google/wiki40b huggingface dataset:
הנס נובאק

קריירת מועדונים

נובאק שיחק כילד בקבוצות הילדים והנוער של איינטרכט גלזנקירכן ואלמניה גלזנקירכן מעיר הולדתו. בשנת 1958, בגיל 21, עבר לקבוצת הבוגרים של שאלקה 04, גם היא מגלזנקירכן, שם שיחק שבע עונות, וכבש 27 שערים ב-145 הופעות. כששיחק בשאלקה, היה נובאק ידוע כמגן מגוון במיוחד המסוגל לשחק בכל עמדות ההגנה ואף להבקיע שערים רבים, עקב תפקיד התקפי יחסית למגן שקיבל ממאמנו.
בשנת 1965 עבר נובאק לבאיירן מינכן, שם שיחק שלוש עונות, והבקיע ארבעה שערים ב-37 הופעות. עם באיירן מינכן זכה נובאק בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון 1-0 בגמר מול גלאזגו ריינג'רס לאחר הארכה, במשחק בו פתח בהרכב. 
בשנת 1968 עבר נובאק לקיקרס אופנבך, שם שיחק שלוש שנים אך צבר רק 12 הופעות, ופרש ממשחק בשנת 1971.

קריירה בינלאומית

לנובאק 15 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. נובאק פתח בכל ארבעת המשחקים של נבחרתו במונדיאל 1962, בו הודחה נבחרת מערב גרמניה ברבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה.

לאחר הפרישה

נובאק התנסה באימון של מספר קבוצות חובבים, ולאחר מכן הפך למנהל יחסי הציבור בחברת הלבשת הספורט הגרמנית פומה. בשנת 1991 עזב את פומה, ומונה למנהל מכירות בבאיירן מינכן, שם עבד עד לשנת 2008. 
בשנת 2012 התמוטט נובאק ונפטר בגיל 74.
גרד וסיג

ביוגרפיה

וסיג נולד בלובץ שבמחוז לודוויגסלוסט-פרכים שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה.

אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וסיג במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 2.36 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאו בן החודשיים ושבוע של יאצק ושולה מפולין שקבע תוצאה של 2.31 מטר ובן ארצו ירג פריימות (2.31 מטר). שיא עולם זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ז'ו ג'יאנהואה מסין (2.37 מטר).
לאחר המשחקים האולימפיים התחרה וסיג בקרב עשר ובתחרות שנערכה ב-23 במאי ב-1983 הוא קבע שיא אישי של 8015 נק' (7974 נק' לפי תיקון בשנת 1985). לאחר מכן, חזר להתחרות בקפיצה לגובה.
בגביע אירופה באתלטיקה שנערך במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1985 זכה וסיג במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 סיים וסיג במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.
בשנים 1988 ו-1989 זכה וסיג באליפות מזרח גרמניה בקפיצה לגובה.
בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בברצלונה, ספרד בשנת 1989 סיים וסיג במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.20 מטר.

חייו האישיים

וסיג התחתן עם כריסטנה שימה, קופצת למרחק מצטיינת בעלת שיא אישי של 6.96 מטר (1984), שסיימה במקום שביעי באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982. בנם, דניאל וסיג, שחקן נבחרת הנוער של גרמניה בכדוריד.
ננו-נוזל

ננו-נוזל הוא נוזל המכיל חלקיקים בסדר גודל ננו-מטרי (מיליארדית המטר) הנקראים ננו-חלקיקים. ננו-חלקיקים הנמצאים בננו-נוזל עשויים בדרך כלל ממתכות, תחמוצות, קרביד, וננו-צינורות פחמן ‏.
ננו-נוזלים הם בעלי תכונות של קיבול והעברת חום ולכן הם בעלי פוטנציאל יישומי גבוה. הם גורמים לשיפור במוליכות התרמית ובמקדם העברת החום. הוספת ננו נוזלים בקולטי שמש משפרת את העברת החום וכך הופכת את עבודת קולט השמש ליעיל יותר.
סטטלר ווולדורף

