google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף שלחין

חייו

שלחין נולד בבלגיה בשנת 1924. בגיל 5 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהשתקעה במושבה באר יעקב. עקב משבר בענף הפרדסנות והקשיים הכלכליים אליהם נקלעה המשפחה, נשלח שלחין להתגורר אצל דודו בתל אביב. בשנות ילדותו ונעוריו עבד בעבודות שונות לפרנסת המשפחה, עד הצטרפותו להכשרת הנוער העובד בקיבוץ תל יוסף. 
בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה תחת חסותו של המפקד אסף שמחוני. במלחמת העולם השנייה שירת בצי הבריטי. עם תחילת מלחמת השחרור, גויס לפלמ"ח, שירת בגדוד הרביעי והיה בין מלווי השיירות לירושלים הנצורה. 
שנתיים לאחר קום המדינה השתחרר שלחין מצה"ל, נישא והתיישב בראשון לציון. זמן קצר לאחר מכן נסע עם משפחתו ללמוד קולנוע בארצות הברית. עם חזרתו לארץ בשנת 1958, החל להפיק סרטים חינוכיים ועלילתיים לילדים ונוער, שעסקו בנושאים מחיי היומיום של אותן שנים בארץ, בהם שילב גם את זכרונות ילדותו שלו. סרטים אלו נכתבו, בוימו והופקו על ידי שלחין עצמו באמצעים דלים, אך זכו לפופולריות רבה בהקרנות שנערכו בבתי ספר ומועדוני תרבות ברחבי הארץ.
שלחין התגורר בראשון לציון, וגידל בה את שלושת ילדיו. בשנת 2007 יצא ספרו: "מדור לדור - בעיני הלוחם הפלמ"חניק יוסקה" אשר מספר את סיפורה של המדינה דרך יצירותיו.

סרטיו

סרטיו הידועים הם "מעשה בילד עזוב" (1961) שעסק בהתמודדות עם בעיות עוני בשנות החמישים; "תמר שובי הביתה" (1964) על מחלת שיתוק ילדים והתמודדות הנפגעים ממנה; "בבית זה גדלנו" וה"בן האובד" שתיארו את חיי ילדים בראשית היישוב; "לא נזוז מכאן" על חיי ילדים תחת הפגזות ואימת המחבלים בגבול הצפון בשנות השבעים; "אבא הלך למילואים", קומדיה לחיזוק מורל הילדים לאחר מלחמת ששת הימים, ועוד. סרטו הידוע ביותר הוא "הילד מעבר לרחוב" (1965) אשר במרכזו עמד דוד (אותו שיחק בנו, שאול שלחין), ילד בן 12, בן לאב אלכוהוליסט, אשר מסתבך בפריצה ובורח מביתו. הסרט הוקרן בבתי קולנוע בכל רחבי הארץ וזכה להצלחה גם בפסטיבלים ברחבי העולם.

יצירותיו

בתחילת שנות ה-80 החל שלחין, במקביל להקרנות סרטיו, לעסוק ביצירת תבליטי בדים בטכניקה שפיתח בעצמו, תוך כדי ניסוי וטעיה. הנושאים ביצירותיו הם אירועים וסיפורי גבורה מראשית תקופת היישוב, אשר לא תועדו מעולם ביצירה ויזואלית ולכן יש חשש שעם השנים יהפכו לזיכרון היסטורי עמום. מה שהחל תחילה כתחביב, הפך לאורך השנים למפעל חייו של שלחין, שיצר יותר מ-40 קולאז'ים צבעוניים גדולי ממדים. היצירות עוסקות במאבקים ומלחמות ישראל, בהם המאבק על תל חי, ירושלים במלחמת העצמאות ותקופת ההעפלה, אישים שונים (אלכסנדר זייד, רחל המשוררת, שרה אהרונסון), רצח יצחק רבין ותיעודן של ערים שונות בארץ בראשית ימיהן: ראשון לציון בימי המייסדים, תל אביב של שנות ה-30, חיפה עיר הנמל הראשונה ועוד.
מכשפי החוף

מכשפי החוף (באנגלית: Wizards of the Coast; בדרך-כלל מכונה: WotC או בקיצור "ויזארדס") היא יצרנית ומפתחת משחקי פנטזיה ומדע בדיוני מארצות הברית, שהוקמה בשנת 1990. כיום היא חברת-בת של חברת "הסברו". לאורך השנים הפכה "ויזארדס" לאחת החברות העיקריות העוסקות במשחקי אוסף בקלפים, לאחר יציאתו לאור של המשחק "Magic: The Gathering". כיום החברה מפתחת ומשווקת גם משחקי לוח, משחקי אוסף בקלפים ומשחקי תפקידים. 
החברה הוקמה על ידי פיטר אדקינסון ב-1990 ברנטון, פרבר של סיאטל, שם עדיין נמצא מטה החברה. החברה ייצרה בתחילת דרכה רק משחקי תפקידים, כגון המהדורה השלישית של "טליסלנטה", ו"פריימל אורדר". יציאתו של המשחק "פריימל אורדר" הביאה למאבקים משפטיים מול מוציא לאור אחר של משחקי פנטזיה, "פלדיום", שתבע את החברה על התייחסויות למשחקים שלהם (התביעה יושבה מחוץ לבית המשפט ב-1993). 
בין מוצרי החברה: "מבוכים ודרקונים"; משחקי הקלפים של מלחמת הכוכבים, פוקימון ושר הטבעות; והוצאה לאור של ספרים כדוגמת Magic: The Gathering, ממלכות נשכחות ורומח הדרקון.
פנחס חליוה

