google/wiki40b huggingface dataset:
גאבור מרטון

קריירה כשחקן

מרטון החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית בעיר הולדתו פץ', וב-1985 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, עמה זכה בגביע ההונגרי בעונת 1989/1990. לאחר הזכייה בגביע הוחתם מרטון בקבוצת ראסינג גנק מליגת העל הבלגית, ולאחר שנה וחצי בבלגיה חזר להונגריה וחתם בקבוצת בודפשט הונבד, עמה זכה באליפות הונגריה בעונת 1992/1993. לאחר הזכייה באליפות חתם מרטון בקבוצת קאן, ובמדיה ערך 17 הופעות בליגת העל הצרפתית. לאחר עונה אחת בצרפת חזר שוב לקבוצת נעוריו פץ' ובמדיה שיחק בעונת 1994/1995.
בקיץ 1995 הגיע מרטון לישראל וחתם בקבוצת הפועל כפר סבא מליגת העל, במדיה שיחק שנה וחצי וכבש חמישה שערים ב-38 הופעות בליגה. בינואר 1997 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה, במדיה שיחק שנתיים וכבש חמישה שערים ב-56 משחקי ליגה. בינואר 1999 חתם בקבוצת הפועל תל אביב, ואת שער הליגה היחיד שלו במועדון כבש בניצחון 2–0 בדרבי מול מכבי תל אביב. בנוסף כבש מרטון שני שערים בגביע המדינה, בו זכה עם הפועל תל אביב לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. בעונתו האחרונה בישראל שיחק מרטון בקבוצת עירוני ראשון לציון.
בקיץ 2000 חזר מרטון לקבוצת נעוריו פץ', ושיחק במדיה ארבע עונות נוספות. בשנת 2004 עבר למועדון האוסטרי SV גיסינג, ולאחר עונה אחת חזר להונגריה וחתם בקבוצת בארץ'. בשנת 2007 פרש מרטון ממשחק פעיל בגיל 38.
לזכותו של מרטון שער אחד ב-21 הופעות במדי נבחרת הונגריה.

קריירה כמאמן

לאחר הפרישה מונה מרטון למאמן קבוצת קוזארמישלני מהליגה השנייה בהונגריה, ולאחר מכן מונה למאמן קבוצת הנוער של פץ', וכן שימש לתקופה קצרה כמאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 2010 חזר לתפקיד מאמן קוזארמישלני למשך שנתיים וחצי. בינואר 2013 חזר לתפקיד מאמן פץ' בליגה הבכירה, וביולי 2014 מונה למאמן קבוצת קאפושווארי ראקוצי מהליגה השנייה. בשנת 2015 חזר לאמן את קבוצת פץ', לאחר שהורדה לליגה הרביעית עקב עבירות רישוי, ובנה את סגל הקבוצה מחדש. בשנת 2018 סיים את תפקידו במועדון, ובשנת 2019 שימש כמאמן שיופוק מהליגה השנייה.
סוף היהדות בארצות האסלאם (ספר)

תוכן הספר

הספר כולל מחקרים רבים על כ-900,000 יהודי ארצות ערב ב־11 מדינות מוסלמיות, נאלצו לעזוב את ארצם שלא ברצונם בשנות הארבעים והחמישים ועל התופעות שקדמו לכך, זאת לצד הגירה מרצון לארץ ישראל של מיעוט מיהודי ארצות ערב.
חלק מהמאמרים מתמקדים בתהליך ההיסטורי של הנגישה ביהודים בארצות האסלאם, חלקם מתמקדים בתקופה של אמצע המאה העשרים. המחקרים מעלים כי במחצית מהמדינות היהודים "גורשו" באופן מוחלט, אך גם במדינות הנותרות הופעלה כלפי היהודים "הדרה" ו"נידוי" שהוביל לעזיבת היהודים. במקביל המחקרים שבספר מובילים למסקנה שהנרטיב לפיו "הגירוש" הוא תוצאת של הקמת מדינת ישראל, הוא נרטיב "מופרך לחלוטין".
מאמרו של פרופ' שמואל טריגנו אשר בוחן את היחס כלפי היהודים בארצות ערב והאסלאם, מראה כי באימפריה העות'מאנית נהג "משטר הד'ימה" שראה ביהודים בני חסות הראויים להשפלה וכי היווצרות מדינות ערב העצמאיות מתוך הקולוניאליזם המערבי עוררה מחדש את האנטישמיות האסלאמית הישנה שהובילה, בין היתר, לנְהִייה הפרו-נאצית של אחדות מהתנועות הלאומיות הערביות. בהקשר של הקמת מדינת ישראל ביחס לעוינות בארצות ערב כלפי היהודים הגרים בהם, רואה טריגנו תירוץ וכלי תעמולתי יותר מאשר גורם. מאמר אחר מראה כי בחלק מארצות ערב, כגון מצריים, חיסול הקהילה היהודית בוצע באופן מתוכנן בכלים משפטיים ועל פי אמות מידה גזעניות ומפלות מוצהרות.
הספר כולל חומר גם ארכיוני רב, לדוגמה מכתב מארכיון כל ישראל חברים המתאר אירוע במרוקו בשנת 1907: "חיילי הסולטן הסתערו על המלח (הרובע היהודי) ההמון בעקבותיהם והחלו בביזה. חמשת או ששת אלפי הגברים שהמתינו בשערי העיר חדרו אל הרובע התפזרו במלח והתחילו לבזוז, לשדוד, לאנוס, לטבוח, ולשרוף ובמשך שלושה ימים עד להגעתם של הגייסות הצרפתיים. אין בית, משפחה או אדם שניצל מידם".
בין מסקנות הספר, נמתחת ביקורת על מדינת ישראל ועל התנועה הציונית ש"הדחיקו" את הנושא.
אברהם דנציג

