google/wiki40b huggingface dataset:
קליבר

המונח קליבר מציין את הקוטר הפנימי של צינור או הקוטר החיצוני של תיל, מוט וגופים גליליים אחרים.  
המילה נגזרה מהמילה הערבית "קאליב" - תבנית.
המונח נפוץ בעיקר בהקשר של כלי ירייה, אך נעשה בו שימוש גם בתחומים אחרים.

כלי ירייה

בכלי ירייה, הקליבר הוא הקוטר הפנימי של הקנה. בקנה מחורק נמדד הקוטר בנקודה הרחבה ביותר. הקליבר של כלי ירייה מתוצרת בריטניה וארצות הברית מצוין באינצ'ים, ובמרבית המדינות האחרות - במילימטרים.
הקליבר משמש גם כיחידת מידה לאורך קנים (בעיקר בתותחים). במקרים אלו, יחולק אורך הקנה בקוטרו. למשל, קנה שאורכו 800 אינץ' וקוטרו 16 אינץ', יסומן כקליבר 50/ "16, קרי קוטר "16 ואורך "800 = 50 * "16. לעיתים מצוין האורך באמצעות האות "L": למשל, תותח 75mm/L48 הוא תותח בקוטר 75 מילימטר ובאורך 3,600 מילימטר.

שיטת הסימון

ישנן שלוש שיטות לסימון קליברים של כלי ירייה. השתיים הנפוצות מבניהן הן:
השיטה האירופאית - ציון הקליבר במילימטרים:
בשיטה האירופאית יצויין ראשית קוטר הקנה (ולא הקליע, כפי שמקובל לחשוב; רובה M16 מוגדר כ-5.56 מ"מ אבל זהו קוטר הקנה, בעוד קוטרו של הקליע הוא 5.70 מ"מ, והוא נדחס אל הקנה מעצמת הדחף שיוצרים הגזים תוצרי שריפת חומר הנפץ). אחריו יופיע אורך התרמיל. למשל:
5.56x45 מ"מ נאט"ו. כלומר - קנה בקוטר 5.56 מ"מ, ותרמיל באורך 45 מ"מ.
השיטה האמריקאית - ציון הקליבר באינץ'.
בשיטה האמריקאית כלל לא יצויין התרמיל, וקוטר הקנה יוצג באינץ', למשל:
0.338", כלומר - קנה בקוטר 0.338 אינץ'.
כך ניתן, למשל, להתקל בשני הסימונים .308" ו-7.62x51 מ"מ נאט"ו, כאשר בעצם מדובר באותו כדור (גרסה אזרחית וגרסה צבאית).
כמו כן קיימת שיטה שלישית, בריטית.

מדידת הקליבר של רובה Shotgun

רובה Shotgun (נקרא בעברית פעמים רבות גם "רובה ציד") הוא רובה חלק-קדח היורה תחמושת שונה מרובים מחורקי-קדח. את קוטר הקנה (gauge) מודדים ביחידת ה-gauge. יחידה זו מודדת את קוטר הקדח (החלק הפנימי של הקנה) לפי המשקל של כדור עופרת שקוטרו כקוטר הקנה. כדור עופרת של 2 gauge למשל שוקל חצי פאונד, וכדור של 10 gauge שוקל עשירית פאונד, ולכן קטן יותר. רובה שהקליבר שלו הוא 2 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא חצי פאונד, ואילו רובה שהקליבר שלו הוא 10 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא עשירית פאונד. לכן, הרובה בקליבר 2 gauge בעל קנה עבה ורחב יותר מאשר רובה בקליבר 10 gauge. ההמרה מ-gauge למילימטרים היא מהצורה  כאשר c הוא קבוע מספרי שכולל יחידות,  הוא קוטר הרובה במילימטרים ו-n הוא מספר ה-gauge. בדרך כלל, ככל שהקליבר גדול יותר, עוצמת הירייה גדולה יותר.
מאסטי (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מאסטי 33,883 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 74.74% בלארוסים, 18.69% פולנים, 5.14% רוסים ו-1.43% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (80.85%) ורוסית (17.34%).
אורחותיך למדני

