google/wiki40b huggingface dataset:
אל-מחכמה

היסטוריה

המדרסה הוקמה בשנת 1329 על ידי האמיר תנכיז, מושל ארץ ישראל וסוריה כמכללה ללימודי דת. המימון להקמת המדרסה ולפעילותה בא מהקדשת הכנסות שוק הכתנים שבנה תנכיז ומהכנסות שני בתי-המרחץ שבו: חמאם על-עין וחמאם א-שיפא. סמוך לתנכיזיה התקין תנכיז את צריח שער השלשלת, שקריאה ממנו לתפילה הייתה משאת נפשם של כרוזי ירושלים, ואת אכסניית הנשים (רבאט א-נסאא).
בימי הממלוכים היה במבנה בית דין להתדיינות בין מוסלמים לשאינם מוסלמים. בימי האימפריה העות'מאנית שכָן במבנה בית המשפט העליון. כמו כן היה זה מעון רשמי לאירוח אורחים נכבדים וכן מעונו הרשמי של המופתי של ירושלים. הירדנים הפכו את המקום לבית ספר תיכון.

תיאור המבנה

התנכיזיה היא המדרסה המפוארת ביותר בירושלים, פרט למדרסה אשרפייה שעל הר הבית, שנבנתה מאה וחמישים שנים מאוחר יותר. מוג'יר א-דין מכנה אותה "זו שאין מושלמת ממנה בין המדרסות". במדרסה ארבעה אולמות צדדיים (איוָואנים) התוחמים אולם הוראה מרכזי, מקורה בכיפה. בקומה השנייה, מעל האולמות יש לפי התכנון המקורי 22 חדרים: 11 למורי האסכולה החניפית ו-11 (המשקיפים אל הר הבית) לצופים. 
המבנה המפואר הוא דוגמה מצוינת להדגמת הארכיטקטורה הממלוכית. קמרון הכניסה המפואר עשיר בעיטורי נטיפות ("מוּקָרְנָס"), שילובי אבן לבנה ושחורה ("אבלק"), כתובת הקדשה מסולסלת ופסוקי קוראן, הנמתחת לאורך הקיר כולו ובמרכזה הכוס שהיא הרנכּ, הסמל המשפחתי של תנכיז.

סברות לגבי האתר לפני הקמת הבניין

לפי עדויות נוסעים היה קיים בירושלים בתקופה הביזנטית ובתקופה המוסלמית הקדומה מקום פולחן וזיכרון, בית כנסת ובית מדרש בהר הבית או בסמוך לו, לצד "אבן נקובה" שהייתה ככל הנראה בכותל המערבי. הח'ליף אל-מאמון אסר על היהודים להתפלל במקום, אך החליף א-טהאר ביטל את הגזירה והשיב את בית הכנסת למתכונתו. אחרי הכיבוש הצלבני גורשו היהודים מהמקום. במאמר משנת 1929 מנתח בן ציון דינבורג (די-נור) כמה מכתבי הנוסעים ומציע למקם בית כנסת יהודי עתיק באתר בו הוקמה לימים, במאה ה-14, המחכמה. עם זאת, סברתו של די-נור אינה מגובה בממצא ארכאולוגי. על הזיהוי הסתמך נדב שרגאי.
הרב יצחק מאיר מורגנשטרן מקשר את בית הכנסת לבית הכנסת המוזכר בתפארת שלמה בשם האר"י שנמצא על גבול נחלת השבטים יהודה ובנימין, וכן עם בית הכנסת שמוזכר בחיי מוהר"ן (אות קב) שדרכו עוברות נשמות המתים (על פי רמז במכתבו של הרב ישראל קרדונר).
מסקוט

גאוגרפיה

מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני.

היסטוריה

האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924.

תרבות

מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני.
במסקוט בית ספר יסודי ובית ספר תיכון, מספר כנסיות וכן גנים ציבוריים.
חלסטים

חלסטים (ברוסית: Хлысты) היו בני כת שפרשו מהנצרות האורתודוקסית באימפריה הרוסית ופעלו בין המאה ה-17 לתחילת או מחצית המאה ה-20.
החלסטים (קראו לעצמם גם בני האלוהים או אנשי האלוהים) התפרסמו במנהג הסיגוף העצמי באמצעות שבטים וחבלים. מייסד הזרם היה עריק מצבא הצאר בשם דנילה פיליפוביץ' (Данила Филиппович) מקוסטרומה, שהגדיר עצמו כ"האל שחזר פעם שנייה". הוא שלל את ספרי הקודש והערצת הקדושים חוץ מאשר את פולחן מריה יולדת האל (תיאוטוקוס).
לשם הכת יש מספר פירושים אפשריים, ייתכן שהשם הגיע מהמילה הרוסית לשוט ( "хлестать") על שם הסיגוף העצמי של בני הכת וייתכן שזה שיבוש מכוון של המילה כריסטו (ישו).
דנילה פיליפוביץ' הכריז ש"ילד" את איבן סוסלוב, ה"ישו" שלו, ועוד 12 שליחים. הנשים של הכת נקראו "יולדות אל" (Богородица). לחסידי הכת יכלו להיות מספר רעיות "רוחניות" ו"אחיות" בוגורודיצות. הכת הוצאה מחוץ לחוק על ידי פיוטר הגדול.
החלסטים התארגנו בקבוצות הקרויות "ספינות" שכללו בין 20 ל-100 גברים.
למרות העובדה שהכת הוצאה מחוץ לחוק, ומספר התאים של חברי הקבוצה התמעט, נותרו בתחילת השלטון הסובייטי תאים פעילים במקומות הרחוקים יחסית ממרכז השלטון ובהם טמבוב, סמרה, אורנבורג, צפון הקווקז ואף באוקראינה.
שברירי

