google/wiki40b huggingface dataset:
חליל צד

תפוצת הכלי והגדרתו

החליל הוא כלי הנפוץ בכל תרבות המוזיקה בעולם. הוא קיים בשני אופנים עיקריים: חליל שהוא צינור הפתוח רק בקצהו האחד, המוחזק אופקית, ובו האוויר ננשף אל תוך פיה מחוץ לפה, ונשבר על אחת הדפנות – בעברית כלי זה ידוע בתור חליל צד, או פשוט בתור חליל. קיים גם חליל שהוא צינור הפתוח משני הכיוונים, כאשר צד אחד הוא הפיה אשר מוכנסת אל תוך הפה, והאוויר שננשף נשבר על החור הראשון ובו משטח המתחדד לקראת קצהו – זהו כלי שמוכר בעולם המערבי בתור חלילית. לחלילית קיימות גרסאות נוספות בדמות אורגני-פה, שלהם כמה צינורות, והם יכולים להפיק יותר מצליל אחד בו זמנית. כלי נוסף הנפוץ כיום בעיקר בבלקן ובדרום אמריקה הוא כלי המכונה חליל פאן, ולו כמה וכמה צינורות סתומים בקצה אחד, והאופן שבו נושפים לתוכם זהה לאופן הנשיפה בחליל הצד. כלי נוסף הפתוח בשני קצותיו הוא נאי, אך בשונה מחלילית ומחליל צד גם יחד, אין לו פיה, מה שיוצר צורך לנשוף בזווית אלכסונית תוך שהאוויר נחתך בקצה דופן הצינור.
למרות שישנם כלי נשיפה רבים המכונים חליל, ערך זה מתמקד בחליל-הצד המודרני. ניתן לקרוא על חלילים אחרים (כמו חלילית, חליל פאן, טרברסו, בנסורי, חליל צד אירי וכדומה) בערכים נפרדים.
חליל הצד נפוץ בעיקר במוזיקה קלאסית, החל מראשית המאה ה-17 (בצורתו העתיקה) ועד ימינו, והוא משמש כחוליה חשובה בתזמורת סימפונית. חליל הצד נפוץ גם בג'אז, ברוק מתקדם ובמוזיקה אירית מסורתית.

הצליל

לחליל הצד יש צליל רב-גוני. צליליו הנמוכים יכולים להיות רכים וחלשים, האמצעיים נעימים ועדינים, ואילו הגבוהים חזקים, חדים ומבריקים. חלילן מקצועי יכול אף לשנות את אופיים של הצלילים כך שלמשל הצלילים הנמוכים יהיו חדים וחזקים יותר, והצלילים הגבוהים יהיו חרישיים ועדינים. בתזמורת מנגן החליל לרוב ברגיסטר הגבוה, מפני שהוא אחד הכלים הבודדים המגיעים לגובה זה בקלות, ובצליל שאינו צווחני. אצל אנשים רבים יוצר צלילו של החליל תחושה "קסומה" ו"מרחפת", ואחת היצירות המפורסמות בה מנוצלות תכונות אלו של החליל היא "מנוחת אחר-הצהריים של פאון" מאת קלוד דביוסי. כן רבים מדמים את צלילו לצליל ציוץ הציפורים, ואכן ביצירות תוכניתיות רבות מבוצע תפקיד הציפורים בידי החליל (לדוגמה: "קרנבל החיות" מאת קמיל סן-סאנס, "פטר והזאב" מאת סרגיי פרוקופייב).

אופן הנשיפה

בעת הנשיפה לפיה, לא מצמידים אליה את כל הפה, אלא רק את השפה התחתונה, או את הסנטר העליון, בעוד שהשפה העליונה מכוונת את האוויר לעבר הקצה המנוגד של חור הפייה, בדומה לאופן הנשיפה לבקבוק. בכך נבדל חליל הצד מרוב כלי הנשיפה מעץ וכלי הנשיפה בכלל, בהם מצמידים את שתי השפתיים לפיה. על פתח הפיה להיות מכוון ב-90 מעלות כלפי מעלה או בהטייה קלה פנימה, כשהפיה נחה מעל שקע הסנטר או בתוכו, תלוי במבנה פניו של החלילן. על השפה התחתונה לכסות רבע עד שליש מחור הפייה.
קונון (מיתוגרף)

