אלקטרז

היסטוריה

האי אלקטרז החל את דרכו כבסיס וככלא של צבא ארצות הברית בשנים 1850–1933, זאת בשל מיקומו האסטרטגי בכניסה למפרץ סן פרנסיסקו, המאפשר שליטה על התנועה הימית הנכנסת לאזור. עם השנים נעשה האי למעמסה כלכלית על צבא ארצות הברית, ובשל כך הועבר האי בשנת 1934 לידי הממשל הפדרלי, שהחליט להפוך אותו לכלא פדרלי-אזרחי. בשנת 1963 הוחלט על סגירת הכלא בשל עלויות האחזקה הגבוהות שיצר בידודו של האי מן היבשה ובשל הזיהום שנוצר מהזרמת שפכיו למי המפרץ. הוחלט כי יהיה יעיל יותר לבנות מבנה כלא חדש, יעיל ונוח יותר, מאשר להמשיך להחזיק במבנה הנוכחי. ואכן, כלא חדש, יבשתי, הוקם באילינוי בשנה שבה נסגר אלקטרז, במטרה להוות לו תחליף.
ב-29 שנות תפקודו, החזיק הכלא אסירים רבים. מהמפורסמים שבהם: אל קפונה, רוברט פרנקלין סטראוד "איש הציפורים" ואלווין קרפיס, שהיה האסיר ששהה בכלא זמן רב מכל אחד אחר.
כדי למנוע כל ניסיון בריחה של האסירים לא הייתה כל גישה לאי, גם הסוהרים ובני משפחותיהם שהו וגרו בסמוך לכלא.
לאחר סגירתו של הכלא נוצרה מחלוקת באשר לגורלו העתידי של האי והועלו הצעות רבות, שהעיקרית שבהן הייתה הפיכת האי לאתר תיירות וקזינו. בזמן שחלף עד לקבלת ההחלטה על עתידו של האי ניצלה קבוצת אינדיאנים משבטים שונים את המצב, בשנת 1969 השתלטה הקבוצה על האי, כשהיא מנצלת חוק שיצא באותה תקופה שבו נאמר כי שטחים שהמדינה לא משתמשת בהם עוד יכולים לחזור לידי הילידים. הקבוצה החזיקה באי כשנתיים (עד שנת 1971) והשתמשה בו ככלי תעמולה במאבקם של האינדיאנים לקבל את אדמותיהם בחזרה.
לאחר שנתיים החלה להתרופף אחיזת האינדיאנים; רבים החלו לעזוב את האי, ושריפה שהתרחשה במקום זירזה את העזיבה. לבסוף השתלטו השלטונות בחזרה על האי וגרשו את מעט התושבים שנשארו בו. כיום משמש הכלא אתר תיירות ומתקיימים בו סיורים מודרכים.

ניסיונות בריחה

בכל 29 שנות פעילותו של הכלא, לא נרשמה כמעט אף בריחה מוצלחת. בריחה מהכלא הייתה כמעט בלתי אפשרית בגלל השמירה הקפדנית עד מאוד, המים הקרים המקיפים את האי שעליו שוכן הכלא, המרחק בין האי לחוף – כשני קילומטרים, וחוסר באמצעים שיוכלו לסייע לבריחה אצל האסירים. כל ניסיונות הבריחה מהכלא הסתיימו בתפיסה, במוות כתוצאה מירי או בטביעה של הנמלטים במפרץ סן פרנסיסקו. במשך השנים, 36 אסירים ניסו להימלט מהכלא; שבעה נורו ונהרגו, שניים טבעו, לא ידוע מה עלה בגורלם של חמישה - אולם כמעט לבטח נהרגו, והשאר נלכדו מחדש והוחזרו אל הכלא.
שלושה אסירים נעלמו מתאיהם ב-11 ביוני 1962. שלושת אלה הם האסירים היחידים שאכן נעלמו מאלקטרז ושלא התקבל שום מידע על מיקומם. לאחר הבריחה, כוחות מיוחדים וה-FBI איתרו במפרץ שליד האי והכלא רפסודה מאולתרת העשויה ממעילי גשם מנופחים ועצים. במשך השנים לא התקבל אף דיווח של עדי ראייה כי ראו את השלושה. רוב הסיכויים הם שהם מצאו את מותם בטביעה או מתו ברעב, אך רשמית הם הוגדרו בכלא כנעדרים עד לסגירתו. בשנת 2018 פירסמה רשת CBS מכתב שג'ון אנגלין, אחד מן האסירים כתב ובו נכתב: "ברחתי מאלקטרז ב־1962. אני בן 83 ויש לי סרטן. כן, כולנו שרדנו את אותו לילה, אבל בקושי! אם תודיעו בטלוויזיה שאשב בכלא לא יותר משנה ואקבל טיפול רפואי, אכתוב בחזרה לעדכן אתכם לגבי מיקומי המדויק".
על בריחה זו התבסס תסריט הסרט "הבריחה מאלקטרז" (1979).
בשנת 2003, נעשה ניסיון לשחזור אפשרות של בריחה מהכלא במסגרת תוכנית טלוויזיה. במספר מצבים, ניסו "האסירים" לברוח מהכלא על ידי סירות מאולתרות, ברפסודות או בשחייה, מבלי ש"הכוחות המיוחדים" יתפסו אותם. התברר כי ניתן לברוח מהכלא, אך הסיכויים קלושים ביותר. עם זאת, השחזור אינו מדויק ואינו דומה לניסיונות בריחה אמיתיים, בגלל התנאים השונים בתכלית.