במיתולוגיה היהודית, שברירֵי (המילה הארמית לסנוורים) הוא שד הפועל בלילה, היוצא מתוך המים וגורם לעיוורון.
שברירי מוזכר בברייתא שמצוטטת בתלמוד בבלי במסכת פסחים (דף קיב, א) ובמסכת עבודה זרה (דף יב, ב): "לא ישתה אדם מים לא מן הנהרות ולא מן האגמים בלילה, ואם שתה דמו בראשו מפני הסכנה. מאי סכנה? סכנת שברירי". רש"י מפרש כי שברירי הוא "שד הממונה על מכת סנוורים". למי שצמא ונאלץ לשתות, מורה התלמוד לומר: "פלניא, אמרה לי אמי, איזדהר משברירי ברירי רירי ירי רי, צחינא מיא בכסי חיורי" [=פלוני, אמרה לי אמי, היזהר משברירי... צמא אני למים בכוסות לבנות], ומפרש רש"י: "השד כאשר הוא שומע מיעוט תיבות אות אחר אות עד רי וכן הוא הלחש להבריחו משם". ניתן להסיק ששמו של שברירֵי מנוקד בצירה בסוף (כך: Shavri're), שכן אז מובן החרוז ל"כסֵי חיוורֵי", וכך אכן הוא התרגום של "סנוורים", בלשון רבים. 
מילת הקסם "שברירי ברירי רירי ירי רי" נרשמת לעיתים על קמעות, להגנה מצרה, בצורה:
המבנה הוא בעקבות קמיע האברקדברה הכתוב בצורה דומה. 
כשם שבשברירי הטיפול הוא מיעוט כוחו באמצעות מיעוט אותיותיו, יש המפרשים כך גם את הסיסמה נ נח נחמ נחמן מאומן ההולכת בכיוון הפוך, לשם הגדלת כוחה הרוחני.
דניאל גילדנלאו

קריירה

דניאל הוא כותב השירים הראשי בלהקה ומנגן על הגיטרה המובילה, כמו כן הוא ההוגה העיקרי של תוכן אלבומי הקונספט של להקתו וכישרונו בתחום אלבומי הקונספט בולט בז'אנר המטאל ברחבי העולם.
דניאל גילדנלאו החל לנגן כבר בשנת 1984 כאשר מלאו לו 11 שנים, באותה שנה הקים את להקתו Reality. בשנת 1991 שינתה הלהקה את שמה ל-Pain of Salvation. ב-2001 השתתף גילדנלאו בפרויקט טראנסאטלנטיק שכלל בתוכו אמני פרוגרסיב-רוק. בשנת 2007 לקח גילדנלואו חלק בשיר של להקת דרים ת'יאטר "Repentance" מתוך האלבום Systematic Chaos וב-2008 לקח גילדנלאו חלק באלבום 01011001 של אריאון.
יוליה ואראדי

לימודים

יוליה ואראדי נולדה בשם יוליה טז'ר בנאגיוָאראד שבהונגריה (כיום אוראדיה ברומניה). בגיל שש החלה ללמוד כינור בקונסרבטוריון למוזיקה בקלוז'-נאפוקה ואחר, בגיל ארבע-עשרה, המשיכה בלימודי פיתוח קול אצל אמיליה פופ. בהמשך למדה פיתוח קול אצל ארטה פלורסקו בבוקרשט.

קריירה

הופעת הבכורה של ואראדי, כמצו-סופרן, הייתה עם האופרה של קלוז' בשנת 1962, ב"אורפיאוס ואאורודיקה" של גלוק ובתפקיד פיורדיליג'י בכך עושות כולן של מוצרט.
ב-1970 הצטרפה לאופרה של פרנקפורט-על-מיין ומאז והלאה שרה בעיקר במערב אירופה. ב-1973 עברה מפרנקפורט לאופרה של בוואריה במינכן ואחר הצטרפה לדויטשה אופר ברלין. במהלך הקריירה שלה הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון; באופרה של וינה; במטרופוליטן אופרה בניו יורק; בלה סקאלה במילאנו; בתיאטרו קולון בבואנוס איירס; באופרה בסטיליה בפריז ובפסטיבלים של זלצבורג, מינכן ואדינבורו. ב-1978 שרה לראשונה את תפקיד קורדליה בהצגת הבכורה של האופרה "ליר" מאת אריברט ריימן עם האופרה הממלכתית של בוואריה.
ב-1977 נישאה יוליה ואראדי לבריטון דיטריך פישר-דיסקאו. בשנת 1998 פרשה משירת אופרה. נכון לשנת 2011 היא מכהנת כפרופסור אורח בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם האנס אייזלר בברלין.
טיקו טורס