אורחותיך למדני הוא ספר שאלות ותשובות בן חמישה חלקים מאת מחבר עלום שם העוסק בנושאים בארבעת חלקי השולחן ערוך: אורח חיים, אבן העזר, חושן משפט, יורה דעה. כמו כן הספר עוסק בסוגיות נוספות מכלל חלקי התורה ושאלות אקטואליות המתחדשות בחיי היום יום.
הספר בנוי מאלפי שאלות ותשובות שנשלחו אל המחבר לכתובת דואר אלקטרוני ותוך מספר שבועות היה משיב תשובות מפורטות לכל שאלה, מאמר או ספר שהובא לידו. מחבר הספר שומר על עילום שם, אך מקובל לומר שהוא תלמיד חכם גדול המתגורר בחוץ לארץ, ולטענת הרב איתם הנקין - בלונדון. הספר הופץ עד כה בעשרות אלפי עותקים ובחינם.
הסכמות לספרים קודמים קיבל המחבר מהרב עובדיה יוסף ומהרב מרדכי אליהו והציג אותם גם בספר זה באי איזכור שמו ושם הספרים להם ניתנה ההסכמה.
מבין השואלים ניתן למנות אברכים חרדים, את ד"ר סודי נמיר ממפוני גוש קטיף, את המכון לרבני יישובים בקריית ארבע שבכל ספריהם מובאים הערותיו, ובכללם ספריהם של הרב משה ביגל והרב איתם הנקין, את מכון הר ברכה,הרב אברהם דרעי. אברכים מישיבת מרכז הרב, ישיבת תורת החיים, ישיבת הר המור, ישיבת בת ים וממקומות נוספים.
פסקיו הובאו בספרי הרב עובדיה יוסף, בספרי "ילקוט יוסף" של בנו הרב יצחק יוסף, בספר "נשמת אברהם" של הרב פרופ' אברהם שטיינברג, בירחון "אור תורה", בכתב העת "המעין". ובמקומות נוספים.
מחבר השו"ת הוציא בעבר את הספר 'הדריכני באמתך' על טעמי המצוות ויסודי התורה.
זאב ברלינסקי

חייו

ברלינסקי נולד בלודז' שבפולין ועלה לארץ ישראל בשנת 1924.
בארץ למד משחק אצל צבי רפאל ואצל הבמאי יצחק משה דניאל. בשנת 1925 נסע לברלין, שם למד משחק בבית הספר הדרמטי הממשלתי אצל פרופסור ליאופולד ייסנר.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933 שב לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי. ב-1940 כחייל בצבא הבריטי נפל בשבי הגרמני ביוון יחד עם יצחק בן אהרון ויוסף אלמוגי. הם ישבו במחנה שבויים בגרמניה כחמש שנים עד תום המלחמה. הוא נמנה עם מקימי תיאטרון הקאמרי והיה בין שחקניו בתחילת שנות ה-50. בין ההצגות בהן השתתף: "קזבלן", "אהבתה של יובל אור", "משרתם של שני אדונים" ועוד. 
בשנת 1957, הקים יחד עם השחקן מרדכי בן-זאב, את התיאטרון הסאטירי סמבטיון שפעל בתל אביב מספר שנים. במקביל פעל ברלינסקי גם בתחום חיי הלילה בתל אביב והיה בעליהם של בית הקפה "אלדין" ביפו ושל המועדון "עומר כיאם", אותו פתח ב-1958 עם שלמה צפריר. 
ברלינסקי השתתף במספר סרטי קולנוע ישראליים: "הם היו עשרה", "איי לייק מייק", "חור בלבנה", "חצי חצי", "יהיה טוב סלומוניקו", "קוני למל בתל אביב", "סרט וארוחת בוקר", "קוני למל בקהיר", "ספר נשים, "קומפוט נעליים" ו"עץ הדומים תפוס". כמו כן, השתתף בתחילת שנות ה-60 במספר סרטים גרמניים וב-1974 שיחק במערבון האמריקאי שצולם בישראל, "בילי שני כובעים".
בתחילת שנות ה-50 נשא לאישה את זהבה לבית רבין (1927–2011), מושא שירו של אברהם חלפי "עטור מצחך" בשיר מספר רמזים לאופייה ולדמותה של זהבה. ב־7 בספטמבר 2011, למחרת הלווייתה של זהבה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא, חשף ברוך אסקרוב, איש רשת א', את המידע בתוכניתה היומית של ענת דולב ברשת ב' ולאחר מכן ב-חדשות ערוץ 10. על מצבתה של זהבה חרותות מילות השיר.
ברלינסקי נפטר בינואר 1990 ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר

תקציר העלילה

לאחר שנהפך להיות הצ'יף של ברק, היקאפ מלא בחלומות של יצירת מקום מלא שלום עם דרקונים, אך מספיק רק מעט ליהנות מהצלחת מסעו הקודם עם שום שן ואסטריד וכבר צצה בעיה נוספת: צייד דרקונים קטלני ורב עוצמה בשם גרימל, אשר חיסל את כל בני מינו של שום שן ושואף לחסל גם אותו.  עקב כך היקאפ מחליט להעביר את תושבי הכפר ואת הדרקונים לעולם הדרקונים הנסתר, אשר אביו תמיד סיפר לו עליו, אשר שמה יוכלו לחיות בשלום. באותו הזמן שום-שן מתאהב בדרקונית מסוג זעם אורי.