רבי אברהם דאנציג (תק"ח 1748 - תקפ"א 1820) מחבר ספרי ההלכה חיי אדם, חכמת אדם ובינת אדם.

תולדות חייו

נולד בשנת תק"ח לאביו הרב יחיאל מיכל בעיר דנציג (כיום גדנסק). בצעירותו למד אצל הרב יוסף ליברמן מפראג. בסביבות גיל שמונה עשרה עבר ללמוד אצל הנודע ביהודה ובאותה תקופה גם התחתן. אחר חתונתו עבר לווילנה ועבד כסוחר ובאופן לא רשמי שימש כרב, כאידיאל שאין ליהנות מן התורה. לאחר שירד מנכסיו בסביבות שנת תק"ע שימש באופן רשמי כרב ודיין בווילנה.
והנה ידעתי כי יתלחשו עלי, ויאמרו הגם שאול בנביאים? הלא זה האיש ידענו בו שהיה מסוחרי ארץ, פרנקפורט ולייפסיג יותר מט"ו שנים, ותורתו אימת נעשית? והתורה העידה לא מעבר לים הוא שאינה מצויה לא בתגרנין ולא בסחרנין! דע לך אחי, כי נסיעתי למרחקים לא היה לקבץ עושר חלילה, יעיד עליו אדון הכל, רק לפרנס בני ביתי. וירושה היא בידי מאבותי הקדושים הלא הוא אדוני אבי זקני הרב הגדול המפורסם בדורו לצדיק תמים מורינו הרב שמואל בעל המחבר ספר נחמות ציון ... זה היה דרכו כל ימיו לא נהנה מהתורה והיה לו עשרה בנים וכלכל אותם בכבוד ביגיע כפו, והיה דורש תמיד לרבים בדברי מוסר, ובצע כסף לא לקח. גם אני הלכתי בעקבותיו, ולא זזה הוראה מתוך ביתי זה יותר מעשרים שנה ולא נעשה דבר גדול בקהילתנו בלתי הסכמתי, לא בכסף ולא במחיר. 
עד זה שנתים שמטה ידי והייתי מוכרח לקבל עלי עול הוראה בקבלת פרס שהתירה התורה לתלמידי חכמים בזקנותם. וברוך אשר עשה לי הנפש הזה מעודי שלא לאהוב ממון.
— הקדמה לספר חכמת אדם
הרב אברהם דנציג בא בקשרי משפחה עם משפחת הגאון מווילנה אחר שבנו רבי יצחק נשא את בתו של רבי יהודה לייב קרמר (בנו של הגר"א). הוא גילה הערצה רבה לגאון וקרא לו "יחיד בדורו" ופירט את סדר לימודו בתחילת ספרו "זכרו תורת משה".
ספרו "חיי אדם" נחשב כספר הפסיקה הנחשב ביותר במזרח אירופה עד התפשטות הספר משנה ברורה. ברחבי ליטא ובלארוס התקיימו בריכוזים היהודיים חבורות מיוחדות בשם "חיי אדם", שמטרתם לימוד משותף, בדרך כלל עם רב או מגיד שיעור בספר "חיי אדם" הלכה למעשה. בערים רבות היו אפילו בתי כנסת מיוחדים - "קלויז חיי אדם"].
נפטר בד' בתשרי תקפ"א בגיל שבעים ושלוש, היו שמצאו בזה רמז לספרו העיקרי שחיבר (חיי אדם בגימטריה שבעים ושלוש).
הזמר אהרן רזאל הוציא שיר בשם "דעתי עליה", מתוך הקדמתו של הרב דנציג לספרו "חכמת אדם", שאף כשהיה סוחר, הייתה דעתו על התורה.
מקונדו