קריירה

טורס נולד ב-7 באוקטובר 1953, בניו יורק, וגדל בניו ג'רזי. הוריו, אמה והקטור, היגרו מקובה ב-1948. הוא למד בתיכון ג'ון קנדי.
טורס היה חובב ג'אז בצעירותו ולמד מוזיקה עם ג'ו מורלו. ב-1969 הוא ניגן תופים ללהקת הרוק הפסיכדלי "Six Feet Under". לפני שהצטרף ללהקת בון ג'ובי בשנת 1983 הוא הספיק לנגן עם ג'ו סריסנו אקה סילבר קונדור במעגל הרוק בניו ג'רזי, ובאולפן עם פרנקה והנוקאוטס, פאט בנאטר, צ'אק ברי, שר, אליס קופר וסטיבי ניקס, הקלטה הכוללת 26 אלבומים עם האמנים האלה. טיקו היה גם אחד המתופפים שנבחנו על ידי להקת קיס ב-1980 לאחר שהמתופף המקורי שלהם פיטר כריס עזב את הלהקה.
טיקו הכיר את אלק ג'ון סאץ' בעת שניגן עם להקה בשם פנטומס אופרה וזו הייתה הידידות שהובילה אותו להצטרף לבון ג'ובי. כאשר ג'ון בון ג'ובי, הסולן של הלהקה, פנה לטורס, הוא נרתע מהעובדה שג'ון היה צעיר ב-9 שנים יותר ממנו. בלי קשר לזה הוא אמר שההופעה הכריזמטית של ג'ון ולראות אותו מופיע משך אותו להצטרף ללהקה.  טיקו טורס הוא הזמר המוביל בשיר מתוך מארז התקליטורים "100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong", ועושה קולות רקע בכמה משירי בון ג'ובי המוקדמים, בעיקר "Born to Be My Baby" ו-"Love for Sale".

אומנות

מלבד מוזיקה עוסק טורס בציור, ומציג את היצירות שלו החל מ-1994. התערוכה הראשונה המוצלחת הייתה בגלריות השגריר בסוהו, ניו יורק. טיקו הוא צייר אוטודידקט, שמצייר תמונות אקספרסיביות המראות סצנות מחיי היום יום והחיים עם הלהקה. 
כשרון הציור שלו הוצג באחת משלושת קטעי הווידאו שנעשו לסינגל "Who Says You Can't Go Home". יש סצנה באחד מסרטי הווידאו שבו מראים את ג'ון בון ג'ובי, דייוויד בריאן וריצ'י סמבורה צובעים קיר של בית בצבע אחיד, בעוד שטיקו בקצה השני של החדר, מצייר תמונה מוגזמת של בית שמכותר על ידי לב צבעוני על אותו הקיר.
הוא גם בעלים של קו אופנה לתינוקות שנקרא רוק סטאר בייבי.

חיים אישיים

טיקו ואשתו הראשונה התגרשו זמן קצר לאחר הקמתה של להקת בון ג'ובי ב-1983. ב-1996 טורס התחתן עם ילידת צ'כיה אווה הרציגובה בניו ג'רזי. הטקס נערך במעמד חבריהם הקרובים ובני המשפחה, כולל דונלד טראמפ וחברי להקת בון ג'ובי. נישואיהם הסתיימו שנתיים מאוחר יותר. טיקו התחתן עם מריה אלחנדרה בספטמבר 2001, הנישואים השלישיים שלו. יש להם בן, הקטור אלכסנדר, שנולד ב-9 בינואר 2004.
חלקה (אסלאם)

חָלָקָה (בערבית: حلقة) הוא מושג באסלאם אשר מתאר אספה או פגישה של מספר אנשים, אשר נועדה לשם למידת הקוראן, למידת חדית', ותכנים דתיים כאלו ואחרים.
משמעותה המילולית של המילה בעברית היא "חוג" או "מעגל".
בדרך כלל, החלקה מתבצעת על ידי כך שאדם אחד או שניים מלמדים את הנושאים השונים, ושאר המשתתפים יושבים, בדרך כלל במעגל, ומקשיבים. המשתתפים האחרים, רשאים לשאול שאלות, לנהל דיון, ולהביע את עמדתם ודעותיהם השונות.
לעיתים קרובות, חלק מהזמן מוקדש לתפילות משותפות.
ברוב החלקות נהוג להגיש כיבוד, ואף לסעוד ביחד.
טא' אלי

טא' אלי (Ta' Qali) הוא כפר ואזור פתוח בשטחה של עיריית אטארד (Attard), כקילומטר צפונית-מזרחית לעיר מדינה, במרכזו של האי מלטה.

