google/wiki40b huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-97 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-7 והדיוויזיה הממונעת ה-3, והועמדה תחת פיקוד ולטר וייס. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-4 וה-49 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן, ובקרב קייב. ב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-97, ובמתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב על קווקז. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בחצי האי קרים ובאוקראינה, ובאוקטובר 1944 הועברה לסלובקיה, שם סייעה בדיכוי המרד הסלובקי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב על שלזיה ובקרבות בגרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
אלכסיי סידורוב

ביוגרפיה

אלכסיי סידורוב נולד ב-22 באוגוסט 1968 בסברוודווינסק. הוא סיים את הפקולטה הפילולוגית של אוניברסיטת פטרוזבודסק עם תואר בשפה וספרות רוסית. אז למד אלכסיי סידורוב בקורסים הגבוהים יותר לתסריטאים ובמאים, שאותם השלים ב-1999.
בשנת 2000 עבד אלכסיי סידורוב כבמאי העריכה בסרט "רומן אבירי" (היה גם ממחברי התסריט).
העבודה העצמאית הגדולה הראשונה בקולנוע כבמאי היה סדרת הטלוויזיה "הבריגדה", שאלכסיי צילם על פי תסריט שלו, שנכתב בשיתוף עם איגור פורולב ואלכסנדר ולדינסקי. בשנת 2003, הסדרה זכתה בפרס TEFI כסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר ובפרס נשר הזהב בקטגוריית סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (מעל 10 פרקים).
ב-2014 הפיק את סרט הקולנוע "22 דקות", אך לאחר חילוקי דעות עם אולפני סנטרל פרטנרשיפ דרש להסיר את שמו מהקרדיטים לסרט.
ב-2018 ביים את אחד משוברי הקופות הגדולים בקולנוע הרוסי, T-34 שהרוויח יותר מ-2 מיליארד רובלים.
שוב בתמונה

הפקה

אלבום זה קיבץ בתוכו את מיטב להיטיה של ארזי עד לאותה תקופה לאחר הוצאת 4 אלבומי סולו מתוכם שלושה מצליחים במיוחד שזוכו באלבומי זהב. השירים הכלולים במהדורה הראשונה שיצאה על גבי תקליט באלבום הם: אתה לי ארץ, שהשמש תעבור עלי, יש ונדמה, חפץ חיים, הביתה, עוד נגיע, באתי אליך, שוב בתמונה, קו האהבה ועוד שלושה שירים שלא הופיעו קודם. האחד הוא הלהיט המיתולוגי מקדם אירוויזיון 1983 "שירו שיר אמן" שאיתו הגיעה ארזי למקום השני והפסידה בנקודה למי שהפכה "ליריבתה" עופרה חזה, היות שהשיר לא הופיע קודם בשום אלבום. קטע אחר באותו תקליט הוא מחרוזת שירי פסטיבלים שאיתם זכתה במקום הראשון והם: "לא נעצור", "מילה קטנה", "שובי הרמוניקה" ובנוסף פזמון של "מוזיקה עוברת". כמו כן עבור האלבום הקליטה ירדנה שיר חדש לגמרי שנקרא "אחד ולתמיד" שכתב אהוד מנור ללחן של יוסי אהרון. השיר יצא כסינגל אל הרדיו ב-9 בספטמבר 1986 ושהה 12 שבועות במצעד השבועי של רשת ג' (מהם שבוע אחד בפסגה). במצעד השנתי של שנת תשמ"ז 1987 דורג במקום ה-38 ובאותו מצעד זכתה גם בתואר זמרת השנה. האלבום זכה למעמד פלטינה ונמכר ביותר מ-40,000 עותקים.
IPad Mini 2

חומרה

אייפד מיני 2 כולל מסך 7.9 אינץ' ברזולוציית הרטינה של אפל, עם צפיפות פיקסלים של 326ppi; מסך האייפד מיני 2 הוא ביחס של 4:3, ובדומה לאייפד מיני, גם אצלו הוצרה המסגרת לעומת האייפדים הגדולים (פרט לאייפד אייר). המכשיר מריץ את מערכת ההפעלה iOS 8 של אפל. למכשיר מעבד בשם Apple A7, שמשתמש בארכיטקטורת 64 ביט, כולל השבב המשני M7. המצלמה נשארה ברזולוציית 5 מגה פיקסל. סוללת האייפד מיני 2 מספיקה לעד עשר שעות עבודה, בדומה לשאר דורות האייפדים. בניגוד לשאר האייפדים (למעט אייפד אייר) בהם היה רמקול מונופוני אחד, אפל החליטה להשתמש באייפד מיני 2 בשני רמקולים סטריאופוניים. עוביו של המכשיר דקיק ועומד על 7.5 מ"מ. משקלו 331 גרם בגרסת ה-WiFi, ובגרסת ה-3G משקלו 341 גרם. הוא מגיע בצבעים שחור ולבן.
יוסף אוחיון (רב)

