אלן ארמסטרונג

ביוגרפיה

אלן ארמסטרונג נולד באנפילד פליין קרוב לסטנלי שבמחוז דורהאם. אביו היה כורה פחם ושני הוריו היו מטיפים מתודיסטים. הוא למד בבית הספר באנפילד פליין, אחר כך בבית ספר בקונסט, שם עודד אותו המורה לנסות לשחק. בכיתה השישית  הוא הופיע בתפקיד פטרוצ'יו במחזה "אילוף הסוררת" תפקיד שיגלם בעתיד עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1964 השתתף בבית ספר קיץ של התיאטרון הלאומי לנוער, אבל הרקע שלו והמבטא הצפוני שלו גרמו לו שירגיש חוסר שייכות. ארמסטרונג נבחן לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה אבל לא התקבל. הוא למד אמנות באוניברסיטת ניוקאסל. אבל גילה שהקורסים יומרניים וחש שאינו מתאים. אחרי שנתיים הוא סולק מהאוניברסיטה כי לא נכח בשיעורים.
ארמסטרונג עבד כבנאי וכקברן לפני שהחליט לנסות שוב את המשחק. הוא התחיל לעבוד כעוזר מנהל במה בתיאטרון האמנויות בקיימברידג'. אחר כך הצטרף ללהקת תיאטרון בחינוך המזוהה עם התיאטרון הרפרטוארי של שפילד ושיחק בהפקות דרמה רדיופוניות בערוץ הרדיו Radio 4.

קולנוע

ב-1971 הופיע ארמסטרונג לראשונה בקולנוע בסרט "תפוס את קרטר". הוא כתב מכתב לחברת ההפקה MGM כשגילה שהם מפיקים סרט בניוקאסל, והוזמן לפגוש את הבמאי מייק הודג'ס שהיה להוט ללהק שחקנים מקומיים.
ארמסטרונג הופיע במספר סרטי קולנוע לרוב בתפקידי משנה. ב-1977 שיחק בתפקיד קטן בסרט "גשר אחד רחוק מדי" וגילם את אחד מחיילי הכוחות הבריטיים בקרב על ארנהם. ב-1983 שיחק בסרט "המצור על יבשת קרול" בתפקיד מנהיג השודדים, טורקוויל.
ב-1992 שיחק ארמסטרונג בסרט "משחקים פטריוטים" בתפקיד קצין SO-13. בסרט "לב אמיץ" מ-1995 הופיע בתפקיד האציל הסקוטי מורניי שבגד בוויליאם וולאס. ב-2001 שיחק בתפקיד מנהיג הכת המצרית באלטוס חאפז בסרט "המומיה חוזרת", וב-2004 גילם את דמותו של פטרוס הקדוש במבטא ג'ורדי בסרט "מיליונים". עוד שיחק בתפקידים קטנים בסרט "סליפי הולו" (1999), "ואן הלסינג" (2004), "אוליבר טוויסט" של רומן פולנסקי (2005) ובתפקיד הדוד גארו בסרט "אראגון" (2006).