הפקה

בדצמבר 2010 אישר ג'פרי קצנברג, מנכ"ל אולפני ההנפשה של דרימוורקס, כי יהיה גם סרט שלישי בזיכיון. דיקן דבילוס, תסריטאי ובמאי סרטי הזיכיון, אמר בראיון כי הסרט השלישי יצא במהלך 2016. קרסידה קאוול, מחברת סדרת הספרים שעליה מבוסס הזיכיון, אמרה כי הסרט השלישי יחתום את הזיכיון וכי סופו יהי דומה לשל סדרת הספרים, וכי הוא יסביר "מדוע דרקונים לא חיים יותר".
בספטמבר 2012 הוכרז כי הסרט השלישי ייצא ב-18 ביוני 2016, ובהמשך הוא הוקדם ביום אחד, ל-17 ביוני 2016. בספטמבר 2014 נדחתה יציאת הסרט בשנה ושמונה ימים, ל-9 ביוני 2017. בינואר 2015 נודע כי תאריך יציאת הסרט השתנה ל-29 ביוני 2018. ב-19 ביוני 2016, התאריך הועבר ל-18 במאי 2018, התאריך הקודם של סרט לגו 2: החלק השני.
ב-5 בדצמבר 2016, התאריך הועבר ל-1 במרץ 2019.
מייקל באלף

חיים וקריירה

באלף נולד בדבלין, שם התגלו סגולותיו המוזיקליות כבר בגיל צעיר. ההכשרה היחידה שקיבל הייתה מאביו, שהיה מורה למחול. משפחתו עברה לווקספורד כשהיה ילד. בין 1814 ל-1815 ניגן באלף בכינור בשיעורי המחול של אביו ובגיל שבע חיבר פולאקה (ריקוד איטי ממקור פולני). בשנת 1817 הופיע ככנר בפומבי ובאותה שנה חיבר באלאדה. לאחר מות אביו, בשנת 1823, עבר הנער ללונדון, התארס לכנרת בתזמורת של תיאטרון דרורי ליין ולמד אצל ק. א. הורן, נגן העוגב בקאפלה סנט ג'ורג', וינדזור (1786 - 1840). בהמשך היה באלף למנצח תזמורת דרורי ליין.

קריירת שירה

באלף ניחן גם בקול בריטון, קטן יחסית אך נעים, ובחר להיות לזמר אופרה. הופעתו הראשונה, הכושלת, הייתה באופרה "הקלע החופשי" של ובר, בנורוויץ'. בשנת 1825 לקח אותו הרוזן מאזארה לרומא, ובדרך הציג אותו לפני כרוביני. באיטליה כתב את היצירה הדרמטית הראשונה שלו, בלט בשם La Perouse. בסוף 1827 הופיע בתפקיד פיגארו בספר מסביליה של רוסיני, באופרה האיטלקית בפריז.
כעבור זמן קצר חזר באלף לאיטליה ונשאר שם למשך תשע שנים, במהלכן שר בתיאטראות שונים וחיבר מספר אופרות.
בתקופה זו נשא לאישה את לואיזה רוזר, זמרת הונגריה שפגש בברגאמו. תרעומת ציבורית על ניסיונו "לשפר" את האופרה של מאיירבר, Il Crociato על ידי הוספת מוזיקה משלו, אילצה את באלף לוותר על תעסוקה בתיאטרון לה פניצ'ה בוונציה. באלף פגש את מריה מאליברן כששר באופרה של פריז בתקופה זו.
ספיירו הדרקון

עלילה

המשחק מתחיל בכך שרואים את עולם הדרקונים, שם "מצלמים" סרט על מה שקורה באזור. אחד הדרקונים מתאר שמפלצות דמויות עוגים הורסים את הטירה שבה הם גרים, וגם גונבים יהלומים.
לפתע, הדרקונים בארץ (חוץ מספיירו) הופכים לפסלי אבן. ספיירו הולך ברחבי הטירה ומוצא אוצרות, מפלצות ואזורות חדשים, ומציל את חבריו.

קשר לסקיילנדרס

ספירו הפך לדמות מהמשחק סקיילנרס שבו שמים פסלונים על מכשיר והדמות מופיעה במסך ומשחקים איתה.
מפוחית יד

מפוחית יד (או קונצרטינה) הוא כלי נגינה (ממשפחת כלי המפוח) הדומה לאקורדיון, אך קטן ממנו. בניגוד לאקורדיון המלבני, מפוחית היד היא בדרך-כלל בעלת חתך בצורת מתומן. עוד בניגוד לאקורדיון, כיוון הלחיצה של הכפתורים במפוחית היד אינו מאונך לכיוון הכיווץ של המפוח, אלא מקביל לו.
אילריון ואסילצ'יקוב

חייו

אילריון ואסילצ'יקוב קיבל השכלה ביתית ובשנת 1792 החל את השירות הצבאי. התקדם מהר בדרגות ובשנת 1803 היה מפקד גדוד פרשים. 
במהלך המלחמה עם נפולאון השתתף בקרבות בלימה. נפצע בקרב בורודינו. עבור השתתפותו בקרבות קיבל עיטור גיאורגי מדרגה שלישית. למרות הפציעות המשיך בשרות הצבאי גם במערכה באירופה. בשנת 1817 קיבל פיקוד על אוגדה ובשנת 1823 קודם לדרגת אלוף בחיל הפרשים. בשנת 1831 הוענק לו תואר רוזן.
במהלך מרד הדקבריסטים היה ליד ניקולאי הראשון והמליץ על פעילות אקטיבית נגד המורדים. היה חבר בחבר השופטים לאחר דיכוי המרד.
בשנת 1828 היה ביחד עם קיסר ניקולאי בחזית המלחמה נגד הטורקים. השתתף בהתייעצויות בהקשר לפעילות התקפית של הצבא תוך מעבר דרך הרי בלקן.
בשנים 1831–1838 היה מפקד הכוחות בבירה ובסביבתה.
בנוסף לפעילות צבאית טיפל בענייני המדינה. בשנת 1821 התמנה לחבר במועצה מדינית. היה פעיל בוועדות המועצה. בשנת 1838 התמנה ליושב ראש המועצה ולראש הממשלה. בשנת 1839 הוענק לו תואר נסיך.
בהתאם לעדויות היה קרוב מאוד לקיסר ניקולאי הראשון. היה בין הבודדים שיכלו להיכנס לקיסר בכל עת. הקיסר העריך מאוד את פעילותו.
ברד הקשת