סטטלר ווולדורף (באנגלית: Statler and Waldorf) הם דמויות בדיוניות – זוג קשישים זעפנים שהופיעו בסדרת הטלוויזיה החבובות כשהם מעירים הערות ציניות כלפי שאר המשתתפים ממושביהם ביציע. השניים מופיעים בשיר הפתיחה של המופע בדיאלוג בו הם תוהים מדוע בכלל באו למופע ואף משווים את הצפייה בו לעינוי. הצמד הופיע כמעט בכל פרק של הסדרה. בסדרת ההמשך Muppets Tonight, שהתבססה על תוכנית טלוויזיה ולא על הופעה באולם, הם הופיעו כשהם צופים בתוכנית בטלוויזיה בבית אבות, כאשר הם ממשיכים במנהגם להעיר הערות ציניות לעבר המסך. הם זכו לפופולריות רבה מהמעריצים וזו הביאה לתוכנית אינטרנט בכיכובם ב-2005 שהופיעה במשך שנה בשם "סטטלר ווולדורף מהמרפסת" ומציגה את סטטלר ווולדורף צופים בסרטי קולנוע חדשים, לועגים להם בצורה קיצונית והומוריסטית ומעריכים אותם לטובה או לרעה.
סטטלר ווולדורף נקראים על שמם של שני מלונות מפוארים בניו יורק: "סטטלר" ו"וולדורף-אסטוריה". אשתו של וולדורף, אסטוריה, היא אחותו של סטטלר (והופיעה בסדרה כבובה של סטטלר לבושה בגדי נשים), ועל כן השניים הם למעשה גיסים.
בפרק הפיילוט של החבובות דיבבו את סטטלר ווולדורף ג'רי נלסון וג'ים הנסון. במהלך שידור הסדרה החליף ריצ'רד האנט את נלסון. מאז הסרט "חג המולד של החבובות" (1992) מדבבים את השניים ג'רי נלסון ודייב גואלז, למעט הסרט מ-2011 בו הוחלף ג'רי נלסון בסטיב וייטמייר.
סטטלר ווולדורף הופיעו (כמבוגרים) בסדרה המצוירת "חבובוטף", שם הופיעו בקולו של דייב קולייר. בניגוד לשאר דמויות המבוגרים, בסדרה המצוירת הוצגו פניהם של השניים, ככל הנראה מפני שהדמויות הללו לא נוצרו במיוחד עבור הסדרה אלא היו קיימות קודם לכן והיו להן פנים מוכרות.
חשופים

עונה 1

שירה מזור מצטרפת לחברת החדשות כמבזקנית ויוצרת קשר חברי עם גלי ארזי, אך זוממת לנקום בה, בגלל הקשר של ארזי להתאבדותו של אביה. מזימותיה נקשרות בתלאות נישואיה של גלי ארזי לאיתן ארזי, עמו היא מגישה את מהדורת החדשות, ועם עלילותיהם של שאר אנשי המהדורה.

עונה 2

גלי ארזי נוסעת לאינדונזיה, הצפייה במהדורת החדשות דועכת וכתבים חדשים מגויסים למערכת. דניאל, בתו של גידי פאר, נהרגת בתאונה ובהלווייתה שבות מלכה לב ארי וגלי ארזי לארץ. גלי נפרדת מאיתן ארזי וקושרת קשר עם עמוס ירדן, מקים מפלגת הנשים החדשה. שניהם, ביחד עם מירי לביא, קושרים קשר לנקום בחדשות ערוץ 4. אילנה, אשתו של גידי פאר, מנסה לגייס את גלי ארזי לשוב להגיש את תוכנית שישי בערב ואילו שירה מזור מתאהבת בטרי ומגלה כי היא לסבית. עם סיום הסדרה משלימה מירי לביא עם סמדר גורן ופיצוץ במעלית מביא את סמדר גורן ללדת במעלית.
אליעזר פפר

אליעזר פָּפֶּר (12 באוקטובר 1861 נהר טוב אוקראינה - 9 ביוני 1926 תל אביב) - מורה לעברית ומנהל בית ספר. מאנשי העלייה השנייה. מורה בבית חינוך בנות בתל אביב. ממייסדי הסתדרות המורים.

