google/wiki40b huggingface dataset:
המישור (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילה

פרנק לה סו (פיליפ גלניסטר), איש עסקים מפוקפק, קובע פגישה עם סמלת בילוש ננסי דוולין (קרלה קרום), בלשית ביחידת הפשע הלאומית, שהגנה עליו מתביעות בהזדמנויות אחדות. אבל פגישתם נקטעת כשמגיע למקום אדם לא ידוע שיורה למוות בפרנק. ננסי נפגעת מרסיס של כדור. מחלקת החקירות הפליליות של משטרת מזרח סאסקס מתחילים לחקור את הרצח. פקד בילוש מישל ניומן מקצה את ננסי דוולין לטיפול בחקירה, כשהיא אינה מודעת לכך שננסי הייתה נוכחת בזירת הרצח. שותפה לחקירה של דוולין הוא סמל בילוש שון "גאנר" מרטין (נואל קלארק), אבל בשל החיכוכים בין השניים ניומן מזמנת את הבלש קווין או'דאוד (רוב ג'יימס-קולייר) להצטרף לחקירה.
ננסי מתאמצת להסתיר את מעורבותה בפעילותו של פרנק. ידידותה עם בתו של פרנק, היילי (לורה האדוק), מקשה יותר על מצבה. עד מהרה מתברר שיש חפרפרת בין אנשי צוות החקירה. ננסי חושדת שגאנר הוא המדליף, אבל ערב אחד בהיותה בחדר המלון של או'דאוד היא מגלה תצלומי מעקב שנעלמו מוקדם יותר באותו יום. כשהיא מתמודדת עם הלחצים של החקירה, ננסי נאלצת לעזור לאמה, תרזה (סוזן פאקר), שסובלת ממחלת נפש. היא מגלה שאמה הסתירה ממנה סוד במשך עשרים שנה - את העובדה שננסי היא בתו של פרנק.
אסכולת ברביזון

אסכולת ברביזון הם קבוצת ציירים, שפעלו בכפר ברביזון בצרפת בין השנים 1830 ו-1870 בקירוב. ציירי האסכולה השתייכו לתנועת הריאליזם שהתנגדה בתקופתה לזרם הרומנטי.
ב-1824 הוצגו עבודות של ג'ון קונסטבל בתערוכת הציורים של פאריס. ציורי הנוף הכפריים שלו השפיעו על כמה מהאומנים הצעירים של התקופה, והניעו אותם לנטוש את הפורמליזם ולשאוב השראה ישירות מן הטבע. הנוף והטבע הפכו לנושאים המרכזיים של עבודתם ולא כתפאורת רקע לציור אירועים דרמטיים.
בתקופת אביב העמים נאספו בברביזון אומנים כדי לעסוק ברעיונותיו של קונסטבל, והפכו את הטבע לנושא המרכזי של ציוריהם.
אחד מהם, ז'אן-פרנסואה מילה, הרחיב את הרעיון מציורי טבע לתיאור דמויות – דמויות של איכרים, ציורים של חיי הכפר ושל העבודה בשדות. בתמונה המלקטות (1857), מילֶה מתאר שלוש נשים איכרות העובדות בקציר. הלקטנים הם אנשים עניים, המורשים לאסוף את השאריות לאחר שבעל השדה השלים את הקציר העיקרי. ניתן לראות את הבעלים, (המתוארים כעשירים) עומדים במרחק. מילה בחר להעביר את המיקוד מן העשירים והחזקים אל אלה הנמצאים בתחתית הסולם החברתי. על מנת להדגיש את שקיפותן החברתית של הדמויות, הסתיר את פניהן. גופן הכפוף מייצג את עבודתן הקשה והיומיומית.
ראשי אסכולת ברביזון היו ז'אן-בטיסט קאמי קורו, תאודור רוסו, ז'אן פרנסואה מילה ושארל פרנסואה דוביני. רוסו ומילה, נפטרו שניהם בברביזון (ב-1867 וב-1875 בהתאמה).
ג'ורדי (מוזיקאי)