ביוגרפיה

נולד בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) בעיר איתזראר שבמרוקו לאסתר ולרב מרדכי אוחיון. אביו היה תלמיד חכם שהתפרנס ממסחר.
בצעירותו התחנך בישיבה בעיר איליג אצל הרב שלום אמזלג. שנים אלו עברו עליו בדוחק ובצמצום, בעיקר בגלל הריחוק מבית הוריו.
לאחר סיום לימודיו בישיבה, נישא לשרה בת הרב מכלוף סוויסה, והחל לעסוק במסחר, תוך כדי לימוד תורה. בשנים שלאחר מכן שימש כדיין, וכרב הקהילה היהודית באיתזראר ובתיזנית שבמרוקו.
במשך חייו שימש גם כמוהל, ונהג לסייע כספית למשפחות מעוטות יכולת שלא היה באפשרותן לעשות את סעודת הברית. כמו כן נודע בשקידתו בלימוד התורה, ורבות סופר על כך שלא שם ליבו לחפצים שנעלמו מביתו בעודו שקוע בלימוד. הודות לשליטתו בתורת הקבלה, התפרסם אף כבעל מופת סביב אזור מגוריו.
הלך לעולמו ב-6 באוגוסט 1956 (כ"ט באב ה'תשט"ז), ונקבר בתיזנית. בשנת 2002 הועלו עצמותיו לקבורה בבית העלמין בצפת.
חתניו היו הרבנים יעיש כהן ודוד סוויסה. נכדו, הרב יעקב כהן, ייסד את קרן "עוד יוסף חי", שפעלה להעלת עצמותיו לישראל, וגם הוציאה לאור מספר ספרים העוסקים בתורתו ובדמותו.
ליסה רוברטס גילאן

ראשית חייה

נולדה בדיקייטר שבג'ורג'יה. היא ממוצא אנגלי, סקוטי, אירי, ולשי, גרמני ושוודי. הוריה, בטי לו ברדמוס (1934-2015) וולטר גריידי רוברטס (1933–1977), שהיו בתחילת דרכם שחקנים ומחזאים, נפגשו בעת סיור הפקה של "George Washington Slept Here" עבור כוחות הביטחון. בשנת 1963 הקימו יחדיו את סדנת השחקנים והסופרים של אטלנטה באטלנטה שבג'ורג'יה. אמה של רוברטס הפכה למזכירה של כנסייה ולסוכנת נדל"ן, ואביה לאיש מכירות של שואבי אבק. הם הגישו תביעת גירושין בשנת 1971 והתגרשו בתחילת 1972. אחיה של ליסה, אריק, נשאר עם אבא שלו באטלנטה, מנוכר מאחיותיו.

קריירה

שיחקה בסרטים כמו "צרות בכותרות" (1994), "משהו לדבר עליו" (1995), "תפוס את הכלה" (1999), "יפה במנהטן" (2002), "חיוך של מונה ליזה" (2003) ו"המהפך של הלן" (2004). היא הפיקה את הסרט "אין מה להפסיד" (1995) שבו גם שיחקה תפקיד קטן; שחקנים אחרים היו אדריאן ברודי וטוני גילאן. כמו כן, הופיעה בתפקיד אורח בסיטקום המצליח "חברים" בפרק שבו התארחה גם אחותה, ג'וליה רוברטס. בשנת 2011 שיחקה את השתקפותה של אחותה ג'וליה במראת קסמים בסרט "מראה מראה", המבוסס על סיפורה של שלגיה.

חייה האישיים

היא נשואה לשחקן טוני גילאן.
גדעון גרטנר

חיים מוקדמים והשכלה

גרטנר נולד בישראל, וגדל בניו יורק. הוא סיים (BSME) במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1956, ותואר שני בבית הספר לניהול ע"ש סלואן של MIT ב-1960.

עסקים בתחום ה-IT

בשנים שקדמו להקמת "קבוצת גרטנר," היה גרטנר שותף באופנהיימר ושות'. הוא נבחר לאנליסט הטכנולוגיה המוביל בוול סטריט בין השנים 1972 ו-1977 (כולל), בסקר השנתי של הבנקים הגדולים, קרנות ומוסדיים אחרים, חברות השקעה, שפורסם על ידי מגזין Institutional Investor.