ביוגרפיה

אליעזר פפר (Paper) נולד ב-1861 במושבה החקלאית היהודית נהר טוב שבפלך חרסון להוריו דוד יהודה וחיה פפר. אליעזר גדל במסגרת החינוך התורני אולם בהמשך הרחיב את תחומי לימודיו החילוניים והשתלם בשפה הרוסית, בספרות הרוסית ובהשכלה כללית. ב-1880 נבחן והוסמך על ידי המדינה כמורה לבית ספר עממי והחל ללמד עברית בבית הספר העברי בעיירה גולאיה פריסטאן שבעיר קרים ובהמשך מונה למנהל אותו בית ספר. ב-1896 מונה למנהל כללי של תלמוד התורה בחרסון. גישתו של אליעזר ללימוד העברית הייתה "ללמד עברית בעברית". 
ב-1880 נישא אליעזר לשרה בת נחום סברדלוב ולזוג נולדו 6 ילדים.
הצלחתו של אליעזר בהוראת השפה העברית בחרסון התפרסמה ברחבי העולם היהודי והוא הוזמן על ידי הועד האודיסאי של חובבי ציון ללמד בבית הספר לבנות שיסד הוועד ביפו. 
ב-1904 עלה אליעזר ארצה יחד עם הוריו, אשתו וילדיו. בהגיעם ארצה הצטרף אליעזר לאגודת אחוזת בית ובנה את בית המשפחה בתל אביב. אליעזר החל ללמד חשבון ומוזיקה בבית הספר וכמורה היה שותף להקמת הסתדרות המורים ועסק רבות בהכנת חומרי לימוד וחוברות הדרכה (בשיתוף אברהם אברונין).
בנוסף לעיסוקו בהוראה נמשכו אליעזר ובני משפחתו לעיסוקים תרבותיים וכבר בשנת עלייתו (1904) שיחק יחד עם ילדיו, שלמה ורבקה, בהצגות הראשונות של חובבי הבמה הדרמטית ביפו. ב-1906 נמנה עם מייסדי אגודת חובבי הבמה העברית, . 
ב-1917 בתקופת מלחמת העולם הראשונה ערכו הטורקים את גירוש תל אביב ואליעזר ובני משפחתו נדדו צפונה. תחילה ישבו בסג'רה, אחר עברו לטבריה שם שהתה המשפחה במשך שנה כשבמהלכה ניהל אליעזר בית הספר עממי לילדי הגולים (בשיתוף עם ישראל יהודה אדלר). בסופו של דבר השתקעה המשפחה בצפת שם שימש אליעזר, במשך שלוש שנים, כמורה וכמנהל בית ספר כשבנוסף עסק גם בפעילות ציבורית-תרבותית. אליעזר ומשפחתו נשארו בצפת עד שנת 1925 ואז חזרו לתל אביב ואליעזר חזר למשרתו בבית הספר לבנות.
ב-1925 היה אליעזר שותף להקמת בית הכנסת הגדול בתל אביב ועסק רבות בתרומה ועזרה לנזקקי העיר. נכונותו לעזור לכל הפונה אליו סיבכה את אליעזר בחובות כספיים והביאה להתאבדותו ב-1926. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. שרה פפר נפטרה ב-1958.
All Falls Down

רקע

השיר מכיל אינטרפולציה משירה של לורין היל, "Mystery of Iniquity", שאותו מבצעת הזמרת סלינה ג'ונסון. וסט ניסה להשיג אישור משפטי על מנת לקבל אישור לסמפל את ההקלטה, אך בשל סיבוכים שונים נדחה. לאחר מכן קרא וסט לג'ונסון שתשיר ותחדש את החלקים הרלוונטיים מתוך שירה של היל. לירית, All Falls Down בוחן את המודעות העצמית וחוסר הביטחון בחברה, במיוחד לקהילה השחורה, וכיצד מאפיינים אלה קשורים לחומרנות.
הקליפ לשיר צולם בנמל תעופה בקליפורניה, והוא עוקב אחרי קניה שמלווה את חברתו לשדה התעופה כדי לתפוס את הטיסה שלה.
אברהם בנד

אברהם (ארנולד) בנד (באנגלית: Arnold J. Band; נולד ב-1930) פרופסור אמריטוס לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

ביוגרפיה

אברהם בנד נולד בבוסטון למד ספרות יוונית וספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד, ב-1954 שיבל תואר שני וב-1959 קיבל תואר דוקטור. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת פריז. עם סיום לימודיו הוזמן ללמד ספרות עברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 1969 הקים שם את המחלקה לספרות השוואתית, ועמד בראשה שנים רבות. בשנים 1996-1994 עמד בראש המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה. 
פרסם מאמרים רבים, בעברית ובאנגלית, העוסקים בספרות עברית, אחדים מהם קובצו בספר שאלות נכבדות (הוצאת דביר, 2007). ספר נודע שלו הוא Nostalgia and Nightmare (בהוצאת University of California Press,‏ 1968), העוסק ביצירתו של ש"י עגנון. כן פרסם תרגום מוער של סיפורי רבי נחמן מברסלב (Nahman of Bratslav: The Tales, Paulist Press, 1978). ספר נוסף שלו הוא Studies in Modern Jewish Literature (בהוצאת The Jewish Publication Society, ‏2004). חוקר גם את יצירתו של פרנץ קפקא. 
זכה באותות הוקרה אחדים, ובהם מלגת גוגנהיים.
רכבות קרים