ביוגרפיה

ברד, לוחם וקשת גבה קומה, נולד וגדל בעיר האגם, אסגרות. הוא היה נצר לשושלתו של גיריון, מלך דֵיל, אשר הייתה ממלכה משגשגת במורדות הדרומיים של ההר הבודד, הוא הר ארבור. הדרקון סמאוג, אשר טבח בגמדים שוכני ההר הבודד, והשתלט על ממלכת בטן ההר שבנו הגמדים במעמקי ההר, טבח גם בתושבי דֵיל והרס את ממלכתם. 
בשנת 2941 לעידן השלישי, בעת שתקף הדרקון סמוג את עיר האגם, היה זה ברד, מפקד פלוגת קשתים במשמר העיר, שזיהה ראשון כי הדרקון מגיע והאיץ בשר העיר לפרוס את משמר העיר בעמדות הגנה ולפנות את התושבים. הקרב כנגד הדרקון נראה חסר סיכוי, משום גודלו וכוחו של הדרקון שחג מעל העיר שולח את אשו לכל עבר. אנשי העיר מעולם לא התגוננו כנגדו ורק נוכח ברד, שהלהיבם ועודדם להגן על ביתם, העזו לאייש את הביצורים ולהילחם כנגד הדרקון. אף כי הדרקון הביס על נקלה את מגיני העיר, עדיין החזיק ברד, שנחשב ללוחם אמיץ לב ולמפקד מנוסה, עם פלוגתו בעמדות הביצורים שעליהם הופקד בין בתי העיר הבוערים. לבסוף נותר לבדו, לאחר שכל אנשיו נמלטו מאימת הדרקון. או אז נחת על כתפו קיכלי והחל מדבר אליו. ברד, אשר היה נצר לשושלת גיריון שידעה את שפת הקיכלים, הבינו מיד. הקיכלי גילה לברד כי אף שלדרקון שריון המגן על חזהו ישנו חלק חשוף בצדו השמאלי. ברד ירה את חצו האחרון לעבר הדרקון, והלה פגע בדרקון והרגו. הדרקון נפל ארצה ברעש גדול, מרסק בנפילתו את בתי העיר. לבסוף שקעה גופתו הלוהטת באגם. ברד עצמו, אשר קפץ לאגם כדי להינצל מן החורבן שהמיט הדרקון בנופלו מן השמים נחשב למי שנהרג במאבקו עם הדרקון. תושבי העיר אסירי התודה הצטערו צער רב על מותו עד אשר יצא מן המים והכריז כי קטל את הדרקון.
ברד סייע לשר העיר לשקם את העיר וכרת ברית עם מלך האלפים, שצבאו צעד לעבר העיר אותה שעה. לאחר מכן הנהיגו מלך האלפים וברד כוח צבאי משותף של אלפים ובני אדם לעבר ההר הבודד, בו התבצר תורין, אשר עם מות הדרקון הפך למלך בבטן-ההר, עם גמדיו ובילבו ההוביט. תורין, נתמך בצדקת טענתו כי האוצר במקורו היה שייך לאבותיו של תורין, סירב לבקשת ברד לחלוק את אוצר הדרקון, ואף קרא לקרובו מלך הגמדים מגבעות הברזל, דֵּין רגל ברזל, בֶּן נֵין, לבוא לעזרתו. בעקבות זאת הטילו ברד ומלך האלפים מצור על ההר הבודד. ברד הצליח לשאת ולתת עם תורין על הסכם לחלוקת האוצר בעזרתו של ההוביט, בילבו בגינס, אשר כדי למנוע את המלחמה הקרבה גנב אבן חן שהייתה יקרה למנהיג הגמדים והעביר אותה לבני האדם וכתוצאה מכך נאלצו הגמדים להגיע להסכם. התגבורת המיוחלת של צבא גמדים בראשות דֵּין הגיע אולם ממש באותה העת הותקפו הן הצרים והן הנצורים על ידי צבאו של בולג מלך האורקים. העימות שהתפתח מכונה קרב חמשת הצבאות שבמהלכו התאחדו כוחות בני האדם עם האלפים, הגמדים והנשרים כנגד האורקים והווארגים, זאבי הענק שלהם. ברד פיקד בקרב על חילם של בני האדם והובילם כנגד האורקים.
בתום הקרב בו נוצחו האורקים, היה ברד ממכונני הברית בין האלפים, הגמדים ובני האדם תושבי העיר אסגרות. הוא כונן מחדש את ממלכת דֵיל והיה למלכה ברד הראשון. הוא מת בשיבה טובה בשנת 2977 לעידן השלישי ובנו באין ירש אותו. אחריו מלך ברנד, ומשמת הלה במלחמת הטבעת לצידו של מלך הגמדים  דֵּין רגל ברזל מול שערי ההר הבודד ירש אותו בנו, ברד השני, שלאחר מפלת סאורון הוביל יחד עם מלך ההר, הגמד תורין השלישי את צבא הגמדים ובני האדם כנגד כוחות סאורון עד לניצחון עליהם ושבירת המצור על ההר הבודד.
ברנלי

