google/wiki40b huggingface dataset:
חוג בית

חוג בית מורכב מקבוצה קטנה של  אנשים, שמתאגדים על מנת לחוות חוויה תרבותית, בדמות הרצאה, מופע קטן, או התכנסות לשם דיון פנימי וכל פעילות מגבשת אחרת. 
בתקופה שלפני בחירות משמשים חוגי בית למפגשים של מועמדים עם קהל הבוחרים. בעבר היוו חוגי הבית חלק מרכזי בפעילות המועמדים והמפלגות השונות לקראת הבחירות, אך כיום, ועם התרבות והשתכללות אמצעי התקשורת, לא נעשה בחוגי בית שימוש רב בכל האמור בבחירות לכנסת, והם משמשים בעיקר בבחירות מקומיות ביישובים קטנים ובינוניים, לצורך מפגש ישיר בין מועמד לבין קבוצה קטנה של בוחרים.
בישראל פועלים מאות חוגי בית ופעילות זו קיימת במקומות רבים בעולם. חוג הבית יכול להיות מורכב משכנים לרחוב או לשכונה, מחברים שונים, מחברים לעבודה ועוד.
Blind Guardian

היסטוריה

האנסי קירש, מרקוס זיפן, אנדרה אולבריך ותומאס שטאוך הקימו את הלהקה בשנת 1985 בעיר קרפלד שבמערב גרמניה. שמה הראשון של הלהקה היה "Lucifer's Heritage" ותחת שם זה יצרה הלהקה שני דמואים. סגנון הלהקה היה באותם ימים היה בעל השפעות של וונום ומנילה רואד אשר הזכיר מאוד את הגל הראשון של הבלאק מטאל מבחינה לירית.
בשנת 1988 יצא אלבומה המלא הראשון של הלהקה, "Battalons of Fear", תחת חברת התקליטים No Remorse. בשנת 1989 יצא האלבום השני, "Follow the Blind שממשיך את הקו של Battalons of Fear יחד עם ליריקה על עולמו של טולקין ופנטזיה אחרת.". ב-1990 יצא אלבום נוסף, "Tales from the Twilight World" שזכה להצלחה ברחבי גרמניה והוביל להסכם בחטיבה הגרמנית של Virgin Records. הלהקה חברה עם פלמינג רסמוסן כדי להוציא את האלבום "Imaginations from the Other Side" ב-1995 ואת האוסף "The Forgotten Tales" ב-1996.
אלבום הקונספט הראשון של הלהקה, "Nightfall in Middle-Earth", היה גם אלבומם הראשון שיצא בארצות הברית. ב-2002 הם הוציאו את אלבום האולפן "A Night at the Opera". האלבום החי השני של הלהקה יצא ב-2003 ונקרא פשוט "חי" ("Live"). האלבום כולל הקלטות מסיבוב הופעות של הלהקה בין 2002–2003 שעבר במספר ערים גדולות ברחבי העולם. בשנת 2004 יצא די וי די של הלהקה שנקרא "Imaginations Through the Looking Glass" שכלל קטעים מפסטיבל שהם ערכו בשנת 2003.
בספטמבר 2006, הוציאה הלהקה את אלבומה "A Twist in the Myth", תחת חברת התקליטים Nuclear Blast, שאת הכנתו נאלץ ההרכב לעשות בלי תומאס שטאוך, המתופף הוותיק של הלהקה מאז שנת היווסדה, שעזב.
ב-2010 הלהקה הוציאה את אלבומה "At the Edge of Time", בו נעשה שימוש לראשונה בתזמורת מלאה. ב-2015 הלהקה הוציאה את האלבום "Beyond the Red Mirror" - אלבום קונספט מקורי שממשיך סיפור שהתחיל באלבומם "Imaginations from the Other Side" ומשתמש בתזמורת מלאה לכל אורכו. 
בשנת 2017 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל.

הרכב הלהקה

הרכב הלהקה נשאר בלא שינוי במשך 20 שנים, עד אפריל 2005, כאשר מתופף הלהקה תומאס "תומן" שטאוך עזב את הלהקה בעקבות חילוק דעת שמקורו בהעדפה מוזיקלית שונה.

חברי להקה לשעבר

תומאס שטאוך - תופים (1986 - 2005)
גלריית האקדמיה

היסטוריה

האקדמיה נוסדה בשנת 1750 על ידי רשויות רפובליקת ונציה כבית ספר ללימוד ציור, פיסול ואדריכלות. מטרת בית הספר הייתה ליצור מוסד מתחרה או מקביל למוסדות דומים כגון האקדמיה של סן לוקא שברומא, והאקדמיה קלמנטינה שבבולוניה.
עם המורים אשר לימדו באקדמיה נמנה ג'אנבטיסטה טייפולו.
בשנת 1807 שונה שמה של האקדמיה ל"אקדמיה המלכותית לאמנויות יפות" (Accademia Reale di Belle Arti), והיא עברה למשכנה הנוכחי בהוראת נפוליאון בונפרטה. בתקופה זו נעזבו כנסיות רבות, וחלק מחלל כנסיית מריה דלה צ'אריטה (מריה של הצדקה) הפכה לחלק משטח המוסד. הכנסייה נבנתה בשנת 1343, אף שחזית המבנה נבנתה בשנת 1441 בתכנונו של האדריכל ברטולומאו בון.