היסטוריה

זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה הוכשר בטא' אלי מנחת דשא אזרחי, אשר ניצל את קרקעיתו של אגם שיבש. ב-30 באוקטובר 1940 הוחלט על הצבת טייסת של חיל האוויר המלכותי במנחת, וזה החל לשמש כשדה צבאי ב-8 בנובמבר באותה שנה. המקום ספג הפצצות כבדות מצד מטוסי מדינות הציר. לאחר המלחמה החלה הסבתו של טא' אלי לאזור נופש וספורט, תוך ניצול האנגרים והמבנים הישנים של השדה. תחילה נערכו על המסלול מרוצי מכוניות, אך אלה הופסקו מאוחר יותר והועברו לשדה הנטוש בחאל פאר שבדרום-מזרחו של האי. 
מדרום למסלול הטיסה שוכן היום קומפלקס של מתקני ספורט הכולל את האצטדיון הלאומי טא' אלי ומגרש כדורגל נוסף, וממזרח לו הוקם "הפארק הלאומי טא' אלי" - מתחם גנים קטן באורך של כחצי קילומטר, ובו אמפיתיאטרון המשמש להופעות רוק ופופ. מצפון למסלול שוכנים שלושת המבנים הגדולים של השוק הסיטונאי של מלטה המכונה "פיטקלייה" (Pitkalija). עוד שוכנים במקום מועדון דגמי מטוסים העושה שימוש בשרידי המסלול, המוזיאון האווירי של מלטה (Malta aviation museum, Muzew Malti ta' l-Avjazzjoni) שהוקם ב-1 בנובמבר 1994 בשלושה מהאנגרים של השדה הישן, ובתי מלאכה לאומנים (Qali Crafts Village).
רנדי פוי

קריירת מכללות

פוי, ביחד עם אלן ריי וקורטיס סמפטר הוכרזו כשחקנים שאמורים להוביל את קבוצתם, וילאנובה וילד קאטס לאליפות המכללות. בטורניר ה-NCAA ב-2005 השיג פוי ממוצע של 20 נקודות בשלושת המשחקים הראשונים, אך הפסיד לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית שבסופו של דבר זכתה בטורניר. במשחק נגד קרוליינה הצפונית קלע פוי 28 נקודות, שיא הקריירה שלו דאז.
בשנה ההבאה בטורניר המכללות הגיעה קבוצתו של פוי לרבע הגמר, ופוי עצמו נבחר לתואר שחקן השנה בביג איסט (Big East Player of the Year), כשהוא מקדים בתחרות את חבריו לקבוצה אלן ריי, רודי גיי וקווינסי דובי. בעונת הסניור שלו בווילאנובה קלע פוי 20.5 נקודות בממוצע.

קריירת NBA

פוי נבחר בבחירה השביעית בדראפט 2007 על ידי בוסטון סלטיקס והועבר מיד לפורטלנד טרייל בלייזרס. מאוחר יותר הועבר שוב פוי למינסוטה טימברוולבס. במינסוטה היו כבר שישה גארדים, כשהרכישה האחרונה של מינסוטה, מייק ג'יימס, שהיה אמור לפתוח בחמישייה שיחק בעמדתו הטבעית של פוי (רכז) מה שהקשה עליו לקבל דקות בעונת הרוקי שלו.
בחודש נובמבר, הראשון של פוי בליגה, מאמנו מיעט בלהעניק לו דקות, 14.6 בממוצע. עם זאת, פוי ניצל את הדקות שלו, כשבארבעת המשחקים שקיבל יותר מ-20 דקות הוא קלע בספרות כפולות. בחודש הבא ממוצע הדקות של פוי עלה, ובחצי מהמשחקים ששיחק קלע בדאבל פיגרס. אחרי פיטוריו של מאמן הטימברוולבס, קיבל יותר ויותר דקות מחודש לחודש. את העונה הוא סיים עם ממוצע של 10.1 נקודות ב-22.9 דקות ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונתו השנייה בוולבס שיפר פוי את ממוצעי הנקודות והאסיסטים שלו, ואף השיג את ממוצע הריבאונדים והקליעה מטווח השלוש הגבוהים בקריירה שלו. במהלך העונה הוא השיג את שיא הקריירה שלו בריבאונדים במשחק אחד, כשהשיג 15 בהפסד לסן אנטוניו ספרס. במשחק זה הוא גם קלע 26 נקודות. בעונתו השלישית במינסוטה פוי השתפר בצורה ניכרת, והשיג שיאי קריירה בנקודות (16.3), דקות (35.6), אסיסטים (4.3), חטיפות וחסימות. בעונה זו הפך פוי לשחקן מפתח בוולבס.
ב-23 ביוני 2009 עבר פוי בטרייד לוושינגטון ויזארדס ביחד עם מייק מילר תמורה לאולכסיי פצ'רוב, איתן תומאס, דריוס סונגליה ובחירת דראפט בסיבוב הראשון. בעונתו הראשונה בוושינגטון ממוצע הנקודות שלו ירד מאוד, והשתווה לממוצע שלו מעונת הרוקי. ב-9 בינואר 2010 נקנס פוי ב-10,000$ כשהשתתף בתעלולים שביצע גילברט ארינאס במשחק מול פילדלפיה 76'. ארינאס נחקר על תקרית האקדחים שלו בחדר ההלבשה של הוויזארדס, אך עשה צחוק מהעניין כשכיוון את אצבעו אליהם כאילו הוא יורה בהם.
ב-8 ביולי 2010 חתם פוי בלוס אנג'לס קליפרס על חוזה לשנתיים. בסיום חוזהו בקבוצה, ב-2012, חתם ביוטה ג'אז. ביולי 2013, לאחר עונה אחת ביוטה, הועבר לדנוור נאגטס כחלק מטרייד משולש ששלח את אנדרה איגודלה לגולדן סטייט ווריורס.
ב-19 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לדי.ג'יי. אוגוסטין, סטיב נובאק ושתי בחירות דראפט עתידיות.
ווסטוק (חללית)