מקונדו (Macondo) היא עיר דמיונית המתוארת בספרו של גבריאל גרסייה מרקס "מאה שנים של בדידות".
הסיפור הטראגי של מקונדו מדומה לעיתים לסיפורו של העולם, ובהתאמה, סופה של מקונדו מדומה לסופו הבלתי נמנע של העולם.
יש הסוברים שתיאור העיר מקונדו מבוסס על עיר הולדתו של מרקס, ארקטקה (Aracataca). בשנת 2006 החליטו אנשי העיירה ארקטקה, לערוך הצבעה כדי להחליט האם לשנות את שמה ולקרוא לה על שם יצירתו של יוצא העיירה המפורסם. מעל הכביש הראשי בעיירה מוכת העוני כבר מתנוסס השם החדש, "ברוכים הבאים לעולם הקסום של מקונדו", אלא שההצעה לא עברה ומקונדו תישאר בדיונית בלבד.
מעבר טונלה

אתר הסקי

מרחב הגלישה של אתר הסקי פאסו טונלה (Passo Tonale) כולל כמאה קילומטרים של מסלולים לכל הרמות, בגובה שבין 3,100-1,155 מטרים, ושלושים מעליות סקי. מרחב הגלישה מכונה "אדמלו סקי" (Adamello Ski), והסקי פס שלו מכסה את המסלולים בפאסו טונלה, את המסלולים על קרחון פרסנה (Presena) בגבהים שבין 3,100-2,700 מטרים, את המסלולים סביב העיירה פונטה די לניו (Ponte di Legno), וכן את העיירות טמו (Temu), ורמיליו (Vermiglio) ו-וצה ד'אוליו (Vezza d'Oglio).
רוב מסלולי הגלישה בפאסו טונלה רחבים, חלקים ונטולי קטעים מישוריים, מה שהופך את האתר לפופולרי בקרב גולשי סקי מתחילים ובינוניים. יש בו גם אופציות אוף פיסט בצדי המסלולים וסנופארק עם מגוון מתקנים לגולשי פריסטייל. לקראת סוף החורף נבנה בדרך כלל פארק שלג נוסף על הקרחון. 
מיקומו הגבוה של האתר מאפשר לו ליהנות מאפקט שלג האגמים (Lake-Effect Snow). אוויר לח מאגם גרדה והים התיכון נפגש עם אוויר קר במרומי הקרחון, וכתוצאה מכך מתקבלות כמויות שלג רבות, המאפשרות לגלוש באתר לאורך חלק נרחב של חודשי השנה, בדרך כלל עד מאי.
מרחב הסקי של פאסו טונלה מהווה גם חלק מסקי פס מורחב המכסה את האלפים הדרומיים באיטליה ואת מצוקי ברנטה ונקרא Skirama Dolomiti. מרחב זה כולל 380 קילומטרים של מסלולים ומכסה, פרט לפאסו טונלה, גם את האתרים: מדונה די קמפיליו, מארילבה (Marilleva), פולגרידה (Folgarida), מונטה בונדונה (Monte Bondone), אנדלו (Andalo) ו-Fai della Faganella.
שרגא פייבל פרנקל

ביוגרפיה

נולד בעיירה וַסִילִיקוֹב  (וסילקיב; כיום Василькiв) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום במחוז קייב באוקראינה). אביו היה למדן, ואצלו למד פרנקל הצעיר לימודי קודש וכן ספרות חול עברית. מגיל צעיר נמשך פרנקל לרעיונות סוציאליסטיים, ולאחר שחי שנים מספר בערים שונות באוקראינה, נאלץ להימלט מפני הבולשת הרוסית בשנת 1901, ועל כן עקר לשווייץ. השתקע בז'נבה ולמד פילוסופיה ומדעי החברה עד 1906. התקיים בדוחק מהוראה והרצאות פומביות, התקרב אל הסופר היהודי-רוסי מרדכי בן עמי (רבינוביץ'), ותרגם מכּתביו לעברית. מטעמי בריאות עקר משווייץ לצרפת בשנת 1912, ובשנת 1917 השתקע בעיר ניס עד מותו, בודד ועני, בשנת 1933.
כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה

כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה בוצע בשני מבצעים נפרדים, בשלבים נפרדים של המלחמה, ולמטרות נפרדות, על ידי צבא האימפריה הגרמנית, במלחמתו נגד הרוסים. לאחריו הושמה הארץ תחת שלטון צבאי גרמני, למרות ניסיונה להכריז על עצמאות. השלטון הצבאי עבר מן העולם עם תום המלחמה.

כיבוש אסטוניה - האיים

השלב הראשון, מבצע אלביון, נערך בין ה-11 ל-21 באוקטובר 1917, מספר חודשים לאחר התמוטטות האימפריה הרוסית, ובימיה האחרונים של הרפובליקה הרוסית. במהלך זה נכבשו סארמאה, היומאה ומוהו, איים חשובים אסטרטגית בפתחו של מפרץ ריגה, אשר שימש זירה להתכתשויות בין הציים הרוסי והגרמני בשלבים מוקדמים יותר של המלחמה (למשל, קרב מפרץ ריגה).

