מרגו קידר

תחילת דרכה

קידר, אחת מחמישה ילדים, נולדה בילונייף, בטריטוריות הצפון-מערביות, בתם של ג'וסלין מרי "ג'יל" (לבית וילסון), מורה להיסטוריה, וקנדל קידר, מומחה לחומרי נפץ ומהנדס. קידר גם חייתה במהלך ילדותה בלברדור סיטי, בניופאונדלנד. אמא שלה הייתה מקולומביה הבריטית, קנדה, ואבא שלה היה מניו מקסיקו, שבארצות הברית. היא הייתה ממוצא וולשי ואנגלי.
קידר נולדה בילונייף בגלל עבודתו של אביה, אשר לקחה את המשפחה למגוון מקומות מרוחקים. אביה היה מנהל בחברת הטלפון של ילונייף בשנים 51–1948. קידר אמרה על ילדותה בצפון קנדה, "לא היו לנו סרטים בעיירת הכורים הקטנה הזו. כשהייתי בת 12 אמא שלי לקחה אותי לניו יורק וראיתי את "ביי ביי בירדי", עם אנשים שרים ורוקדים, וזה היה זה. ידעתי שאני חייבת להתרחק. לא היה לי מושג, אבל אני [הסתדרתי] לא רע."
קידר למדה במספר בתי ספר בצעירותה, וסיימה את לימודיה בהברגל קולג', פנימיה פרטית בטורונטו, ב-1966. יש לה אחות אחת, אנני, שהיא שחקנית קנדית ומנכ"לית המלכ"ר "People for Education", וכן שלושה אחים: ג'ון, מייקל ופיטר. קידר הייתה האחיינית של ג'נט קידר שגם היא שחקנית.

1968-1974: התחלה

הבכורה הקולנועית של קידר הייתה בסרט בן 49 דקות סרט שכותרתו "The Best Damn Fiddler from Calabogie to Kaladar" ‏(1968), דרמה אשר מתרחשת בקהילת חוטבי עצים קנדית, אשר הופקה על ידי חברת Challenge for Change (אתגר לשינוי). הסרט העלילתי הראשון שלה היה בסרט האמריקאי משנת 1969, "Gaily, Gaily", קומדיה בכיכובו של בו ברידג'ס. היא הופיעה במספר סדרות דרמה של הרשת הקנדית CBC, כולל הופעות אורח בסדרות "Wojeck", "Adventures in Rainbow Country" ותפקיד קבוע-למחצה בתור כתבת צעירה בסדרה "מקווין". היא גם הייתה פאנליסטית בתוכנית "Mantrap" בה הוצגו דיונים מפרספקטיבה פמיניסטית. במהלך עונת 72–1971, היא כיכבה בתפקיד ראשי בתור הברמנית רות בסדרה Nichols, מערבון של ג'יימס גארנר , אשר שודרה ב-NBC.
בשנות ה-1960 המאוחרות קידר הייתה מבוססת בטורונטו, וב-1970 עברה לוונקובר. באותה תקופה לא הייתה בטוחה שעתידה הוא כשחקנית, ושקלה שינוי לכיוון עריכה. בינתיים, המשיכה להופיע במגוון תוכניות, ביניהן תפקיד כוכבת אורחת ב-1972 בסדרת הבלשים של ג'ורג' פפארד, "Banacek".
כעבור זמן קצר עברה קידר ללוס אנג'לס, שם לוהקה לתפקיד ראשי מול ג'ין ויילדר בסרט "Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx" ‏(1970) בתור סטודנטית באירלנד שהופכת למושא האהבה של אספן זבל סוסים עני בדבלין. לאחר הצילומים באירלנד, קידר עברה לניו יורק כדי להמשיך ללמוד משחק. שנה לאחר מכן, היא חזרה לקליפורניה, ולוהקה בסרט הקאלט של בריאן דה פלמה "Sisters" ‏(1973), אשר הגביר את המוניטין של הבמאי ושל השחקנית הראשית, אשר גילמה תאומות מחוברות. קידר הייתה במערכת יחסים עם דה פלמה באותו הזמן, והייתה שותפה לדירה עם כוכבת המשנה שלה בסרט, ג'ניפר סולט. היא אז כיכבה בסרט האימה "Black Christmas" ב-1974, תפקיד עבורו זכתה בפרס הסרט הקנדי לשחקנית הטובה ביותר; אחריו גילמה זונה בסרט שכתב טרנס מאליק, "The Gravy Train" ‏(1974). היא זכתה בעוד פרס הסרט הקנדי לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בדרמת המלחמה "A Quiet Day in Belfast" ‏(1974).