קונון (ביוונית: Κόνων; סוף המאה ה-1 לפנה"ס ותחילת המאה ה-1 לספירה) היה פילולוג ומיתוגרף יווני מתקופת אוגוסטוס קיסר.
קונון חיבר יצירה ששמה "סיפורים" (Διηγήσεις), המוקדשת לארכלאוס פילופאטור, מלך קפדוקיה . היה זה אוסף של 50 סיפורים המתייחסים לתקופה המיתית וההירואית, ובמיוחד לייסודן של מושבות.
תקציר של היצירה נשמר בביבליותקה של פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול במאה ה-9, שמשבח את הסגנון האטי של קונון, ומעיר שניקולאוס איש דמשק שאל ממנו הרבה.
דיון כריסוסטום  מזכיר רטוריקן בשם "קונון", שייתכן וניתן לזהותו עם קונון המיתוגרף.
הסיפור ה-40 ביצירה מתאר את תולדותיה של אנדרומדה ומקשר אותה עם העיר יפו, בהתאם למסורת ארוכה בספרות היוונית, אולם אינו מציין שהיא נמצאת בארץ יהודה, אלא בארץ שנקראה באותו הזמן "יפו", שקיבלה את שמה מעיר החוף ו"נקראה לאחר מכן פיניקיה".
ג'ון קאק

ביוגרפיה

קאק נולד וגדל בוילסון, קנזס.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסן פרנסיסקו, קליפורניה בשנת 1925 זכה קאק במדליית כסף בהטלת כידון ובמדליית ארד בהדיפת כדור ברזל.

אלוף ושיאן ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1926 זכה קאק במדליית זהב בהטלת כידון בשיא לואמי חדש של 60.83 מטר ובמדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.92 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה בשנת 1927 זכה קאק במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.76 מטר וסיים במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 54.84 מטר.

אלוף אולימפי ושיאן עולם

באליפות ארצות הברית ששימשה את המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שנערכה בקיימברידג', מסצ'וסטס בשנת 1928 זכה קאק במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.05 מטר אחרי המנצח הרמן בריקס שקבע שיא אמריקאי חדש של 15.54 מטר. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 15.87 מטר, לפני הרמן בריקס שקבע שיא אולימפי חדש של 15.75 מטר ואמיל הירשפלד מגרמניה (15.72 מטר). בריקס והירשפלד קבעו את התוצאות שלהם כבר בשלב המוקדמות. שיאו העולמי החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי הירשפלד (16.04 מטר).
חבר מושבעים גדול

חבר מושבעים גדול (Grand Jury) הוא גוף משפטי שמקורו בשיטת המשפט הבריטית (Common Law - המשפט המקובל). תפקידו לחקור האשמות בפשעים, לבחון עדויות ואם השתכנע שיש מקום לכך, לקבוע כי יש להגיש כתב אישום.
חבר מושבעים גדול שונה מחבר מושבעים (Petit Jury), המשמש כגוף השופט במשפט רגיל. כשמו כן הוא: מספר חבריו גדול יותר מתריסר חברי חבר המושבעים (בין 16 ל-23 חברים).
תפקידו של חבר המושבעים הגדול הוא לקבוע אם יש יסוד סביר להניח שבוצע פשע, כחלק מהיותו מרכיב במערכת האיזונים והבלמים ("Checks and Balances") של השיטה המשפטית האמריקאית: קבוצת אזרחים מן השורה, חסרי פניות, מוודאים שאין העמדה לדין שרירותית על בסיס סתמי של דברי התביעה.
ההליך עצמו שונה ממשפט רגיל ולרוב אין הנאשם או בא כוחו נוכחים בעת שמיעת העדים.

בחירת חבר מושבעים גדול

חברי חבר מושבעים זה נבחרים בשיטה דומה ומתוך אותו מאגר אזרחים של חבר מושבעים.

ארצות הברית

מוסד משפטי זה קיים בארצות הברית מתוקף הפתיח של התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית: "לא יובא אדם לדין על פשע שדינו מיתה, או על פשע נתעב אחר, אלא על פי חוות דעת או כתב אישום של חבר מושבעים גדול..." (תרגום פרופ' ארנון גוטפלד). ניסוח זה ("...פשע נתעב...") הביא את בית המשפט העליון של ארצות הברית לפירוש שאינו מחייב חבר מושבעים גדול בפשעים שאינם חמורים. יתר על כן, בית המשפט העליון פסק שפסקה זו בתיקון החמישי אינה תופסת לגבי המשפט המדינתי, אלא הפדרלי בלבד.
ואכן, לאור השגות וביקורות רבות על שיטה זו וחוסר הצדק שבה, בוטל מוסד זה בלמעלה ממחצית מדינות ארצות הברית והוחלף בשימוע מוקדם בפני שופט.