מוצגים

במוזיאון מוצגות יצירות אמנות רבות של אמנים ונציאנים. היצירות מוצגות לפי סדר כרונולוגי. בין היתר מוצגות יצירות מעשה ידי ג'נטילה בליני, ג'ובאני בליני, ברנרדו בלוטו, קאנאלטו, ויטוריו קרפאצ'ו, ג'וליו קרפיוני, צ'ימה דה קונליאנו, דומניקו פטי, פייטרו גספארי, לוקה ג'ורדאנו, פרנצ'סקו גארדי, ג'ורג'ונה, שארל לה ברון, פייטרו לונגי, לורנזו לוטו, אנדראה מנטניה, רוקו מארקוני, אנטונלו דה מסינה, ג'אנבטיסטה פיאצרטה, ג'ובאני בטיסטה פיטוני, ג'ובאני באטיסטה טייפולו, טינטורטו, טיציאן, פאולו ורונזה, ג'ורג'ו ואזארי, פרנצ'סקו אייץ וכן יצירתו הידועה של לאונרדו דה וינצ'י: "האדם הוויטרובי".
רון מילוא

רון מילוא (נולד ב-11 בפברואר 1975) הוא פרופסור במחלקה למדעי הצמח במכון ויצמן למדע ויושב ראש הוועד המנהל של האקדמיה הצעירה הישראלית.
פרסם עשרות מאמרים מדעיים ורשם חמישה פטנטים.

ביוגרפיה

רון מילוא נולד בחיפה. בוגר תיכון גלילי. בגיל 15 זכה באולימפיאדה הארצית לפיזיקה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במסגרת תוכנית תלפיות, תואר שני בהנדסת חשמל ותואר שלישי במעבדתו של פרופסור אורי אלון במכון ויצמן למדע.
תחומי המחקר שלו הם: ביולוגיה מערכתית, מטבוליזם, ביולוגיה חישובית, אבולוציה, פוטוסינתזה וביולוגיה מולקולרית.
במעבדתו של מילוא במכון ויצמן למדע חוקרים את עקרונות הפעולה של רשתות אנרגיה ומטבוליזם, מתוך שאיפה לרתום את כלי המחקר של הביולוגיה המערכתית למען אתגרי הסביבה והקיימות. את יעילות הפוטוסינתזה חוקרים על ידי פירוקה לשלבים ומציאת צווארי הבקבוק והגורמים המגבילים בתהליך המרת פוטונים למולקולות של פחמימות על מנת להבין את האילוצים המעצבים את תכונות הפוטוסינתזה ואת המגבלות על יצרנותם המקסימלית של צמחים ויצורים פוטוסינתטיים אחרים. בנוסף, חוקרים את האפשרויות, הגבולות והאופטימאליות של חילוף החומרים של פחמן במטרה להבין את עקרונות העיצוב הבסיסיים שאליהם התכנסה האבולוציה וללמוד איך לשפר את היכולת לייצר מזון ודלק ביתר יעילות, לשמר מים ולהשתמש בחנקן. כמו כן, מפתחים במעבדה BioNumbers, בסיס נתונים של מספרים ביולוגים שימושיים לחוקרים ולציבור הרחב. מודלים של אופטימליות מסייעים לבחינת הרעיונות הנוגעים לשקלול התמורות והכוחות הדומיננטיים של האבולוציה.
בשנת 2016 נבחר לכהן כיושב ראש הוועד המנהל של האקדמיה הצעירה הישראלית.
מילוא נשוי ואב לשלוש בנות, מתגורר בכפר סבא.
גוון ג'ורגנסן