פנחס חליוה (נולד ב-1960) הוא ד"ר למדעי המדינה ועורך דין ישראלי אשר משמש כמנכ"ל המכללה האקדמית אשקלון.

ביוגרפיה

פנחס חליוה נולד בעיר מרקש שבמרוקו, אביו רב ואמו עקרת בית, והמשפחה המורחבת מנתה עשרה אחים.
בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו ממניעים ציוניים. את שירותו הצבאי עשה בשלישות של האוגדה המרחבית באילת. במילואים שימש כמפקד מרכז גיוס באוגדה המרחבית באילת, בדרגת סגן ייצוגית. נשוי ואב לארבעה ילדים.
בשנת 1982 החל את לימודיו האקדמיים, וקיבל תואר ראשון במדעי המדינה ובקרימינולוגיה ותואר שני במדעי המדינה ומנהל ומדיניות ציבורית. בשנת 2011 סיים את עבודת הדוקטורט שנושאה "שלוחות אוניברסיטת בר-אילן: בין שליחות דתית-חברתית לבין שליחות חברתית-לאומית". נוסף על כך הוא בעל בתואר ראשון במשפטים.

פעילות אקדמית

בשנת 1987, מונה למנהל שלוחת אוניברסיטת בר-אילן באשקלון עת שעמדה לפני סגירה ומנתה כ-50 סטודנטים בלבד. 
הוא הבין את הפוטנציאל הגלום בשלוחה והחל להפעיל תוכניות לימוד מגוונות בתחום המכינות הקדם-אקדמיות ופרויקט לימודי הנדסאים בסיוע שיקום שכונות. בעקבות כך, גדל מספר הלומדים בעשרות אחוזים ומשרד החינוך החליט להכיר בשלוחה כמכללה אזורית (1991).
מאז גדלה המכללה בפעילות האקדמית והקדם-אקדמית והפכה לאחת המכללות הגדולות במדינה. 
בשנת 2000 קיבלה המכללה האקדמית אשקלון את עצמאותה וחליוה משמש מנכ"ל המכללה גם כיום.
במקביל לתפקידו כמנכ"ל, החל משנת 1998 ועד לשנת 2005 שימש מרצה בתחומי המשפט, קרימינולוגיה ומדעי המדינה במכללה. בחודש אפריל 2015 יצא לאור ספרו הראשון "השלום כערך-על במשפט העברי ובמדרשי חז"ל" בהוצאת מוסד ביאליק. 
בחודש ספטמבר 2015 יצא לאור ספרו השני "אוניברסיטת בר-אילן - השלוחות והשפעתן על מפת האקדמיה בישראל" בהוצאת אוניברסיטת ת"א (כותר: דור לדור אוניברסיטת תל אביב. בית ספר לחינוך. תשמ"ב).

פעילות חברתית

החל משנת 1984, היה פעיל בתנועת "עודד" לקידום וההשכלה בשכונת שיקום באשקלון. תנועת עודד היא תנועה של סטודנטים יהודיים מרוקאיים ששמה לעצמה למטרה לאזן את חוסר האיזון החברתי בקרב עולי מרוקו בישראל. במסגרת זו, היה מעורב בפרויקטי שיפוץ ובינוי של מקלטים שישמשו כיתות לימוד בשעות אחר הצהרים לתלמידי תיכון.
בין השנים 1985 ל-1988, שימש כסגן יו"ר ארגון סטודנטים מקומי ס.ל.א – סטודנטים למען אשקלון - ארגון שעיקר פעילותו הייתה פעילות קהילתית וציבורית של סטודנטים מאשקלון הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה. בשנים אלו היה פעיל בתוכניות לפעילי ציבור בסוכנות היהודית ומנהל התוכנית באשקלון. במקביל, שימש כמנהל יחידה להכשרה ופיתוח כוח אדם בפרויקט שיקום שכונות באשקלון.
דורון עזורי

דורון עזורי (נולד ב-1961) הוא מעצב ישראלי, חבר אגודת המעצבים הגרפיים.