אסירים ידועים

רוברט סטראוד, שהיה ידוע יותר לקהל בתור "איש הציפורים של אלקטרז", הועבר לאלקטרז בשנת 1942. הוא בילה את 17 השנים הבאות על "הסלע" - שש שנות הסתגרות בביתן D Block, ועשר שנים בכלא החולים. בשנת 1959 הועבר אל המרכז הרפואי הפדרלי ספרינגפילד לאסירים.
כאשר אל קפונה הגיע לכלא בשנת 1934, המשיך לפעול מאחורי הסורגים תוך שהוא משחד את הסוהרים. "ביג אל" הפנה כמות גדולה של תשומת לב מצד התקשורת אל הכלא, למרות העובדה שהוא ריצה רק ארבע שנים וחצי מתקופת מאסרו שם, לפני התפתחות מחלת העגבת אצלו והעברתו לכלא הפדרלי ב-Terminal Island בלוס אנג'לס.
משין גאן קלי הגיע לכלא ב-4 בספטמבר 1934. קלי נהג להתפאר בזמן מאסרו בגנבות ובמעשי רצח שהוא לא ביצע. קלי הוחזר לכלא Leavenworth בשנת 1951.
ג'יימס' "איש לבן" בולגר ריצה תקופת מאסר של 3 שנים באלקטרז (1959–1962) לאחר שהורשע בשוד בנק.

אלקטרז בספרות ובקולנוע

סיפורו של כלא אלקטרז וניסיונות הבריחה הנועזים ממנו היוו השראה לספרים, סדרות וסרטי קולנוע.
המפורסמים שבהם: "רצח מדרגה ראשונה" בכיכובם של קווין בייקון וכריסטיאן סלייטר; "איש הציפורים מאלקטרז" על בסיס ספר בשם זה, בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר ובכיכובו של ברט לנקסטר; "הפריצה לאלקטרז" בכיכובם של שון קונרי וניקולס קייג'; "הבריחה מאלקטרז" בכיכובו של קלינט איסטווד; וסדרת הטלוויזיה "אלקטרז".
ספר הילדים והנוער, "איש המאפיה אל קפונה מכבס לי את החולצות", מאת ג'ניפר צ'ולדנקו, כתוב בצורת יומן ועוסק בהתמודדות האח הצעיר (המספר) לאחות אוטיסטית על רקע מגוריהם בבית הכלא אלקטרז בשנות ה-30.
בסדרת הטלוויזיה "אווטאר", בית הכלא השמור ביותר הוא "הסלע הרותח" מהווה פרודיה על בית הכלא; גם בסדרת האנימה "סוניק X" נעשה פרודיה לבית הכלא המדובר, בכך שבאחד מן הפרקים הכניסו את סוניק למעצר בכלא על אי בודד המתואר בתור בית הכלא לפושעים הגדולים ביותר.
עוד ספר לילדים ולנוער שבו מוזכר האי הוא "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" שבו אחת מהדמויות היותר ראשיות, פרנל פלמל, נכלאת בו ליותר מספר שלם.
ייתכן שהרעיון לבית הסוהר אזקבאן בסדרת הספרים הארי פוטר נבע באופן חלקי מכלא אלקטרז. אפשר לראות זאת בעיקר בעובדה ששניהם שוכנים על אי ובשניהם כלואים האסירים המסוכנים ביותר.