה, ובעיקר בבית הדין הארצי לעבודה, של פגיעה של מה שנתפס בעיניו בזכויותיהם הבסיסיות של המעסיקים, כגון שלילת חופש הביטוי שלהם במקרה של התארגנות עובדים במקום העסק ועוד. ניהל מאבק ממושך נגד מה שלפי דעתו היווה חופש מופרז של העובדים במונופולים שבבעלות המדינה לשבות ולפגוע במשק ובציבור. בעקבות ביקורת זו מונה בשנת 2004 לנציג ציבור בבית הדין הארצי לעבודה וכיהן בתפקיד זה שנתיים ימים. לין הציע להטיל עונש מאסר של שנתיים למי שישבש את העבודה בשירותים חיוניים וניהל מאבק נגד חקיקה המחייבת העברת עובדי קבלן להעסקה ישירה.
הלשכה בראשות לין יזמה חוק להפסקת השימוש במילה "מעביד" בחוקי עבודה ולהנחלת השימוש במילה "מעסיק". בנוסף יזם לין הצעת חוק להגנה על זכויות היסוד
של המעסיקים, וכן השיג לראשונה העברת חוק להגנה על זכויות הסוכן הישראלי בפני ספקים בחו"ל.
לין נבחר שש פעמים לחבר במועצת המנהלים של ארגון ה- Eurochambres שהוא ארגון לשכות המסחר באירופה, וכן חבר הוועד המנהל בארגון ה- World Chambers Federation, בו מיוצגות לשכות מסחר מ-125 ארצות.
בתוקף חברותו בוועד המנהל של ארגון לשכות המסחר העולמי אישר ה-World Chambers Federation את תוואי ייזום חקיקה להגנה על זכויות היסוד של המעסיקים, שיזם לין וחברי הנהלת לשכת המסחר, לאישור כל 125 המדינות החברות בארגון.
לשכת המסחר העבירה ביוזמת לין תיקון לחוק חובת מכרזים כדי לאפשר השתתפות עסקים קטנים ובינוניים במכרזי המגזר הציבורי, שנמנעה בדרך של הצבת תנאי סף גבוהים, לטענתו ללא סבירות ואיזון.
האיגוד בראשותו נאבק נגד חוקים ותקנות להגנת הצרכן, כגון חובת סימון מחירים. לין התנגד לחוק המאפשר לצרכן להחזיר מוצר לחנות, תמורת החזר כספי מלא, וראה בו "חוק מזיק ומיותר... שיגרום לצרכנים להשתעשע בקנייה והחזרה של מוצרים".

פעילות עסקית

למשפחתו של לין חברה העוסקת בקבלנות כוח אדם. עובדה זו עוררה ביקורת על המאבקים שהוביל כנשיא איגוד לשכות המסחר, לטובת חברות כוח אדם ונגד העברת עובדים לתעסוקה ישירה

מאבק בתאונות דרכים

חלק גדול מפעילותו הציבורית של לין הוקדש למאבק בתאונות הדרכים, והתבסס על ניסיונו כעו"ד שעסק במיוחד בתחום זה. לין כיהן כיו"ר ועדת המשנה לבטיחות בדרכים של הכנסת, יו"ר משותף של ועדת החקיקה הפרלמנטרית למאבק בתאונות הדרכים ב-1987, וכן, על פי מינוי שר התחבורה יצחק לוי, יו"ר הוועדה לשיפור רמת הנהיגה. פרסם מאמרים רבים בתחום הבטיחות בדרכים.
בשנת 2010 מונה ליו"ר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. הוא בנה תוכנית עבודה לעיבוי פעילויות הרשות להגברת הבטיחות בדרכים עם פתרונות מוצעים הנוגעים למגזרים פגיעים במיוחד, כמו ילדי הגן והגיל הרך, הולכי רגל ונהגים צעירים. יזם מהלכים למניעת שימוש בנייד בזמן נהיגה, בעיות הקשורות בנהיגת משאיות ואוטובוסים, שיבושי תנועה בתוך ערים, נהגים הנוהגים ללא רישיון תקף, עברייני תנועה מועדים, סוגיית כניסה לצומת באור אדום ורווחת רוכבי האופניים.
תוכניתו של לין משמשת עד היום את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים]. אחת מהמלצותיו להגברת חובת הזהירות של מכוניות המתקרבות למעבר החצייה התקבלה ב-2015 כתקנה של משרד התחבורה. לין היה בין התומכים בהרחבת חובת השימוש בחגורת בטיחות גם לנסיעות עירוניות. כמו כן, הוא הגיש הצעת חוק בתקופת הכנסת ה-11 הקובעת ש-20% מכל ההכנסות שיש למדינה מרכישת רכבים ומהשימוש בהם יועברו להשקעות בתשתית הכבישים (ההצעה עברה בקריאה ראשונה, לא התקבלה מול התנגדות האוצר, אך הגבירה את המודעות באשר לצורך לחזק את ההשקעות בתשתיות הכבישים).
לין התנגד לנתיבי תחבורה ציבורית בנימוק שהציבור מעדיף להשתמש ברכבו הפרטי.