ביוגרפיה והשכלה

יליד תל אביב-יפו 1961. למד בגימנסיה הרצליה. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים ובמה"ד היסטוריה. סיים בהצטיינות את המחלקה לתקשורת חזותית ב"בצלאל" (B.A). למד ב "האוניברסיטה העברית" בחוגים לפילוסופיה ולתולדות האומנות. זכה במלגת לימודים מטעם ממשלת איטליה, במסגרתה התמחה בעיצוב ורסטורציה ב - Accademia di Belle Arti di Brera וסיים תואר שני בעיצוב (M.A)].
עם חזרתו ארצה עבד במשרדי פרסום שונים, ביניהם ברוך נאה strtegic design. במשרד זה עיצב יחד עם ברוך נאה, בין היתר, את האריזות לחלב "תנובה" (אריזת המשבצות) ו"זוגלובק". בהמשך, הקים וניהל את מחלקת העיצוב Btl במשרד הפרסום שלמור-אבנון-עמיחי. במסגרתה, עיצב לוגו ל"רשת גימל" עם הפיכתה לתחנה המשדרת מוזיקה ישראלית בעברית בלבד ("רק מוזיקה ישראלית"), מיתג את "סיטי בנק ישראל", "AIG" ו"לייף סטייל" לחברת "סופר-פארם".
בשנת 2002 ייסד את NewDesign Graphics Ltd, משרד לעיצוב המתמחה בתקשורת חזותית, מיתוג ואריזות ומשמש כמנהלה. במסגרתה עיצב בין היתר אריזות ל"קלגרון", מיתוג ל"וריפון", עיצובים למועדונים שונים של תשלובת "ישראכרט", "אמריקן אקספרס", התזמורת הסימפונית ראשון לציון, "ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין בישראל" ו"רויאלטי תכשיטים". 
כתרומה לקהילה, מעצבת NewDesign Graphics Ltd פרטי עיצוב לבית איזי שפירא בהתנדבות.
חבר "אגודת המעצבים הגרפיים בישראל" שנוסדה בשנת 1935.

גלריה מקוונת לאמנות

דורון משמש יועץ אמנותי לאספנים, מתמחה בפורטרטים מיניאטוריים מהמאות ה-17-19 ומחזיק באוסף הגדול הידוע מעבודותיו של האמן הגרמני (Xaver Franz Milz (1765-1833.]
כמו כן, בעלים של גלריה מקוונת לאמנות - ImportantMiniatures.com הכוללת אוספי מיניאטורות נדירים שנרכשו על ידו בבתי מכירות ואוספים פרטיים ברחבי העולם וסקירה על תולדות המיניאטורות בין השנים 1450–1789.

תערוכות ופרסים

במהלך לימודיו ב"בצלאל" הוענקו לו פרסי הצטיינות שונים, ביניהם "פרס סנדברג" לשנת 1988 זכה פעמיים במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה ישראל (1989–1988) והציג מעבודותיו ב"ביתן הלנה רובינשטיין" בתערוכה משותפת לזוכי המלגה.

קידום קהילת הלהט"ב

יחד עם בן זוגו לשעבר, יואב, וחבריהם פרופ' עוזי אבן וד"ר עמית קמה, היו בין הראשונים שמיסדו את יחסיהם בחתונה בקנדה ובכך סללו את הדרך לרבים בקהילת הלהט"ב. כמו כן, שימש פעיל בקו הקשב "יש עם מי לדבר" של אגודת הלהט"ב.
לילה של יום מפרך (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מציג יום בחייהם של חברי הביטלס בסגנון מוקומנטרי. חברי הביטלס, ג'ון לנון, פול מקרטני,
ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, נראים בסרט כשהם בורחים ממעריצים, עורכים חזרות לקראת הופעה, מתראיינים לעיתונות ומופיעים מול קהל.
ה"סבא" של פול מקרטני נוסע ביחד עם הלהקה, ומדכא את רינגו, שבורח, והלהקה מנסה לחפש אותו. בעוד שהכוונה המקורית הייתה לתעד את חיי הביטלס בתקופת ההופעות האינטנסיביות שלהם, דמות הסבא הוכנסה על ידי התסריטאי אואן על מנת ליצור סצנות ומצבים הומוריסטיים ופרועים. אואן בנה לשון שנונה של דיאלוגים שהתבססה על שנינותם הטבעית של חברי הלהקה, בעיקר ג'ון, כפי שהתבטאה בעשרות מסיבות עיתונאים ועל סגנון ליברפולי אותנטי. עם זאת, חלק משורות התסריט שונו תוך כדי חזרות לפי הצעותיהם של חברי הלהקה, על מנת לשוות להם צליל אותנטי יותר.