ארצות אחרות

המדינה היחידה, פרט לארצות הברית, שבה נהוג חבר משובעים גדול היא ליבריה. בבריטניה בוטל חבר מושבעים גדול בשנות השלושים והוחלף במנגנון שיפוטי מקדים אחר לקביעה האם יש מקום להעמיד נאשם לדין. וכך גם באוסטרליה.
כללי האתיקה בספורט בישראל

הקוד האתי בספורט בישראל הוא מסמך המתאר את קווי היסוד של האתיקה המקצועית של המעורבים בספורט בישראל. הקוד האתי קובע את הכללים ואת נורמות ההתנהגות בתחום זה, והוא כולל התייחסות ספציפית לספורטאים, מאמנים, שופטים, מנהלים וחברי וועד מנהל. הקוד האתי יוצר סדר חברתי ומעניק פתרון לסוגיות ערכיות שעולות תוך כדי הפעילות השוטפת.
מטרת הקוד האתי בספורט היא לענות על צורך עולם הספורט בתשתית אחידה של כללים אתיים להתנהגות ספורטיבית שיש בה הוגנות, שקיפות ויושרה, כדי לחזק את מעמד הספורט ולבנות את אמון הציבור בו.
כפי שנכתב באמנת אונסק"ו: "תוכניות של ספורט וחינוך גופני צריכות ליצור, הן מבחינת תכנים הן מבחינת לוחות הזמנים שלהן, הרגלים ותבניות התנהגות שיובילו להתפתחות מלאה של האדם… גם אם קיימים מאפיינים של ראווה, על הספורט התחרותי לעמוד תמיד באידיאל האולימפי ולשרת את מטרות הספורט החינוכי... "

המסמך הרשמי לקוד האתי בספורט בישראל

קוד אתי הוא ניסוח ההתנהגות הרצויה מבעל המקצוע בתחום מסוים. הסטנדרט להתנהגות ראויה או רצויה של האדם המקצועי בתחום הספורט שונה מההתנהגות המצופה מאדם העוסק בתחום אחר.
הליך כתיבת הקוד האתי נעשה על ידי משרד התרבות והספורט בשיתוף המרכז לאתיקה משכנות שאננים, ובשיתוף הוועד האולימפי וגופי הספורט השונים, והמסמך תקף מבחינה משפטית במדינת ישראל.
הכללים במסמך מבוססים על ערכי יסוד כגון: הגינות, יושר וטוהר המידות, התנהגות ספורטיבית, התנהגות כלפי ספורטאי קטין, דוגמה אישית ואחריות מקצועית. הכללים מתוקף הערכים האלה פותרים את הסוגיות המצוינות להלן. .
תהליך ניסוח הקוד האתי הוא תהליך ארגוני וחינוכי המשתף את כל בעלי העניין. ראשית נאסף המידע הדרוש ומזהים את הצרכים, לאחר מכן הקוד מנוסח ומוטמע בהתנהלות היומיומית.

תקשורת ספורט

לעיתים קרובות יש התנגשות בין אתיקה עיתונאית לאתיקה בספורט. תקשורת הספורט מרבה לפרסם ידיעות המתבררות כהשערות חסרות בסיס. עובדות ואירועים שונים מעוררים שאלות אתיות לגבי האמינות או חוסר האובייקטיביות של הדיווחים בתקשורת זו. התנגשות בין ערכים בתקשורת הספורט באה לידי ביטוי, למשל, כאשר כתבים מסקרים קבוצות ספורט שאותן הם אוהדים או כאשר שחקנים מסוימים מהווים מקורות עיתונאיים עבור כתבי ספורט. לעיתים, כתבים עוברים ממשרה אחת למשרה אחרת בין גופי הספורט לגופי העיתונאות ללא תקופת צינון. ספורטאים בענף מסוים, בעבר או בהווה, הופכים לפרשני ספורט באותו ענף, משבחים את קרוביהם או מדברים סרה באנשים עמם הם מסוכסכים - כל אלה עלולים להביא לפרשנות שאינה אובייקטיבית.
פבלו קבאז'רו

קריירה

קבאז'רו החל את הקריירה בקבוצת ולס סארספילד, מצמרת הליגה הארגנטינאית בשנות ה-90. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-1995 ושיחק בשורותיה עד 1998. הוא היה בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הקלאוסורה לשנת 1998. עבר לשחק באוניון דה סנטה פה לעונה אחת ועבר לאספניול מהליגה הספרדית.
קבאז'רו שיחק באספניול עונה אחת במהלכה רשם 26 הופעות, בקיץ 2000 הוא עבר לסלטה ויגו במדיה הפך לאחד השוערים הבכירים בליגה. בעונת 2002/2003 זכה קבאז'רו בתואר הזאמורה המוענק לשוער המצטיין של הליגה, וזאת לאחר שספג רק 27 שערים ב-36 משחקיו בליגה. עונה לאחר מכן  ספג 53 שערים ב-32 משחקים, חלקם באשמתו הישירה. בתום העונה ירדה סלטה ויגו ליגה ואילו קבאז'רו עבר ללבאנטה.
למרות שהיה אחד מהגורמים לעלייתה של לבאנטה לליגה הראשונה (ספג 32 שערים ב-38 משחקים), הפך קבאז'רו בעונתו השנייה לשוער השני. בתחילת עונת 2007/08 הסתכסך קבאז'רו עם הקבוצה והכריז על פרישה ממשחק. ב-2008 חזר בו מפרישתו והצטרף לפניארול, מקבוצות הצמרת באורוגוואי שם שיחק עד שנת 2009 בה החליט לפרוש ממשחק פעיל.