כיבוש אסטוניה - השטח היבשתי

השלב השני נערך לאחר השתלטות הבולשביקים על רוסיה, והיווה חלק ממהלך אסטרטגי כולל - ומוצלח - שמטרתו הוצאת רוסיה הבולשביקית מן המלחמה. 
בשלב הזה נחתו הגרמנים ב-18 בפברואר 1918 בחוף אסטוניה, והשתלטו על הארץ כולה לנוכח התנגדות קלה. ב-21 בחודש הם השתלטו על האפסאלו, הסמוכה לפתח מפרץ ריגה במערב. למחרת הגרמנים השתלטו על ולגה שבדרום. ב-24 בחודש הגרמנים השתלטו על פרנו, ויליאנדי וטרטו. באותו יום עצמו, עם הסתמן נסיגת הכוחות של רוסיה הבולשביקית מהארץ, אסטוניה הכריזה על עצמאותה תחת שלטון רפובליקני. למחרת הגרמנים השתלטו על טאלין הבירה. עד לרביעי במרץ, עם תפיסת העיר נרבה, הגרמנים סיימו את השתלטותם על כל שטחי אסטוניה. יום לאחר מכן סיימו הכוחות הבולשביקים את נסיגתם מחוץ לתחומי הארץ, כאשר חצו את נהר הנרבה מגדתו האסטונית לגדתו הרוסית.
הכיבוש הגרמני אושר על ידי הבולשביקים, עוד קודם לסיום ההשתלטות על אסטוניה, בחוזה ברסט-ליטובסק, אשר נחתם בשלישי למרץ.

השלטון הצבאי

הגרמנים לא הכירו בשלטון הרפובליקני האסטוני, אשר הכריז על עצמאות הארץ. אסטוניה, יחד עם שטחים סמוכים, בעיקר מלטביה של ימינו, הושמה תחת שלטון צבאי גרמני, כאשר הערים הגדולות: טאלין, טרטו ונרבה נשלטו ישירות על ידי הצבא, ואילו מרחבי הארץ נשלטו בעקיפין, תוך היעזרות באדמיניסטרציה שהורכבה מנכבדים מקומיים מקרב המיעוט הגרמני. בהתאם, הצבא האסטוני הוכרז כבלתי חוקי ב-23 במרץ. במאי הכירו בשלטון האסטוני הרפובליקני בריטניה, צרפת ואיטליה. לאחר מכן, מיוני 1918, כנראה כתגובה להכרה בשלטון הרפובליקני האסטוני על ידי מדינות ההסכמה, מנהיגים אסטוניים שפעלו למען עצמאות הארץ הושמו במעצר. בין הנעצרים היה גם המנהיג של המשטר הרפובליקני קונסטנטין פץ (Päts), אשר הושם בבתי כלא שונים לאחר מעצרו ב-16 ביוני. למרות עמדה זו ופעולות אלה של הגרמנים, המשיכו תומכי עצמאות אסטוניה בפעילותם במחתרת.

ניסיון להקמת ישות גרמנית - בלטית

במקביל, המיעוטים הגרמניים באסטוניה ובלטביה ניסו להקים ישות מדינית משלהם, מאיחוד של כמה מחוזות בהם הייתה אוכלוסייה גרמנית ניכרת. האיחוד האמור ביקש להיספח, על בסיס איחוד עם בית הוהנצולרן, לאימפריה הגרמנית. התארגנות זו קיבלה הכרה מהקייזר הגרמני בספטמבר, ופרט לגרמניה, לא הכירה בה שום מדינה אחרת. תום המלחמה בנובמבר הפך מהלך זה לקצר ימים, אולם לגורמים המעורבים במהלך היה חלק בהתכתשויות באזור הבלטי בשנים שלאחר המלחמה, בעיקר כחברים במיליציות הפרייקור.

אחרית דבר

עם תום המלחמה, ב-11 בנובמבר, שנלווה אליו תום השלטון של הקייזר בגרמניה, ממשלת המעבר הגרמנית מסרה את השליטה על אסטוניה לרפובליקנים, שהקימו ממשלה זמנית, בראשות פץ, שחזר מגרמניה. העברת הסמכויות נחתמה פורמלית ב-19 לחודש. הרוסים הבולשביקים התנגדו לכך ופלשו לאסטוניה ב-28 באותו חודש. האסטונים לחמו לעצמאותם כנגד הפולשים וזו הושגה והוכרה על ידי הרוסים ב-1920.
גסטון גאודיו

קריירה

גאודיו, יליד במפרליי שבפרובינציית בואנוס איירס, למד לשחק במרכז הטניס Temperley Lawn שבעיר הולדתו, ומאמנו הראשון היה רוברטו קארותרס. בילדותו שיחק גם כדורגל ורוגבי, אך לבסוף בחר בטניס על מנת לסייע להוריו שנקלעו לקשיים כלכליים.
גאודיו מיטיב לשחק על משטח חימר ונחשב לשחקן בעל יכולת לא צפויה, המסוגל להפגין רמת משחק גבוהה אך לא מצליח לשחק בה בעקביות.
שיחק בנבחרת ארגנטינה בגביע דייוויס בין 2001 ל-2003, ובסך הכל ב-9 מפגשים. מאזנו עומד על 13 ניצחונות ו-3 הפסדים.
גאודיו פרש מטניס מקצועני ב-30 באוגוסט 2011.
Hush Little Baby (שיר של רטץ' 32)