ביוגרפיה

נולד בשם ירדן פלג בקריית מוצקין למלכה וצביקה פלג, שדרן רדיו. כילד נהג לבקר את אביו פעמים רבות בתחנת הרדיו. בגיל 12 החל ליצור מוזיקה באופן חובבני. בגיל 17 עזב את בית הספר והפיק את שירו הראשון, ובגיל 18 בנה אולפן הקלטות בביתו. את הכינוי "ג'ורדי" קיבל מחבריו כתרגום לאנגלית של השם ירדן.
ב-2013 פתח אולפן הקלטות משלו, והתחיל לעבוד כמפיק עצמאי. עד אותה שנה עבד פלג עם אמנים שונים כמו הרכב "KYD" מהקריות, סאבלימינל, פרויקט טווח ארוך, אופיר קידר, עומרי סבח ועוד. ב-2014 הפיק את השיר "יהלום" של ליאור נרקיס.
בתחילת שנת 2014 הוציא לרדיו, יחד עם הראפר "איזי", את השיר "בין הבודדים". הווידאו קליפ לשיר הגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של MTV וזכה להיות "קליפ השבוע".
השיר "לא הכל מן אללה", שגם אותו הפיק לאיזי, יצא בשנת 2015, נכנס לפלייליסט של גלגלצ והגיע למקום הראשון.
ב-2015 שיתף פעולה עם איזי ביצירת האלבום "לא לילדים".
את הזמר "סטטיק" הכיר ג'ורדי כשעבד על שיר של ההרכב KYD יחד עם אלון דה לוקו, אליו התלווה סטטיק. ב-2015 פנה אליו הראפר רון נשר (סקיי) על מנת לסייע בהקלטת השיר "#דוביגל". לאחר הצלחת השיר, פנו סטטיק ובן-אל תבורי לג'ורדי על מנת שיפיק להם שיר נוסף, ובאותה שנה הפיק ג'ורדי את השיר "ברבי". השיר זכה להצלחה גדולה ובהמשך יצאו הלהיטים "כביש החוף", "סלסולים", "סתם", "זהב", "טודו בום", "הכל לטובה", "נמסטה", "קאוואי" ו"גומיגם". ג'ורדי מוגדר כ"מפיק המוזיקלי" של ההרכב סטטיק ובן-אל תבורי, ואחראי על עיבוד השירים. הוא מופיע בקליפים שההרכב מפרסם, ושמו בהטיותיו השונות מופיע במילות חלק מהשירים; האזכור המוכר ביותר של שמו הוא "בוא'נה ג'ורדי הגזמת", המופיע בתחילת השיר "ברבי".
ב-2017 זכה בפרס פריצת השנה של אקו"ם לשנת 2016, יחד עם סטטיק ובן-אל.
לאור הצלחות הלהיטים שהפיק לסטטיק ובן-אל, שזכו למיליוני צפיות ביוטיוב, ושברו שיאים במוזיקה הישראלית, זכה ג'ורדי לחשיפה, והפיק שירים לאמנים נוספים כמו עברי לידר, נועה קירל, אביאור מלסה, דניאל יפה ושרית חדד, לה הפיק את השיר "היית איתה".
בפברואר 2018 החל לשמש כשופט בתוכנית "גוט טאלנט ישראל". במאי 2018 זכה בפרס הישג השנה ליוצר של אקו"ם לשנת 2017.
ג'ורדי נשוי לדורין, אב לבת ומתגורר בקריית חיים. הוא הבעלים של אולפן הקלטות בקריית אתא, בו מתבצעת עיקר עבודתו.
אדנוזין

שימוש במקרי SVT

תרופת הבחירה ברפואה דחופה בהתקפי supraventricular tachycardia או בקיצור SVT.
תרופה זו ניתן להזריק ישירות לווריד (IV), ונבחר להזריק אותה אך ורק בהתקף והיא לא יעילה למניעת התקף.
תרופה זו עוצרת כל פעילות בלב למשך מספר שניות וכך מאפשרת לקוצב התקין (סינוס) להפסיק את הפעילות של הקוצב הלא תקין. על ידי פעולה זו נפסקת ההפרעה וכך מתאפשר ללב לחזור לפעילותו התקינה.
Miles Away

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי מדונה, טימבלנד, ג'סטין טימברלייק ונייט הילס. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרופופ, אשר אפיין כמה שירים נוספים מתוך האלבום, Hard Candy. עבור השיר יצא רמיקס רשמי אותו עשה ג'וני וישיוס.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הפלטינה בברזיל, על סך מכירות של 100,000 עותקים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מדונה ב-24 במאי 2018. הקליפ מכיל בתוכו חלקים מסיבובי הופעות שונים של מדונה, כדוגמת סיבוב ההופעות "Sticky & Sweet Tour" וכולי.
מדונה העלתה הופעה שלה עם השיר ליוטיוב, שזכתה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-1.9 מיליון צפיות.
אורי משגב

ביוגרפיה

מִשְׂגַּב נולד בקיבוץ חפציבה לחיים, מנהל וגזבר, ולחנה'לה, מזכירה טכנית. למד בתיכון אורט עמק חרוד. שירת בצה"ל כקצין מודיעין בחיל התותחנים. בעל תואר ראשון במדע המדינה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. מתגורר ביפו ונשוי לסיוון. לזוג ארבעה ילדים.