1975-1979: סופרמן, הכרה במיינסטרים

בשנת 1975, קידר לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "The Great Waldo Pepper" מול רוברט רדפורד, היא הופיעה גם בסרטים "The Reincarnation of Peter Proud" ו-"92 in the Shade" ‏(1975) עם פיטר פונדה. תפקידים אשר הבטיחו את מעמדה כשחקנית ראשית. קידר נישאה לבמאי של הסרט "92 in the Shade", תומאס מגוויין. היא הופיעה ב-9 במרץ 1975 בפרק של "American Sportsman", בו היא למדה גלישה אווירית, וקריינה. הפרק מסתיים עם גלישות סולו של קידר בין הרי הרוקי.
קידר הופיעה במרץ 1975 בגיליון של פלייבוי, שצולם בשחור-לבן על ידי דאגלס קירקלנד, עם מאמר שנכתב על ידי קידר עצמה.
לאחר הפסקה ממשחק אחרי לידת בתה ב-1976, קידר ביקש לחזור לעשות סרטים בשנות ה-1970 המאוחרות. אחרי קריאה של תפקיד לויס ליין עבור סרט גיבורי העל "סופרמן", קידר הוטסה לאנגליה על ידי ריצ'רד דונר בשביל מבחן בד. דונר בסופו של דבר ליהק את קידר בתפקיד, אשר הפך לאחד האייקוניים שלה. הסרט צולם במשך יותר משנה, ויצא לאקרנים במהלך חג המולד 1978, להצלחה מסחרית גדולה. קידר זכתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט. קידר ביטאה בפומבי את חוסר הסכמתה עם ההחלטה של המפיקים אלכסנדר סלקינד ואיליה סלקינד להחליף את ריצ'רד דונר כבמאי בסרט "סופרמן 2" (1980). דווח, כי כתוצאה מכך, התפקיד של קידר ב"סופרמן 3" (1983) צומצם לפחות מחמש דקות זמן מסך, אם כי המפיקים הכחישו זאת בראיון שנכלל בגרסת ה-DVD של הסרט. תפקידה ב"סופרמן 4" (1987) היה יותר משמעותי.
גילומה של קידר את תפקיד קאתי לוץ בסרט האימה משנת 1979 "The Amityville Horror" חיזק את מעמדה בתור אחת הגברות המובילות של הוליווד. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, אך היה נחל הצלחה מסחרית מסחררת, עם הכנסות של מעל 86 מיליון דולר בארצות הברית. קידר עצמה זכתה לביקורות טובות על משחקה. באותה שנה, קידר אירחה פרק של תוכנית הסאטירה האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב".

1980-1999: עבודה שוטפת

קידר המשיכה לעבוד במשך שנות ה-1980. היא הופיעה בסרטיו של פול מזורסקי "Willie & Phil" ו-"Some Kind of Hero". ביצועיה בסרט משנת 1981 "Heartaches" זכו לשבחי הביקורת ובאזז לאוסקר. כשהסרט "Trenchcoat" בו הופיעה כמיקי ריימונד, קצרנית בית משפט שהופכת לבלשית פרטית, קיבל דירוג של PG-13, הדבר הניע את חברת וולט דיסני להקים את חברת סרטי טאצ'סטון. היא הופיעה מול ג'יימס גארנר בדרמת הפשע מעוררת המחלוקת "Glitter Dome" ‏(1984). ב-1985, היא שיחקה בתפקיד ראשי עם טד דנסון וברט לנקסטר בסרט "Little Treasure", בו היא שיחקה חשפנית קצת מבולבלת המחפשת את ההון האבוד של אביה שודד הבנקים. ב-1986 היא נבחרה כמדבבת סדרת האנימציה היפנית "הקוסם מארץ עוץ".
הפקת תיאטרון משנת 1982 של "Bus Stop" בכיכובה של קידר בתפקיד שרי וטים מתיסון בתפקיד בו, שודר ב-HBO. בשנת 1983 קידר הפיקה וכיכבה בתפקיד אלייזה דוליטל בגרסה של "פיגמליון" עם פיטר אוטול עבור שואוטיים. היא הפיקה וכיכבה בסרט הטלוויזיה הצרפתי-קנדי התקופתי "Louisiana"‏ (1984), כבעלת מטעים בדרום של ארצות הברית אשר חוזרת מפריז ומגלה שאיבדה את נכסיה. ‏"Body of Evidence" ‏(1988) היה סרט השבוע של CBS, בו קידר גילמה אחות אשר חושדת כי בעלה הפתולוג הוא רוצח סדרתי. בשנת 1994, קידר שיחקה את דמות הברמנית בפונדק הגולגולת השבורה במשחק המחשב של IBM ‏"Under a Killing Moon". בשנת 1994 הופיעה בסרט "WindRunner" ערוץ דיסני לצד ראסל מינס וג'ייסון ויילס. היא עשתה מספר הופעות קמע, כולל ב-"Maverick" ‏(1994) ו-"Delirious" ‏(1991). באמצע שנות ה-1990, הקריירה שלה חוותה דעיכה, אשר יוחס להתמוטטות עצבים ציבורית שחוותה ב-1996.