ביוגרפיה

ג'ורגנסן נולדה וגדלה בווקשה שבויסקונסין, בתם של ננסי וג'ואל. היא סיימה תואר שני בחשבונאות באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון והוסמכה כרואת חשבון. לאחר לימודיה עבדה בחברת ארנסט אנד יאנג במילווקי. 
מנעוריה הייתה אתלטית ושחיינית מצטיינת. בתקופת לימודיה באוניברסיטה הייתה חברה במשך שלוש שנים בנבחרת השחייה ולאחר מכן עברה להתחרות באופן מלא בריצות ארוכות. היא השתתפה שלוש פעמים באליפות NCAA באתלטיקה ופעמיים באליפות NCAA בריצות שדה. ב-2009 זכתה באליפות ליגת הביג 10 בריצת 3000 מטר ובריצת 5000 מטר. 
ב-2010 במהלך שנתה האחרונה באוניברסיטה שוכנעה על ידי נציגי נבחרת ארצות הברית בטריאתלון לעבור להתחרות בענף זה. באליפות הפדרציה הבינלאומית לספורט אוניברסיטאי (FISU) בטריאתלון שהתקיימה בולנסיה שבספרד סיימה שנייה ובתום השנה נבחרה לטריאתלטית האמריקאית המצטיינת בשנתה הראשונה. במהלך 2012 הייתה חברה בסגל ארצות הברית לאולימפיאדת לונדון וסיימה במקום ה-38. בשנים 2013, 2014 ו-2015 זכתה באליפות ארצות הברית בטריאתלון ובשנים 2014 ו-2015 זכתה באליפות העולם. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית זהב. 
ג'ורגנסון היא טריאתלטית מאוזנת: שוחה היטב ורוכבת מצוין, על אף ניסיונה היחסית מצומצם בענף זה. מה שהפך אותה לספורטאית הבולטת והמצליחה ביותר בעולם בשנים האחרונות היא יכולת הריצה והסיומת החזקים ובעיקר "התנועה" שלה, יכולת הבריחה שמשאירה את יריבותיה ללא יכולת תגובה כלשהי על מסלול הריצה במהלך תחרות הטריאתלון. 
ג'ורגנסן נישאה לפטריק למיו ב-2014. היא הודיעה בתום המשחקים האולימפיים בריו, על כוונתה להתחרות במרתון ניו יורק במהלך חודש נובמבר 2016 וכן על תוכניותיה להתמקד בהקמת משפחה ולאחר מכן בהכנות למשחקים האולימפיים של טוקיו 2020 במרתון. במרתון סיימה במקום ה-14 בתוצאה של 2:41:01 שעות. בינואר 2017 הודיעה כי היא בהריון ובנה הבכור נולד באוגוסט אותה שנה.
הארמייה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה אלברכט, דוכס וירטמברג. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף המרכזי של הגרמנים יחד עם הארמייה החמישית. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, וניצחה את הצרפתים בקרב הארדנים, אולם לבסוף נבלמה כתוצאה מהקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הארמייה במרוץ אל הים. באוקטובר הועברה מפקדת הארמייה שקיבלה תחת פיקודה יחידות מילואים לפלנדריה, שם השתתפה בקרב איפר הראשון.
ב-22 באפריל 1915 תקפה הארמייה את מבלט איפר, תוך שהיא משתמשת בנשק כימי כנגד הבריטים, אך על אף הצלחות ראשוניות לא הצליחה בסופו של דבר לכבוש את העיר.
ב-1 באוגוסט 1916 מונה אלברכט למפקד קבוצת הארמיות אלברכט (שכללה את פלגת הארמייה A, ואת פלגת הארמייה B, ומאוחר יותר גם את פלגת הארמייה C), ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל פרידריך סיקסט פון ארמין, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-31 ביולי 1917 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת קרב פשנדל. בתום ארבעה חודשי לחימה עזים, הצליחו מדינות ההסכמה להתקדם סך הכל כ-10 קילומטר לתוך קווי הגרמנים, וזאת במחיר של למעלה מחצי מיליון פצועים, שבויים או הרוגים לשני הצדדים. בשל כך נחשב קרב פשנדל לאחד הקרבות הנוראיים ביותר במלחמת העולם הראשונה, שמסמלים את מלחמת החפירות שאפיינה את החזית המערבית.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-9 באפריל 1918 תקפה הארמייה את הכוחות הבריטים לכיוון נמלי התעלה, במסגרת מבצע ג'ורג'ט - קרב איפר הרביעי שהיה חלק ממתקפת האביב, אך נכשלה בכיבוש יעדיה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה הרביעית ב-24 בינואר 1919.
אלף כץ