קריירה

בשנת 1999 החל משגב את קריירת העיתונאות שלו כשהצטרף למערכת עיתון "העיר". בעיתון זה שימש משגב ככתב מגזין, פרשן מדיני-פוליטי, מבקר מוזיקה ובעל טור במדור הספורט. בהמשך מונה לתפקיד עורך מדור הספורט וסגן עורך העיתון. בשנת 2001 שימש ככתב העיתון בניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר. 
ב-2004 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 10, ושימש ככתב מגזין ותרבות במהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2005 הצטרף לשבועון "Time Out", וכיהן כסגן עורך העיתון. בשנת 2006 הצטרף לעיתון "הארץ", וכיהן בתפקיד עורך וכותב. בשנת 2007 עבר ל"ידיעות אחרונות" כחבר מערכת המוסף לשבת וכותב מאמרי דעה. בתום ארבע שנות עבודה, הופסקה עבודתו על ידי העורך הראשי רון ירון. בשנת 2012 חזר משגב למערכת עיתון הארץ. הוא מפרסם בעיתון מאמרי דעה, טורי פרשנות וכן את הבלוג הפוליטי "משגב לעם".
בשנת 2014, ראה אור סרטו התיעודי "חייו מלאי שיר: סיפורו של אברהם חלפי". הסרט הופק לערוץ 8 על ידי חברת קסטינה תקשורת, והוצג בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
משגב לימד בין השנים 2006–2015 בבית הספר הדמוקרטי "קהילה", ובעבר שימש כמרצה בחוג לתקשורת של מכללת ספיר, והוא מרבה להרצות בפורומים שונים על נושאים בתחום העיתונות והמוזיקה. בשנת 2010 ייסד משגב יחד עם האוזן השלישית את "אקדמיית הביטלס", שבמסגרתה הוא מרצה ברחבי הארץ על סיפור הלהקה וחבריה.

דעותיו וכתיבתו

בטוריו ב"הארץ" מביע משגב עמדות שמאליות ואנטי-דתיות. משגב עורר בעבר ביקורת ציבורית רחבה כשכתב טור שבו הסביר מדוע לא מל את בנו, וכן בטורים בהם קרא להפסיק את הלימוד וההנצחה של השואה בישראל בטענה כי הם "אינדוקטרינציה ציונית". טור שכתב בו קרא לשופט בית המשפט העליון נעם סולברג "עבריין בינלאומי" מאחר שהוא גר ביהודה ושומרון, ספג גינוי חריף משרת המשפטים. ב-27 ביולי 2017 עתר לבג"ץ נגד היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה, בדרישה שיקבלו החלטה בפרשת מעונות ראש הממשלה, לאחר שחלפו 14 חודשים מהמלצת המשטרה על הגשת כתבי אישום. העתירה נמחקה חודשיים אחר כך לאחר שהודיע היועץ על כוונתו להגיש כתבי אישום בפרשה.
קיבול חום

קיבול חום הוא תכונה פיזיקלית אשר מוגדרת ככמות החום הנדרשת על מנת להעלות את הטמפרטורה של גוף נתון במידה ידועה, ומסומן בדרך כלל באות . ביחידות SI, נמדד קיבול החום בג'אול לקלווין.
אפנון דופק מקודד

אפנון דופק מקודד (באנגלית: Pulse-code modulation, או בקיצור: PCM) היא שיטה לייצוג דיגיטלי של אותות אנלוגיים.
בשיטה זו, עוצמת האות האנלוגי נדגמת בתדירות קבועה, ואז נשמרת כמילת קוד דיגיטלית, הקרובה ביותר לעוצמה האנלוגית שנדגמה (כימות).
שיטת ה-PCM משמשת כבר שנים להעברה דיגיטלית של שיחות טלפון, כקידוד השמע הנפוץ ביותר בקובצי wav, ובתקליטורים, וגם כקידוד סטנדרטי בפורמטי וידאו (אולם לא נפוץ, בגלל נפחי המידע הגדולים והרצון לדחוס את המידע - לדוגמה: DVD). שימוש נוסף הוא להעברת מידע לטווחים קצרים או בתוך מערכות.

