בעל זבוב (אל)

בעל זבוב הוא שמו של אל כנעני או פלשתי, המוזכר מספר פעמים בתנ"ך.

משמעות השם

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: מיושן, מכיל שגיאות.
משמעותו המדויקת של השם אינה ברורה. משערים כי היה זה אחד מכינוייו של האל הכנעני בעל, שפירושו 'המושל בזבובים'. סברה זו נתמכת בממצאים ארכאולוגיים של תכשיטי זבובים בעקרון, אף כי דימוי פיסולי מקובל של האל היה במקומות אחרים על ידי פסלון של חיפושית זבל. אצל היוונים היה אליל דומה בשם דאוס אפומיוס (Δίας Απόμυιος, מבריח הזבובים). דמות אחרת בפנתיאון היווני הייתה זו של מיאגרוס (או מיודס. פירוש השם הוא "מבריח הזבובים"), שתפקידו היה להבריח את הזבובים בזמן הקרבת קרבנות חשובים. 
המלבי"ם ורש"ר הירש סבורים כי הזבוב סימל את המוות והריקבון, ולכן כהני בעל זבוב היו מנבאים מי יחיה ומי ימות.
יש הסבורים כי השם בעל זבוב אינו אלא שיבוש  מקראי מכוון של 'בעל זבול'  או 'זבול ים', שמטרתו היא לגלוג על הבעל. זבול משמעו רם או נישא, כנזכר בתפילת שלמה בעת חנוכת המקדש: "בָּנֹה בָנִיתִי בֵּית זְבֻל, לָךְ--מָכוֹן לְשִׁבְתְּךָ, עוֹלָמִים" (מלכים א' ח' 13). הרכיב זבול נזכר בשמות: זבולון (בן יעקב), זבול (שר העיר שכם בימי אבימלך בן גדעון), ואיזבל (אשת אחאב).

אזכורים מוקדמים

בעל זבוב מאוזכר בתנ"ך שלוש פעמים בספר מלכים ב' פרק א'. המלך אחזיה בן אחאב נופל בעד השבכה בעלית ביתו שבשומרון ושולח שליחים לעקרון כדי לשאול את "בעל זבוב אלהי עקרון אם אחיה מחלי זה." במקרה זה, דומה כי הכוונה אינה בהכרח לאל אלא לאפשרות לנבא את העתיד באמצעות זבובים או חיפושיות. מלאך אלהים קורא לאליהו התשבי לקום ולעצור את השליחים ולומר להם: "המבלי אין־אלהים בישראל אתם הולכים לדרוש בבעל זבוב אלהי עקרון? ולכן כה־אמר אלהים, המטה אשר־עלית שם לא תרד ממנה כי מות תמות". אחזיה מת בסוף הפרק ואחריו עולה למלוכה יהורם. 
בתלמוד הבבלי (מסכת שבת דף פג עמ' ב) מוסברת עבודה זרה זו שהייתה נהוגה גם בקרב עובדי העבודה הזרה בתוך עם ישראל בימי המשבר שלאחר מות גדעון "דתניא 'וישימו להם בעל ברית לאלהים' - זה זבוב בעל עקרון, מלמד שכל אחד ואחד עשה דמות יראתו ומניחה בתוך כיסו, כיוון שזוכרה מוציאה מתוך כיסו ומחבקה ומנשקה"
אזכורים מספר יש לבעל זבוב גם בספרי הברית החדשה, על רקע מעשי גירוש השדים המיוחסים לישו. במרקוס ג':22 אומרים הסופרים כי "בעל זבוב נכנס בו [בישו] ועל ידי שר השדים הוא מגרש את השדים". בסיפור המקביל במתי, פרק י"ב:24 נאמר כי "הפרושים כשמעם זאת [דברי ישו] אמרו זה אינו מגרש את השדים כי אם על ידי בעל זבוב שר השדים". סיפור מקביל מופיע גם בלוקס י"א. בכל המקרים גורס ישו כי לא ניתן לגרש את השטן על ידי השטן, אלא רק רוח אלוהים יכולה לגרש את השטן. אין וודאות כי בין הדמות המתוארת בתנ"ך וזו המתוארת בברית החדשה יש קשר. ייתכן כי השם "בעל זבוב" התייחס בתנ"ך לאל או לשיטת דיווינציה ממשית, ואילו כאן משמש כינוי גנאי או שיבוש מכוון של שם המכוון לבזות את אל השדים.

בספרות ובתרבות

בעל זבוב נמנה בספרות הדתית הנוצרית כאחד משמותיו של השטן. שמו מוזכר כאחד השדים בגיהנום, כמו בספריהם של האוקולטיסטים יוהנס וירוס וסבסטיאן מיכאליס. ב"גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון כבר זוכה בעל זבוב למעמד של כבוד כשני במעלה מבין המלאכים שנפלו. בעל זבוב מופיע גם ב"מסעות ההלך", ספרו האלגורי של ג'ון באניין שפורסם ב-1678.
בספרות המאוחרת יותר מופיע בעל זבוב כשם נרדף לשטן או לאחד משליחיו הבכירים. לעיתים, נעשה זיהוי מסוים או מיזוג בינו לבין דמויות של שדים ואלים קדמוניים אחרים, כמו למשל ב"מגרש השדים" של ויליאם פיטר בלטי, בו ממוזגת דמותו בזו של אל הרוח האשורי-בבלי פזוזו. השם, בגרסתו האנגלית, הוא גם שמו של ספרו הנודע של ויליאם גולדינג, "בעל זבוב".
בעל זבוב מוזכר בשיר "Bohemian Rhapsody" של להקת Queen הבריטית.