הופעות במצעדים

יחד עם פרסומו של האלבום Black and White, הרצועה "Hush Little Baby" נכנסה אל מצעד הסינגלים הבריטי בעקבות הורדות רבות. 
הרצועה גם נכנסה לראשונה למצעד הסינגלים העצמיים במקום ה-12 בעקבות פרסומו כסינגל החמישי. "Hush Little Baby" נכנס מחדש למצעד במקום התשעים וחמש בשבוע שהסתיים ב-19 במאי 2012.
צ'יף סיאטל

תולדות חייו

נולד וגדל בסביבות בלק איילנד בוושינגטון. כבר מגיל צעיר התבלט כלוחם ומנהיג. הוא יצר קשרי ידידות עם אחד ממיסדי העיר סיאטל, הרופא דייוויד סווינסון מיינארד (David Swinson Maynard). ב-26 בינואר 1856 הצליח לשמור את אנשי שבטו מחוץ להתקפת השבטים האינדיאנים על מתיישבי סיאטל שנודע כקרב סיאטל. 
ב-1887 ייחס לו הנרי סמית, במסגרת עיתונו ה-Seattle Sunday Star, נאום על חשיבותה של השמירה על האקולוגיה ועל הכבוד לזכויות האמריקאים הילידים על אדמתם, 35 שנה לאחר שסיאטל אמור היה לשאת אותו. לפיכך על אף ששמו הפך סמל לערכים אלה, כלל לא ברור אם אכן נשא את הנאום המיוחס לו.
פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט

ביוגרפיה

פרידריך אנטון אולריך נולד ב-27 בנובמבר 1676 בולדק לכריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק ולאנה אליזבת, רוזנת ראפולשטיין, בתם של גאורג פרידריך, רוזן ראפולשטיין ואליזבת שרלוטה, רוזנת זולמס-זוננוואלדה.
בשנת 1706 מת אביו כריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק, ופרידריך אנטון אולריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1712 נתן קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפרידריך אנטון אולריך מעמד של נסיך, והוא נקרא מעתה בתואר "נסיך ולדק ופיקמונט". פרידריך אנטון אולריך בנה ושיפץ כמה ארמונות בנסיכות, מה שהכניס את הנסיכות לחובות גדולים. ב-1 בינואר 1728 מת פרידריך אנטון אולריך, ובנו קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
וולט רוסטו

וולט ויטמן רוֹסטוֹ (באנגלית: Walt Whitman Rostow, ידוע גם כוולט רוסטו או וו.וו. רוסטו; 7 באוקטובר 1916 - 13 בפברואר 2003) היה כלכלן ותאורטיקן פוליטי יהודי-אמריקאי אשר שימש כיועץ לביטחון לאומי ה-7 של ארצות הברית, והיהודי הראשון בתפקיד זה, תחת הנשיא לינדון ג'ונסון, בין השנים 1966–1969.

ביוגרפיה

רוסטו סיים תואר ראשון באוניברסיטת ייל בגיל 19, זכה למלגת רודז ללימודים בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד והשלים את הדוקטורט שלו בגיל 24. לאחר סיום לימודיו החל ללמד באוניברסיטת קולומביה. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת כעוזר במשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית (OSS) ובין השאר עסק בבחירת המטרות שהופצצו על ידי הכוחות האמריקאיים. על שירותו זכה באות לגיון ההצטיינות ב-1945. לאחר המלחמה עבר ללמד באוניברסיטת קיימברידג' וכיהן כחבר סגל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בין 1950 ל-1961. 
רוסטו החל את דרכו בממשל ג'ון פ. קנדי, כסגן היועץ לביטחון לאומי, הראשון במניין, ב-1961, ועבר באותה שנה לכהן כיועץ למשרד החוץ וראש אגף תכנון המדיניות במשרד זה. ב-1964 מינה אותו לינדון ג'ונסון כחבר ועדת CIAP וב-1966 מונה ל"עוזר מיוחד לנשיא לענייני ביטחון לאומי" (למה שקרוי היום כ-"יועץ לביטחון לאומי"). 
רוסטו בלט בתפקידו בעיצוב המדיניות האמריקאית בדרום-מזרח אסיה במהלך שנות ה-60, כמתנגד חריף לקומוניזם וכמעריץ מושבע של היעילות הקפיטליסטית והקפיטליזם בכללותו. 
לאורך שירותו בממשלי קנדי וג'ונסון בנושא ביטחון לאומי, תמך במעורבות האמריקנית במלחמת וייטנאם. לימים, הפך למרצה בבית ספר למדיניות ציבורית ע"ש לינדון ג'ונסון, באוניברסיטת טקסס באוסטין, יחד עם אשתו, אלספת' רוסטו, שמונתה מאוחר יותר גם לדיקן בית הספר. 
רוסטו חיבר למעלה מ-30 ספרים, בכתביו כתב נמרצות לטובת כלכלה חופשית, במיוחד בנוגע למדינות מתפתחות. הוא נודע בכך במיוחד על כתיבת ספרו: "שלבי ההתפתחות הכלכלית: גילוי דעת בלתי קומוניסטי" (1960), אשר הפך לקלאסיקה בכמה תחומי מחקר של מדעי החברה. 
ב-1969 העניק לו הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
אחיו הבוגר, יוג'ין רוסטו, גם כיהן בכמה תפקידים בכירים בממשל הנוגעים למדיניות חוץ.
חברה לטיסות שכר