אפנון

בדוגמה אות סינוסי (באדום) שנדגם וכומת (Quantized) עבור PCM. האות נדגם במחזוריות ועבור כל אחד מהערכים נבחר קוד לפי אלגוריתם מסוים המניב ערכים בדידים כייצוג של האות המקורי אשר ניתן לאחסנו או לעבדו.
עבור האות הסינוסי, המוצג כאן, הערכים המכומתים הם (משמאל לימין): ...14, 15, 15, 15, 14, 13, 11, 9, 8. קידוד הערכים למילות קוד בנות 4 ביטים יהיה (משמאל לימין) : 
...1110, 1111, 1111, 1111, 1110, 1101, 1011, 1001, 1000 (לדוגמה: ),
ערכים אילו ניתן לעבד על ידי DSP או לשדרם כפולסים (מכאן למעשה השם) ולרבב אותם עם אותות אחרים כמו שנעשה במשך שנים בטלפוניה בשיטה הנקראת TDM.
מימוש PCM הוא פשוט יחסית וניתן לבצוע על ידי שבב פשוט המכיל ממיר אנלוגי לספרתי (ADC).

פענוח

שחזור או פענוח האות הוא התהליך ההפוך, המרת זרם הפולסים חזרה למילות קוד, המרתן על ידי ממיר ספרתי לאנלוגי ולבסוף שימוש במסנן מעביר נמוכים LPF כדי להחליק את האות או לסנן את התדרים הגבוהים.
קיימות גם שיטות ספרתיות מתקדמות כמו DPCM, ADPCM ואפנון דלתא.
פרנץ אברומייט

קורות חייו

אברומייט נולד בטילזיט. בצעירותו היה סוחר עורות. הוא הצטרף למפלגה הנאצית, בהמשך הצטרף לאס אס, ובתוכו שירת באס דה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש העיר החופשית דנציג, מונה לראש המחלקה המיוחדת לטיפול בגירוש היהודים והפולנים מהעיר. בראשית 1942 נשלח מטעמו של אדולף אייכמן למדינה העצמאית של קרואטיה לפקד על השלמת גירוש יהודי האזור. הוא פיקד על שתי אקציות אשר במהלכן נעצרו 2,700 יהודים וגורשו למחנה ההשמדה אושוויץ.
ב-1944 הוצב בקומנדו אייכמן ונשלח להונגריה, יחד עם דיטר ויסליצני, תיאודור דנקר, הרמן קרומיי וקצינים נוספים, כדי לפקד על גירושם של 450,000 יהודי הונגריה למחנות ההשמדה. לאחר תום המלחמה נמלט והשתקע ככל הנראה במצרים. ב-30 ביוני 1964 הוכרז רשמית כמת.
קריקט בסרי לנקה

קריקט הוא הספורט הפופולרי ביותר בסרי לנקה, ואחריו כדורגל ורוגבי. סרי לנקה היא אחת מעשר המדינות שמשתתפות בקריקט עולמי, ואחת מחמש המדינות שזכתה בגביע עולם בקריקט. בסרי לנקה משחקים קריקט ברמה גבוהה ומקצועית, משחקי הקריקט של סרי לנקה נצפים ברמה בינלאומית על ידי אחוז גדול מהאוכלוסייה.

היסטוריה

סרי לנקה (פעם נקראה סיילון) הוכרזה כמושבה בריטית ב-1802. כפי שהבריטים נהגו אז, קריקט עקב אחריהם לכל מדינה שאליה הגיעו. אפשר להניח שהמשחק כבר היה קיים על האי ב-1800. האזכור הכי קדום של קריקט בסיילון היה בדו"ח קולומבו ב-1832 שהתיר הקמת מועדון הקריקט הראשון בסרי לנקה. מועדון הקריקט קולומבו הוקם מיד לאחר מכן והמשחקים התחילו ב-1832. מאז הספורט פרח במדינה כספורט הבית וב-1975 שמם של השחקנים הסרי לנקים הופץ ברמה בינלאומית.

הנבחרת הלאומית

נבחרת הקריקט הלאומית של סרי לנקה היא The Sri Lankan Cricket Team.
הנבחרת שיחקה ב-1975 ביום הקריקט הבינלאומי וב-1981 זכו בגביע, אשר שם את סרי לנקה במקום ה-8 ברמה הבינלאומית.
הנבחרת הסרי לנקית הפכה את סרי לנקה למדינת קריקט רצינית במהלך שנות ה-90. סרי לנקה זכתה בגביע עולם ב-1996, גביע ה-ICC ב-002, גביע ה-ICC World Twenty ב-2014, גביע אסיה ב-1986, 1997, 2004, 2008, 2014, והיו קרובים לגביע עולם ב-2007.
ריי רומנו

ביוגרפיה

רומנו נולד בניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי.