מידע כללי

מסילות הברזל מורכבות משלושה מחסני קטר (בסימפרופול, דז'נקוי וקרץ'), חנייה לרכבות בדז'נקוי, תחנת תיקון ושיפוץ רכבות, מחסן מנועים (בסימפרופול), מערכות איתות ותקשורת, חשמל. עד 2016 לא הייתה כלל תחנה עצמאית לשיפוץ רכבות, התחנות פעלו בעיקר לפריקה וסיפקו את עיקר ההעברה השנתית של סחורות אל נמלי קרים, אשר בשנת 2013 הגיעו להיקף של 11 מיליון טון. העומס העיקרי היה פינוי שטפים ממחצבות בלקלאבה.
בנובמבר 2014 התחדש שירות מעבורות מטענים לרכבת דרך מיצר קרץ' והחל משנת 2014 עוברות שלוש מעבורות רכבת: שתיים בנתיב קווקז - קרים, אחת לאורך ציר קווקז - קרץ'. הרכבות פועלות בכל שטחי קרים ובעבר התחברו עם מסילות הברזל של רכבות עבר הדנייפר ועם רכבות אודסה, אך מאז 2014 אין כל חיבור מסילות ברזל עם אוקראינה. הרכבות מקושרות למסיבות הברזל של רכבות צפון הקווקז באמצעות גשר קרים, שנתיב הרכבות שלו נפתח לנסיעות מבחן ביוני 2019.

היסטוריה

תנועת הרכבות בחצי האי קרים הופיעה לראשונה בשנים 1854—1856 מסבסטופול לבלאקלאווה כאשר במהלך מלחמת קרים נשלט השטח על ידי בריטניה. מעיקרה שימשה תחילה להובלת סחורות לחזית. ברם בשנת 1856 עם חתימת הסכם הסכם שלום סבסטופול נמסרה לרוסיה ובאנגלית החליטו לפרק את מסילות הברזל ולמוכרם לטורקיה.
קישור רכבות בין חצי האי לאימפריה הרוסית נפתח רק בשנת 1875 ונבנתה על ידי איל התחבורה פ.א. גובונין שבנה מסילות מקרים לחרקוב ולמוסקבה. בשנת 1895 נפתחה מסילה בפיאודסיה וביבפטוריה. תוכננה גם בניית מגילה מסבסטופול ליאלטה אך פרוץ מלחמת האזרחים הרוסית טרפדה את מימוש התכניות והשלטון הסובייטי לא אהה לפתח רכבות בשטחים שנחשבו בעלי סיכון סייסי גבוה, לשיטתו.
לאחר התפרקות ברית המועצות פותחה מערכת הרכבות ושימשה את התיירים המגיעים לחצי האי.
מאז 2014 הרכבת משמשת את תושבי חצי האי ונערכים שיפוצים במגוון תחנות ומסילות ברזל ומאז חנוכת גשר קרים מחברת את חצי האי עם רוסיה.
מכתש ליוביל

גאוגרפיה

המכתש נמצא דרום-מזרחית למכתש דובייגו ובעבר נקרא דובייגו S לפני ששונה שמו. קוטר המכתש 16.12 ק"מ ועומקו 2,910 מטר.

פני המכתש

המכתש מעוגל וצורתו כקערה עם רצפה שטוחה במרכזו. גבולו המערבי והצפון-מערבי נושק לשקע באדמת הירח הגורם לצורתו להראות מעוותת. מערבית למכתש קיים מכתש רספיג'י, מכתש פגיעה בעל גודל זהה.
מדד גליסון

חשיבותו הרפואית של ערך גליסון

סרטן הערמונית היא המחלה הסרטנית הנפוצה ביותר בגברים בעולם המערבי. בניגוד לסוגים אחרים של סרטן, מאופיין סרטן הערמונית בגידול איטי ולכן במקרים רבים אין טעם לטפל במחלה באופן האגרסיבי (לדוגמה כריתת בלוטת הערמונית). מדד גליסון הוא האחד הכלים הנמצאים בידי האונקולוג המטפל לקביעת הפרוגנוזה והטיפול.
מדד גליסון פותח על ידי ד"ר דונלד פ. גליסון - פתולוג בבית החולים לוותיקי צבא במיניאפוליס בשנות השישים של המאה ה-20.
כרזת יום השואה