קורות חיים

כץ נולד בשנת 1898 למשפחת רבנים נאורה בעיר מלינוב שבווהלין, בדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). התחנך חינוך דתי מסורתי בחדר, אך גם למד בבית הספר הרוסי המקומי. בשנת 1913, כשהיה בן חמש-עשרה, היגרה משפחתו לארצות הברית, והשתקעה בניו יורק. כץ חי את כל חייו בעיר.
להשלמת לימודיו עבד בימים במלאכות שונות, ובערבים למד בסיטי קולג'. הוא השתלב בעולם התקשורת היידישאי בניו יורק, וכיהן יותר מ-40 שנה כעורך החדשות של סוכנות הידיעות "יט"א" (סוכנות הידיעות היהודית). במסגרת עבודתו רבת השנים בעיתונות פרסם כץ עשרות מאמרים, מאמרי ביקורת על ספרים, ריאיונות ועוד. בין היתר כתב לעיתונים "אין זיך", "פֿרייע אַרבייטער שטימע", "די וואָך", "דאָס יידישע פֿאָלק", "ייִדישע קעמפֿער", "אויפֿקום", "צוקונפֿט", "קינדער זשורנאַל".
אלף כץ היה בין מייסדי אגודת הנוער היידישאית "בני עם חי" בניו יורק, ושימש כמזכירהּ במשך שנים רבות. עבודת הבלשנות שלו בלשון יידיש, הביאה אותו לחברות במערכת המצומצמת של מילון היידיש הגדול. שירי הילדים שלו התפרסמו בכל עולם קוראי היידיש של התקופה. שירו הראשון נדפס בשנת 1920, בשבועון ההומוריסטי "דער גרויסער קונדס" (יידיש: "הקונדס הגדול"). כץ היה במשתתפים הקבועים של רוב עיתוני הילדים היידיים בארצות הברית, באירופה ואף בארגנטינה.
ספריו נדפסו בשלוש יבשות: בניו יורק, בבואנוס איירס, בריו דה ז'ניירו ובתל אביב.
אלף כץ פרסם יותר מעשרה ספרים, בהם שירי הילדים האהובים שלו, מחזות קצרים, תרגום מיצירות רוברט לואיס סטיבנסון, ומבחר משיריו בשם "כוכב השחר", שנדפס בישראל לאחר מותו.
רק שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי שמשון מלצר.
צינוריר בונה

אקולוגיה ואורח-חיים

קונכיות של מין זה יוצרות מבנה ייחודי בשם כרכוב - אזור מוגבה ברוחב 10–20 סנטימטרים ובגובה של 5–15 סנטימטרים בקצה הפונה לים של טבלאות גידוד. למבנים אלו חשיבות רבה להגנה בפני תהליכי בליה חופית בשל מפץ הגלים, ובשמירת מים על גבי טבלת הגידוד בעת שפל, ובכך מקטינים את סכנת ההתייבשות ליצורים החיים עליה. בשל יכולתו לעצב את בית הגידול ואת התנאים השוררים בו נחשב הצינוריר הבונה למין מהנדס סביבה.
הצינוריר הבונה ניזון מתרחיף על ידי סינון באמצעות זים המכוסה בריסים קטנים המזרימים מים אל תוך חלל הגלימה. לצינוריר אין שלב לרוולי פלאגי, כלומר, הצעירים הבוקעים מן הביצים זוחלים ישירות על המצע ונדבקים אל הסלע.
בשל קיומו של הצינוריר הבונה בעיקר בגובה מפלס הים, חוקרים משתמשים בנוכחות קונכיותיו בסלע כסמן לגובה מפלס הים בעבר או כעדות לתנודות טקטוניות. בישראל נעשה שימוש בגלעיני סלע המכילים קונכיות של צינוריר בונה על מנת לשחזר את תנאי האקלים במאות השנים האחרונות.

תפוצה

מחקרים גנטיים הצביעו על כך כי אוכלוסיית הצינוריר הבונה בישראל ובלבנון מהווה מין נפרד ושונה מהמינים הקיימים במערב ים-תיכון. מין זה היה מצוי בחופי ישראל עד לשנות התשעים של המאה ה-20, אך דעך עד להיעלמותו כמעט כליל בשנות האלפיים. הסיבה לדעיכת אוכלוסיות הצינוריר הבונה בחופי ישראל אינה ידועה עד כה.
Funny Girl (שיר של לורה ריזוטו)

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לורה ריזוטו ב-28 בינואר 2018, כמה שבועות לאחר צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראותה כשהיא רוקדת בתוך סלון, תוך שהיא שרה את השיר.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב למיליון צפיות.
נומנקלטורה (אליטה)

הנומנקלטורה (ברוסית: Номенклатура) הייתה אליטה מצומצמת בברית המועצות ובשאר הגוש הקומוניסטי אשר החזיקה בעמדות מפתח בפקידות, בממשל, בתעשייה וכיוצא בזה. תפקידים אלה הוענקו אך ורק באישורה של המפלגה הקומוניסטית של אותה מדינה או אזור, ולמעשה, כל בעלי התפקידים היו חברי מפלגה. מבקרים שונים של שיטה זו, כגון הסופר מילובאן דז'ילאס, הגדירו אותם בשם "המעמד החדש".

מקורו של המושג

מקור השם במושג הלטיני "נומנקלטורה", שמשמעותו – רשימת שמות. באופן מעשי הדבר מתייחס לשני סוגי רשימות ששימשו את המפלגה הקומוניסטית: האחת הכילה רשימה של תפקידים בעמדות מפתח לאיוש, והשנייה הכילה את המועמדים הפוטנציאליים להתמנות לתפקידים אלה.