במדי הנבחרת

קבאז'רו היה שותף לזכייתה של הנבחרת האולימפית של ארגנטינה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996). את הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ערך באוקטובר 1996 במשחק מול נבחרת ונצואלה.
הוא שימש כשוער מחליף בסגל ארגנטינה למונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002 שימש כשוער הראשון של הנבחרת, קבאז'רו הואשם בין היתר בכך שהיה יכול למנוע את השער שספג במשחק האחרון בשלב הבתים מול שוודיה, קבאז'רו ספג שער מבעיטת עונשין ממרחק של כ-25 מ', ארגנטינה אמנם סיימה בתיקו את המשחק אך הודחה מהמשך המשחקים.
יובל וישניצר

ביוגרפיה

וישניצר נולד ברחובות וגדל מושב אביגדור. הוא למד בבית הספר תיכון האזורי בבאר טוביה והחל להשתתף בתחרויות אתלטיקה בעקבות אחיו הגדול רפי שהצטיין בריצת 800 מטר. מאמנו היה איליה בר-זאב. בתחרות לנוער זכה בריצות ל-800 מטר ול-1500 מטר לגילאי 17, מטעם הפועל ראשון לציון. בינואר 1965 עלה לכותרות כשגבר על עמוס גלעד בריצת 1000 מטר. ביולי 1966 זכה במקום הראשון ב-3000 מטר מכשולים ונשלח ליוון לתחרות בין ארצית

1968

באליפות ישראל במירוצי שדה שנערכה בשנת 1968 זכה וישניצר בתואר הבכורה שלו מבין שבעה בסך הכל.

1969

בתחרות שנערכה במילאנו, איטליה ב-2 ביולי 1969 סיים וישניצר במקום רביעי בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 3:43.3 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של יאיר פנטילט (3:52.4 דקות).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:48.6 דקות, אחרי ריי רוזמן מבריטניה שקבע שיא מכביה חדש של 3:46.9 דקות ולפני סולמון מארצות הברית (3:50.8 דקות).

1970

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:52.8 דקות, לפני אילן שזיפי (1:54.8 דקות) ואחיו רפי (1:55.4 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.1 דקות, לפני משה חיון מאליצור גבעת וושינגטון (4:03.4 דקות) ודוד לאוגומר מהפועל עמק חפר (4:08.6 דקות).

מדליית ארד במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1970 זכה וישניצר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:34.7 דקות, אחרי לוסיין רוזה מציילון (14:32.2 דקות) ואדוארד סקווירה מהודו (14:33.8 דקות).
לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, מטעמי ביטחון, השתתף וישניצר בתחרויות בינלאומיות באירופה, במדי מועדון שוודי מאחר שנסע אליהן בגפו וללא אבטחה.

1973

בתחרות האתלטיקה של המכביה התשיעית ביולי 1973 זכה וישניצר במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:27.8 דקות, לפני ג'רי כהן מארצות הברית (14:33.6 דקות) ומייק סלומון מישראל (14:51.4 דקות). חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה ב-18 באוגוסט, במוסקבה, אותה העת ברית המועצות הוא סיים במקום שלישי בשלב חצי הגמר בריצת 5000 מטר בשיא ישראלי חדש של 13:48.8 דקות, שבוע לאחר מכן, באוסלו, נורווגיה הוא סיים במקום שמיני בשיא ישראלי חדש של 13:48.4 דקות.

1974

בתחרות שנערכה בגטבורג, שוודיה ב-13 באוגוסט 1974 סיים וישניצר במקום חמישי בריצת 5000 מטר בשיא ישראלי חדש של 13:39.8 דקות, שיא זה החזיק מעמד 35 שנים עד שנישבר על ידי יוסף גזצ'או (13:31.45 דקות).

מדליית כסף במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בשנת 1974 זכה וישניצר במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:21.50 דקות, אחרי שיבנת' סיין מהודו (14:20.50 דקות) ולפני קניצ'י אוזאווה מיפן (14:22.15 דקות).

1977

בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי 1977 זכה וישניצר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:59.00 דקות, אחרי ג'רי כהן (14:26.66 דקות) ויאיר קרני מישראל (14:54.97 דקות)
לאחר פציעות רבות, פרש וישניצר מתחרויות בסוף שנת 1977.