קריירה

רומנו התחיל את קריירת המשחק שלו בקומדיות קטנות שחלקן אף שודרו בערוץ קומדי סנטרל, שם הופיע בין היתר בתפקיד אורח בסדרת האנימציה "ד"ר כץ, מטפל מקצועי". כמו כן התחרה "בחיפוש כוכב" בקטגוריית קומדיה. הוא היה אמור לשחק את ג'ו בסיטקום הטלוויזיה האמריקאי "New Radio", אבל פוטר, והוחלף על ידי ג'ו רוגאן. זמן קצר לאחר מכן דרך כוכבו בסדרה בכיכובו, "כולם אוהבים את ריימונד", בה היו צוות שחקנים וסגנון הומור שיותר התאים לו. הסדרה שודרה במשך תשע עונות.
ב-2001 הוא נבחר לאחד מעשרים הבדרנים הבכירים של השנה של ערוץ הבידור E!‎.
ב-2004 הוא הפך לשחקן בעל המשכורת הכי גבוהה בטלוויזיה בהיסטוריה על תפקידו ב"כולם אוהבים את ריימונד".
רומנו היה הנושא של הסרט התיעודי "95 מיילים ללכת". הסרט מתעד את הדרך של רומנו שהתחיל עם סדרת הופעות לעבר הדרום. הסרט יצא לקולנוע ב-7 באפריל 2006.
בשנת 2009 דיבב את מאני בסרט "עידן הקרח 3". בסוף אותה שנה רומנו שב לטלוויזיה כאשר עלתה ברשת הכבלים TNT סדרת הדרמה הקומית בכיכובו "גברים בגיל הזה" ("Men of a Certain Age"), אשר אותה גם יצר. הסדרה זכתה לביקורות משבחות ולמועמדויות לפרסים, אולם בוטלה לאחר שתי עונות. בשנת 2012 הצטרף רומנו לסדרת הדרמה הקומית "הורים במשרה מלאה" במהלך עונתה הרביעית. בשנת 2017 שיחק בקומדיה הרומנטית "חולי אהבה" של הבמאי מיכאל שוואלטר.
יעקב פייגנבוים

הרב יעקב מנחם הלוי פייגנבוים (נולד בשנת תש"י, 1949) הוא רב מכינה קדם-צבאית קשת יהודה. בעבר היה ראש המכינה במשך כעשרים שנה, וכן רב המושב קשת ברמת הגולן.

ביוגרפיה

נולד וגדל ברמת גן. למד בתיכון הדתי צייטלין. התגייס לשירות קרבי בנח"ל המוצנח והמשיך לשרת במילואים בחטיבת הצנחנים ובהגנה מרחבית ברמת הגולן. במסגרת שירות המילואים לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים.
עם שחרורו משירות סדיר בצה"ל למד מספר שנים בישיבת מרכז הרב בירושלים ולאחר מכן למד שלוש שנים בכולל קשת.
נחשב לתלמידם של הרב צבי יהודה קוק, הרב צבי טאו, הרב יהושוע צוקרמן, הרב שלמה אבינר והרב אברהם דב אוירבך.
בין השנים תשמ"ב - תשנ"א כיהן כרב היישוב קשת. עמד בראש המכינה הקדם צבאית קשת יהודה.
לרב פייגנבוים ולאשתו שבעה ילדים.

חיבורים תורניים

הוציא לאור את החיבור התורני "אלה חמדה: שאלות, תשובות ובירורים בחיי יישוב תורני", שיצא בשני כרכים בשנים תשס"ב-תשס"ד.
Flashback (שיר)

רקע ושחרור

"Flashback" פורסם בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום ב-2 בנובמבר 2009. כדי לקדם את הרצועה, קלווין היה במקור אמור להופיע איתה בתוכנית הבוקר הבריטית GMTV,  אולם התוכנית דחתה את הופעתו של קלווין, שכן הם חשבו שהשיר "דנסי מדי" עבור התוכנית
בשבוע שאחרי, ערוץ דיסני קידם את "Flashback" לאחר התוכנית האנה מונטנה. הוצגה תמונה של קלווין מרכיב משקפי שמש יהלום, ולצידה המילים "פלאשבק [קלווין האריס]".
מידע גורלי

תקציר העלילה

הלן היא בת למשפחה רפורמית המתגוררת בארצות הברית. היא חוזרת בתשובה באופן עצמאי, ובמשרד עורכי הדין בו היא עובדת היא מכירה בחור חרדי, תלמיד ישיבה לשעבר בשם דייוויד גרינברג, והם מחליטים להינשא. 
כשהם באים להירשם לנשואים מתברר להלן כי אמה הייתה נשואה לאדם אחר, אך למרות שנישאה בשנית, היא לא התגרשה כהלכה, ולכן ילדיה מנישואיה השניים הם ממזרים לפי ההלכה, ולפיכך נאסר עליהם להתחתן עם יהודים כשרים. לפיכך, היא אינה יכולה להינשא לארוסה, והאירוסין מתבטלים.
הוריה, שלא היו מודעים למשמעות הצעד שעשו, כאובים מאד על כך שבתם אינה יכולה להינשא. אף שלממזר יש אופציות מעטות להינשא על פי ההלכה, הלן מבכרת שלא להתחתן. את חייה היא מקדישה להעלאת המודעות לגירושין על פי ההלכה, על מנת למנוע טרגדיות מהסוג שהיא עצמה חוותה.
יוסף שפוצ'ניק