התנהלות מערכתית

במערכת זו נוצרו יחסי גומלין דמויי פטרון-וסל בין הפקיד הבכיר, ה"פטרון", שמינה אדם לתפקיד, לבין האדם הממונה (ה"וסל"). הפטרון דאג לטפח נאמנות בקרב ה"וסלים" שלו וקידם את ענייניהם בתמורה לנאמנות זו. פטרונים חזקים כגון חברי הפוליטביורו החזיקו תחת חסותם מספר רב של "וסלים". חלק מחברי הנומנקלטורה שימשו הן כ"וסלים" של בכירים מהם והן כפטרונים של בעלי תפקידים זוטרים מהם.  
בשיטה זו ה"וסל" היה להוט לרצות את פטרונו ולקדם את מדיניותו, וזה בתמורה הגן עליו ופעל לקידומו המקצועי. ככל שלפטרון היו יותר וסלים תחתיו הוא יכול היה לחזק את מעמדו ולהיות מקודם בעצמו.
מערכת שלטונית זו יצרה למעשה "מעמד שליט" – הנומנקלטורה, אשר בשיאו מנה למעלה משני מיליון איש בברית המועצות והצליח בזכות ריכוז של סמכויות וכוח לפקח בצורה יעילה ולהשיג שליטה אפקטיבית במדינה.
חברי הנומנקלטורה נהנו מזכויות יתר ומרמת חיים גבוהה מזו של אזרח מן השורה בברית המועצות. הם נהנו ממגורים נוחים ומגישה לחנויות ומסעדות מיוחדות שסיפקו מוצרים אקסקלוסיביים אשר היו חסומים בפני שאר האוכלוסייה. הסופר מילובאן דז'ילאס, שביקר בחריפות את השיטה, כינה אותם "המעמד החדש" וגרס כי הם החליפו למעשה את האליטה הקפיטליסטית העשירה הקודמת.
מלון שבע הקשתות

היסטוריה

המלון נבנה בתחילת שנות השישים של המאה העשרים, כנראה ביוזמת בית המלוכה הירדני, ובנייתו הושלמה בשנת 1962. המלון נבנה על פסגת הר הזיתים, ודרך הגישה אליו נסללה על קברים רבים של בית הקברות היהודי, בעוד המצבות נגרסו לחצץ לשימוש כחומר גלם. כשהרחיבו הירדנים את הכביש ליריחו, הם הרסו שש שורות של קברים, והשליכו את העצמות עם האדמה לכיוון החלקה הספרדית התחתונה. המלון מורכב מבניין מרכזי ובו שבע קשתות שעל שמן הוא קרוי כיום, ומשני אגפים, מצפון ומדרום למבנה המרכזי, המחוברים אליו על ידי מסדרונות על גבי עמודים. במבנה המרכזי של המלון מצויה עמדת הקבלה, חדר האוכל ואולם כנסים, ובשני האגפים, הצפוני והדרומי, מצויים חדרי האירוח. מצדו המערבי נשקף נופה של ירושלים והר הבית, ומזרחית למלון משתרעת רחבה שממנה נשקף נוף מדבר יהודה הצפוני, וכן היישובים אבו דיס, אלעזריה ומעלה אדומים.
המלון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי וילאם טאבלר (William Tabler), ובאותה תקופה תופעל על ידי רשת המלונות הבינלאומית אינטרקונטיננטל. האדריכל דוד קרויאנקר כותב שבניין המלון נבנה במתכונת האופיינית לאדריכלות הסימטרית של רבים מבתי המלון האמריקאיים שנבנו בשנות ה-60: "מלון אופקי נמוך המעוצב בצורה סימטרית, במרכזו חללים ציבוריים, המודגשים כלפי חוץ באמצעות שבע קשתות ייצוגיות ומשני צידיו אגפי חדרים". שבע הקשתות מייצגות את שבע הקשתות של הגשר שיופיע באחרית הימים לפי המסרת המוסלמית בין הר הזיתים לחארם א-שריף ועליו יעברו הצדיקים בדרכם להר בו בזמן שהרשעים יפלו ממנו לגיהנום (ואדי אל נאר).
בשנות השישים נחשב המלון למפואר שבמלונות ירושלים הירדנית ואורחים רמי דרג התארחו בו. בשנת 1964 נערכה במלון ועידת היסוד להקמת ארגון אש"ף בראשות אחמד שוקיירי.
לאחר מלחמת ששת הימים עבר המלון לידי ממשלת ישראל שכן הבעלים של המלון היה בית המלוכה הירדני. מאז ועד היום מצוי המלון תחת אחריותו של האפוטרופוס הכללי של מחוז ירושלים. מצב זה, שבו למעשה אין למלון בעלים אמיתיים לא היטיב עם המלון. כמו כן הביאה האינתיפאדה הראשונה להידרדרות חדה בתיירות לישראל בכלל ולירושלים בפרט. עקב כל אלו הפסיקה רשת אינטרקונטיננטל לתפעל את המלון בשנת 1987. 
בעקבות שינויי הניהול, שונה שם המלון לשבע הקשתות, על שם שבע הקשתות היוצרות את המבנה המרכזי שלו.