היסטוריה

ברנלי צמחה כעיירה תעשייתית לאורך המאה ה-19, וכלכלתה סבבה בעיקר סביב תעשיית הטקסטיל (בעיקר אריגת סיבי כותנה). נוכח הדעיכה הניכרת בתעשייה, ישנו שיעור גבוה של אבטלה בעיירה.
ברנלי זכתה לתשומת לב לאומית ביוני 2001 נוכח התפרעויות על רקע מתיחות גזעית בין לבנים ואסייתיים ועוני רב השורר בקרבם. כ-5,500 תושבים ממוצא דרום-אסייתי מתגוררים בברנלי, רובם באזורים העניים ביותר. אחד מהאזורים הללו, דיינזהאוס, נחשב לאחד הנחשלים בבריטניה מבחינה סוציו-אקונומית. ברנלי מוגדרת כאחד מבסיסי כוחה של המפלגה הבריטית הלאומית, מפלגה ימנית קיצונית בפוליטיקה הבריטית.
מועדון הכדורגל ברנלי, המייצג את העיר תחת הכינוי "הסגלגלים" (The Clarets), הוא אחד מאבותיה המייסדים של הפוטבול ליג. הקבוצה נוסדה בשנת 1883 ונכון לעונת 2018/2019 משתתפת בליגת הפרמייר ליג האנגלית.
מגי קיו

ביוגרפיה

קיו נולדה וגדלה בהונולולו שבהוואי. אביה ממוצא אירי ופולני, ואמהּ ממוצא וייטנאמי; הם הכירו כאשר האב שירת בווייטנאם במהלך מלחמת וייטנאם. לקיו ארבעה אחים. היא קיבלה מלגת ספורט לאוניברסיטה פרטית ותיכננה ללמוד וטרינריה, אך עקב כך שמשפחתה לא יכלה לסייע לה כלכלית היא עזבה את הוואי בקיץ כדי לעבוד ולחסוך כסף.
קיו החלה את קריירת הדוגמנות בגיל 17, כשבעצת חברתה ניסתה את מזלה בדוגמנות בטוקיו, ובהמשך בטייפה, ללא הצלחה. לבסוף הגיעה להונג קונג, שם משכה את תשומת לבו של השחקן ג'קי צ'אן. הוא ראה בה פוטנציאל גבוה להשתתפות בסרטי פעולה, ולימד אותה את אמנויות הלחימה.
בשנת 1998 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית "בית הדרקון" שזכתה להצלחה באסיה. ב-2001 השתתפה בסרט שעת השיא 2 לצד ג'קי צ'אן. ב-2002 כיכבה בסרט הפעולה נשק ערום. כן השתתפה בסרטים מסביב לעולם בשמונים יום (2004), משימה בלתי אפשרית 3 (2006) לצד טום קרוז, ומת לחיות 4 (2007) לצד ברוס ויליס. 
בנוסף כיכבה במשחק הווידאו "Need for speed - Undercover", שיצא ב-2008, בתור סוכנת FBI מפתה.
בשנת 2010 גילמה את מאי שִׁירָאנְוּי בסרט "מלך הלוחמים", המבוסס על סדרת משחקי הווידאו בעלת אותו השם. בנוסף החלה באותה שנה לככב בסדרת הפעולה המחודשת "ניקיטה" בתפקיד הראשי, ניקיטה.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "מפוצלים", ושנה לאחר מכן בהמשכו "מורדים". בשנת 2016 השתתפה בסדרה ״השורד המיועד״ כסוכנת FBI בשם האנה וולס. באותה שנה שיחקה בסרט המתח "ההתרסקות" לצד פרנק גרילו ומיני דרייבר.  
בשנת 2018 שיחקה בסרט "הבריטים באים" בכיכובם של אומה תורמן וטים רות'. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "סיוט משפחתי". בשנת 2020 שיחקה בסרט העל-טבעי "אי הפנטזיה", לצד לוסי הייל.