בעקבות כרזת יום העצמאות, החל משנת ה'תש"ע החל יד ושם בביצוע תחרות עיצוב כרזה לזכר השואה. התחרות נקראת "מעצבים זיכרון". הכרזה נבחרת לקראת יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
לרשות המתמודדים עומד אוסף החפצים והתמונות של יד ושם. על הכרזה מופיע דימוי חזותי המתקשר למושגי השואה, ובנוסף הכתובת "יום הזיכרון לשואה ולגבורה X" כאשר X היא השנה העברית וסמליל יד ושם ומשרד ההסברה.
בסיום התחרות נקבעים גם מקומות שני ושלישי ולעיתים גם כאלו הראויות לשבח.
אדמון אברה

אדמון אברה (בצרפתית: Edmond Evrard‏, 1890, איזברג (צר') שבצפון צרפת - 1981, פה-דה-קאלה) היה כומר פרוטסטנטי וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

אברה נולד להורים ממוצא בלגי. משנת 1925 היה כומר בפטיסטי בניס.

פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

מראשית הכיבוש הגרמני של צרפת במאי 1940 נשא אברה דברים בדרשות יום א' נגד רדיפת היהודים, בין אם על ידי משטר וישי בדרום צרפת, בין אם על ידי הגרמנים ששלטו בצפון צרפת ובמערבה. הוא האיץ בבני קהילתו לסייע ליהודים ועבד בצמוד לקבוצות מחתרת והתנגדות יהודיות. 
בראשית תקופת הכיבוש הנאצי של צרפת הייתה ניס תחת שלטון איטלקי ולכן יהודיה לא נרדפו. עם זאת, בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית, נחשפו גם עשרות אלפי היהודים שהיו בניס - יהודים צרפתיים וזרים כאחד - לסכנת רדיפה וגירוש על ידי הגרמנים והצרפתים משתפי הפעולה עמם. בסוף 1943, עם החמרת מצב היהודים, נהג אברה לתת מחסה בביתו ליהודים נרדפים לתקופות קצרות, עד שהתאפשר להם לעבור למקומות מסתור קבועים. בעזרת פעילי מחתרת יהודיים סיפק אברה ליהודים רבים מסמכי זהות מזויפים. 
קודם לכן, באוגוסט 1943, עבר אברה בכפר לה שמבון-סור-ליניון ושהה שם מספר ימים. שם נודע לו על יהודים נרדפים שהוסתרו על ידי תושבי הכפר. עם שובו לניס שאב אברה השראה מעצם מעשי ההסתרה ומדרכי הפעולה של תושבי לה שמבון-סור-ליניון ויצר קשר עם פעילי מחתרת מקומיים שסייעו ליהודים נרדפים בניס. 
אברה, אשתו אידה ובניו לואי ודניאל, שהיו בשנות העשרה לחייהם, העבירו יהודים בחשאי מעירם ניס לכפר לה שמבון-סור-ליניון ומשם סייעו בהעברתם אל מעבר לגבול שווייץ. אברה ושני ילדיו היו יועצים בצבא הישע בכפר לה שמבון-סור-ליניון, ובחסות זו ליוו את היהודים - שהיו לבושים כחברים בתנועת הצופים השווייצרית - אל הגבול. 
אברה, אשתו אידה ובניו לואי ודניאל, סייעו ליהודים מסתתרים בניס. הם יצרו קשר בינם לבין אנשים שנאותו להסתירם, סיפקו להם כרטיסי מזון וסיעו להם להימלט מהעיר לאזורים בטוחים יותר, במקרה הצורך.  במרס 1944 אף חגג אברה עם מספר יהודים את חג הפורים בכנסייה בעיר ואפשר להם להשתמש בכנסייה לשם הקראתה של מגילת אסתר. בעוד החוגגים היהודים התפללו בכנסייה, שמרו בניו של אברה ברחוב, מחוץ לכנסייה. גם בחג הפסח סייע אברה ליהודים - הוא חילק להם מצות כדי לסייע להם לחגוג את החג.
בשני מקרים לפחות הגיע אברה למטה הגסטפו בניס כדי לפעול לשחרורן של שתי יהודיות שנכלאו, והצליח לעשות זאת לפני שאלה גורשו למחנות ריכוז. 
אחיו של אדמון אברה, פייר, סייע אף הוא ליהודים בעירו, קאור.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיך אברה בפעילותו למען נזקקים, בעיקר ילדים, ופעל להקמת מוסדות סיוע לילדים.