קבוצת גרטנר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פומפיזול

שימוש רפואי

פומפיזול ניתן בזריקה והוא מעכב תחרותי של האנזים אלכוהול דהידרוגנז (alcohol dehydrogenase) אשר נמצא בכבד. לאנזים זה תפקיד ראשי במטבוליזם של אתילן גליקול ומתנול.
האנזים הופך את המתנול לפורמאלדהיד ( formaldehyde). בעזרת אנזים נוסף בשם פורמאלדהיד דהידרוגנאז (formaldehyde dehydrogenase) הפורמאלדהיד הופך לחומצה פורמית (formnic acid) שגורמת לחמצת מטבולית והפרעות בראייה.
המטבוליטים הרעילים של אתילן גליקול אחראיים גם כן לחמצת מטבולית ולנזק כלייתי.
פומפיזול מונע את פעילות האנזים אלכוהול דהידרוגנאז ועל כן מאט את יצירת המטבוליטים הרעילים מהמתנול ומהאתילן גליקול.
באופן כזה, הכבד מעבד את המטבוליטים הרעילים ומפרישם, הם לא נאגרים ברקמות הגוף וכך נמנע הנזק.
ככל שנותנים פומפיזול סמוך יותר למועד החשיפה למתנול או לאתילן גליקול כך הוא יותר יעיל.
לא מומלץ לצרוך אלכוהול (אתנול) בזמן הטיפול התרופתי עם פומפיזול. אתנול רעיל בריכוזים גבוהים, האנזים אלכוהול דהידרוגנאז אחראי גם למטבוליזם של האתנול, עיכוב פעילות האנזים תביא להצטברות אתנול ועליה בריכוזו עד כדי סכנת הרעלה גם אם נצרך בכמויות קטנות.

ספיגה ופיזור

הפומפיזול מתפזר במהירות במים, שנפח הפיזור שלו (VD ) הוא בין 1.02-0.6 ליטר לקילוגרם.
הריכוז התרפויטי שלו הוא בין 8.2 ל-24.6 מ"ג לליטר. שיא הריכוז בגוף יהיה שעה עד שעתיים לאחר נטילת התרופה דרך הפה.

מטבוליזם והפרשה

הסינון המטבולי העיקרי נעשה בכבד (כ-% 85-80 מכמות התרופה בגוף).
נטלי דו טואה

חייה

דו טואה נולדה וגדלה בקייפטאון. היא החלה להתאמן בשחייה בגיל צעיר, וב-1998, בהיותה בת 14, אף השתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקואלה לומפור. בפברואר 2001 נפגעה בתאונת דרכים לאחר שרכב פגע בה בעת שרכבה על קטנוע בדרכה מאימון שחייה. בעקבות התאונה, נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה השמאלית, מתחת לברכה. בתוך שלושה חודשים, עוד בטרם החלה ללכת על רגליה, שבה דו טואה לבריכת השחיה, והמשיכה באימוניה.
בשנת 2002 שבה דו טואה לזירה הבינלאומית, כשהשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר, וזכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-50 ול-100 מטר בסגנון חופשי לבעלי מוגבלויות. באחרון אף קבעה שיא עולם. היא לא הסתפקה במשחים אלה, והתחרתה במשחה הרגיל ל-800 מטרים, בו העפילה לגמר. בכך, הייתה לספורטאית הנכה הראשונה שמעפילה לשלב הגמר במסגרת זו.

אלופת אפריקה

בשנת 2003 המשיכה דו טואה להתחרות במסגרות הרגילות, ואף קצרה הישגים לא מעטים. במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר, ובמשחקים האפרו-אסיאתיים שנערכו בהיידראבאד, אנדרה פרדש שבהודו זכתה במדליית כסף במשחה זה ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר. 
חרף הישגיה, לא הצליחה להשיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת אתונה (2004). היא השתתפה במשחקים הפאראלימפיים, וזכתה ב-5 מדליות זהב, במשחים ל-50, 100 ו-400 מטרים בסגנון חופשי, 100 מטרים בסגנון פרפר ו-200 מטר בסגנון מעורב. כן זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר בסגנון גב. 
בשנת 2006 שמרה דו טואה על שני תואריה ב-50 וב-100 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן. ב-2008 סיימה במקום הרביעי במשחה ל-10,000 מטרים באליפות העולם בשחייה במים פתוחים
שנערכה בסביליה. הישג זה אפשר את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג. הוועד האולימפי של דרום אפריקה בחר בה לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים, ובכך הייתה לספורטאית הנכה הראשונה הנושאת דגל בטקס פתיחה של אולימפיאדה. בתחרויות עצמן סיימה במקום ה-16. עם סיום המשחקים, השתתפה דו טואה גם במשחקים הפאראלימפיים. היא זכתה במדליית זהב בכל חמשת המשחים בהם זכתה גם באתונה.
T-95