חיים אישיים

קיו יצאה בעבר עם השחקן דניאל וו מהונג קונג, ששיחק לצידה ב"נשק ערום", ועם הדוגמן הקוריאני-אמריקני דניאל הניי. בפברואר 2015, התארסה לשחקן דילן מקדרמוט.
קיו היא טבעונית ופעילה לקידום איכות הסביבה וזכויות בעלי חיים. במסגרת פועלה, השתתפה מספר פעמים בקמפיינים של PETA לקידום טבעונות. בנוסף, היא מתנגדת אקטיבית לשימוש בפרוות בסרטיה. היא חרשת באוזנה השמאלית. מתגוררת כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הנדסה כימית

הנדסה כימית או הנדסת כימיה היא ענף בהנדסה העושה שימוש בעקרונות של כימיה, פיזיקה, מתמטיקה וכלכלה, לצורך שימוש, ייצור, והמרה של כימיקלים, חומרים ואנרגיה. ההנדסה הכימית עוסקת במעבר מפיתוח תהליכים בקנה מידה מעבדתי, דרך הקמת מתקני פיילוט לייצור ראשוני ובחינת היתכנות ועד לתפעול ושדרוג מתקני ענק בתעשייה הגדולה.
מהנדסי ומהנדסות כימיה ממלאים מגוון רחב של תפקידים: פיתוח ראשוני משלב הרעיון, הקמת מערכי ייצור "בינוניים" ללימוד בעיות תפעוליות וניהול מערכי ייצור מלאים בתעשייה התהליכית.
המקצוע הוא רב-תחומי ומאפשר השתלבות במגוון רחב של תעשיות ותפקידים.

מהנדסי הכימיה לעיתים מכונים גם "מהנדסי תהליך", בשל עיסוקם בתהליכי ייצור.
בעולם התעשייתי של היום, כמעט כל מוצר מיוצר לפחות בחלקו בתהליכים של הנדסה כימית - בצורתו הסופית או בצורת חומרי הגלם המשמשים לייצורו.

פעולות יסוד בהנדסה הכימית (unit operations)

הנדסת התהליך מרכבת מפעולות יסוד שחוזרות על עצמן, המהוות את אבני הבניין של המקצוע. הפעולות העיקריות, המרכיבות כמעט כל תהליך הנדסי כימי הן:

שינוע

העברת חומרים ממקום אחד לשני. בניגוד למעבדה, שבה ניתן להעביר מגיבים או תוצרים באופן ידני, בתעשייה מדובר בכמויות חומר גדולות ובקצבי מעבר גבוהים. תכנון תהליכי שינוע מחייבים הבנה מעמיקה בתכונות החומר, תהליכי זרימה והעברה, והערכת סיכונים.

העברת חום

בחימום או קירור של זרמי תהליך יש צורך לשלוט בטמפרטורות ובמצב הצבירה של החומרים (פלזמה, גז, נוזל, מוצק). נדרשת הבנה של מעבר החום במרחב ובחומר, וציוד תהליכי ייעודי ומבוקר על מנת לאפשר שליטה ובקרה.

תהליך

בלב התהליך לרוב מתקיימת ריאקציה כימית, שבה חומרים מגיבים בריאקטור, על מנת לייצור תוצרים. בניגוד למעבדה שבה התהליכים מתבצעים בקנה מידה קטן או בינוני, בתעשייה "ריאקטור" (כלי בו מבצעים את הריאקציה) עשוי להיות בעל ממדים של מבנה. הבעיות שאיתן יש להתמודד שונות מהותית מאלו שבמעבדה.

הפרדה

כאשר חומרים מגיבים זה עם זה, נוצרים תוצרים רצויים, אולם עשויים להיווצר גם תוצרי לוואי. במקביל, ייתכן מצב שבו החומרים מגיבים זה עם זה, אבל לא בשלמות. במקרה זה יש ליישם תהליכי הפרדה, על מנת לנקות את התוצר הרצוי משאר החומרים. מהנדסי כימיה לומדים את מגוון פעולות ההפרדה הקיימות בתעשייה על מנת לבצע את ההפרדה היעילה והטובה ביותר בהתאם לחומרים אותם יש להפריד.
בלבי

תולדות היישוב

אזכורה הראשון של בלבי הוא משנת 1224, ובשנת 1765 נבנו בה כנסייה קטנה ואחוזה של אציל פולני.
כאשר לטגליה עברה לשלטון הרוסי ב-1772, האחוזה ניתנה למשפחת ילגין על ידי יקטרינה השנייה. הכפר היה מופרד מהאחוזה משנת 1915, ובלבי קיבלה מעמד כעיירה בשנת 1928.
עם נסיגתם של הגרמנים מהעיירה ביולי 1944, העלו אותה באש, והעיירה נבנתה מחדש החל משנת 1945. בשלהי שנות השמונים היוותה בלבי מרכז ל"מהפכת השירה", אשר הובילה לעצמאות המדינות הבלטיות.