הנצחה והכרה

ב-1994 הכיר יד ושם בכומר אדמון אברה, באשתו אידה ובבניו לואי ודניאל בתור חסידי אומות העולם.
אסחט ז'יטקייב

קריירה

ב-21 בספטמבר 2000, כאשר היה בן 19, השתתף ז'יטקייב באולימפיאדה הראשונה שלו, בסידני 2000 והודח בקרב הראשון מול ההונגרי אנטל קובץ'. ב-26 ביולי 2001, הוא התחרה באליפות העולם בג'ודו שנערכה במינכן וזכה במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את איברי ג'יקוראולי הגיאורגי. ב-3 באוקטובר 2002, ז'יטקייב השתתף במשחקי אסיה וזכה במדליית ארד. כשנה לאחר מכן, בנובמבר 2003 זכה במדליית זהב באליפות אסיה. ב-19 בדצמבר 2003, הוא זכה לראשונה באליפות קזחסטן.
באליפות אסיה שנערכה באלמטי במאי 2004 הוא זכה שוב במדליית זהב. ב-19 באוגוסט 2004, התחרה ז'יטקייב באולימפיאדת אתונה וסיים במקום השביעי. בקרב הראשון הפסיד לאיגר מקראו הבלארוסי שלבסוף זכה במדליית הזהב, אז עבר לבית הניחומים שם ניצח את טימו פלטולה הפיני. בקרב הבא ניצח את איברי ג'יקוראולי והעפיל לקרב בו המנצח מגיע לקרב על מדליית הארד אך שם הפסיד למובלוד מיראלייב האזרי.
באליפות אסיה 2005 שנערכה בטשקנט, זכה ז'יטקייב במדליית כסף. בדצמבר 2006 במהלך משחקי אסיה, הוא זכה בשתי מדליות ארד, אחת בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ואחת בקטגוריית המשקל הפתוח.
באליפות אסיה 2008, הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בגמר את ג'אנג סונג-הו הקוריאני. ב-14 באוגוסט 2008, ז'יטקייב השתתף באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית כסף. בסיבוב הראשון ניצח את טלאל אל אנזי מכווית, בסיבוב השני ניצח את אמל מקיץ' הבוסני. ברבע הגמר הוא ניצח את דניאל הדפי ההונגרי, בחצי הגמר ניצח את הנק חרול ההולנדי ובגמר הפסיד למונגולי ניידנגין טבשינבייר.
סגירת תיק פלילי

בישראל, סגירת תיק פלילי היא הליך מנהלי, הננקט במסגרת חקירה משטרתית בעניין חשד לעבירה פלילית. סגירת התיק הפלילי פירושה הפסקת החקירה בחשד זה, מבלי להעמיד את החשוד לדין פלילי.

נסיבות שאינן מתאימות להעמדה לדין (בעבר: היעדר עניין לציבור)

ההחלטה שלא לחקור תלונה כלל ועיקר, כאשר טרם נאספו ראיות בעניינה ולמעשה מדובר באי חקירה משום ש"נסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה", מסורה, לפי סעיף 59 לחוק, בידיו של קצין משטרה בדרגת פקד, ובלבד שאין המדובר בעבירה מסוג פשע:
"נודע למשטרה על ביצוע עבירה, אם על-פי תלונה ואם בכל דרך אחרת, תפתח בחקירה; אולם בעבירה שאינה פשע רשאי קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה להורות שלא לחקור אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או אם הייתה רשות אחרת מוסמכת על-פי דין לחקור בעבירה".
ההחלטה לסגור תיק מסיבה זו בהמשך התהליך מסורה בידי קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות או קצין משטרה המשמש כתובע והוסמך לכך בעבירות מסוג עוון, ובידיו של פרקליט מחוז (או פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך) בעבירות מסוג פשע.

היעדר אשמה לעומת חוסר בראיות

עם השנים נוצרה סיבה שלישית שזכתה לכינוי היעדר אשמה, דהיינו שאין שמץ של ראיות כנגד החשוד, ולמעשה החקירה מלמדת שאין כל בסיס לחשד שהועלה נגדו. בנסיבות אלה, ראוי שהתיק יסגר ולא יותיר כתם ברישומיו של החשוד, כדברי סעיף 62(ב) סיפא:
"תיק שנסגר בשל חוסר אשמה, יימחק רישומו מרישומי המשטרה".
וכך מנחה פרקליט המדינה את ציבור התובעים בהידרשם לעילת הסגירה - "חוסר ראיות" מול "היעדר אשמה":
"אם הגיע התובע למסקנה כי אין בתיק ראיות מספיקות להעמדה לדין, עליו להכריע בדבר עילת הסגירה של התיק. בהקשר זה על התובע לשאול את עצמו: האם הראיות שבתיק מותירות ספק סביר לגבי חפותו של החשוד? אם התשובה לשאלה זו היא בחיוב, הרי שעילת הסגירה הראויה היא "חוסר בראיות מספיקות". אם התשובה היא שלילית, יש לסגור את התיק בעילה של "היעדר אשמה"."
שאלת העילה המתאימה נדונה בבג"ץ בעתירה של אדם שנחשד באונס וביקש להחליף את עילת סגירת התיק מ"חוסר ראיות מספיקות" ל"העדר אשמה". העתירה נדחתה, בנימוק ש"חומר החקירה בעניינו של העותר כולל ראיות מחשידות, אשר, על-פי כל אמת מידה, מותירות ספק בדבר חפותו".
דויה צ'אלטה-קאר