כללי

T-95 הוא אב-טיפוס של טנק רוסי דור ה' אשר תוכנן במפעל אורלוואגונזאבוד (מפעל הקרונות של אורל) בעיר ניז'ני טאגיל - המפעל שבו פותחו, בין היתר, טנקי T-62,‏ T-72 ו-T-90. המידע אודות הטנק מעורפל, אינו מאומת ומבוסס בעיקרו על שבבי מידע נסיבתיים, שמועות והערכות.
"חשיפת" הטנק והספקולציות אודותיו החלו עם סיום ביקורו במפעל אורלוואגונזאבוד של שר ההגנה הרוסי איגור סרגייב בשנת 2000, לאחריו הכריז כי "רוסיה השלימה את פיתוחו של טנק מערכה (MBT) מהפכני בשם T-95". היות שטנקים רוסיים מפותחים תחת שם הקוד "אובייקט ###" ומקבלים את הסימול "T-##" רק לאחר השלמת פיתוחם, ניתן להסיק כי T-95 הוא דגם טנק מוכן לייצור (לדוגמה, טנק T-72 פותח תחת השם Obiekt-172).
תכנונו המהפכני של הטנק כולל צריח לא מאויש ותא לחימה ממוגן הממוקם בתובה. בנוסף, הטנק שומר על מאפייני הטנקים הסובייטיים והרוסיים המודרניים: צללית קטנה, משקל נמוך, יכולת צליחת נהרות לעומק של עד 5 מטרים וצוות בן 3 לוחמים בלבד המתאפשר על ידי קיומה של מערכת טעינה אוטומטית המבטלת את הצורך בטען.
הטנק נועד להוות את הדור החמישי של הטנקים הסובייטיים, לאחר שמאז שנות ה-70, אז פותח ה-T-72, לא פיתחה רוסיה טנקים חדשים אלא עסקה בשדרוג הקיימים. בהתאם, הטנק כולל שיפורים ניכרים: עצמה ודיוק האש, אלקטרוניקה ומיגון.

מיגון

כלל אנשי הצוות בטנק (מפקד, תותחן, נהג) נמצאים בתא לחימה ממוגן הנמצא בתובה, ומופרד בשריון כבד מהמטען האוטומטי, אשר היווה נקודת תורפה מסורתית בטנקים הסובייטיים מאז הופעתו ב-T-64. תצורה זו מקנה לצוות מיגון מרבי כאשר הטנק נמצא בעמדה (התובה מוסתרת) ומאפשרת הקטנת צללית הטנק וכפועל יוצא- הגדלת שרידותו בשדה הקרב.
על אף שלא נחשפו פרטים אודות הרכב מיגון הטנק, ניתן לשער כי הטנק יכלול, לכל הפחות, מדוכות עשן היעילות בתחום הנראה ובתחום האינפרא-אדום, מיגון ראקטיבי כבד מדגם KONTAKT-5, מערכת הגנה אקטיבית רכה מדגם SHTORA ומערכת הגנה אקטיבית קשה מדגם ARENA-E.

חימוש

הימצאות צוות הטנק בתובה מאפשרת התקנת צריח קטן, נמוך ובלתי מאויש, הנושא תותח חלק-קדח בקוטר של בין 135 ל-152 מ"מ. בקרת האש של הטנק תכלול מחשב ירי אשר בעל ערוץ אופטי, תרמי, אינפרא-אדום ומכ"ם. ייתכן כי חלק או כל בקרת האש בגרסאות היצוא תכלול רכיבים מתוצרת מערבית, כמו בטנק T-90S (גרסת הייצוא של טנק T-90).
ניתן לשער שהיכולת לשיגור טילי נ"ט, המאפיינת את מרבית הטנקים הסובייטיים האחרונים והמשודרגים תימצא גם בטנק T-95 (ה-T-55AMV בעל יכולת שיגור טילי בסטיון, ה-T-90 בעל יכולת שיגור AT-11 "רפלקס"). הגדלת קוטר התותח תגדיל את יעילותם של פגזים מסוגים מוכרים כגון חודר-שריון-חץ וחלול על ידי הגדלת מהירות הלוע וגודל הראש הקרבי (בהתאמה).