טלוויזיה

במהלך הקריירה שלו שיחק ארמסטרונג ביותר משמונים תפקידים שונים בהפקות טלוויזיוניות. בשנות השבעים של המאה העשרים הופיע בסדרות טלוויזיה אחדות בהן בפרקים של "Whatever Happened to the Likely Lads?", "פורידג'" והסדרה "The Sweeney".
ארמסטרונג לוהק בשתי סדרות שעסקו בכורי פחם בצפון-מזרח אנגליה. הוא גילם את ג'ו גאולן במיני-סדרה "כוכבים מציצים ממרום" (1974) המבוססת על רומן מאת ארצ'יבלד ג'וזף קרונין, והופיע בדרמה "Days of Hope" בבימויו של קן לואץ' משנת 1975, המתרחשת במחוז דרהאם. בראיון ב-2007 אמר ארמסטרונג כי הדרמה "Days of Hope" הייתה המועדפת עליו: "אהבתי אותה כי זאת דרמה על ההיסטוריה והרקע שלי, ואין דבר יותר טוב מזה".
בסדרה הקומית "A Sharp Intake of Breath" גילם ארמסטרונג דמויות שונות המסבכות את חייו של הדמות הראשית בגילומו של דייוויד ג'ייסון. ב-1988 הופיע בתפקיד סגן המנהל הקשוח במחזה הטלוויזיוני "Our Day Out" מאת וילי ראסל , העוסקת בקבוצת תלמידים מעוטי יכולת שיוצאים ליום טיול. ב-1981 כיכב בדרמה "Get Lost" של רשת יורקשייר טלוויז'ן.
ארמסטרונג גילם דמויות אחדות מספריו של צ'ארלס דיקנס. במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" הפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של הרומן "ניקולס ניקלבי" הוא שיחק בתפקיד ווקפורד סקווירס ומר ווגסטאף. ב-1982 צולם המחזה לטלוויזיה. הוא גם הופיע בשתי גרסאות של הרומן "אוליבר טוויסט", ב-1999 שיחק בתפקיד קפטן פלמינג, אביה של אגנס פלמינג במיני-סדרה "אוליבר טוויסט", ובסרט משנת 2005 בבימויו של רומן פולנסקי גילם את השופט פאנג. ב-1999 שיחק בתפקיד דניאל פגוטי במיני-סדרה "דייוויד קופרפילד", ב-2005 גילם את המפקח באקט בסדרת הטלוויזיה "בית קדרות" בעיבוד לרומן באותו שם. ב-2008 שיחק בתפקיד כפול של האחים ג'רמיה ואפרים פליטוויץ' בסדרה "דוריט הקטנה", וב-2012 הופיע בתפקיד חירם גרוגיוס בסרט "התעלומה של אדווין דרוד". ארמסטרונג היה מעריץ של דיקנס מאז שקרא בקול את הספר "דייוויד קופרפילד" בבית הספר. הוא זכר במיוחד את בית הסירה של דן פגוטי, וכדי לשחק בתפקיד זה דחה הצעה להשתתף בסרט "צייד לבן, לב שחור" של קלינט איסטווד.
ב-1996 שיחק ארמסטרונג בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון" בתפקיד אוסטין דונהיו, דמות המבוססת על הפוליטיקאי ט. דן סמית' . ב-1999 גילם את דמותו של הנרי פוקס, פוליטיקאי מהמאה ה-18, במיני-סדרה של ה-BBC "אריסטוקרטים". ב-2000 שיחק בתפקיד ג'ורג' אולדפילד בסרט הטלוויזיה "This Is Personal: The Hunt for the Yorkshire Ripper", וגילם דמות של שוטר במשטרת מערב יורקשייר. על תפקיד זה היה מועמד לפרס "Royal Television Society".
ב-2002 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "Bedtime" בתפקיד אלמן המודאג מהתנהגותו החשודה של בנו. ב-2003 כיכב לצדה של ברנדה בלתין במיני-סדרה "בין הסדינים" שגילמו זוג נשוי בטיפול מיני. בעיבוד של הספר "המלחמה של קארי" שיחק ארמסטרונג בתפקיד איש קפדן שבאי רצון מקבל לביתו שני ילדים שפונו לוויילס בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אמסטרונג ידוע מהופעתו בתפקיד בריאן ליין בסדרה "סדר חדש" על קבוצה של בלשי משטרה לשבעבר שעוזרים בפענוח מקרי פשיעה ישנים במשטרת המטרופולין של לונדון. באוגוסט 2010, אחרי עשר עונות בסדרה הודיע ארמסטרונג שהוא עוזב את הסדרה. אחר כך ביקרו השחקנים בראיון ב"רדיו טיימס" את הכותבים של הסדרה,
בתקופה ששיחק ב"סדר חדש" המשיך ארמסטרונג להופיע גם בהפקות אחרות. ב-2004 כיכב בסרט הטלוויזיה "כשאהיה בן 64" על אודות מורה בגמלאות שמתחיל מערכת יחסים עם גבר אחר. הוא קיבל את התפקיד למרות חששותיו מצילום סצנת אהבה עם השחקן פול פרימן, כי הוא חשב שזה סיפור יפה ומעורר מחשבה. ב-2006 כיכב בדרמה "The Girls Who Came to Stay" על אודות זוג בריטי שמקבל לביתו שתי נערות שהיו חשופות להשפעות של אסון צ'רנוביל. ב-2008 שיחק בדוקודרמה "Filth" בתפקיד בעלה של הפעילה החברתית מרי וייטהאוס .
מ-2009 ועד 2011 שיחק ארמסטרונג בתפקיד ג'ון סאותהאוס, המנטור של ויליאם גארו, בסדרת הדרמה התקופתית "Garrow's Law". ב-2012 גילם את רוזן נורת'מברלנד בעיבוד למחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון וחלק שני" בסדרת ה-BBC "הכתר החלול". בנו ג'ו ארמסטרונג שיחק בתפקיד הוטספור הבן של נורת'ברלנד. ב-2014 הופיע ארמסטרונג בסדרת האימה של שואוטיים "פני דרדפול" בתפקיד וינסנט ברנד, השחקן שמעסיק את המפלצת של פרנקנשטיין. ב-2014 הופיע בתפקיד אורח בספיישל חג המולד של סדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון".