קריירת מועדונים

צ'אלטה-קאר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של שיבניק אלייה הצטרף בגיל 9. ב-18 באוגוסט 2012 צ'אלטה-קאר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 לססווטה.
בקיץ 2013 צ'אלטה-קאר חתם בפאשינג מהליגה האוסטרית השלישית בה שיחק עונה אחת. ב-9 במאי 2014 צ'אלטה-קאר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד וואלרן.
בקיץ 2014 חתם בליפרינג מהליגה האוסטרית הראשונה שהיא גם קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג מליגת העל האוסטרית. בעונת 2014/2015 רשם 19 הופעות בליפרינג ועוד 7 בזלצבורג. בעונת 2015/2016 צ'אלטה-קאר הפך לשחקן הרכב בזלצבורג וסיים את העונה עם 31 משחקי ליגה כשבנוסף הבקיע שני שערי ליגה. צ'אלטה-קאר היה שותף להישג השיא של זלצבורג באירופה כאשר היא הגיעה לחצי גמר הליגה האירופית בעונת 2017/2018.
ב-20 ביולי 2018 צ'אלטה-קאר חתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, צ'אלטה-קאר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של קרואטיה.
צ'אלטה-קאר זומן לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת לקראת יורו 2016, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-3 ביוני 2018 צ'אלטה-קאר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד ברזיל. צ'אלטה-קאר נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו היא הגיעה למקום השני - הישג שיא בכל הזמנים.
הסכם פורטסמות'

הסכם פורטסמות' (באנגלית: Treaty of Portsmouth), אשר נחתם ב-5 בספטמבר 1905, סיים באופן רשמי את מלחמת רוסיה-יפן. ההסכם נחתם לאחר משא ומתן שהתנהל במספנות הצי בפורטסמות', על גבול מדינת מיין וניו המפשייר בארצות הברית
לניהול השיחות שקדמו לחתימת ההסכם הגיעו שני נציגים מכל צד: סרגיי ויטה ורומן רוזן מרוסיה וקומורה ז'וטרו וטקהירה קוגורו מיפן. דיפלומטים נוספים משתי המדינות שהו במלון ונטוורת', בעיירה ניו קסל הסמוכה (שם נחתם ההסכם).
על פי ההסכם על יפן ורוסיה לפנות כוחותיהן ממנצ'וריה ולהשיב את השליטה בשטח לסין, אולם ליפן הוענקה זכות חכירה לחצי האי ליאודונג (שבו פורט ארתור והעיר דאליין), וכן מסילת הרכבת הרוסית בדרום מנצ'וריה עם גישה למשאביה האסטרטגיים. יפן אף קיבלה מרוסיה את חציו הדרומי של האי סחלין. אף שיפן קבלה בהסכם טריטוריה נכבדה, השגיה איכזבו את הציבור היפני אשר ציפה כי תעמוד על דרישותיה הראשוניות לקבל לידה את כל האי סחלין וכן פיצוי כספי. אכזבת הציבור היפני הובילה למהומות היביה וב-7 בינואר 1906 נפלה ממשלת יפן בראשות קצורה טארו.
תאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית, שימש כמתווך בשיחות ועל תרומתו להסכם קיבל בשנת 1906 את פרס נובל לשלום. 
בשנת 2005 צוין יובל המאה להסכם פורטסמות' בסדרת אירועים חגיגיים שנערכו במספנות הצי האמריקאי, בנוכחות דיפלומטים משתי המדינות.
סיגליות