ליהוק

בנוסף לחברי הביטלס מופיעים בסרט הקומיקאי הבריטי וילפריד ברמבל (Wilfrid Brambell) בתפקיד סבא של פול; נורמן רוסינגטון (Norman Rossington) בתפקיד מנהלם הבדיוני של הביטלס (לפי דמותו של בריאן אפשטיין); ויקטור ספינטי (Victor Spinetti), המופיע בסרטים נוספים שעשו הביטלס, מגלם במאי טלוויזיה נלעג והיסטרי שחברי הלהקה מטריפים עד אובדן עשתונות. בריאן אפשטיין האמיתי מופיע בסרט בתפקיד קטן כניצב ללא קרדיט בלובי המלון בו משתכנים חברי הלהקה.
ג'ורג' האריסון נפגש על הסט עם אשתו לעתיד, פאטי בויד, המגלמת תלמידת תיכון הנפגשת עם הביטלס ברכבת.

התייחסות הביקורת

הסרט הפתיע את רוב המבקרים. באותה תקופה ראו אור מספר "סרטי נעורים" דלי עלילה וחסרי ערך אמנותי. הנטייה הייתה לשייך גם את "לילה של יום מפרך" לסוגה נחותה זו. אולם האיכות האמנותית של הצילום, הרעננות והטבעיות של חברי הלהקה, הבינוי של לסטר והכתיבה של אואן הפתיעו את מבקרי הקולנוע שרבים מהם באו לקלל ויצאו מברכים.
מבקרי תרבות העריכו את האמירה המרדנית של הסרט כנגד הסדר המעמדי בבריטניה, כנגד הכבוד שנדרשו האזרחים לרחוש לערכים צבאיים ולאומיים וכנגד ההתייחסות של הדור המבוגר לדור הצעירים וחוסר ההבנה של האינדיבידואליזם המתפתח והיצירתי של הדור הצעיר.

מועמדויות וזכיות בפרסים

בשנת 1965 היה מועמד "לילה של יום מפרך" לזכייה בשני פרסי אוסקר: עבור הפסקול הטוב ביותר ועבור התסריט הטוב ביותר. באותה שנה זכו ג'ון לנון ופול מקרטני בפרס הגראמי עבור הפסקול של הסרט. כמו כן היו מועמדים כל חברי הלהקה בקטגוריית "השחקן המבטיח ביותר לתפקידים ראשיים בקולנוע" (Most Promising Newcomer to Leading Film Roles) מטעם האקדמיה הבריטית לקולנוע (BAFTA).
אתר Rotten Tomatoes מציין את הסרט כבעל 100% ביקורות חיוביות ומציין שהוא עובר את מבחן הזמן שחלף מאז הפקתו ונותר רענן, רלוונטי ומהנה כשהיה.
קלוד בולינג

חייו

בולינג נולד בקאן ולמד בקונסרבטוריון בניס ולאחר מכן בפריז. הוא נמשך למוזיקת ג'אז וכבר מגיל 14 התחיל לנגן עם ליונל המפטון, רוי אלדריג' קני קלארק ואוסקר פיטרסון.
חיבר מוזיקה ליותר מ-100 סרטים, בעיקר צרפתיים. בין הסרטים: בורסלינו (1970) ומלון קליפורניה (1978).
יצירתו המפורסמת היותר היא הסוויטה לחליל ושלישיית ג'אז (פסנתר, הקשה וקונטרבס) שכתב ב-1975. הביצוע של יצירה זאת עם ז'אן-פייר רמפל זכה להצלחה עצומה. היצירה משלבת קטעים של מוזיקת בארוק עם קטעי סווינג.
הוא כתב יצירות ושיתף בהן מוזיקאים רבים כמו פנחס צוקרמן, יו יו מא, סטפן גרפלי,דיוק אלינגטון, ג'אנגו ריינהארדט ועוד.
יעקב באסין

קורות חיים

באסין,  סיים את המכון לרפואה במינסק  והיה רופא פעיל במשך 34 שנים עד לשנת 1998. הוא מחברם של ספרים על ההיסטוריה של היהודים ברוסיה הלבנה, ועל השואה והאנטישמיות. מתגורר במינסק.
התנהגות אנושית

התנהגות האנושית היא סוג של התנהגות, אשר מבוצע על ידי יצורים אנושיים. ההתנהגות האנושית מתייחסת לתגובות של אדם יחיד או של קבוצת אנשים לגירויים חיצוניים או פנימיים. תגובות אלו כוללות את כל הפעולות הפיזיות והרגשיות הנצפות של המין האנושי, חברות אנושיות ואנשים בודדים. 
בנוסף, בני אדם יכולים להפעיל מערך פעולות גמיש גם מעבר לשיוך פשוט של תגובה לגירוי.
היכולת לווסת את התגובות והפעולות באופן גמיש, לצורך הפקת התנהגויות מושכלות ומכוונות מטרה, מכונה שליטה קוגניטיבית או תפקודים ניהוליים.
ההתנהגות האנושית היא חלון לנפש האדם, שדרכו ניתן לחשוף את העמדות ואת הערכים שלו.