חברת שֶׂכֶר (נקראת גם צַ'רְטֶר, מאנגלית: Charter airline) היא חברת תעופה המפעילה טיסות מסחריות שאינן סדירות. מחיר כרטיס לטיסות אלה יהיה בדרך כלל זול יותר ממחיר כרטיס לאותו היעד בטיסה של חברה סדירה. לעיתים חברות השכר מפעילות טיסות ליעדים לפי הזמנה של קבוצת לקוחות.
"טיסת שכר" היא טיסה בה מעל לשנים-עשר נוסעים (טיסה בה מספר הנוסעים נמוך יותר זוכה לכינוי "מונית אוויר"). חברות תעופה רבות המפעילות טיסות סדירות, מפעילות בנוסף גם טיסות שכר.
טיסות שכר רבות נמכרות במסגרת חבילת נופש שבה המחיר ששולם כולל טיסות, בית מלון, ושירותים אחרים. לעיתים מטוס נשכר על ידי קבוצה אחת גדולה כמו ועדי עובדים, קבוצות ספורט, וחיילים. 
חברות השכר כפופות לאמנת ורשה אולם אחריותם כלפי הצרכנים מוגבלת יותר מחברה סדירה. חלה אחריות על החברה במקרים בהם לא הוכח כי ננקטו כל האמצעים הדרושים למניעת הנזק לנוסעים. הנטל להוכיח העדר רשלנות הוא על החברה.

טיסות שכר בישראל


טיסת שכר הראשונה מישראל למערב גרמניה נערכה ב-6 במאי 1979 ואורגנה על ידי חברת "צ'רטר 1". זמן קצר אחר כך החלה אותה חברה להפעיל טיסות שכר מישראל ללונדון, במטוסי חברת מונרק איירליינס. ב-1 בנובמבר 1981 החלה מעוף נתיבי אויר להפעיל טיסות שכר בינלאומית במטוסים ישראלים ליעדים שונים.
חברת "סאן דור" היא חברה ישראלית לטיסות שכר, המשווקת טיסות שכר עבור אל על כחברת בת של אל על. ארקיע וישראייר מפעילות גם הן טיסות שכר בעונת התיירות. גם מחו"ל מגיעות לישראל טיסות שכר רבות ומספר הטיסות הרב ביותר מגיע מיוון, איטליה, הולנד, טורקיה, ספרד ובריטניה.
MSConfig

MSConfig (נקראת באופן רשמי System Configuration בחלונות ויסטה, 7, ו-8, ו- Microsoft System Configuration Utility במערכות ההפעלה הקודמות, בעברית נקראת התוכנה כלי קביעת תצורת המערכת או קביעת תצורת המערכת) היא תוכנת מערכת שתפקידה לאבחן בעיות בתהליך האתחול של חלונות. ניתן להשתמש בתוכנה גם כדי לקצר את זמן האתחול.
היא יכולה להפעיל ולבטל פעילות תוכנות מנהלי התקנים ושירותי חלונות המופעלים בזמן עליית המערכת, או לשנות את פרמטרי האתחול. היא כלולה בכל הגרסאות של חלונות החל מחלונות 98 להוציא את חלונות 2000. למרות שבחלונות 95 ו-2000 התוכנה אינה קיימת כברירת מחדל, ניתן להוריד אותה גם למערכות אלו.
מיכאל אלבק