המלון כיום

כיום משמש המלון בעיקר קבוצות תיירים וצליינים ורמתו נמוכה יחסית לעברו המפואר. את מקומו כמלון המפואר במזרח ירושלים וכמוקד לפעילות דיפלומטית ירש מלון אמריקן קולוני. מאז דעיכת האינתיפאדה השנייה, החלו ישראלים לפקוד את המלון, כולל יהודים דתיים. כיוון שהמלון מצוי בפועל תחת ניהול ערבי, מארגנות סוכנויות נסיעות יהודיות דתיות שירותי קייטרינג מיוחדים לאורחי המלון שומרי כשרות. ב-2018 החלה עמותת אלע"ד לארגן שבתות נופש ותוכן במלון, בניהולו של נתי מלחי. בנוסף הפכה לפופולרית עריכת חופות של יהודים דתיים במדשאה שבקדמת המלון, הצופה להר הבית.
בשנת 2016, נערך שיפוץ מסיבי באגף הימני של המלון וכן בחדרי האוכל וחדרי הכינוס. כחלק מהשיפוץ נוספה גם מעלית. החל משנת 2017 החל לפעול קו אוטובוס של חברת אגד בין תחנת גבעת התחמושת לפסגת הר הזיתים למלון שבע הקשתות ולמפלס העליון של בית הקברות.
רוסאן

רוסאן בצרפתית: Roussanne, מוכר גם כרוסאן בלאן וכברז'רון) הוא זן גפן יין לבן, שמקורו בעמק הרון שבדרום צרפת, שם הוא מעורבב על פי רוב עם זן הענבים מרסאן (Marsanne). 
האפלסיונים המפורסמים של הרוסאן הם הרמיטאז' (Hermitage), קרוז-הרמיטאז' (Crozes-Hermitage) וסנט-ג'וזף (Saint-Joseph) בצפון עמק הרון. באזור שאטונף-די-פאפ שבדרום עמק הרון, הרוסאן הוא אחד משישה זני ענבים לבנים המותרים לגידול, יחד עם גרנאש בלאן, פיקפול, קליירט בלאן, בורבולאן ופיקרדן. בשאטונף-די-פאפ ניתן לערבב את הרוסאן יחד עם זנים אדומים.
הרוסאן נטוע גם באזורי גידול יין של העולם החדש כקליפורניה, וושינגטון, טקסס ואוסטרליה, כמו גם אזורי גידול באירופה ככרתים, טוסקנה וספרד.
כאשר הענבים בשלים, קליפתם נוטה לגוון אדמדם-חום ומעריכים שמכאן שורש שמו (בצרפתית: roux פירושו אדום)
היין המופק מענבי הרוסאן מאופיין לעיתים קרובות בארומות של תה צמחים. באקלים חם, מאופיין היין בטעמים של אגס דבש וגוף מלא, באקלים קריר, היין יהיה פרחוני ועדין יותר ובעל חומציות גבוהה יותר. זן זה קשה לגידול באזורים רבים וסובל מרגישות לקימחון ולריקבונות, כמו גם הבשלה מאוחרת יחסית או לא אחידה, ורמת יבול לא סדירה.

בישראל

בישראל ניטע הרוסאן לראשונה בכמויות קטנות בשנת 2009. בין החלוצים בנטיעת הזן ובהפקת יין רוסאן זַנִּי הם יקב תבור ויקב גשם. ממסך של רוסאן יחד עם זנים נוספים, הפיקו ביקב בנימינה וביקב ויתקין.
מלפפון ים

שימושים רפואיים

נאמר על סוגים מסוימים של מלפפוני ים שלהם תכונות מרפא. מספר חברות משווקות משחות, תרופות ומוצרי קוסמטיקה עשויים ממלפפוני ים, בעיקר במלזיה. תכונותיו הרפואיות של מלפפון הים הן נושא של מחקר שקדני. ממחקר שבוצע בתחום עולה כי מלפפון הים מכיל את כל חומצות השומן הנדרשות כדי להעניק לו פוטנציאל לתפקד כגורם פעיל בתיקון רקמות.
מרדכי מן

הרב מרדכי ליב מן (תרע"ז, 1917 - ד' באדר ב' תשנ"ז, 13 במרץ 1997) היה ראש ישיבה חרדי ליטאי וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.