רבי יוסף שפוצ'ניק (ביידיש: שׁאפּאָטשניק, ולעיתים: שׁאפּאָהטשניק; באנגלית: Joseph Shapotshnick; תרמ"ב, 1882, קישינב – תרצ"ז 1937, לונדון) היה רב ופעיל חברתי בלונדון בראשית המאה ה-20. הוא התפרסם בשל היותו מעורב במספר שערוריות בענייני הלכה, שהביאו לגינוי נרחב שלו בממסד הרבני.

ביוגרפיה

נולד בקישינב. אביו רבי יהודה לייב שפוצ'ניק היה מנהיג קהילה חסידית בקישינב, ולאחר מותו בשנת 1896, עקרו שפוצ'ניק הצעיר ואמו לאודסה, שם למד באוניברסיטה המקומית ואצל הדיין הרב אברהם יואל אבלסון. נסמך לרבנות על ידי הרב יחיאל איכל טויבש מסדיגורה והמהרש"ם מברז'ן.
בשנת 1913 עבר שפוצ'ניק לאיסט אנד של לונדון, ובה גר עד פטירתו. הוא היה מעורב במחלוקות רבות, בתוך ומחוץ לקהילה היהודית-אנגלית.

שערוריית היתר העגונות

מאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 פעל הרב שפוצ'ניק לפתרון בעיית העגונות ומסורבות הגט, ובמהלך השנים הוא הציע סדרה של פתרונות. למרות שלא ברור כמה נשים השתמשו בפתרונותיו, העלו מספר רבנים חשש שההקלות שלו אינן תקפות מבחינה הלכתית, ועלולה להיווצר בעקבות כך בעיית ממזרים, כאשר נשים שנישאו לפי הוראותיו תלדנה ילדים. הרב שמואל יצחק הילמן, ראש בית הדין בלונדון, פנה ב-1927 לשורת רבנים בולטים ובהם החפץ חיים ורבי חיים עוזר גרודז'ינסקי בבקשה שימנעו מהרב שפוצ'ניק להנפיק היתרי עגונה. בפולמוס שהתפתח התברר ששפוצ'ניק הוסיף בשגגה או בזדון את שמותיהם של רבנים שונים להיתרים אותם הנפיק, ללא הסכמתם. רבנים אלו התנערו בפומבי מחתימותיהם במכתבים לעיתונות היידית בלונדון. ובסוף שנת 1928 פורסמה חוברת של אגודת הרבנים בפולין ובה חתימות של 600 רבנים המגנים את שפוצ'ניק ופעילותו.

שערוריית הבשר הלא-כשר

באביב 1937 התפוצצה שערורייה נוספת: במשך שנים ביקר הרב שפוצ'ניק את הממסד היהודי-לונדוני הרשמי על התעלמות ממצבם הכלכלי של עניי העיר, בעיקר של המהגרים ממזרח אירופה. הוא הקים עבור המהגרים מוסדות חינוך, והפעיל מערכת כשרות אלטרנטיבית לזו הרשמית. באביב 1937 התברר כי 8 מתוך 11 האיטליזים שתחת פיקוחו מכרו בשר שקנו מסיטונאים שאינם יהודיים והציגוהו ככשר. אחד הקצבים הורשע בעוון הטעיית הציבור ונקנס. הרב שפוצ'ניק היה אמור להיחקר בבית המשפט על מעורבותו בפרשה, אולם הוא נפטר בפתאומיות במהלך המשפט ומעולם לא נחקר.

פטירתו

הרב שפוצ'ניק נפטר בפתאומיות ב-21 באוקטובר 1937 בלונדון. הלווייתו התעכבה בשל המוניטין השנוי במחלוקת שיצא לו בשל מעורבותו בפרשיות העגונות והבשר, שגרם לסירוב של חלק מהחברות קדישא בעיר לסרב לטפל בקבורתו. בנו היחיד, לוי שפוצ'ניק, ניהל מגעים עם מספר קהילות בעיר ובסופו של דבר הסכימה קהילת "עדת ישראל" שהוקמה באותה שנה לקבור אותו בבית הקברות ברובע אנפילד.
הלוויה התקיימה ב-25 באוקטובר 1937, ארבעה ימים לאחר פטירתו, ולמרות הגשם השוטף באו כ-5,000 איש להשתתף בה. רובם אנשים פשוטים שהכירוהו מהאיסט אנד וראו בו לוחם למען צדק חברתי ומנהיג דתי.