השפעות ומאפיינים

על אף שהמניעים היסודיים להתנהגות משותפים לרוב בני האדם, דרכי התגובה עליהם יכולים להשתנות מאדם אחד למשנהו, זאת משום שכל אדם נולד עם מטען גנטי שונה וגודל לרוב בסביבה שונה. השפעות הסביבה כוללות בתוכן גורמים רבים, כגון: השכלה, חינוך, דחק, מצב כלכלי, מצב משפחתי, מצב חברתי ועוד. אצל כל האנשים הסביבה שונה, ולכן היא גורמת לשוני בתכונות או באישיות של האדם, אך עדין קיימים מכנים משותפים כמו תרבות, דת, מדינה וכדומה.
בעוד שתכונות מסוימות של האדם והטמפרמנט שלו נוטים להיות עקביים, התנהגויות אחרות יכולות להשתנות במהלך החיים מרגע הלידה, לאורך תהליך ההתבגרות והחיים הבוגרים. בנוסף להשפעות של הגיל והגנטיקה, ההתנהגות האנושית מונעת בחלקה על ידי מחשבות ורגשות. השפעות נוספות על ההתנהגות האנושית כוללות אתיקה, סמכות, יחסי קרבה, היפנוזה, שכנוע ולא כפייה. 
קיימים גם דפוסי התנהגות בעלי מאפיינים ייחודיים, כמו התנהגות פסיבית-אגרסיבית, דחיינות, עצלנות, חוליגניות, חוצפה ואופורטוניזם.

היבטים חברתיים

התנהגות אנושית יכולה להיות שכיחה או בלתי רגילה, מקובלת או לא מקובלת מבחינה חברתית. מנהג הוא התנהגות מקובלת בחברה מסוימת. התנהגויות מוזרות ולא רגילות מכונות אקסצנטריות. התנהגות שנמצאת מחוץ לגבולות המקובלים בתרבות מסוימת מכונה טאבו או סטייה חברתית. 
מידת המקובלות של ההתנהגות נמדדת ביחס לנורמות חברתיות ומווסתת על ידי אמצעים שונים של שליטה חברתית. החינוך הוא כלי משמעותי של החברה בתהליך החיברות של הדור הצעיר. תהליך זה הוא חלק מרכזי בהתפתחות חברתית.
התנהגות חברתית היא סוג של התנהגות אנושית, המתייחסת לאינטראקציה חברתית והיבטים תרבותים.

חקר ההתנהגות האנושית

ישנם תחומים רבים במדע אשר חוקרים את ההתנהגות באופן ישיר או עקיף. לדוגמה, פסיכולוגיה וזרמים שונים בתוכה חוקרים את הפרט, והסוציולוגיה חוקרת מערכות חברתיות שמשפיעות על הפרט. אנתרופולוגיה חוקרת התנהגויות של תרבויות פרימיטיביות, פיזיולוגיה ומדעי המוח חוקרים את התהליכים הביולוגים שמתרחשים בתוך הגוף בזמן ההתנהגות, ביולוגיה אבולוציונית מסבירה קיום של התנהגות כזאת או אחרת.
התנהגות האדם נחקרת גם על ידי דיסציפלינות אקדמיות כמו: פסיכיאטריה, עבודה סוציאלית וכלכלה.
התחומים הראשיים שעוסקים בחקר ההתנהגות הם ניתוח התנהגות יישומי, וביהביוריזם.
סמל צ'ילה

סמל צ'ילה אומץ בשנת 1834 ועוצב על ידי האמן האנגלי צ'ארלס ווד טילור.
הסמל מורכב ממגן שמחולק לרוחבו. חלקו העליון כחול (המסמל את האוקיינוס השקט ) וחלקו התחתון אדום. באמצע מוטען כוכב לבן. התומכים הם בעלי החיים הלאומיים של המדינה, קונדור האנדים ואייל צ'יליאני, שניהם מוכתרים. מעל המגן, ציצה עשויה שלוש נוצות בצבעיה הלאומיים של צ'ילה, כחול לבן ואדום.
החלקה עשויה זהב ועליה כרזה עם המוטו הלאומי של המדינה "בהגיון או בעוצמה".
דיושג'ר

מקור השם

דיושג'ר הוזכרה לראשונה בכתבי המחבר האנונימי של Gesta Hungarorum בשנת 1200 בערך, בשם Geuru, האיות המוקדם של Győr. מקור השם הוא שילוב בין המילה ההונגרית Dió ("אגוז מלך") והמילה Győr, שהיא גרסה קדומה של המילה gyűrű, ובהונגרית - טבעת. ככל הנראה מכוון השם לצורתה העגולה של הטירה הראשונה שהוקמה על הגבעה.