שירות

כאמור, הטנק פותח במקור על מנת להחליף את משפחת טנקי T-72 (אשר T-90 נמנה עליה) ולהיכנס לשלב הייצור הסדרתי בשנת 1994. עם זאת, הטנק מעולם לא הגיע לשלב זה, עקב מחסור במימון ממשלתי והזמנות מהצבא הרוסי. הצהרתו של שר ההגנה הרוסי בשנת 2000, כמוסבר לעיל, עשויה להצביע על סיום פיתוחו של הטנק והמתנה להזמנות גרידא. חיזוק לסברה זו ניתן למצוא בדיווח של סוכנות ידיעות צרפתית מסוף שנת 2006, על פיה סעודיה מנהלת משא ומתן עם רוסיה לרכש טנקי T-95, לאחר שעברו מבחנים וההערכות ביצועים על אדמת סעודיה.
אומן

אוּמָן הוא בעל מקצוע מיומן ומומחה בתחומו. האומן רוכש את מיומנותו בדרך כלל בשיטת החניכה, כלומר על ידי היותו שוליה מספר שנים לבעל מקצוע, עד להסמכתו לדרגת אוּמן מומחה.
בעבר בעלי המקצוע הוותיקים והמיומנים בתחומם, "האוּמנים המומחים" היו מאוגדים באגודות בעלי מלאכה שנקראו גילדות, אגודות של בעלי מקצוע העוסקים באותו תחום.
בירגר שברג

ביוגרפיה

בירגר שברג נולד בעיירה ונרסבורג, במערב שוודיה. להוריו הייתה חנות בגדים. העסק פשט את הרגל כששברג היה בן 13. מאז נאלצה המשפחה , לרבות שברג ושני אחיו, להתמודד עם קשיים כלכליים רבים. 
בבית הספר ציוניו היו גרועים. נאלץ לעזוב את הגימנסיה ללא תעודה, מה השאיר בו משקעים נפשייים כל שאר חייו.למד אחר כך את מלאכת הצילום 
ועבד מספר שנים כמוכר בחנות. בשנת 1906 עבר לסטוקהולם, בה השיג משרת עיתונאי בעזרת אחיו יסטה שברג.
כעבור שנה עבר לגור בהלסינגבורג בדרום המדינה וחי שם כסופר פרי לנסר וכזמר-יוצר
שברג נפטר בשנת 1929  בגיל 54 עקב דלקת ראות.
שברג חונן בכושר משחק ופארודי ומופעיו ריתקו את הקהל. בחייו הפרטיים היה ביישן. נשאר כל חייו רווק ולא ידוע אם הגשים פעם קשר אהבה מלא.

אמנותו

עוד מנעוריו שברג כתב והלחין שירים  שזכו בהערכה רבה אצל חבריו ובחוג מכריו. רבים משיריו מוקדשים לעיירת הולדתו, אותה כינה "לילה פריז" 
Lilla Paris -כלומר "פריז הקטנה"המשורר 
בשיריו הלך שברג בעקבות מסורת שוודית מיוחדת, שהנציג הבולט שלה במאה ה-18 היה המשורר והמלחין קארל מיקאל בלמן (1795-1740) - אלו שירים בעלי מנגינה פשוטה ועממית, אך תובעניים מבחינה ספרותית ואמנותית.
רק בשנת 1922 בלחץ חבריו, פרסם שברג את שיריו בקובץ בשם "הספר של פרידה" Fridas bok.
השירים מתארים מתוך עמדה אירונית מחבבת את חיי העיירה השוודית הקטנה את אהבת המחבר לפרידה. אם לפרידה הייתה דגם ממשי בשר ודם לא ידוע עד היום.  
הקלילית  לכאורה של שירי פרידה משכיחים לפעמים את התחכום האמנותי שחיבר - כמו אצל היינריך היינה למשל - בין תמימות לאירוניה, בין הרגש הכן והפארודיה של אותו הרגש, בין רצינות לבדיחות הדעת
ה"ספר של פרידה" זכה בהצלחה גדולה. בירגר שברג ביצע את שיריו בסיור הופעות בכל רחבי שוודיה. על אף פחד הקהל של האמן הפך סיור זה למסע ניצחון ממש. עד לימינו רבים משירי פרידה נשארו פופולריים והם מושרים לעיתים קרובות.
ישיבת זכרון משה - סאות' פולסברג

הישיבה

הישיבה הוקמה בברונקס בשנות ה-70 של המאה ה-20 בידי הרב ירוחם גורליק, ומאוחר יותר הועברה לעיירה סאות' פולסברג עמה מזוהה הישיבה, המכונה בדרך כלל "ישיבת סאות' פולסברג".
ראש הישיבה הרב אליהו דב וכטפוגל מונה לעמוד בראשה בידי המייסד. הרב גורליק מינה את בנו הרב צבי אבא למשגיח רוחני בישיבה, הוא שימש בתפקיד עד פטירתו ב-2011. שני בנים נוספים של הרב גורליק חברים אף הם בסגל הישיבה.
בישיבה לומדים כ-170 בחורים מכל רחבי ארצות הברית וקנדה, קבוצה גדולה מאנגליה, ובודדים משאר מדינות העולם, ואף מישראל.