פעילות ספרותית

הרב שפוצ'ניק היה מחבר פורה של ספרים, חוברות, עיתונים וכתבי עת רבים בהוצאה עצמית. בשנת 1908 הוא חיבר מסה בת 80 עמודים על המשמעויות הקבליות של שם האל, תחת הכותרת "קדושת השם". ספרו המפורסם ביותר הוא "ש"ס הגדול שבגדולים" שנדפסה ממנו רק מסכת ברכות, בכרך אחד בפורמט ענק, גובה הכרך היה 60 סנטימטרים, והוא נחשב לפרסום הרבני הגדול ביותר פיזית שפורסם אי פעם.
הוא פרסם את עצמו כבעל מופת, ועורר סנסציה כאשר ב-1928 שלח לג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, תערובת צמחית כתרופה. הוא נהג לתרום שני שלישים מהכנסותיו לצדקה.
דרך התערוכות

דרך התערוכות (באנגלית: Exhibition Road) היא דרך בדרום קנזינגטון ברובע קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון שבאנגליה. הדרך קרויה על שם התערוכה הגדולה של 1851 שנערכה בהייד פארק, צפונית לה, שבעבורה נבנתה הדרך. הדרך מקשרת בין תחנת דרום קנזינגטון של הרכבת התחתית של לונדון לבין המקום בו עמדה התערוכה. לאורכה של הדרך ממוקמים כמה מהמוזיאון החשובים ביותר בלונדון ובהם: המוזיאון להיסטוריה של הטבע הכולל גם את המוזיאון הגאולוגי, מוזיאון ויקטוריה ואלברט ומוזיאון המדע. כמו כן על הדרך ממוקמים גם מבני אימפריאל קולג' בלונדון והאגודה הגאוגרפית המלכותית.
קרוליין הרפורף

ביוגרפיה

הרפורף נולדה בברלין המזרחית לאם פסיכולוגית ואב שעבד כאח גריאטרי, הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים, היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בגיל עשר ולמדה באקדמיה למשחק בברלין (Ernst Busch Academy of Dramatic Arts).
בתחילת שנות ה-2000 שיחקה במספר סרטי נעורים וביניהם ילדות גדולות לא בוכות. ב-2006 שיחקה בסרט הבושם: סיפורו של רוצח.
ב-2008 גילמה בסרט נער קריאה סטודנטית למשפטים הלומדת באוניברסיטה ביחד עם מייקל, הדמות הראשית, באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Im Winter ein Jahr" עליו זכתה בפרס הקולנוע של בוואריה בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2009 גילמה את דמותה של גרטל ברגמן בסרט "ברלין 36"', באותה שנה הופיעה גם בסרט האימה "Wir sind die Nacht".
ב-2010 שיחקה בסרט וינסנט רוצה לים.
בתיאטרון היא הופיעה במחזה "ליליום".
רוטב צ'ילי

רוטב צ'ילי הוא רוטב המתייחס לכל תבלין חריף העשוי מפלפלי צ'ילי וממרכיבים אחרים.

היסטוריה

במשך אלפי שנים בני אדם השתמשו בפלפל צ‘ילי ותבלינים חריפים, ב-1807 במסצ'וסטס הופיעו בבקבוקים זמינים רטבים חריפים, עם זאת מותגים מעטים שרדו עד היום מאותה תקופה. רוטב הטבסקו הוא הרוטב המוקדם בתעשיית הרוטב החריף אשר הופיע לראשונה ב-1896. החל משנת 2010 זה היה התבלין ה-13 הנמכר ביותר בארצות הברית.

בישראל

בישראל הרטבים החריפים הפופולריים הם הסחוג התימני והעריסה הצפון אפריקאית ועם השנים נוספו אליהם רטבים חריפים
אמריקאיים כגון טבסקו ורטבים אחרים, במיוחד מתוצרת לואיזיאנה. ב20 השנים האחרונות חדרו לשוק מוצרים מהמזרח הרחוק ובמיוחד
מתאילנד וכיום המונח רוטב צ'ילי מיוחס לרוב לאחד משני סוגים - רוטב צ'ילי חריף או רוטב צ'ילי מתוק כאשר האחרון צובר פופולריות רבה במסעדות
כליווי למאכלים שונים ובמיוחד כרכיב במנת כנפי עוף חריפות.