ביוגרפיה

נולד בגרמניה לחוקר המשנה והתלמוד פרופסור חנוך אלבק ולהניה (הנדל). סבו הוא חוקר התלמוד שלום אלבק.
עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1935.
אלבק למד באוניברסיטה העברית ובשנת 1959 קיבל בה תואר מוסמך בכימיה. בשנת 1962 הוענק לו תואר דוקטור.
בשנים 1962-‏1964 שימש כחוקר ראשי במכון לסיבים ולעצי יער בירושלים. מ-1964 ועד 1965 היה ראש המעבדות הכימיות בחברת מקורות.
בשנת 1965 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1978 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין וב-2003 היה לפרופסור אמריטוס.
אלבק מילא תפקידים רבים באוניברסיטה: שימש פעמיים כדיקן הפקולטה למדעי הטבע (1967-‏1969, 1972-‏1975).
בשנת 1982 מונה לרקטור האוניברסיטה ולחבר בוועד המנהל ובמועצת הנאמנים של האוניברסיטה (כיהן כחבר בהם עד 1999). בשנת 1986 סיים את תפקידו כרקטור ומונה לנשיא האוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד 1989.
אלבק שימש גם כנשיא החברה הישראלית לכימיה וכחבר במועצות הנאמנים של מוסדות שונים - חברת טבע, מפעלי ים המלח, מוסד ויצמן לפרסומי מדע והקרן הדו-לאומית גרמניה-ישראל (GIF).

תחומי מחקריו

מחקריו של אלבק עוסקים בכימיה, ביולוגיה ויישומים רפואיים של תרכובות טלור אורגניות ואי-אורגניות. פרסם והוציא כ-120 פרסומים מדעיים ופטנטים.

משפחתו

אלבק נשוי לדוקטור שולמית אלבק, שכיהנה כחברת סגל בית הספר לעבודה סוציאלית של אוניברסיטת בר-אילן, ולהם ארבעה ילדים, וביניהם אמנון אלבק, פרופסור לכימיה אורגנית, המכהן כסגן הרקטור של אוניברסיטת בר-אילן.
אחיו של מיכאל אלבק, הוא פרופסור שלום אלבק, הקרוי על שם סבו.
עדות מקומית

"עדות מקומית" היא תערוכה לצילומי עיתונות מישראל ומהרשות הפלסטינית, הנערכת מדי שנה, מאז שנת 2003, במוזיאון ארץ ישראל. התערוכה מתקיימת לצד התערוכה World Press Photo, המציגה צילומי עיתונות מהעולם.
הצילומים המוצגים בתערוכה נבחרים על ידי חבר שופטים, מתוך אלפי צילומים הנשלחים לתערוכה. הצילומים הם בקטגוריות אחדות, שבכל אחת מהן נבחרות שלוש תמונות: חדשות, חיי יום יום, דיוקנאות, תרבות ואמנות, טבע וסביבה, ספורט, ועוד. כן נבחרות תמונת השנה וסדרת השנה.
מנהלת התערוכה מראשיתה היא דנה וולפיילר-ללקין.
וסנה פיסארוביץ'

ביוגרפיה

פיסארוביץ נולדה בברצ'קו וגדלה בפוז'גה. מגיל צעיר למדה בבית ספר למוזיקה, ניגנה בחליל, שרה במקהלה והשתתפה בתחרויות מוזיקה. באמצע שנות התשעים עברה לזגרב ולמדה באוניברסיטת זאגרב. באותה תקופה גם החלה לשיר במועדונים ולכתוב שירים.
ב-1997 הופיעה בפסטיבל המוזיקה זאדארפסט, הנערך בעיר זאדאר. ב-2000 יצא אלבומה הראשון, שנקרא "Da znaš".
ב-2002 זכתה בתחרות "דורה", הבוחרת את נציג קרואטיה לאירוויזיון, עם השיר "כל דבר שאני רוצה". בתחרות עצמה, בטאלין, הגיעה למקום ה-11. היא כתבה את השיר "בדיסקו", שייצג את בוסניה והרצגובינה באירוויזיון 2004.
אריה שפירא

ביוגרפיה

אריה שפירא נולד בשנת 1943 בקיבוץ אפיקים, ועבר עם משפחתו לפתח תקווה בשנת 1947, שם, בעודו ילד, למד נגינה בפסנתר. 
בשנים 1962 עד 1965 למד פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל, בשנת 1963, החל ללמוד הלחנה באקדמיה למוזיקה של תל אביב אצל עדן פרטוש, לימודים שסיים בשנת 1968.
משנת 1995 עד 2014 שימש מרצה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.
נישא לבת-שבע בשנת 1967 ולזוג שלוש בנות. נפטר ב-3 בספטמבר 2015.

יצירתו

שפירא הלחין מוזיקה סימפונית, קאמרית, אלקטרונית ומוזיקה לכלי סולו, וכן מוזיקה למחול, תיאטרון ולסרטי קולנוע.
רוברט קובאץ'