הקמפוס

ארבעת בנייני הישיבה ממוקמים בקמפוס רחב ידיים בלב העיירה סאות' פולסברג. הבניין המרכזי הוא בנין בית המדרש, בו נמצאים היכל בית המדרש ועזרת הנשים, אוצר הספרים, חדר האוכל והמטבח, חדר קפה וחדרי הרבנים. בנין פנימייה המיועד לבחורים הוותיקים, פנימייה זו מכונה "פנימיית בית המדרש" (בית מדרש Dorm) ובתוכה קיים גם מקווה. בנין הפנימייה המיועד לבחורים צעירים יותר, מכונה "פנימיית המתיבתא" (מתיבתא Dorm). ובנין משרדי הישיבה.
בקמפוס נמצאים מבנים נוספים הכוללים את תלמוד התורה ובית הספר לבנות.
רוס פרו

ביוגרפיה

פרו נולד וגדל בטקסרקנה, טקסס. הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס ושירת כקצין במשך ארבע שנים. ב-1957 עזב את הצי והחל לעבוד כאיש מכירות ב-IBM. ב-1962 עזב את חברת הענק וייסד את חברת Electronic Data Systems, חלוצה בתחום מיקור חוץ, שנמכרה בסופו של דבר להיולט פקארד.
בשנות השמונים החל פרו להיות מעורב בפוליטיקה, כמבקר חריף של הממסד הפוליטי הקיים. לקראת הבחירות לנשיאות של 1992, הוא הציג את מועמדותו העצמאית, שלא במסגרת המפלגה הרפובליקנית או הדמוקרטית, על מצע שהבטיח תקציב מאוזן ודמוקרטיה ישירה באמצעים אלקטרוניים. פרו הצליח, בהשקעה של כסף רב וכישורים ארגוניים ניכרים, להירשם כמועמד בכל חמישים מדינות ארצות הברית ולהשתתף בשני עימותי בחירות משולשים. במהלך החודשים שקדמו לבחירות הודיע פרו על פרישתו מהמירוץ, אך לאחר מכן שב והודיע על התמודדותו המחודשת. עם זאת, פרישתו גרמה לו נזק ניכר באהדה הראשונית לה זכה ממצביעים רבים, שלא שבו לתמוך בו עוד. בבחירות לנשיאות זכו הוא והמועמד לסגנות ג'יימס סטוקדייל ב-18.9% מהקולות, שהפכו אותו למועמד ה"שלישי" המצליח ביותר מאז תאודור רוזוולט ב-1912. אולם הוא לא הצליח לזכות ולו בקול אחד בחבר האלקטורים.
ההשפעה שהייתה למועמדותו של פרו ב-1992, בהן קיבל פרו 18.9% ממניין הקולות, עוררה עניין רב. מהצד הרפובליקני יש שהאשימו אותו בהפסדו של בוש, אך מנגד הראו מדגמים מיום הבחירות כי לקח באופן שווה מצביעים משני הצדדים, כאשר ללא נוכחותו הפער בין המועמדים היה נשמר מלבד אוהיו שהייתה עוברת לטורו של בוש. עם זאת, השפעתו על המירוץ וכניסתו המאוחרת אליו באוקטובר אחרי שפרש ביולי נותרו שנויות במחלוקת.
לקראת בחירות 1996 ייסד פרו את המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית ורץ בשמה לנשיאות בשנית. הפעם לא הורשה על ידי קלינטון ובוב דול להשתתף עמם בעימותים, לא הצליח להעלות את מועמדותו לאותו פרופיל ציבורי שהיה לה ארבע שנים קודם לכן, וקיבל רק כ-8% מהקולות. עדיין הייתה זו תוצאה טובה עבור מועמד עצמאי. בשנת 2000 סירב להיות מועמדה של מפלגת הרפורמה לנשיאות והוחלף על ידי פט ביוקנן.
חיל האוויר האוסטרו-הונגרי