חייו האישיים

וישניצר הוא כלכלן המתמחה בניהול ובטיפול בעסקים, חברות ואגודות שיתופיות שנקלעו לקשיים. מכהן כיושב ראש בשלושה ועדים ממונים, בקיבוץ בית קמה, בקיבוץ בית ניר ובקיבוץ עמיר.
דבי ראיין

ראשית חייה

דבורה אן ראיין נולדה ב-13 במאי 1993 בהאנטסוויל, אלבמה, ארצות הברית. זמן קצר לאחר לידתה, משפחה של ראיין עברה לגרמניה, בעקבות שירותו הצבאי של אביה. בתקופת מגוריה בגרמניה היא למדה לדבר גרמנית בנוסף לאנגלית, והחלה להופיע מול חיילים בבסיסים צבאיים. בשנת 2003, בהגיעה לגיל 10, חזרה ראיין לארצות הברית, טקסס.

2006 - 2010: קריירה מוקדמת, "החיים היפים על הסיפון" והזינוק בקריירה

בצעירותה, הופיעה ראיין במספר הצגות מקומיות ובתחרויות כישרונות והשתתפה בכמה פרסומות בטלוויזיה. היא גילמה דמות מתבגרת בעונה העשירית של "החברים של ברני". ב-2008, היא הופיעה בסרט הקולנוע "The Longshots" לצידם של אייס קיוב וקיקי פאלמר, כאשר גילמה את דמותה של אדית'.
עוד ב-2008, החלה ראיין לגלם את דמותה של ביילי פיקט בסדרת הטלוויזיה "החיים היפים על הסיפון", ספין-אוף של "החיים היפים של זאק וקודי", בערוץ דיסני. הסדרה זכתה לרייטינג גבוהה, והייתה לאחת הסדרות הפופולריות ביותר של ערוץ דיסני בזמנו.
ב-2009, הוכרז כי ראיין לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "מה אם...", לצידם של קווין סורבו וקריסטי סוונסון. הסרט צולם בין יוני ליולי של אותה שנה, ויצא ב-20 באוגוסט 2010.
עוד ב-2010, הוקרן בערוץ דיסני סרט הטלוויזיה "16 משאלות", בו גילמה ראיין את דמותה של אבי ג'נסן, נערה בת שש עשרה שלרגל יום הולדתה כל משאלותיה מתגשמות. הסרט זכה להצלחה רבה, וזכה לכ-5,600,000 צופים, כשרובם בטווח הגילאים שבין 18 ל-34, מה שחשף את ראיין לקהל בוגר.

2011 - הווה: "ג'סי" ושיא ההצלחה

במרץ 2011, הוכרז כי ראיין תשחק דמות ראשית בסדרה חדשה בשם "ג'סי". הפרק הראשון בסדרה שודר ב-30 בספטמבר של אותה שנה, וזכה לכ-4,600,000 צופים. ראיין מגלמת בסדרה את ג'סי, נערה העוברת מטקסס לניו יורק על מנת להפוך לשחקנית אך מוצאת עצמה אומנת של ארבעה ילדים עשירים. בנוסף, ראיין היא האחראית לנעימת הפתיחה של הסדרה, "Hey Jessie".
באותה שנה, ראיין ביצעה מעבר לתפקיד בוגר יותר, זאת כאשר גילמה בסדרת הטלוויזיה "מרפאה פרטית" את דמותה של היילי, נערה הנגמלת מסמים. הפרק בו ראיין השתתפה, התשיעי בעונה החמישית של הסדרה, שודר ב-17 בנובמבר, וזכה לכ-7,200,000 צופים ולביקורות חיוביות.
ב-17 בפברואר 2012 שודר בערוץ דיסני סרט הטלוויזיה "רדיו רבל", בו כיכבה ראיין בתפקיד הראשי. הסרט לא זכה להצלחה רבה, וזכה לכ-4,300,000 צופים בלבד. בהמשך אותה שנה, השתתפה ראיין בסרט "טינקרבל וסוד הכנפיים", כאשר דיבבה את דמותה של ספייק.
ב-20 במאי 2014 חודשה "ג'סי" לעונה רביעית, האחרונה בסדרה, לאחר כ-100 פרקים. בעונה זו, ראיין שימשה כבמאית לשלושה פרקים. אף על פי שבתומה חודשה הסדרה לספין-אוף ("קיקיוואקה: מחנה קיץ"), ראיין הצהירה כי היא לא תגלם עוד לעולם את דמותה של ג'סי.בשנת 2015 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה העולם של ריילי בתור מוכרת רמאית.
מה-23 בספטמבר 2015 עד ה-2 במרץ 2016 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה The Mysteries of Laura כדמות המשנית לוסי דיימונד, והחל מה-25 במאי 2016 משחקת אחת מן הדמויות הראשיות: הולי הולידיי, בסדרה !Sing It, סדרה מקורית של שירות המנויים של יוטיוב: YouTube Red.
בשנת 2018 שיחקה ריאן בסרט הקומי "גרייס" לצד קייטי קסידי ומיסי פייל. באותה שנה גילמה תפקיד ראשי בסדרה "רעבים" מבית נטפליקס.