פיתוח

חללית הווסטוק תוכננה לשמש במקור גם כמישורת למצלמות (לתוכנית לווייני הריגול הסובייטית הראשונה, זניט), וכחללית מאוישת. הרב תועלתיות של החללית הייתה דרושה כדי לקבל את אישור המפלגה הקומוניסטית לבניית החללית. העיצוב הכללי של חללית הווסטוק שימש כ-40 שנה בלוויינים.

עיצוב

החללית הייתה מורכבת משני חלקים. חלק כדורי (תא החזרה לכדור הארץ) שבו נמצא הקוסמונאוט, מכשירים שונים ומערכת המילוט, ותא השירות שבו היו הדלק והמנועים. בחדירה לאטמוספירה, הקוסמונאוט היה נפלט מתוך החללית בגובה של כ-7 ק"מ מפני הקרקע ונוחת בעזרת מצנח, בעוד הקפסולה עצמה נחתה בנפרד.
היו מספר גרסאות ראשוניות לפני שנבנה הדגם שהוביל קוסמונאוטים לחלל: ווסטוק 1K ששימש כאב-טיפוס, ווסטוק 2K שהיה דגם ריגול בעל מצלמות וקולטי אותות (לאחר מכן קיבל את השם זניט).
הווסטוק 3KA שימש לטיסות המאוישות לחלל. הם שוגרו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר ווסטוק 8K72K. הטיסה הראשונה בוצעה ב-9 במרץ 1961. הטיסה המאוישת הראשונה (ווסטוק 1) בוצעה בוצעה ב-12 באפריל 1961, והייתה הטיסה המאוישת הראשונה לחלל. הטיסה האחרונה (ווסטוק 6), שנשאה את האישה הראשונה לחלל (ולנטינה טרשקובה), בוצעה ב-6 ביוני 1963.
סך הכל שוגרו 8 חלליות מדגם זה, שישה מהם מאוישים.

החדירה לאטמוספירה

לתא החזרה לכדור הארץ של החללית ווסטוק כמעט ולא היו יכולות תמרון לאחר שנפרד מתא השירות שהכיל את המנוע. דבר זה גרם לכך שהקפסולה הייתה צריכה להיות מכוסה במגיני חום מכל צדדיה לכן נבחר המבנה הכדורי (לעומת המבנה החרוטי של כל החלליות האמריקאיות). מעט השליטה שהייתה יכולה להתקבל הייתה על ידי הזזת הציוד שהיה בתוך הקפסולה כך שמרכז הכובד שלה ישתנה. במהלך החזרה לכדור הארץ, הקוסמונאוט היה חווה לחץ של בין 8 ל-9 G (פי 8-9 מכוח המשיכה).
ז'וזף קסא-וובו