היסטוריה

ב-1893 הקים הצבא האוסטרו-הונגרי זרוע אווירית אשר נקראה במקור Militär-Aeronautische Anstalt, והורכבה מכדורים פורחים. ב-1912 עבר החיל ארגון מחדש בידי מיור מילאן אמיל אוזלאק - קצין הנדסה צבאי, הוכנסו לשירות מטוסים ושמו שונה בהתאם לחיל האוויר הקיסרי והמלכותי. הקצינים הראשונים של החיל היו טייסים פרטיים ללא הכשרה צבאית קודמת. אוזלאק המשיך לפקד על החיל עד פירוקו ב-1918. 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 כלל החיל 10 בלוני תצפית, 85 טייסים ו-39 מטוסים בלבד. החיל עבר הגדלה, ועם סיום השנה כבר כלל 147 מטוסים אשר חולקו בין 14 יחידות. הצי האוסטרו-הונגרי כלל גם מטוסים ימיים, ובחוף הים האדריאטי הוצבו גם מפציצים. בתחילת המלחמה לחם החיל בחזית המזרחית. חילות האוויר העוינים באזור היו של סרביה מונטנגרו ורומניה, אולם הם לא היוו איום שקול לחיל האוויר האוסטרו-הונגרי. האיום היחיד היה חיל האוויר הרוסי הקיסרי, אשר עם פרוץ המלחמה כלל 263 מטוסים והיה חיל האוויר הגדול בעולם. האוסטרים ביקשו, וקיבלו, תגבורות משירות האוויר הגרמני. במאי 1915 הצטרפה ממלכת איטליה למלחמה, ופתחה חזית נוספת במלחמה. חיל האוויר האיטלקי לא היה מתקדם במיוחד, וצרפת הקימה טייסת מיוחדת כדי להגן על שמי ונציה מפני חיל האוויר האוסטרו-הונגרי.
חיל האוויר האוסטרו-הונגרי היה חיל האוויר הראשון שנגדו נעשה שימוש בתותח נ"מ. ב-30 בספטמבר 1915 תקפו שלושה מטוסים אוסטרו-הונגריים את קרגוייבץ והטילו 45 פצצות על מטרות אזרחיות בעיר. טוראי סרבי בשם ראדג'ה ליוטובאק, כיוון תותח אל אחד המטוסים ופגע בו. המטוס התרסק בעיר ושני הטייסים מתו. התותח של ליוטובאק היה למעשה תותח טורקי ישן שנלקח שלל בידי צבא סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ב-1912.
ב-1916 הוכנה תוכנית להרחבת חיל האוויר האוסטרו-הונגרי, אשר במסגרתה היו אמורות להיות מוקמות 48 טייסות חדשות עד סוף השנה. בפועל הוקמו רק 37. ב-1917 הוכנסה תוכנית נוספת להגדלה, אשר במסגרתה הוגדל מספר בתי הספר הצבאיים לטיסה ל-14, והוקמו עוד 31 טייסות (על פי התוכנית המקורית היו אמורות לקום 68). בשיאו כלל החיל 550 מטוסים. באותה שנה פרשה רוסיה מהמלחמה - עובדה שאפשרה לאוסטרים לרכז את כל חיל האוויר שלהם בחזית האיטלקית. עם זאת, לאחר קרב קפורטו דאגו מדינות ההסכמה להגדיל את חיל האוויר האיטלקי, וייבאו עבורו מומחים ומטוסים רבים. ארבע טייסות שלמות של חיל האוויר המלכותי נשלחו לשמי איטליה. בעיה נוספת הייתה המחסור הכללי בפחם ברחבי האימפריה, ובשל כך, באוגוסט 1917 מצא עצמו חיל האוויר האוסטרו-הונגרי מול מעל 200 מטוסי אויב מדי יום. ב-1918 הוכנה תוכנית אשר קראה להגדיל את החיל ל-100 טייסות, אולם תוכנית זו הייתה בלתי מעשית. העברת מרבית יחידות חיל האוויר הגרמני לחזית המערבית החמירה את המצב. בקרב ויטוריו ונטו שלחו מדינות ההסכמה לקרב 400 מטוסים, ומולם יכלו האוסטרים להעמיד רק 29 מטוסים. החיל התפזר עם התפרקות האימפריה בנובמבר 1918.
משולם בן קלונימוס

יצירתו

מיצירתו נמצאו שרידים רבים באופן יחסי לבני תקופתו, בעיקר בגניזת קהיר. היא כוללת מספר תחומים: פסיקות במסגרת "שאלות ותשובות" (שו"ת), פיוטים ופירוש למסכת אבות. אגרת ידועה שלו ליהודי קושטא עוסקת בהתמודדות מול הקראים.

שו"ת

רבנו משולם היה מוכר בקהילות רבות וקיבל פניות מרחבי אשכנז. תשובותיו עוסקות בכל תחומי החיים, אך מתבלטים בהם שני נושאים: דיני ממון ומסחר (לדוגמה: דיון ב"מערופיה" - ציבור לקוחות, "קליינטורה") וסדרי הקהילה (כגון: סכסוך בין קהילת יהודי אַרְלְ - Arles שבצרפת לבין מסתפחים אל הקהילה). העיסוק בנושאים אלה נובע מהתעוררות חיי הקהילה היהודית באשכנז בתחילת האלף השני לספירה.
בתשובותיו הסתמך רבות על התנאים ועל הגאונים בני דורו. הוא הפנה שאלות לרב שרירא גאון ולבנו הרב האי גאון. תשובותיו נכתבו ברובן בעברית וחלקן בארמית.
חלק מתשובותיו מופיעות בספר הקדום "בשר על גבי גחלים".