חיים אישיים

במאי 2013, החלה דבי ראיין לנהל מערכת יחסים עם המתופף ג'וש דאן, אך דרכי השניים נפרדו מאוחר יותר, בספטמבר 2014. ואף נפוצו שמועות על חזרת השניים לנהל מערכת יחסים.
ב-2 בינואר 2018 דבי פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה תמונה יחד עם ג'וש.
ב-2016 דבי ראיין נעצרה בגלל נהיגה בשיכרות.
ב-23 בדצמבר 2018  הודיעו בני הזוג על אירוסיהם דרך הרשתות החברתיות.
דורון ג'מצ'י

ביוגרפיה

ג'מצ'י נולד לזוג הורים ילידי עיראק ברמת גן, ולמד בתיכון בליך. את דרכו בכדורסל החל ג'מצ'י בקבוצות הילדים והנוער של מכבי רמת גן, והצטרף לשורות הקבוצה הבוגרת כבר שהיה בן 17. אחרי שש עונות] עבר למכבי תל אביב עימה זכה ב-10 אליפויות וב-6 גביעי מדינה, ואיתה הגיע ארבע פעמים לגמר גביע אירופה לאלופות. אחרי 11 עונות בתל אביב (כאשר בשמונה מתוכן שימש כקפטן) עבר למכבי ראשון לציון ושיחק בה שלוש שנים. בגיל 38 חזר לעונת פרישה אצל פיני גרשון במכבי תל אביב והגיע לגמר האירופי הרביעי שלו. סך הכל זכה ב-11 אליפויות ו-7 גביעי מדינה וכן הגיע ארבע פעמים לגמר גביע אירופה לאלופות.
הוביל את נבחרת ישראל לשבע הופעות באליפות אירופה ולהופעה אחת באליפות העולם, והופיע במדי נבחרת אירופה חמש פעמים. לאחר פרישתו מכדורסל השתלב בהנהלת מכבי תל אביב כאחראי על קשרי הקהילה ועל יחסי הציבור, וכיום הוא מנהל את קבוצת הוותיקים מכבי 'רלף קליין' תל אביב ולעיתים קרובות גם מנחה אירועים של אוהדי מכבי תל אביב ביד אליהו בעיקר במוזיאון של מכבי אשר נמצא בהיכל.
ב-24 באוגוסט 2000, לאחר 23 עונות בליגה הבכירה, חדל דורון ג'מצ'י לשחק כדורסל מקצועני. מהנבחרת פרש כבר ב-1997.
דורון ג'מצ'י נודע כקלע מחונן. הוא מלך הסלים של ליגת העל בכל הזמנים (9,611 נקודות), ומלך הסלים של נבחרת ישראל בכדורסל בכל הזמנים (3,514 נקודות). בעונת 1982 קלע 40 נקודות בניצחון רמת גן על מכבי תל אביב בהיכל הספורט יד אליהו 96:91 ברבע גמר הפלייאוף. למרות הניצחון הפסידה רמת גן בשני המשחקים הנותרים בסדרה ונוצחה בסדרה.
הסל המפורסם ביותר שלו היה במדי מכבי רמת גן במשחק מול מכבי תל אביב בפברואר 1985 בהיכל הספורט מלחה (שהיה משחק החנוכה הרשמי של האולם) כאשר זרק כדור משלושת רבעי המגרש בשנייה האחרונה של המחצית וקלע סל אשר הישווה את התוצאה ל-41 בסיום המחצית, הסל שודר בתחנות טלוויזיה רבות ברחבי תבל.
במסגרת גביע אירופה לאלופות בעונת 1995/1996, מול ציבונה זאגרב קלע בשניית הסיום סל מ-22 מטר שהיה סל הניצחון באותו מעמד.
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל ג'מצ'י אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
ב-2011 מונה לדוברו של אלי טביב, בעלי הפועל תל אביב, בצעד שעורר עליו את זעם אוהדי הפועל ומכבי כאחד. כעבור זמן קצר סיים את תפקידו.
ב-2012 השתתף בתוכנית הריאליטי "הישרדות" V.I.P והודח שלישי.
ג'מצ'י נשוי ואב לשלוש בנות.
בסיס פלמחים