ז'וזף קסא-וובו (בצרפתית: Joseph Kasa-Vubu‏; 1917 - 24 במרץ 1969) היה הנשיא הראשון של הרפובליקה של קונגו (כיום נקראת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). תקופת שלטונו ארכה חמש שנים, מ-1960 ועד 1965.
קסא-וובו צמח משורות ה-ABAKO ‏ (Association des Bakongo) של שבט הבקונגו באגן נהר הקונגו. 
בבחירות שהתקיימו לקראת הענקת העצמאות לקונגו, הייתה מפלגת האבאקו שלו השנייה בגודלה ונוצר מרוץ להקמת קואליציה, בינו לבין פטריס לומומבה שמפלגתו הייתה הגדולה ביותר, עם מעט פחות מ-30% מהקולות. תחילה הודיע קסא-וובו כי הצליח לגבש רוב להקמת ממשלה, אולם לאחר יומיים הושגה הסכמה על הקמת קואליציה בראשות לומומבה, כאשר קסא-וובו יהיה לנשיא. ב-24 ביוני 1960, נבחר קסא-וובו לנשיא בהצבעה משותפת של בית הנבחרים והסנאט והוא היה לנשיא הראשון לאחר קבלת העצמאות מבלגיה ב-30 ביוני 1960.
המדינה הצעירה הייתה טרודה בבעיות פוליטיות וצבאיות קשות, וכן במאבק בתנועות מקומיות בדלניות. הממשלה המרכזית שותקה בשל חילוקי הדעות בין קסא-וובו השמרן לבין ראש הממשלה הלאומני פטריס לומומבה.
ב-5 בספטמבר 1960 הודיעו קסא-וובו ולומומבה זה על פיטוריו של זה, ביוצרם סבך שהותר רק 9 ימים לאחר מכן כאשר מובוטו ססה סקו תפס את השלטון בברכת קסא-וובו. לומומבה נמסר לידי הכוחות הבדלניים באזור קטנגה הדרומי ונהרג שם.
במשך חמש השנים הבאות היה קסא-וובו נשיא מעל שורת ממשלות חלשות. הוא מינה ביולי 1964 את מנהיג הבדלנים הקטנגים מואיז צ'ומבה לתפקיד ראש הממשלה, במטרה לגייס שכירי חרב אירופים למלחמה במרידות. מובוטו שוב תפס את השלטון וב-25 בנובמבר 1965 הדיח את קסא-וובו ונאמניו ומינה עצמו לראש המדינה.
היה נשוי להורטנז נגומה מסונדה ולהם תשעה ילדים.
גברעם

שם הקיבוץ

בתחילת 1945 ביקשו רוב חברי היישוב לקרוא לנקודתם "משואות" ואילו חברי ועדת השמות של הקרן הקיימת הציעו את השם "בית השקמה". לבסוף נבחר השם גברעם כמסמל את עמידת הגבורה של העם במערכה על הרחבת גבולות אדמת ישראל בארצו. היו שציינו גם את סמליות השם כתגובת היישוב היהודי בארץ ישראל לשואה.

היסטוריה

גרעין המייסדים הראשונים, שנקרא "מחר", התגבש בגרמניה במסגרת קיבוץ המאוחד, כגרעין משותף של דתיים וחילוניים. אף על פי שבתחילה היו בקבוצה דתיים רבים, עם הזמן הצטרפו לגרעין חילוניים רבים וחלק מהדתיים עזבו. הקבוצה התיישבה בשנת 1935 באדמות הקרן הקיימת בהדר ליד כפר סבא. בנובמבר 1938 עורר חילול שבת בקבוצה מחאה מצד גורמים דתיים. 
בט"ו באלול תש"ב, 28 באוגוסט 1942, עלתה קבוצת חלוץ של הגרעין לנקודת ההתיישבות הראשונה של הקיבוץ על גבעה מערבית למקום הקיבוץ הנוכחי. המטרה הייתה לקבוע חזקה על כ-3600 דונם של אדמות הקרן הקיימת שנרכשו בסביבות הכפר "סומסום" שהיו מפוזרות במעל מאה חלקות קטנות. חלקות אלו כללו פרדס על כ-80 דונם שהיה כקילומטר צפונית לנקודת  ההתיישבות ובו היה באר מים ששימש את הקיבוץ. בנקודה הזמנית שאוישה בתחילה בידי כ-30 איש, נבנו צריפים ששימשו לחדר אוכל, מכבסה, מרפאה, רפת ואורווה, וכן אוהלים למגורים. באוקטובר 1942 נפצעו שניים מחברי הקיבוץ כשהטרקטור שלהם עלה על מוקש ישן. רוב חברי הקבוצה המשיכו להתגורר ליד כפר סבא. בשנת 1945 עבר הקיבוץ למקום הקבע.
ב-13 במאי 1944 התקיים סולחה בין הקיבוץ לתושבי הכפר סומסום, לאחר שקודם לכן הייתה תגרה בין שומרי שדות הקיבוץ לתושבי הכפר.
באוגוסט 1946 עלו בדואים על שדות הדורה של הקיבוץ. בעימות שהתפתח בין שומרי הקיבוץ לבדואים נהרג אחד מהבדואים. בנובמבר אורגנה סולחה בין אנשי הקיבוץ והשבט הבדואי בסיוע אברהם שפירא. 
בעת מלחמת העצמאות הקיבוץ היה בקו החזית מול הפולש המצרי, נשלט באש ממשלטי חוליקאת, וילדיו ונשותיו של הקיבוץ פונו ליפו.
בעשור הראשון של המדינה לא צלח דרכו של הקיבוץ והוא שקע בחובות. 
ב-19 ביולי 2013 נפתח בית הכנסת הזמני בגברעם ומיקומו היה באחד המקלטים. לאחר כארבעה חודשים הועבר מיקומו למבנה ששימש שנים רבות כ"מחסן בגדים" שעבר שיפוץ. 
בשנת 2014 החל הקיבוץ בתהליך של הרחבה וקליטת משפחות חדשות.