יהודי בלבי

באמצע שנות השלושים חיו בבלבי כ-400 יהודים, קרוב לחמישית מתושביה. בעיירה פעלו בתקופה זו תנועות נוער ציוניות, ומספר מיהודיה עלו ארצה. ב-1940 עברה העיירה לשלטון סובייטי.
עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 פינו השלטונות הסובייטיים את העיירה, והצבא הגרמני כבש אותה. כחמישים מיהודי העיירה הספיקו להימלט ממנה מזרחה, וכ-150 פליטים יהודים הגיעו אליה.
באמצע יולי 1941 רוכזו יהודי העיירה והכפרים הסמוכים אליה בגטו שהוקם בשכונה ענייה בה, אשר הוקף בגדר תיל. מעת לעת אירעו בגטו מקרי אונס ורצח בידי שוטרים לטבים.
ב-8 באוגוסט 1941 רוכזו כ-500 יהודי הגטו בידי המשטרה הלטבית, תוך שנאמר להם כי הם עתידים להישלח לארץ ישראל. יהודי העיירה נשדדו, ולאחר מכן הועברו במשאיות לבורות שנחפרו מבעוד מועד ביער, ושם נורו במקלעים או נקברו בחיים.
שמואל גל

ביוגרפיה

שמואל גל סיים בשנת 1962 בהצטיינות יתרה את התואר השני במתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים עם עבודה על אפרוקסימציות סטוכסטיות בהדרכתו של ה. קסטן. ב-1972 סיים שם עבודת דוקטורט על "פתרון מינימקס לכמה בעיות חיפוש" בהדרכתו של אריה דבורצקי.
בשנים 1973-1965 עבד כמתמטיקאי בכיר בתעשייה האווירית. במקביל בשנים 1973-1970 הוא לימד כמדריך במחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב ואחר כך ב-1975-1973 היה מדריך בכיר באותו תחום באוניברסיטת חיפה.
אחרי שעבד כחוקר אורח ב-IBM במרכז למחקר ווטסון ביורקטאון הייטס בשנים 1978-1977, בשנים 1990-1981 עבד בהוראה בטכניון.
בשנים 1997-1973 עבד במחקר ב IBM ישראל.
בשנת 1994 התמנה לפרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטת חיפה. בשנים 1998-1995 היה שם ראש המחלקה לסטטיסטיקה.
גל המציא את טבלאות גל לדיוק לשם הערכה ממוחשבת של פונקציות יסודיות.
יחד עם צבי יהודאי פיתח בשנת 1993 אלגוריתם חדש למיון ששימש את חברת IBM.
גל פתר את המשחק "הנסיכה והמפלצת" ותרם תרומות משמעותיות בתחום משחקי החיפוש.
כמו כן עבד בתחום "שאלות המפגש" ביחד עם עמיתיו סטיב אלפרן, ויק בסטון וג'ון הווארד.
Ratchet & Clank Future: A Crack in Time

עלילת המשחק

המשחק ממשיך את עלילת הסיפור מהנקודה בה קודמו הסתיים. לאחר חטיפתו של קלאנק על ידי ה"זונים" בסוף המשחק הראשון בטרילוגיה, ראצ'ט מצליח לאתר את מיקומו של קלאנק ומגלה שד"ר נפריוס אחראי לחטיפתו. במהלך המשחק, ראצ'ט מסייר ברחבי החלל כדי להתאחד שוב עם ידידו, קלאנק, שבינתיים מתעורר במקום אליו נלקח ומגלה עוד פרטים על ייעודו.
וולברוק (נהר)

נהר הוולברוק (אנגלית: Walbrook) הוא נהר באזור לונדון, שהיום זורם מתחת לקרקע. הנהר שימש גורם מכריע בהשפעתו על ההתיישבות הרומאית באזור העיר לונדון באנגליה והקמתה של לונדוניום.
מקור שם הנהר בעובדה שהנהר זרם לאורך ותחת חומת לונדון (פירוש השם: "פלג החומה"). ככל הנראה הנהר, שמוצאו באזור פינסבורי, זרם תחת החומה ונשפך אל התמזה במקום בו נמצא היום גשר רחוב קנון. למעשה חצה הנהר את העיר לונדוניום לשני חלקים, ובכך שימש מקור מים מתוקים לכל חלקי העיר, ואפשר הזרמת השפכים של העיר לנהר התמזה.
הרומאים בנו על גדתו המזרחית של הנהר את מקדש מיתרס, בקרבת מקום למשכנו של המושל הרומאי של בריטניה.

נהר הוולברוק כיום

כיום זורם נהר הוולברוק כולו מתחת הקרקע. השריד היחיד של הנהר שנותר כיום הוא שמו של רחוב וולברוק, העובר מעל המקום בו עבר הנהר, וכנסיית סנט סטפן וולברוק שנבנתה על גדת הנהר.
ישראל שלום יוסף השיל