2000-2018: סרטים עצמאיים, טלוויזיה

בשנת 2000, קידר שיחקה את תפקיד איילין קנבורו בסרט "Apocalypse III: Tribulation", סרט נוצרי העוסק באסכטולוגיה נוצרית ובאחרית הימים האוונגליסטי. קידר ציין לאחר מכן שהיא לא הבינה עד שהיא הייתה על הסט שהסרט היה רציני. באותה שנה היא הופיעה בשלושה פרקים בסדרתו של פיטר בנצ'לי, "Amazon", בו שיחקה תפקיד בולט כאשה קנדית חולת נפש, הנחושה לשלוט בכל השבטים המקומיים. בשנת 2001, היא שיחקה אם מתעללת של רוצח סדרתי בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד". בשנת 2002, היא הופיעה לצד קריספין גלובר וונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי של "החטא ועונשו".
קידר הופיעה אוף-ברודוויי ב"מונולוגים מהווגינה" בדצמבר 2002, ותיירה עם המופע במשך שנתיים. אחרי זה, היא הופיעה בסיטקום הקנדי, "Robson Arms", המתרחש בבית דירות בוונקובר. הייתה לה הופעת קמע בספיישל הבחירות של ריץ' הול ב-BBC Four. ב-2006, קידר שיחקה את ג'ני שכטר, אמה של סנדי זיסקין בסדרה "ישנן בנות"; הדמות שלה הייתה אישה יהודיה מודחקת מינית אשר מתמודדת להשלים עם מיניותה של בתה. ב-2007, קידר החלה תפקיד קבוע בסדרת הטלוויזיה "אחים ואחיות", בתור אמילי קראפט. בשנת 2004, קידר חזרה בקצרה לעולם סופרמן לשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "סמולוויל", בתפקיד ברידג'ט קרוסבי, שליחה של ד"ר סוון (אותו גילם כריסטופר ריב, ששיחק מולה את סופרמן).
היא גילמה יועצת בית ספר בסרט המסתורין הלהט"בי משנת 2008, "On the Other Hand, Death", כמו גם תפקיד משנה בתפקיד התרפיסטית של לורי סטרוד בסרטו של רוב זומבי, "Halloween II"‏ (2009). 
ב-2015 קידר זכתה בפרס האמי לשחקן יוצא מן הכלל בתוכניות ילדים על הופעתה בסדרה "R.L. Stine's The Haunting Hour".

חיים אישיים

קידר יצאה עם ראש ממשלת קנדה לשעבר פייר טרודו, הבמאים בריאן דה פלמה וסטיבן ספילברג, התסריטאי/במאי טום מנקוביץ, והשחקן/קומיקאי ריצ'רד פריור. היא נישאה והתגרשה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים של קידר היו לסופר האמריקאי תומאס מקגוויין, להם נולדה בתה היחידה, מגי מקגוויין (נולדה ב-1976). היא הייתה נשואה לשחקן ג'ון הרד ב-1979 למשך שישה ימים בלבד, והייתה נשואה לבמאי הצרפתי פיליפ דה ברוקה מ-1983 עד 1984. לאחר גירושיה מדה ברוקה, היא אמרה שהיא מעדיפה את חברתם של הכלבים שלה. לקידר נולדו שני נכדים מנישואיה של בתה מגי לסופר וולטר קרן.
היא שמרה על חברות קרובה עם הכוכב השותף מהסרט "סופרמן", כריסטופר ריב, שנמשכה מ-1978 עד מותו בשנת 2004. "כשאת קשורה למישהו שתלוי מהתקרה במשך חודשים, יש נטייה שתתקרבו", בראיון עימה אמרה קידר ל-CBS. "הוא היה כל כך משמעותי בחיים שלי. הוא היה מסובך, חכם, מאוד חכם, הוא ידע שהוא עשה משהו משמעותי. הוא היה מאוד מודע לכך ומאוד שמח בכך." קידר ציינה בראיון ל-"TV Guide" שהיא אתאיסטית.