כלכלה

ענפי המשק העיקריים הם: "גברעם מעטפות איכות" - מפעל לייצור מעטפות, מפעל לייצור גלילי קרטון, גד"ש, רפת, לול ופינת חי.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתנת לתושביו הטבת מס בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג

הקמת אתר הנופש

לצורך הקמת הפארק הוקם מייזם משותף הנקרא "פארקי השעשועים הבינלאומיים הונג קונג בע"מ (Hong Kong International Theme Parks Limited -HKITP). 43% ממניות מיזם זה נמצאות בבעלות חברת וולט דיסני (שהשקיעה בפרויקט 316 מיליון דולרים) והיתרה (57%) בבעלות ממשלת הונג קונג שהשקיעה 1.8 מיליארד דולרים.
ממשלת הונג קונג השקיעה בפרויקט משום שהפארק צפוי לספק 18,400 מקומות עבודה ביום הפתיחה, ועם גידולו להגיע ל-35,800 מקומות עבודה. ההכנסות המשוערות שהפארק יניב לאזור הונג קונג הן 19 מיליארד דולרים על פני 40 שנה (למעלה מ-6% מהתל"ג הכולל של הונג קונג).
הקמת הפארק החלה בינואר 2003 והפארק נפתח ב-12 בספטמבר 2005.
על מנת למנוע התנגשויות תרבותיות כפי שאירע בעת פתיחת פארק דיסנילנד בצרפת חברת וולט דיסני עשתה מאמצים רבים להתאים את הפארק לתרבות המקומית, ואף שכרה מומחי פנג שווי לעניין זה.
בפארק מתוכננים לבקר בין חמישה לשישה מיליון מבקרים בשנת הפתיחה - ברובם מסין. ארגון התיירות העולמי צופה כי הפארק יהפוך בתוך 15 שנים לאחר מאתרי התיירות המובילים בעולם.
בסוף שנת תפעולו הראשונה הפארק הניב רווחים. הפארק מנצל כיום רק 40% משטחו והוא צפוי לגדול ולנצל את מלוא השטח. ממשלת הונג קונג הבהירה כי סביב הפארק שטחים נוספים שניתן לנצל, אולם המחיר יהיה גבוה יותר, וממשלת הונג קונג רמזה כי היא מוכנה למכור את השטח ליריבים של חברת דיסני כגון אנ בי סי יוניברסל, ששת הדגלים ואנהוזר בוש.

מלונות

באתר הנפש שני מלונות - מלון הונג קונג דיסנילנד (חמישה כוכבים) ומלון דיסני הוליווד (ארבעה כוכבים). המלונות הוקמו על שטחי ים שיובשו ובהם כ-1,000 חדרים.

מחלוקת מרק סנפירי כריש

בתכנון המקורי שאפו להגיש בפארק מטבח סיני עילי ובו, בין היתר, מרק סנפירי כריש - מעדן סיני מסורתי המוגש בחתונות. בשל לחץ של קבוצות ירוקים אשר מחו על שיטות הדייג האכזריות בהן כורתים את סנפיר הכריש ומשאירים אותו לדמם למוות החליטה החברה להסיר את המעדן מהתפריט אולם להמשיך להגיש אותו אם האורחים יתעקשו על המרק בחתונות, אולם בשל לחץ מתמשך של ארגוני איכות סביבה והגנת הטבע וחשש של החברה לתדמיתה הוחלט להפסיק את הגשת המרק.
שומשום

שמן שומשום

השומשום הוא הגידול החקלאי הראשון לצורכי שמן הידוע לאדם, וישנם ממצאים ארכאולוגיים המעידים על זרעי שומשום בשימוש האדם כבר לפני כ-5,000 שנים.
הזנים המגודלים באפריקה הם ברובם זני בר, לעומת הודו, שבה נפוץ הזן המתורבת Sesame Indicum.
בדומה לאגוזים וגרעינים, זרעי שומשום מכילים אחוזי שמן גבוהים, בחלק מהזנים יותר מ-50%. לשם השוואה, זרעי סויה מכילים כ-20% בלבד.
בשמן מצויים חומרים נוגדי חמצון בריכוז גבוה, המקנים לו, מלבד סגולות בריאותיות, גם חיי מדף ארוכים.
השמן עשיר באומגה 6, חומצת שומן אשר בכמויות גדולות יכולה להוביל לדלקתיות (דלקת) מרובה ומחלות לב, אך אינו מכיל אומגה 3, חומצת שומן חיונית לגוף ולבריאות הלב. 
בחומר היבש שנשאר לאחר הוצאת השמן משתמשים בעיקר להזנת עופות אך גם לתעשיית המזון לבני האדם.