היסטוריה

הבסיס הוקם במחצית השנייה של שנות השישים ושימש את כנף הטילים של חיל האוויר, בראשו עמד בני פלד.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על הבסיס אל"ם אורי טלמור (פליטמן). בשנת 1978 עברה לבסיס טייסת 124 מבסיס תל נוף. ב-19 בספטמבר 1979 עברה לבסיס טייסת 160 מבסיס תל נוף.
ב-1985 הוקמה בבסיס טייסת 161 כטייסת קוברות שנייה בחיל האוויר הישראלי. מאז כונו טייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" בהתאמה על שום מיקומן היחסי בבסיס.
ב-15 במרץ 1998 נהרגו תא"ל שמואל אלדר, מפקד הבסיס, וסגן אילן גור, כשמסוק ה-AH-1 קוברה שלהם התרסק לים, מול נתניה, עקב התפרקות זנב המסוק. את אלדר החליף בפיקוד על הבסיס תא"ל מיקי בר.
החל מנובמבר 2002 מוצבת בבסיס סוללת טילי "חץ" ליירוט טילים בליסטיים.
ב-2005 נסגרה טייסת 161 ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, בית הספר לטיסה וטייסת 115 שהוקמה כטייסת ביום אויב.
במרץ 2006, עבר אגד 167 של מערך הנ"מ ממחנה סירקין לפלמחים. במרץ 2012 נפתחה טייסת 161, והיא מפעילה כטב"מים מסוג הרמס 450 ("זיק"). ב-2 באוגוסט 2013 נסגרה טייסת 160 כחלק מצעדי הקיצוץ בצבא בכלל ובחיל האוויר בפרט.
ב-16 בספטמבר 2010 נפתחה בבסיס "טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים" שהיא יחידת הדרכה ואימון המפעילה מדמי טיסה של כטב"מים ומסוקים.
ב-15 ביולי 2015 השלימה טייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר") את המעבר שלה לבסיס פלמחים, הטייסת פעלה עד אז בבסיס חצרים.

שיגור לוויינים וניסויי טיסה בטילים

מהבסיס שוגרו כל הלוויינים הישראלים מסדרת "אופק", למעט הלוויין טכסאר (אופק 8): "אופק 1" ב־19 בספטמבר 1988, "אופק 2" ב-23 באפריל 1990, "אופק 3" ב-5 באפריל 1995, "אופק 4" ב-22 בינואר 1998, "אופק 5" ב-28 במאי 2002, "אופק 6" ב-6 בספטמבר 2004, "אופק 7" ב-11 ביוני 2007, "אופק 9" ב-22 ביוני 2011 "אופק 10" ב-9 באפריל 2014 ו"אופק 11" ב-13 בספטמבר 2016.
כמו כן, שימש שדה הניסויים של הבסיס למספר ניסויי טיסה של טילים בליסטיים, בהם הטיל יריחו 1.
ב-17 בינואר 2008, ביצעה ישראל ניסוי טיסה בטיל בליסטי ששוגר משדה הניסויים שבבסיס פלמחים. על-פי הערכות, הניסוי בוצע בטיל "יריחו 3". הטיל נראה במעופו בחלקים רבים בארץ ונחת במימי הים התיכון.