היסטוריה

כאשר שירת דויד ברוזה במילואים בזמן מלחמת לבנון הראשונה, הוא צוות לצוות הווי עם יהונתן גפן אך שקע בדיכאון בעקבות החוויות הקשות שחווה שם. זוגתו דאז, רותי, שיכנעה אותו להפיק תקליט שיכיל את שירי האהבה הספרדים שנהג לשיר לה, כדרך להוציא אותו מהדיכאון. ברוזה העביר מספר שירים ספרדים לגפן בליווי תרגום מילולי, ולפיהם עבד גפן. המשורר כבר הכיר את חלק מהשירים מהופעותיהם המשותפות בפסטיבל נביעות 1978, בו שר ברוזה את השירים המקוריים להנאת חבריו.
אחד השירים שקיבל לידיו גפן היה "Un Ramito De Violetas" ("זר סיגליות" בתרגום חופשי) שביצעה אוונחלינה סוברדו, ועליו ביסס את הגרסה העברית "סיגליות". התרגום של גפן נאמן-יחסית למקור, וגם הוא מספר על גבר ששולח לאשתו פרחי סיגליות בסתר בכל פריחת האביב - ב-9 בנובמבר. אלא שבישראל, האביב ופריחת הסיגליות מתקיימים יחד בחודשים אפריל ומאי; ואילו נובמבר הוא בעונת הסתיו.
אואנגוס השני, מלך הפיקטים

קורות חיים

אואנגוס (Óengus) או אוניואיסט (Onuist), הונגוס (Hungus) או אנגוס (Angus), ירש את כס אחיו קוסטנטין. בעבר חשבו כי מוצאו של אואנגוס היה מדאל ריאטה וכי היה צאצאו של פרגוס מק אכדאך אולם כיום סוברים כי היה צאצא של אואנגוס מק פרגוסה (אואנגוס הראשון).
אואנגוס, יחד עם אחיו, בנו (אאוגאן) ואחיינו דומנל מק קאוסטנטין מוזכרים בשירה "דואן אלבאנאך". איזכור זה הביא לדעה כי מלכים פיקטים שלטו בדאל ריאטה, אולם כיום ברור שהם הוזכרו בשל חשיבותם, ולא בשל העובדה שמלכו בכל מלכות הפיקטים (ככל הנראה אואנגוס שלט בממלכת הפיקטים (בפורטריו), ואילו דומנל שלט בדאל ריאטה).
העובדה שאואנגוס בחר בסאלטייר כדגל סקוטלנד מפורטת בכתבי ג'ון מפרדון ואנדרו מויינטון - וככל הנראה שניהם מסתמכים על מקור קדום יותר, שקדם למאה ה-12. מסופר כי אואנגוס וצבאו נצחו בסיוע אנדרו הקדוש ולכן נשאו את דגלו. לא ברור כנגד מי נלחמו, ובחלק מהכתבים מצוין כי אואנגוס נלחם באת'לסטן (Athelstan).
על פי "דברי ימי אירלנד" נפטר אואנגוס בשנת 834, ואת כסאו ירש דרסט התשיעי בנו של קוסטנטין.
בנו של אואנגוס - אאוגאנן (או אאוגאן) מלך מאוחר יותר, ונהרג עם אחיו, בראן בקרב נגד הויקינגים בשנת 839.
רמת אביב גימל

רקע כללי

המוטיבים בסדרה הם יפים ויפות, תככים ומזימות, אהבות ובגידות. הסדרה נקראה על שמה של שכונת מגורים בצפון תל אביב בעלת שם זהה. שכונת רמת אביב ג' הפכה בסוף שנות התשעים של המאה העשרים לסמל של נהנתנות ורמת חיים גבוהה, בעיקר בגלל סדרת הטלוויזיה הפופולרית.

ליהוק

דמויות המפתח בסדרה היו: שרון לינוביץ, נערה יפה ומפונקת, גולמה על ידי יעל בר זוהר, שהייתה אז אלמונית ובעקבות תפקידה הפכה לאחת הנשים הבולטות בעולם הבידור הישראלי. אמה של שרון, עידית לינוביץ, ה"ביץ'" הישראלית הראשונה, גולמה על ידי השחקנית גילת אנקורי. בעלה של עידית ואביה החורג של שרון, מייק לינוביץ', גולם על ידי שלמה סדן. משפחת לינוביץ' היא בעליה של חברת האופנה "אופל" ששימשה כרקע עיקרי לעלילת הסדרה.
צוות השחקנים המקורי כלל גם את השחקנים: נועה תשבי (מעצבת האופנה דפנה מאור) ברוך דרור (גיא, אחיה של עידית), ליאור מילר (דין, מאהב של שרון), תמר הנגבי (טלי, בתו מנישואים קודמים של מייק), אורי ורדי (בני, בעלה של טלי), ניר שלמון (דניאל, ידיד של שרון) ויונתן קוניאק (ליאון, מעצב אופנה הומוסקסואל).