במטבח הישראלי

השומשום פופולרי מאוד במטבח הישראלי כמרכיב העיקרי בטחינה הגולמית, שבעצמה מהווה את המרכיב השני בסלט החומוס, ובצורתו הגולמית גם כתוספת דקורטיבית למאפים רבים כמו בורקס וכעכים, וכתיבול לסלטים. כמו כן הטחינה הגולמית היא המרכיב העיקרי בממתק החלווה.
מעמיד (כשרות)

מעמיד הוא דין בהלכות כשרות שמקורו בגזרת חכמים הקובע שעל אף שבדרך כלל איסור שהתערב ברוב היתר או בשישים, בטל בתערובת, כאשר דבר איסור שנתערב בהיתר גורם למאכל לשנות את צורתו או את מהותו באופן שמשביח אותו, האיסור אינו בטל ולכן מאכל ההיתר נאסר. 
הדוגמה המובאת לכך היא חלב המושם בקיבת נבלה, שהואיל והחומצה המעמידה (מגבנת) את החלב לגבינה אסורה, על אף שטעמה בטל בגבינה, היא אוסרת אותה באכילה. על שם דוגמה זו נקרא האיסור כולו 'מעמיד'.

מקור וטעם הכלל

מקור הכלל שדבר המעמיד לא בטל נאמר במשנה: 
שאל ר' ישמעאל את רבי יהושע כשהיו מהלכין בדרך, אמר לו: מפני מה אסרו גבינות עובדי כוכבים? אמר לו: מפני שמעמידין אותה בקיבה של נבילה.
— תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף כ"ט, עמוד ב'
 בטעם הדבר שהנבילה המועטה לא בטילה ברוב הגבינה הכשרה מבארת הגמרא: "כיון דאוקמיה קא מוקים, חשיב ליה כמאן דאיתיה לאיסורא בעיניה". כלומר, מאחר שהדבר האסור מעמיד ויוצר את דבר ההיתר כולו הרי הוא חשוב ולא מתבטל ברוב. 
כך כתב הרדב"ז: "כיון שמעמיד, ממילא ניכרת ונראית פעולת האיסור בהיתר, והרי זה כאילו ניכר האיסור בכל חלק מהתערובת, וחשוב כאילו האיסור בעין". כך מובן גם מדברי הרמב"ם: "שהרי הדבר האסור הוא הניכר". כך כתבו גם הרשב"א והטור. בצורה דומה כותב המרדכי: "דכיון שמעמיד הרי הוא כנותן טעם".

סוג התערובת

לדעת רוב הראשונים, דבר המעמיד אוסר בכל שהוא רק אם התערובת היא כזו של שאר איסורים מלבד בשר בחלב, ואילו במקרה שבשר כשר העמיד חלב לגבינה, הגבינה אסורה רק אם טעם הבשר מורגש (נותן טעם). לדבריהם, כך מתבאר בדברי בתלמוד. בהתאם לזה פוסק השולחן ערוך:
אם העמיד גבינה בעור קיבת כשירה: יש בה טעם בשר אסורה, ואם לאו מותרת. אבל המעמיד בעור קיבת נבילה וטריפה ובהמה טמאה - אוסר בכל שהוא
— שולחן ערוך, יורה דעה, סימן פ"ז, סעיף י"א
ההסבר לכך הוא שהתערבות של בשר בחלב אסורה מהתורה דווקא בדרך בישול, והעמדת גבינה אינה נחשבת לדרך בישול, לכן אם הטעם לא נרגש, כל אחד מהמרכיבים נחשב לעומד בפני עצמו, וגם חכמים לא אסרו בזה.
דעה זו מנוגדת לדעות המרדכי (שפסק שגם בבשר בחלב שייך דין מעמיד) ורבנו תם (שפסק שגם בשאר איסורים דין מעמיד שייך רק כאשר טעם האיסור מורגש).

איסור עצמי

לפי המתבאר ברמ"א, דבר המעמיד אוסר רק כאשר המאכל אסור מחמת עצמו, אך מאכל שנאסר מבליעת איסור לא חל דין זה והוא בטל בשישים גם אם המאכל (שהוא היתר מטבעו) משמש כמעמיד. הטעם לכך הוא שאין האיסור ניכר, אלא רק פעולת מאכל ההיתר שנאסר ניכרת.

זה וזה גורם

ודוקא שלא היה שם מעמיד אחר רק האסור אבל אם היה שם גם כן מעמיד היתר הוי זה וזה גורם ומותר אם איכא ששים נגד האסור (ממשמעות המרדכי)
— המשך דברי הרמ"א על שולחן ערוך, יורה דעה, סימן פ"ז, סעיף י"א

ממתקים

ממתק העשוי ממשקים שהוקפו על ידי ג'לטין של איסור, הממתק נאסר מפני שהג'לטין האסור שינה את צורתו.

שיכר

אם התערבו שמרים (או חומץ) אסורים במי דבש ונעשו לשיכר, השיכר אסור מפני שמהות המאכל השתנתה על ידי השמרים (או החומץ).