ביוגרפיה

רבי ישראל שלום יוסף נולד בשנת ה'תרי"ג לרבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר הרביעי בשושלת אפטא-זינקוב וללאה רחל בתו של רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר מרוזין. נישא בזיווג ראשון לשרה רבקה בתו של רבי הרב אברהם יעקב פרידמן (האדמו"ר מסדיגורה) ובזיווג שני לבת שבע טריינא בתו של רבי יעקב שמשון חודורוב מבאהופולי. עם פטירת אביו בי"ט בתשרי ה'תרמ"א נקרא רבי ישראל שלום יוסף כדי למלא את מקומו במז'יבוז' שם כיהן במשך כשלושים שנה כאדמו"ר החמישי מאפטא-זינקוב. 
רבי ישראל שלום יוסף נפטר בכ"ט באב ה'תרע"א ונטמן באוהל אדמו"רי ויז'ניץ בסמוך לרבי מנחם מנדל הגר, אבי חסידות ויז'ניץ. בנו רבי אברהם יהושע השיל מילא את מקומו כאדמו"ר ממז'יבוז'-טרנופול והשישי בשושלת אפטא-זינקוב.
דברי תורתו כונסו בספר "שורש ישי".
גרגור פיאטיגורסקי

חייו

גרגור פיאטיגורסקי נולד בייקטרינוסלב והחל ללמוד נגינה בכינור ובפסנתר
אצל אביו. אחרי שראה צ'לו ושמע את צליליו, גמר אומר להיות לצ'לן ואף בנה לו צ'לו צעצוע בשני מקלות. את הצ'לו האמיתי הראשון שלו קיבל בגיל שבע.
הוא זכה במלגת לימודים לקונסרבטוריון של מוסקבה והשתכר למחייתו בנגינה בבתי קפה מקומיים. אחרי המהפכה הרוסית החל לנגן ברביעייה קאמרית ובגיל 15 הצטרף לתזמורת תיאטרון בולשוי במוסקבה.
השלטונות הסובייטיים לא איפשרו לו לצאת מגבולות המדינה להמשיך בלימודיו, ועל כן הצטרף לחבורת אמנים, שעברה את הגבול אל פולין בגניבה, בתוך קרונות בקר. שומרי הגבול גילו אותם ופתחו ביריות והצ'לו של פיאטגורסקי נפגע, אך הוא ויתר חברי הקבוצה נחלצו ללא פגע.
בגיל 18 למד לתקופה קצרה בברלין ובלייפציג וניגן בשלישייה בבית קפה רוסי לפרנסתו. בין באי הקפה היו הצ'לן עמנואל פויירמן והמנצח וילהלם פורטוונגלר. לאחר ששמעו את נגינתו, הזמינו פורטוונגלר להיות צ'לן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של ברלין. בשנות ה-30 הוא ניגן בפריס.
בשנת 1929 ביקר לראשונה בארצות הברית, שם ניגן בתזמורת פילדלפיה בניצוח לאופולד סטוקובסקי ובתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח וילם מנגלברג. בינואר 1937 נשא לאישה באן ארבור, מישיגן את ז'קלין דה רוטשילד, בת למשפחת רוטשילד, הבנקאים העשירים מצרפת. בסתיו של אותה שנה, לאחר שובם לצרפת, נולד בנם הבכור, יפתח. לאחר הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה, נמלטה המשפחה מצרפת והשתקעה באליזבטאון בהרי אדירונדאקס בצפון מזרח מדינת ניו יורק. בנם יורם נולד שם בשנת 1940.
פיאטיגורסקי הרבה להקליט ברביעייה, שכללה את ארתור רובינשטיין, יאשה חפץ וויליאם פרימרוז ונהנה מנגינת מוזיקה קאמרית באופן פרטי, עם ולדימיר הורוביץ ונתן מילשטיין.
משנת 1941 עד 1949 היה ראש מחלקת הצ'לו במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. בתחילת 1949, היה בין הנגנים שאיימו בחרם על התזמורת הסימפונית של שיקגו, אם תזמין את וילהלם פורטוונגלר, ששיתף פעולה עם הנאצים, לנצח על התזמורת. בשנות ה-50 ניגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בשנים הבאות לימד גם בטנגלווד, באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת דרום קליפורניה, שם נשאר עד מותו מסרטן הריאות בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בשנת 1970 ביקר בישראל ביחד עם ישה חפץ ושניהם נגנו עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית את הקונצ'רטו הכפול של ברהמס עם התזמורת, ללא מנצח.
פיאטיגורסקי היה בעליהם של שני צ'לי סטרדיוואריוס, צ'לו "באטה" וצ'לו "בודיו". השמועה אומרת, שהמורה הדגול לכינור, איוון גלאמיאן, תיאר פעם את פיאטיגורסקי כגדול הקשתנים בכל הזמנים. 
פיאטיגורסקי נהנה גם ממשחק שחמט. אשתו, ז'קלין, הייתה שחקנית חזקה ששיחקה בכמה אליפויות נשים באמריקה וייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת שחמט לנשים. בשנת 1963 אירגנו בני הזוג פיאטיגורסקי ומימנו תחרות שחמט בינלאומית בלוס אנג'לס, שבה ניצחו פאול קרס וטיגראן פטרוסיאן. גביע פיאטיגורסקי שני התקיים בסנטה מוניקה בשנת 1966 ובו ניצח בוריס ספסקי. 
גרגור פיאטיגורסקי מת מסרטן ריאות בביתו שבקליפורניה בשנת 1976 ונקבר בבית הקברות ווסטווד וילג' ממוריאל פארק בלוס אנג'לס.