תיאטרון

בנוסף לעבודתו בקולנוע וטלוויזיה ארמסטרונג שיחק בהפקות תיאטרון רבות. אחד מתפקידיו הראשונים היה בילי ספנסר במחזה "The Changing Room" מאת דייוויד סטורי  שהועלה בשנת 1971 בתיאטרון רויאל קורט בבימויו של לינדזי אנדרסון . ב-1975 גילם את טאצ'סטון במחזה "כטוב בעיניכם" בבימויו של פיטר גיל בתיאטרון נוטינגהאם פלייהאוס.
בין השנים 1979 ל-1988 הופיע ארמסטרונג עם הלהקה השייקספירית המלכותית. בשנים 1979–1980 שיחק בסיבוב הופעות ובדונמאר ורהאוס בתפקיד דוגברי במחזה "מהומה רבה על לא דבר" ובתפקיד אצדק ב"מעגל הגיר הקווקזי".
ב-1981 הצטרף ארמסטרונג לצוות השחקנים של ההפקה הבימתית "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" שאורכה שמונה שעות, עיבוד לרומן "ניקולס ניקלבי" מאת צ'ארלס דיקנס, וגילם את ווקפורד סקווירס. המחזה הוצג בסיבוב הופעות ואחר כך בתיאטרון פלימות' בברודוויי. ב-1982 צולמה ההצגה לטלוויזיה בהופעה בתיאטרון אולד ויק.
בהפקות של תיאטרון רויאל שייקספיר, תיאטרון רויאל בניוקאסל ובתיאטרון ברביקן שיחק ארמסטרונג בתפקיד טרינקולו במחזה "הסערה" ובתפקיד פטרוצ'יו במחזה "אילוף הסוררת" לצדה של שינייד קיוזאק בתפקיד קייט. ב-1983 הופיע בתפקיד ראלף טרפדור במחזה "The Roaring Girl" בכיכובה של הלן מירן. ב-1984 שיחק בתפקיד לאונטס במחזה "אגדת חורף" ואת ג'ון פרוקטור במחזה "ציד המכשפות" בסיור הופעות לאומי שכלל הופעות בכנסיית כרייסט בסטפיטלפילדס , וב-1985 בסיור הופעות בפולין. בעונה של 1985–1986 הופיע בתפקיד תרסיטס במחזה "טרוילוס וקרסידה".
בסתיו 1985 לוהק ארמסטרונג לתפקיד, שהוא כנראה הידוע ביותר שלו בתיאטרון, תנרדייה בהפקה המקורית בלונדון של המחזמר "עלובי החיים". תנרדייה ואשתו, בגילומה של סוזן ג'יין טאנר, מנהלים פונדק שעסקיהם המפוקפקים מתגלים בשיר "בעל הפונדק". ארמסטרונג תיאר את תנרדייה כ"דמות נתעבת וקומית".
ארמסטרונג היה אחד הראשונים שלוהקו למחזמר, יחד עם חבריו ללהקה השייקספירית המלכותית, סו ג'יין טאנר ורוג'ר אלאם. הוא עזר לעבות את הדמות במיוחד בשיר במערכה השנייה "כלב אוכל כלב". הוא הופתע מהצלחת "עלובי החיים" ואמר "זה היה שונה ממחזות זמר אחרים. הוא מושר לכל אורך ההצגה וגם בסגנון מעט אופראי; לא חשבתי שהוא יהיה מאוד פופולרי". אחרי שנה עזב את ההפקה כי התחיל להשתעמם ורצה לעסוק בדברים אחרים.
הוא שר בהקלטה של המחזמר עם צוות השחקנים הלונדוני המקורי. באוקטובר 1995 חזר וגילם את התפקיד, לצדה של ג'ני גאלוויי בתפקיד גברת תנרדייה בקונצרט של "עלובי החיים"  באלברט הול, הופעה שצולמה והופצה על גבי DVD. הוא גם השתתף בקונצרט לציון 25 שנה למחזמר, אולם הפעם מאט לוקאס גילם את תנרדייה.