שיכון משפחות

שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה הילה.
עזרא דנגור

ביוגרפיה

נולד בבגדאד בשנת 1848 לראובן דנגור, ממנו התייתם כשהיה כבן עשר. הוא למד תורה במדרש בית זלכה והיה הצעיר שבתלמידי הרב עבדאללה סומך. בשנת 1866 התחתן. בבית מדרש בית זלכה תלמידים שהיו נשואים קיבלו תמיכה כספית לפרנסת משפחתם, אך הרב דנגור נמנע מלקבל את התמיכה ולמד בבית המדרש מחצית היום, ובחציו השני עסק במסחר. הרב דנגור שימש גם כמוהל, שוחט וכותב שטרות. בשנים 1886 ל-1880 נתמנה לאחראי לכתיבת השטרות. סמוך לשנת 1892 הפסיד את כל כספו במסחר, ונאלץ להתפרנס מן הרבנות.
ב-1894 מונה לשמש כרבם של בני קהילת יוצאי בגדאד שישבו בראנגון, שבבורמה. מאגרות ששלח הרב יוסף חיים לראשון לציון יעקב שאול אלישר מתברר כי פרצה מחלוקת בין הרב דנגור לקהילה בראנגון, כאשר הוא ביטל את המנהג של טבילת יולדת והנהיג את המנהג שקיימו היהודים בבגדאד השונה ממנהג הקהילה. חלק מבני הקהילה שלא הסכימו לקבל את פסיקת הרב דנגור, פנו אל הרב יוסף חיים ואל הרב אלישר. הרב יוסף חיים תמך בעמדת הרב דנגור, לעומת הרב אלישר, שתמך במנהגם של יהודי ראנגון. קבלתן של שתי פסיקות שונות משני המנהיגים הרוחניים של אותה תקופה הציתה מחלוקת בקהילת ראנגון. הרב אלישר שלח מכתבים לקהילת ראנגון בהם קילל את הרב דנגור. בעקבות מצב זה נאלץ הרב לעזוב את התפקיד לאחר שנתיים, לפני תום התקופה שנקבעה בחוזה העסקתו (4 שנים). אחרי שהות בבומביי, בה ניסה ללא הצלחה למצוא מקור פרנסה, הוא שב לבגדאד. הרב דנגור החליט לבקש את הרב יוסף חיים לסייע בידו בפנייתו לרב אלישר ברכה לבטל את הקללה. הרב אלישר נעתר לפנייתו של הרב דנגור ולבקשתו של הרב יוסף חיים והתיר את הקללה. 
בשנת 1897 החל לנהל בהתנדבות את בית הכנסת שף ויתיב (בית הכנסת הגדול) שבבגדאד. בשנת 1903 קיבל רישיון מהסולטן הטורקי להקמת בית דפוס בבגדאד. בבית הדפוס נדפסו על ידי הרב דנגור ובניו כמאה וארבעים ספרים, הראשון שבהם סידור תפילה כמנהג יהודי בגדאד. בית הדפוס היה פעיל עד לשנת ה'תרפ"א (1921).
בשנת 1917 נרצח אחיו של הרב עזרא דנגור, חכם יחזקאל ברוך דנגור, בעקבות עלילות שהעלילו השלטונות הטורקים על שבעה עשר יהודים כולל אחיו של הרב. ב-1923 נתמנה לרב הראשי של יהודי בגדאד, אך בעקבות מחלוקות בתוך הקהילה התפטר בשנת 1928 מהתפקיד. ב-1924 כשהמלך פייסל ביקר בקהילה היהודית בבגדאד, הוא שאל את הרב דנגור: "האם היהודים בעיראק הם ציוניים?", לתדהמתו של המלך הרב עזרא דנגור ענה לו "שכולנו ציוניים מאחר שאנחנו מתפללים שלוש פעמים ביום לחזור לציון". חכם עזרא ששון דנגור נפטר ב-1930 ונקבר בבגדאד.
הרב עובדיה יוסף כתב עליו בהסכמה לספרו "עדי זהב":
"טובינא דחכימי. מרגניתא דלית לה טימי. שמו נודע בשערים. המאיר לארץ ולדרים. דורש טוב לעמו. טעמו ונימוקו עמו. הרב המאור הגדול מבצר עוז ומגדול רבי עזרא ראובן דנגור זצ"ל, שהיה הרב הראשי בבגדאד ואגפיה. עיר גדולה של חכמים וסופרים. ודבר צדק ומגיד מישרים. רועה צאן קדשים. וירעם כתום לבבו ובתבונות כפיו ינחם. חזית איש מהיר במלאכתו לפני מלאכים יתיצב. תהיה נפשו צרורה בצרור החיים."
 
ב-28 בנובמבר 1971 נקבע על שמו של הרב עזרא דנגור הרחוב "דנגור" בשכונת עמידר, שברמת גן. בנו של הרב, משה יהודה דנגור, היה אחראי לארגון הקהילה הספרדית מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה.
סריס חמה

בהלכה, סריס חמה הוא מושג לאדם הנולד כסריס או שהפך כזה בדרך טבעית (ולא על ידי אדם). בניגוד לסריס אדם, לסריס חמה מותר לבוא בקהל.

סריס חמה וסריס אדם

אמר רבי יהושע שמעתי שהסריס חולץ וחולצין את אשתו והסריס לא חולץ ולא חולצין את אשתו ואין לי לפרש. אמר רבי עקיבא אני אפרש סריס אדם חולץ וחולצין את אשתו שהייתה לו שעת הכושר סריס חמה לא חולץ ולא חולצין את אשתו שלא הייתה לו שעת הכושר. רבי אליעזר אומר לא כי, אלא סריס חמה חולץ וחולצין את אשתו שיש לו רפואה סריס אדם לא חולץ ולא חולצין את אשתו שאין לו רפואה.
העיד רבי יהושע בן בתירה על בן מגוסת שהיה בירושלים סריס אדם וייבמו את אשתו לקיים דברי רבי עקיבא.
— משנה, מסכת יבמות, פרק ח', ה'
הראשונים נחלקו בנוגע לאדם שנפצע על ידי שמים לאחר לידתו, כגון על ידי מחלה, אם הוא נחשב לסריס חמה או לסריס אדם. בשולחן ערוך הובאו שתי הדעות, אך הפוסקים ובכללם בעל הפתחי תשובה פסקו להקל.