ביוגרפיה

נולד בבריינסק (ליטא הפולנית) למשה וחיה מן. בהיותו כבן 11 נשלח על ידי אמו ללמוד בישיבת סלונים בראשותו של הרב שבתי יגל. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר שם התבלט בשקדנותו.
בשנת תרצ"ט (1939) עקב חשש גיוס לצבא הפולני עלה לארץ ישראל (באמצעות סרטיפיקט ששלח אליו הרב ראובן כץ ראש ישיבת לומז'ה בפתח תקווה). עם עלייתו לארץ ישראל נכנס ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה אצל רבו רבי ראובן כץ, באותה תקופה התקרב לחזון איש, והוא שידכו למרים, בתו של הרב הלל ויטקינד, ראש ישיבת בית יוסף בתל אביב (נפטרה ב-1981).
לאחר נישואיו החל למסור שיעורים בישיבתו של חמיו. בשנות ה-70 עברה הישיבה לשיכון ויז'ניץ בבני ברק ונקראה "בית הלל" על שם חמיו. הישיבה בבני ברק משמשת ככולל אברכים.
עם הקמת מועצת גדולי התורה של דגל התורה, בשנת תשמ"ט (1989), הזמינו הרב אלעזר מנחם שך לכהן בה. 
בחצי שנה האחרונה לחייו היה משותק. בד' באדר ב' תשנ"ז נפטר לאחר מחלה קשה, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. בשנת תשס"א (2001) נהרגו בתאונת דרכים בתו חיה מינדל, חתנו הרב שמשון פינקוס ונכדתו.
חיבר סדרת הספרים דברי מרדכי על הש"ס.
אנטול פראנס

ביוגרפיה

נולד בפריז לאב שהיה בעל חנות ספרים על רציף בגדה השמאלית, שהתמחתה בתחום המהפכה הצרפתית. אנטול פראנס הצעיר ירש מאביו את אהבתו לספרים ובמיוחד לתקופת המהפכה (רקע לרבות מיצירותיו). הוא למד במגמה ללימודים קלאסיים בבית הספר התיכון הקתולי קולג' סטאניסלס בפריז וקיבל תעודת בגרות צרפתית (Baccalauréat) בגיל 20. הוא שימש בתפקידים שונים עד שנתמנה לספרן של ספריית הסנאט הצרפתי (1876), משרה בה עבד במשך 14 שנה. ב-1881 זכתה הנובלה שלו "פשעו של סילבסטר בונאר" בפרס האקדמיה הצרפתית. השקפתו על החיים באה על ביטויה בכל כתביו, אך במיוחד בלקט המימרות והמאמרים "גנו של אפיקורוס" (1895). ב-1896 התקבל כחבר האקדמיה הצרפתית.
אנטול פראנס התעניין בשאלות חברתיות ונטה לסוציאליזם. הוא מחה על פסק הדין במשפט דרייפוס ויחד עם אמיל זולא דרש לערוך משפט חוזר. תשובתו לאחד הטוענים שדרייפוס אשם משום ששלושים מיליון צרפתים חושבים כך, "גם אם שלושים מיליון אנשים אומרים אותה שטות היא נשארת שטות", הייתה לאמרה היסטורית שרבים משתמשים בה. הוא היה אחד המייסדים של הליגה למען זכויות האדם ולחם להפרדת הדת מהמדינה. ב-1920 נאסרו ספריו לקריאה על ידי הכנסייה הקתולית. אף על פי כן זכה ב-1921 בפרס נובל לספרות. אנטול פראנס כתב במשך יותר מחמישים שנה רומנים, נובלות, מאמרים ואמרות בנושאי החברה וההיסטוריה. הוא נפטר ב-1924 ונקבר בכפר סן-סיר שעל גדות הנהר לואר. אחרי מותו כל כתביו הוצאו לאור מחדש ב-25 כרכים (1925–1935).
אנטול פראנס נאבק נגד הקלריקליזם, המיליטריזם והאנטישמיות. בספרו "אי הפינגווינים" הוא נאבק במושגי האלוהים, הרכוש הפרטי, המולדת והסגידה לאישים גדולים. הוא היה בחייו כופר-אפיקורוס שלגלג על האמונה ודגל בחיי הנאה, למרות היותו סוציאליסט וחבר האינטרנציונל השלישי.
שראל פתרונות לוגיסטיים ומוצרים לרפואה מתקדמת

שראל – פתרונות לוגיסטיים ומוצרים לרפואה מתקדמת בע"מ היא חברה פרטית בבעלות עמותה והיא מספקת מוצרים ושירותים לבתי חולים ולמוסדות רפואיים בישראל בהם תרופות, מרכיבי חיסון, ציוד ומכשור רפואי ומעבדתי.

היסטוריה

חברת שראל הוקמה ב-1995 על ידי עמותת "בתי החולים הציבוריים למען הציבור" בהחלטת ממשלה כדי לשמש כזרוע הרכש המרכזית (GPO) עבור בתי החולים והמרכזים הרפואיים הממשלתיים בישראל, שירותי בריאות הציבור, לשכות הבריאות, האגף לשעת חירום במשרד הבריאות וגופים אחרים. לדברי פרופ' ירון זליכה, שהיה החשב הכללי, מבנה התאגדות מורכב זה נועד לעקוף את חוק חובת מכרזים.
בראש העמותה עומד פרופ' משה רווח, יו"ר הנהלת מכבי שירותי בריאות, לשעבר קצין רפואה ראשי ומנהל המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה. 
מנכ"ל החברה הוא אבי בוסקילה, לשעבר מנהל מערך הלוגיסטיקה הרפואית וחבר הנהלה בבית החולים תל השומר, ראש מחלקת ארגון של חיל רפואה, ומפקד המרכז הלוגיסטי לציוד רפואי ותרופות של צה"ל. יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא שלמה גרופמן. 
בשנת 2010, דן אנד ברדסטריט דירגה את שראל במקום החמישי מהחברות המובילות במשק בקטגוריית הפצה סיטונאית, ציוד רפואי ותרופות.  
נכון לשנת 2011, היקף המכירות של שראל הוא כ-907,479 מיליון ש"ח, והיא מעסיקה כ-117 עובדים.
רחוב הראשונים (מטולה)