הטירה בדיושג'ר

הטירה הראשונה נבנתה על הגבעה ככל הנראה במאה ה-12, והייתה מקום משכן מועדף על מלכי הונגריה ומלכותיה. הטירה נהרסה בתקופת פלישות המונגולים והטירה הקיימת היום נבנתה באותו מקום בו שכנה קודמתה, וככל הנראה נבנתה בימי בלה הרביעי, מלך הונגריה, במאה ה-13. ב-1346, תקופת שלטונו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה ופולין, סופחה העיר הסמוכה מישקולץ לשטח שלטונו של בעל הטירה. 
לאחר תום איחוד הונגריה ופולין הראשון  התמעטה חשיבותה של הטירה. בסוף המאה ה-16 כבשה האימפריה העות'מאנית את האזור. ב-1687 שב האזור לשלטון הונגריה, אך בעת זו כבר איבדה הטירה את חשיבותה הצבאית.

המנזר בדיושג'ר

בדיושג'ר מנזר פאוליני שנוסד בסוף המאה ה-13, בו הועתקו כתבי יד כנסייתיים רבים. בשנת 1526, כשחולקה הונגריה לשלושה חלקים (תחת שלטון בית הבסבורג, טרנסילבניה העצמאית והאימפריה העות'מאנית), נשדד המנזר על ידי אציל הונגרי במהלך סכסוך פוליטי. בשנת 1549 הרס שליט האזור את המנזר, ובשנת 1700 בנה המסדר הפאוליני מחדש את המנזר אך הקיסר יוזף השני פירק את המסדר והחרים את נכסיו. מאותה העת הוקצה המנזר לשירות מחלקת היערנות של דיושג'ר.
מחפירות ארכאולוגיות שהתנהלו במקום מאז 1973 עולה כי המנזר היה בעל צורה מלבנית, ובו חצר מלבנית פנימית, סביבה אכסדרה. כמו כן התגלו שרידי חדרים שרופים שייתכן שהיו מקום מגוריהם של הנזירים. שרידים משופצים של חפצים שהתגלו במנזר מוצגים במוזיאון עירוני.

הטירה בתרבות

טירת דיושג'ר היא אתר תיירות פופולרי ומופיעה על שטר בן 200 פורינט הונגריים.

דיושג'ר כיום

מישקולץ ודיושג'ר היו מקושרות ביניהן בשנת 1903 בקו אוטובוס, ומשנת 1906 גם ב-Tram (סוג של רכבת קלה), אך מדריך תיירים משנת 1922 עדיין התייחס לשתיהן כאל ערים נפרדות. עקב צמיחתו של המרחב האורבני של שתי הערים התמזגו הערים, וכעת דיושג'ר היא פרבר של מישקולץ, וקו הגבול בין שתי הערים הנפרדות מבחינה היסטורית אינו ניתן להבחנה בשטח.
קבוצת הכדורגל של מישקולץ קרויה על שם דיושג'ר ואצטדיון הכדורגל של מישקולץ נמצא באזור ההיסטורי של דיושג'ר.

יהודים

בבית הקברות היהודי בעיר ישנן מצבות מתחילת המאה ה-18 המעידות על התיישבות יהודית באזור באותה תקופה, אך קהילה יהודית מסודרת הוקמה רק בשנת 1885 ובסוף המאה ה-19 הוקם גם בית כנסת לקהילה.
בשנת 1941 היו בדיושג'ר 222 תושבים יהודים אורתודוקסים. הגברים שבהם גויסו לשירות העבודה, וכמה מהם נספו בשואה. 
במרץ 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי 1944 הוקם גטו בדיושג'ר, בו רוכזו גם למעלה מאלף יהודים שהתגוררו בנפת מישקולץ. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו לאושוויץ.
אוטו גרוטווהל

ביוגרפיה

גרוטווהל נולד בבראונשווייג בשנת 1894. הוא עבד בבית דפוס והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית בשנת 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני. לאחר המלחמה היה חבר לתקופה קצרה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית (USPD) אך במהרה שב למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית ומטעמה היה חבר הפרלמנט של בראונשווייג בין השנים 1920-1925, ובשנים 1921-1923 היה שר הפנים, החינוך והמשפטים של בראונשווייג. בשנים 1925-1933 היה חבר הרייכסטאג ולאחר מכן היה לאיש עסקים עצמאי.
ב-1946 הוא היה ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) בשטח הכיבוש הסובייטי הוא הוביל את מפלגתו לאיחוד עם המפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD) ובכך הביא ליצירת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה שהייתה למפלגת השלטון במשך רוב שנות קיומה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. ב-12 באוקטובר 5 ימים אחרי ההכרזה הרשמית על הקמת גרמניה המזרחית (ב-7 באוקטובר 1949) נעשה לראש הממשלה הראשון של המדינה החדשה. גרוטווהל כיהן בתפקיד זה עד מותו, כאשר הוא חולק את הכוח עם ולטר אולבריכט מזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ווילהלם פיק נשיא המדינה.
ב-1960 התגלתה אצלו מחלת סרטן הדם (לוקמיה). מאז ועד מותו לא מילא את תפקידו באופן שוטף עקב טיפולים בברית המועצות, ולמעשה בשנה האחרונה החליף אותו וילי שטוף, אף על פי שרשמית נשאר בתפקיד ראש הממשלה עד יומו האחרון. בספטמבר 1964 מת ונקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה ירש אותו בתפקיד וילי שטוף. היה לו בן בשם האנס, ארכיטקט (1924 - 1999).
תקנות שעת חירום

תקנות שעת חירום הן תקנות (כלומר חקיקת משנה שאינה מצריכה את אישור הכנסת), שבהתאם לחוק יסוד: הממשלה, רשאית ממשלת ישראל להתקינן במצב חירום כדי להגן על המדינה, על ביטחון הציבור ועל קיום האספקה והשירותים החיוניים. תוקפן של  תקנות שעת חירום הוא כפי שנקבע בהן ולא יעלה על שלושה חודשים.