בעיות בריאות

בדצמבר 1990, קידר נפצעה קשה בתאונת דרכים שהשאירה אותה משותקת חלקית, ומרותקת לכיסא גלגלים. היא לא יכלה לעבוד במשך שנתיים, דבר שגרם לה קשיים כספיים.
היא אובחנה עם הפרעה דו-קוטבית, אשר היה הגורם לאפיזודה מאנית מתוקשרת שהיא חוותה באפריל 1996. באותה העת, קידר עבדה על האוטוביוגרפיה שלה, והמחשב שלה נדבק בוירוס, מה שגרם לו לקרוס והיא איבדה שלוש שנים של טיוטות. קידר טסה ללוס אנג'לס כדי להביא את המחשב לבדיקת חברת שחזור נתונים, אשר בסופו של דבר לא הצליחו לשחזר את הקבצים. היא נכנסה למצב מאני ונעלמה למשך ארבעה ימים. היא נמצאה בחצר אחורית של בית פרטי, ונלקחה על ידי משטרת לוס אנג'לס לבית החולים כשהיא במצב של מצוקה, וציפויי השיניים שלה נפלו כשהוכתה במהלך ניסיון אונס. אחרי טיפול ראשוני בבית החולים היא אושפזה במוסד פסיכיאטרי. ב-2007, קידר, דיווחה כי לא הייתה לה אפיזודה מאנית מזה 11 שנים, וזקפה זאת לזכותה של הרפואה האורתו-מולקולרית בה טופלה (סוג של רפואה אלטרנטיבית מבוססת תזונה ותוספי תזונה).

אקטיביזם פוליטי

קידר תמכה במספר רב של מטרות דמוקרטיות וליברליות לאורך הקריירה שלה. היא אמרה שהעניין שלה נולד בזכות שיחות פוליטיות עם ההורים שלה במהלך הילדות שלה; אמא שלה הייתה קנדית עם נטיות סוציאליסטית, בעוד אביה היה במקור מארצות הברית, והיה שמרן רפובליקני.
היא הייתה תומכת פעילה במסע של ג'סי ג'קסון לזכות במועמדות של המפלגה הדמוקרטית ב-1984 הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984. בתחילת שנות ה-1990, במהלך מלחמת המפרץ, קידר תויגה כ"בגדד בטי", כינוי גנאי לנשים שהתנגדו למלחמה, והיא נחשפה בשל כך למספר מקרים של בריונות אישית ובכתב. בתגובה, היא כתבה מאמר שם "וידויים של בגדד בטי'", שהיה מנוסח כמכתב לאמה, ואשר פורסם בכתב העת The Nation, בו קידר הגיבה בהסברים לגבי טענותיה בדבר המלחמה.
מאז נובמבר 2009, קידר הייתה הרכזת של ארגון "דמוקרטים פרוגרסיבים של אמריקה" במונטנה. ב-23 באוגוסט 2011, קידר, טנטו קרדינל, ועשרות אחרים נעצרו בזמן מחאה בוושינגטון נגד הארכת צינור הנפט קיסטון. ב-2012, היא הופיעה בסרטון נגד פראקינג, והיא גם קידמה אימוץ מדיניות אנרגיה בת קיימא. על זה קידר אמרה: "הדבר הראשון שאנשים צריכים להתחיל להבין, בניגוד לפרסום שמאכילים אותנו חברות נפט וגז, זה שסביבתנות ויציבות כלכליות יציבות הולכים יד ביד בכל ראייה ארוכת טווח".
ב-22 באוגוסט 2015, קידר אירחה ערב התרמה למען ברני סנדרס בבילינגס, מונטנה.
היא תרמה מאמרים לכתב העת השמאלני "קאונטרפאנץ'", החל משנת 2009. 

מותה

קידר מתה בשנתה ב-13 במאי 2018, בביתה בליווינגסטון, מונטנה, בגיל 69. ממנת יתר של אלכוהול וסמים.
DC קומיקס פרסמו בחשבון הטוויטר שלהם: "תודה לך על היותך הלויס ליין עמה רבים מאיתנו גדלנו. נוחי בשלום, מרגו קידר".