רחוב הראשונים במטולה הוא הרחוב הראשון של מטולה ובו בנו ראשוני המתיישבים של המושבה את בתיהם. מאז שנות ה-70 חלק גדול מהבתים ברחוב משמשים כבתי מלון, מסעדות וגלריות. הרחוב ובתיו הוגדרו כאתרי מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

ההיסטוריה של הרחוב

ב-17 במאי 1896 הוקמה המושבה מטולה על אדמות שקנה הברון רוטשילד ב-1893. במקום התיישבו 59 משפחות איכרים שרובם הגיע מזכרון יעקב וראשון לציון. אותם איכרים הקימו את בתיהם לאורך רחוב שנקרא לימים רחוב הראשונים. 
הבתים היו פשוטים, בדרך כלל בני קומה אחת ונבנו מאבן מקומית שנחצבה בסביבה. חזית הבתים פנתה לרחוב ומאחור נבנו מחסנים לתוצרת חקלאית וכן מבנים לבעלי החיים (לולים, רפתות וכו'). את החצר האחורית סגרה חומה שיחד עם החומות הסוגרות של שאר הבתים יצרה קיר הקפי שהגן על התושבים מהתנכלויות השכנים הערבים. מעבר לחומה שכנו החלקות החקלאיות (החכורה) שהחכיר הברון לאיכרים כדי שיעבדום. פתחים נבנו בחומה כדי לאפשר הגעה לשדות ושערים הותקנו על פתחים אלו. השערים נסגרו עם רדת הלילה.
עם התפתחות המושבה נזנחו מספר בתים וחלקם אף הפך לבלתי ראוי למגורים. עם עליית הביקוש לבתים היסטוריים במושבה החל תהליך של שיפוץ ושיקום הבתים. הגדרתו של הרחוב והבתים בו כאתרי מורשת הביא לכך שבמהלך השיפוץ הושקע מאמץ רב לשמר את המבנים בצורתם המקורית.
.tm

.tm היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בטורקמניסטן. הסיומת, שנפתחה בשנת 1997, היא סיומת פעילה ונפוצה ביותר בעיקר בקרב תושבי טורקמניסטן. השם משמש סימני מסחר פעמים רבות (trademark), וכך מרוויחה טורקמניסטן חלק קטן, אך לא זניח מהתמ"ג שלה.
שם המתחם משמש גם כשם מתחם ממדרגה שנייה ולעיתים נדירות גם כשם ממדרגה שלישית. יש לו גם תתי סיומות מיוחדים לכל תחום.
ניתן להשתמש בשם המתחם .tm באמצעות קניית השם באופן חופשי, באמצעות תיאום עם משרד התקשורת הטורקמני, ובאמצעות פנייה לספק סיומת הדומיין "סוכנות המחשב והאינטרנט הטורקמנית".
ילדוס סמטוב

קריירה

בשנת 2013 סמטוב זכה במדליית ארד באליפות אסיה ושנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב במשחקי אסיה לאחר שניצח בגמר את בולדבאטר גנבאט המונגולי.
בשנת 2015 הוא התחרה באליפות העולם שנערכה באסטנה שבמדינת הולדתו וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את טורו שישימה היפני לאחר שקיבל ניקוד יוקו על תרגיל מוצלח שביצע כעשר שניות מהפתיחה והספיק לו לניצחון. בגמר הוא התמודד מול בן-ארצו רוסטם איברייב ולמרות שהקרב הסתיים ללא ניקוד סמטוב ניצח לאחר שיריבו ספג עונש.
סמטוב נבחר לייצג את קזחסטן בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג באולימפיאדת ריו 2016 ואף זכה במדליית הכסף. בחצי הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב מאזרבייג'ן ובגמר הפסיד בניקוד ווזארי לבסלאן מודראנוב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב. באותה השנה סמטוב זכה גם במדליית הזהב באליפות אסיה כשניצח בגמר את דיוברק אורוזבוייב האוזבקי.
באליפות העולם בשנת 2019 שנערכה בטוקיו, זכה סמטוב במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את בן ארצו גוסמן קירגיזבייב הקזחי.
לסמטוב שבע זכיות בתחרויות מהסבב העולמי של איגוד הג'ודו (6 זכיות בתחרויות גראנד פרי וזכייה אחת בתחרות גראנד סלאם).