פיוטים

שנים עשר פיוטים שלו נשתמרו. על פי המחקר עולה שחלקים בהם נוספו על ידי מעתיקים במרוצת הדורות. הם כוללים, בין השאר, קרובות ליום כיפור "אימיך נשאתי", הנאמר בשני מנהגי אשכנז בשחרית ליום כיפור, וכן את סדר העבודה "אמיץ כח" הנאמר במוסף של יום כיפור בשני מנהגי אשכנז. הוא חיבר גם "אפיק רנן", מערכת יוצר על סדר שיר השירים, הנאמר בשני מנהגי אשכנז ליום שני של פסח, וכמה יוצרות על שיעבוד מלכיות. פיוטיו שיכים לאסכולה האיטלקית-אשכנזית היונקת מהפיוט שמקורותיו בארץ ישראל.

פירוש למסכת אבות

מפירושו למסכת אבות הגיעו אלינו חלקים מועטים בלבד. מחלקים אלה ניתן להסיק באופן עקיף שהפירוש הקיף את כל המסכת. בפירושו זה עולה בקיאותו הרבה במקרא.
תום מונד

קריירה

מונד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, וב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2–1 על הפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו. ב-21 בינואר 2011 הבקיע מונד את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–0 על הפועל רמת השרון, ובסך הכל בעונת 2010/2011 כבש שני שערים ב-29 הופעות בליגה הלאומית. בעונת 2011/2012 כבש שני שערים ב-35 הופעות, ובעונת 2012/2013 כבש שער אחד ב-31 הופעות. בעונת 2013/2014 כבש מונד שער אחד ב-34 הופעות, ובסופה הסתיים חוזהו והוא הפך לשחקן חופשי.
ב-25 בנובמבר 2014 חתם מונד במועדון ספורט אשדוד. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על הפועל עכו. ב-3 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל, בניצחון 2–0 על בני סכנין, ואת עונת 2014/2015 הוא סיים עם שלושה שערים ב-19 הופעות, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש שער אחד ב-34 הופעות, ובסופה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-21 הופעות בליגת העל, ובעונת 2017/2018 ערך 22 הופעות אך לא כבש.
בורגי

ריאל מדריד

בורגי הגיע לריאל מדריד בשנת 2012 תחילה שיחק בריאל מדריד C ולאחר מכן שיחק בריאל מדריד קסטיליה.

ההשאלה לאספניול

ב-3 ביולי 2015 הושאל בורגי לאספניול מליגת העל הספרדית לעונה אחת. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בניצחון 1-0 על חטאפה במסגרת המחזור הראשון. ב-15 בדצמבר הבקיע בורגי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-15 בניצחון 2-1 על לבאנטה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-27 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-41 בניצחון 4-2 על אספניול במסגרת המחזור ה-26 בליגה.

ההשאלה לספורטינג חיחון

ב-11 ביולי 2016 הושאל בורגי לספורטינג חיחון מליגת העל הספרדית לעונה אחת. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 77 דקות בניצחון 2-1 על אתלטיק בילבאו במסגרת המחזור הראשון בליגה.
לבנא

לֻבְּנַא (לבנא מקורדבה) הייתה אינטלקטואלית אנדלוסית, שחיה במחצית השנייה של המאה העשירית, והייתה בקיאה בדקדוק ובשירה. כיהנה במשרה מנהלית רמת דרג כמזכירת הח'ליף אומיי אל-חכם השני   אלמסתנצר באללה חליף קורדובה  , שהיה בעצמו חוקר גדול ותמך בהרחבת הידע במדעים ובתרבות. 
לבנא הייתה בקיאה בשפה הערבית ובספרות יפה, בחשבונאות ובכתיבת אגרות. היא הצטיינה בקליגרפיה והייתה משוררת. אבן בשכואל כותב כי כמלומדת: "לא היה בארמון מצטיין ממנה".
במסגרת עבודתה בספריית קורדובה, הייתה לבנא אחראית לכתיבה, שכפול עותקים קיימים, ותרגום כרכים חדשים. היא נחשבה לצד חסדאי אבן שפרוט, כיוזמת הקמת הספרייה של מדינה אזאהרה, שהכילה יותר מחצי מיליון ספרים. תפקיד זה, של העתקת ספרים יקרי ערך, מצוין בספרות הערבית של התקופה כמופקד בידי נשים, וכפי הנראה, כיהנו בו כ-170 נשים - דבר שיכול ללמד על מקומן של נשים בתקופת שלטון הח'ליפים בספרד המוסלמית.