קריירה

רוברט קובאץ', ואחיו הגדול ניקו קובאץ', נולדו שניהם במערב ברלין למשפחה ממוצא קרואטי, שמקורה מן העיר ליבנו שבבוסניה והרצגובינה. שני האחים הם חלק ממספר לא-קטן של שחקנים קרואטים שלא נולדו במדינה, ושניהם יחד תורמים רבות לנבחרת אחרי שהם מביאים את קצב המשחק המהיר מן הבונדסליגה לנבחרת.
קובאץ' החל את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות, ראפיד ודינג והרטה צלנדורף (1994-1995) לפני שערך את הבכורה שלו בבונדסליגה עם נירנברג בשנת 1995. אחר כך הוא עבר לשחק בבאייר לברקוזן (1996-2001), לפני שעבר לשחק בבאיירן מינכן.
קובאץ' שיחק עבור קרואטיה במהלך מונדיאל 2002 ויורו 2004. הוא שיחק בשביל הנבחרת גם במונדיאל 2006, אך צבר שני צהובים במשחק נגד יפן, דבר שגרם לו להפסיד במשחק האחרון של הנבחרת נגד אוסטרליה בשלב הבתים. הגנת קרואטיה התקשתה לשחק בלי קובאץ', ומי שהחליפו במשחק נגד אוסטרליה נגע בכדור בידו ברחבת הקבוצה, דבר שנתן לאוסטרליה את שערה הראשון בטורניר מפנדל. תוצאת המשחק נסתיימה בתיקו 2-2, דבר שגרם להדחתה של קרואטיה מהטורניר. גם בנבחרת, גם בלברקוזן, וגם בבאיירן מינכן, רוברט קובאץ' שיחק עם אחיו ניקו באותה הקבוצה.
לקראת עונת 2007/2008 חתם קובאץ' בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, איתה הגביע לגמר הגביע הגרמני שם הפסידה קבוצתו לבאיירן מינכן בתוצאה 2:1 בתום תוספת זמן. בינואר 2009 חתם קובאץ' בדינמו זאגרב הקרואטית שהתעניינה בשירותיו עוד באוגוסט 2007. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם קובאץ' 12 הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן סבל קובאץ' מפציעה, שגרמה לו להחמיץ חלק ממשחקי פתיחת העונה של קבוצתו, ממנה החלים בספטמבר 2009 עת חזר לשורות קבוצתו. בסיום אותה עונה הודיע קובאץ' על פרישתו ממשחק פעיל.
דוקטרינה צבאית

דוקטרינה לעומת אסטרטגיה

היחסים בין הדוקטרינה לאסטרטגיית הביטחון הלאומי הם מורכבים ביותר. כעקרון, הדוקטרינה הצבאית צריכה להשלים את אסטרטגיית הביטחון הלאומי. בפועל, שינוי ויישום של דוקטרינה צבאית הוא תהליך ארוך ומורכב ביותר שיכול לקחת שנים או אף עשורים. דבר זה יכול להוביל לכך שצבאות ישתמשו באותה דוקטרינה צבאית על מנת לתמוך במספר תפיסות אסטרטגיות שונות בתכלית.
תופעה נוספת, היא קביעת המדיניות האסטרטגית על פי הדוקטרינה הצבאית הקיימת, מתוך תפיסת מדינות של לעשות את מה שבכוחן וביכולתן לעשות.

דוקטרינת צבא ארצות הברית

דוקטרינת צבא ארצות הברית הקלאסית, התבססה על עליונות בשדה הקרב וביכולת האש.
בשנות ה-90 בוצעה תוכנית Revolution in Military Affairs, בה גובשה דוקטרינה חדשה שנתנה משקל עליון לחמוש באמצעי לחימה מונְחים מדויקים ולעליונות מודיעינית. יש הרואים בדוקטרינה שנוסחה על ידי הארלן אולמן (Ullman) וג'יימס וייד (Wade), כתוצאה ממחקר שנערך באוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית, כדומה לדוקטרינת ההלם ומורא (Shock & Awe). עקרונותיה הם הפעלת כוח הכרעה והלם, מודעות לשליטה בשדה-הקרב, שליטה תמרונית וגילויי עוצמה מרהיבים במטרה להרוס את רצונו של היריב להילחם או להתנגד בדרכים שהן פסיכולוגיות בעיקרן.

דוקטרינת הצבא הסובייטי

הפירוש הסובייטי של מושג הדוקטרינה צבאית שונה מאוד מהפירוש בארצות הברית של המושג. אנדריי גרצ'קו, שר ההגנה הסובייטי בשנת 1975, הגדיר את המושג דוקטרינה צבאית כ"מערכת של השקפות על טבעה של המלחמה והשיטות לניהולה, וכן על הכנת מדינה וצבאה למלחמה, אשר אומצו באופן רשמי על ידי מדינה וכוחותיה המזוינים".
 
בתקופה הסובייטית, תאורטיקנים הדגישו גם את ההיבט הפוליטי וגם את ההיבט ה"צבאי-טכני" של דוקטרינה צבאית, כאשר הם סברו שהמערב הזניח את ההיבט הפוליטי.

דוקטרינת הצבא הבריטי

דוקטרינת הצבא הבריטי היא באחריות ראש המטה הכללי הבריטי. הדוקטרינה הנוכחית של הצבא הבריטי מבוססת על הספר  Design for Military Operations: The British Military Doctrine אשר יצא בשנת 1996.