ב-1985 היה ארמסטרונג מועמד לשני פרסי אוליבייה: האחד להופעה מצוינת של שחקן במחזמר על תפקידו ב"עלובי החיים" והשני בקטגוריית שחקן השנה על הופעתו במחזות "ציד המכשפות" ו"אגדת חורף". ב-1988 היה שוב מועמד לפרס אוליבייה על גילום הדמות ברבאס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "היהודי ממלטה", ובתפקיד קפטן בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי למחזה "האב" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג.
ב-1989 ו-1990 שיחק ארמסטרונג בתפקיד איימבל קסטגנט בהפקה קצרת הימים של המחזמר "אשת האופה" בתיאטרון פניקס. ההפקה בבימויו של טרוור נאן זכתה לביקורות חיוביות אבל לא משכה את קהל הצופים וירדה אחרי 56 הצגות. על הופעתו במחזמר היה ארמסטרונג מועמד לפרס אוליבייה להופעה המצוינת של השנה במחזמר.
ב-1994 זכה ארמסטרונג בפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר על תפקידו במחזמר "סוויני טוד" בהפקה המחודשת בלונדון בתיאטרון הלאומי. המחזה זכה גם בפרס "ההפקה המחודשת של מחזמר הטובה ביותר", וג'וליה מקנזי שכיכבה לצדו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במחזמר.
ב-1995 גילם ארמסטרונג את דמותו של אלברט איינשטיין במחזה "Insignificance" מאת טרי ג'ונסון, וב-1996 שיחק בתפקיד חאם במחזה "סוף משחק" מאת סמואל בקט. בשנים 1996 ו-1997 כיכב בתפקיד וילי לומן בהפקה של התיאטרון הלאומי למחזה "מותו של סוכן". ב-1997 ו-1998 הופיע בקומדיה "The Front Page" בבימויו של סם מנדס בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
ב-2002 קיבל בהתראה קצרה תפקיד ראשי במחזה "Mappa Mundi" מאת שלה סטיבנסון  כמחליפו של איאן הולם שפרש בשל מחלה. ב-2006 חזר להופיע על במת התיאטרון לככב בהפקה של טרוור נאן למחזה "The Royal Hunt of the Sun" בתיאטרון הלאומי. ב-2012 שיחק במופע הפרומס בתפקיד אלפרד דוליטל בהפקה של "גבירתי הנאווה" בכיכובם של אנלין ביצ'י ואנתוני אנדרוז. ב-2014 שיחק בקומדיה השחורה "המלך הולך למות" מאת אז'ן יונסקו בסטודיו יוסטינוב של התיאטרון המלכותי.

חיים אישיים

לאלן ארמסטרונג ולאשתו סו יש שלושה בנים: טום, ג'ו ודן. ג'ו ארמסטרונג אף הוא שחקן. האב ובנו שיחקו גרסה צעירה ומבוגרת של אותה דמות בדרמה "A Passionate Woman" של ה-BBC משנת 2010, וב-2012 הם גילמו את נורת'מברלנד ובנו הוטספור בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי הרביעי". דן ארמסטרונג הוא מוזיקאי וחבר בלהקת האינדי רוק קלוק אופרה . אלן ארמסטרונג הופיע בווידאו קליפ של שירם "The Lost Buoys".
ביולי 2009 הוענקו לארמסטרונג שני תוארי כבוד על תרומתו לתחות האמנות. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת איסט אנגליה , ודוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת סנדרלנד .
הוא אוהד נלהב של מועדון הכדורגל AFC Wimbledon , כמו הדמות שהוא מגלם בסדרה "סדר חדש".