רקע

היכולת להתקין תקנות שעת חירום התבססה קודם הקמת המדינה על תקנות ההגנה (שעת חירום), 1945, שנועדו לתת בידה של ממשלת המנדט כלי למלחמה במחתרות העבריות. לאחר קום המדינה הוקנתה לממשלת ישראל יכולת דומה באמצעות פקודת סדרי השלטון והמשפט, ועם חקיקתו של חוק יסוד: הממשלה נקבעה בו הסמכות להתקין תקנות לשעת חירום. ההכרזה של מועצת העם על מצב חירום במדינת ישראל ניתנה זמן קצר לאחר הקמת המדינה. 
במהלך השנים הפך השימוש בתקנות לשעת חירום לנדיר יותר ויותר. בעוד שהשימוש בהן היה נפוץ בראשית ימי המדינה, הוא היה לנדיר ביותר החל מסוף שנות השמונים. השימוש הנרחב האחרון בתקנות אלו היה דווקא לצורך כלכלי, תוכנית הייצוב הכלכלית בין 1985 ל-1987. שימוש נוסף בתקנות המבוצע עד היום הוא הוצאת צווי ריתוק לעובדים שובתים בשירות הציבורי. כך, למשל, הותקנו בשנים 2010 ו-2017 תקנות שעת חירום שנועדו למנוע שביתה בוועדה לאנרגיה אטומית ובמתקניה.
השימוש העיקרי של תקנות שעת חירום הוא בזמן מלחמה כוללת, למצבים בהם נדרשת הפעלת סמכות שאינה קיימת בחקיקה "רגילה" של הכנסת וכאשר מצב החירום אינו מאפשר להמתין עד להשלמת תהליך החקיקה. בפועל, כחלק מהיערכות המדינה למצב חירום, נכתבות "תקנות מגירה" אשר נחתמות בשעת חירום בהתאם לצורך על ידי השר הרלוונטי. תוקפן של תקנות שעת חירום מוגבל לשלושה חודשים לכל היותר, אם תוקפן לא מוארך על ידי חוק רגיל של הכנסת.

ייחודן של תקנות שעת חירום

קיים שוני מהותי בין תקנות רגילות ובין תקנות לשעת חירום: תקנות רגילות מותקנות מכוחו של חוק מסוים, הקובע במדויק את מטרתן של התקנות ואת גבולות סמכותו של השר המוסמך להתקינן. בפרט, אין בכוחן של תקנות לסתור חוק, ותקנות הסותרות חוק - בטלות. ביחס לתקנות שעת חירום, לעומת זאת, נקבע בסעיף 39 לחוק יסוד: הממשלה כי "תקנות שעת חירום כוחן יפה לשנות כל חוק, להפקיע זמנית את תוקפו או לקבוע בו תנאים, וכן להטיל או להגדיל מסים או תשלומי חובה אחרים, והכל זולת אם אין הוראה אחרת בחוק". הוראה זו מקנה לתקנות שעת חירום אופי בלתי דמוקרטי ביותר: הן מקנות לממשלה יכולת להשעות כל חוק שחוקקה הכנסת. הסעיף מסייג וקובע כי אין בכוחן של תקנות שעת חירום למנוע פניה לערכאות, לקבוע ענישה למפרע או להתיר פגיעה בכבוד האדם. בנוסף, מספר חוקי יסוד, בהם חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, חוק יסוד: חופש העיסוק וחוק יסוד: הכנסת, קובעים במפורש כי אין בכוחן של תקנות שעת חירום לשנותם, להפקיע זמנית את תוקפם או לקבוע בהם תנאים.

בפסיקה

בפרשת פריצקי דן בית המשפט העליון בעתירה נגד חוקיותן של תקנות שעת חירום שנועדו לקבוע הוראות בדבר אמצעי זיהוי בבחירות לרשויות המקומיות, שהיו עתידות להיערך ימים ספורים לאחר מכן. הממשלה התקינה את התקנות מאחר ששביתה במשרד הפנים מנעה מאזרחים רבים לעדכן את פרטיהם, והיה חשש כי לא יוכלו לממש את זכותם להצביע. בית המשפט דחה את העתירה ברוב דעות, בטענה שאם יבוטלו על ידו לא יישאר זמן לתיקון החקיקה ולכן אזרחים רבים לא יוכלו להצביע בבחירות, אך קבע כי בהתקנת תקנות שעת חירום יש משום פגיעה בעקרון הפרדת הרשויות ובשלטון החוק, ולפיכך על הממשלה למעט בשימוש בכלי זה ולעשות זאת באופן מידתי. השופט מישאל חשין קבע בדעת מיעוט, כי מאחר שהממשלה יכולה הייתה לפנות לכנסת ולהסדיר את הנושא בחקיקה, לא הייתה סיבה להשתמש בתקנות שעת חירום.
מיכאל שנקר

מיכאל שנקר (1899–1994) פעיל ציוני מהעיר קורץ, פלך ווהלין שבאוקראינה, וממייסדי המושבה פרדס חנה .

קורות חייו

עלה לארץ ב־1920 עם חבריו מקבוצת צעירי ציון. עבד בסלילת כביש עפולה נצרת, חיפה ג'דה ובכפר העבודה ביתניה שבעמק הירדן, שם חלה במלריה.
עבד בבניין בירושלים, שם הכיר את אשתו לעתיד מילכה לבית מיליקובסקי, אם בנו היחיד עודד.
בשנת 1929 ייסד עם מספר חברים את המושבה פרדס חנה שם התגורר והתפרנס כפרדסן עד יום מותו.
Rites of Passage

הפקה והפצה

זהו סרטו הראשון של הבמאי ויקטור סלבה מאז המחלוקת סביב סרטו "אבקה" משנת 1995, שזכה לחרמות בעקבות החלטת חברת וולט דיסני לשכור אותו לביים את הסרט, וזאת לאחר שהורשע בהתעללות מינית בילד-שחקן בן 12, במהלך הפקת סרטו הקודם, "Clownhouse", בשנת 1988.
סלבה ביסס חלקים רבים מהדיאלוגים שבין הדמויות שגילמו דין סטוקוול, רוברט גלן קית' וג'ייסון ביהר על שיחות אמיתיות ומתוחות שהיו לו עם אביו, בזמן שהיה בגיל ההתבגרות.
לסרט נוצרו שתי גרסאות. גרסת הבמאי, עם ערוץ פרשנות של סלבה וביהר, הופצה ב-2 במאי 2000. גרסה זו של הסרט כוללת כמה סצינות שנחתכו בעריכה, המסבירות את היחסים בין הדמויות הראשיות. גרסת הסרט, כפי ששוחרר לאקרנים במקור, הופצה גם כן למכירה, ב-30 באוגוסט 2000. מהדורה זו אינה כוללת פרשנויות.
מוניר מוהנד מוחמדי

קריירת מועדונים

מוניר נולד במלייה שבספרד להורים ממוצא מרוקאי. מוניר התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של גויו ריו ובגיל 17 עבר לסאוטה. ב-29 בינואר 2009 מוניר חתם באלמריה ב' מהליגה השלישית בספרד.
בקיץ 2009 מוניר חתם במלייה ב'. אחרי עונה אחת, מוניר הצטרף לקבוצה הראשונה ששיחקה בליגה השלישית.
ב-17 ביוני 2014 מוניר חתם בנומנסיה מהליגה השנייה. ב-11 בספטמבר מוניר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לגנס, בו גם עצר שתי פנדלים.
ב-19 ביולי 2018 חתם במאלגה.

קריירה בינלאומית

בשנת 2014 מוניר החליט לנצל את שורשיו המרוקאים ולייצג את נבחרת מרוקו. ב-9 במרץ 2015 מוניר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לאורוגוואי.
מוניר השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2017, מונדיאל 2018 וגביע אפריקה לאומות 2019.
יוליה לבצ'נקו

ביוגרפיה

לבצ'נקו זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) בתוצאה של 1.89 מטר. היא ייצגה את אוקראינה באליפות העולם באתלטיקה 2015 אך לא עברה את שלב המוקדמות. ביוני 2016 קבעה שיא אישי של 1.95 מטר, באליפות העולם באתלטיקה מתחת לגיל 20 באותה שנה זכתה במדליית ארד. היא נכללה במשלחת האוקראינית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אך לא העפילה לגמר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 זכתה במדליית ארד בשיא אישי של 1.94 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 שהתקיימה ב-2017 בבידגושץ' שיפרה את שיאה האישי ל-1.96 וזכתה במדליית זהב. ביולי 2017 סיימה שנייה בתחרות ליגת היהלום במונקו בשיא אישי של 1.97 מטר. 
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית כסף בשיא אישי של 2.01 מטר לאחר מריה לאסיצקנה. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום החמישי. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.99 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 שהתקיימה ב-2019 הגנה על תוארה בתוצאה של 1.97 מטר. בספטמבר 2019 שיפרה את שיאה האישי ל-2.02 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה רביעית בתוצאה של 2.00 מטר.