מרכיבים

ישנם מתכונים רבים לרטבים חריפים אך המרכיב המשותף היחיד ביניהם הוא כל סוג של פלפל צ'ילי. קבוצת החומרים הכימיים הנקראת קפסאיצין אחראית על הטעם החריף. ישנם רטבים שהשימוש בבסיס הוא פלפל חריף והוספת מלח וחומץ, ואילו רטבים אחרים יכולים להשתמש בפירות או ירקות כבסיס והוספת פלפל חריף לטעם. 
מרכיבים נפוצים אחרים כוללים חומץ ותבלינים. חומץ משמש כחומר משמר טבעי אך בעזרת החומץ ניתן להשתמש כדי להגיע לטעם שונה.
רסאן עליאן

קורות חיים

עליאן בן למשפחה דרוזית-ישראלית, נולד וגדל בשפרעם. התגייס לצה"ל באוגוסט 1990, ושובץ בגדוד 51 בחטיבת גולני. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר חזר לגדוד ומונה למפקד מחלקה. באוגוסט 1995 מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 12. בהמשך שימש כקצין המבצעים של חטיבת גולני, בתקופת ארז גרשטיין. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית בגדוד 12. בהמשך שימש כמפקד מחזור טירונים בבא"ח גולני. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 13. בשנת 2002 מונה לסגן מפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע חומת מגן.
בשנת 2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד חטיבת מנשה. בנובמבר 2003 מונה למפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד עד שנת 2005. בהמשך חזר לחטיבת גולני, ומונה לסגן מפקד החטיבה בין השנים 2005–2007, בין היתר בזמן מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד גדס"ר גולני בין השנים 2007–2009, והוביל אותו בלחימה בין היתר בזמן מבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בשנת 2011 מונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד 1 באוגוסט 2013. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת געש בין השנים 2013–2014. ב-11 ביוני 2014 מונה למפקד חטיבת גולני. בכך היה לקצין ממוצא דרוזי הראשון הממלא תפקיד זה. הוא הוביל את החטיבה במבצע צוק איתן ובמהלך הלחימה נפצע, הוא אושפז בבית החולים סורוקה, ולאחר טיפול חזר לפקד על החטיבה. בדצמבר 2014 זכה, יחד עם איתן פונד, באות הוקרה מטעם מרכז מורשת מנחם בגין. את תפקידו סיים ב-4 בספטמבר 2016. ב-5 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת תא"ל ובהמשך החודש נכנס לתפקידו כקצין חי"ר וצנחנים ראשי, ושירת בתפקיד זה עד 13 בספטמבר 2018. בספטמבר 2018 מונה לראש מטה פיקוד המרכז, ושימש בתפקיד עד יוני 2019. ב-30 ביוני 2019 מונה לראש המנהל האזרחי.
עליאן מתגורר בשפרעם, נשוי לשירין ואב לשלושה ילדים. הוא הרביעי משישה ילדים, ארבעה אחים ושתי אחיות. אביו היה איש חינוך וחקלאי ואמו עקרת בית. שלושת אחיו שירתו גם הם ביחידות קרביות. אחיו בסאם שירת כסגן מפקד חטיבת גבעתי וכקצין אג"ם של אוגדת הבשן, אח שני שירת כקצין לוגיסטיקה בפיקוד הצפון ואח נוסף שירת בגדוד חרב. דודו מצד אביו נהרג במהלך שירותו הצבאי בשנת 1957.
עוז ושלום - נתיבות שלום

עוז ושלום - נתיבות שלום היא איחוד של שתי תנועות שמאל דתי הפועלות מתחילת שנות ה-80. כיום פועלות התנועות כגוף אחד הנושא את שני השמות.

היסטוריה

"עוז ושלום - החוג הרעיוני לציונות דתית" התחילה את דרכה ב-1975 כהתארגנות של אנשים מתוך הציונות הדתית מהאגף המתון, כתגובה לתנועת "גוש אמונים" . בין מקימיה העיקריים היה פרופ' יוסף ולק מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1981, עם חוק העמותות החדש שהחליף את חוק האגודות העות'מאניות, הפכה עוז ושלום לעמותה, אשר מייסדיה היו ח"כ משה אונא, צבי ירון, פרופ' מרדכי ברויאר, פרופ' יוסף ולק, פרופ' אוריאל סימון ופרופ' אבי רביצקי.
"נתיבות שלום" הוקמה בשנת 1982 בעקבות אירועי סברה ושתילה במלחמת לבנון הראשונה ונרשמה כעמותה בשנת 1983.  בין מקימיה הבולטים של התנועה נמנים אביעזר רביצקי, אריאל רוזן-צבי, אוריאל סימון, ג'רלד קרומר ומשה הלברטל. בפעילות התנועה השתתפו אז בין היתר הרבנים יהודה עמיטל ואהרון ליכטנשטיין, שעמדו אז בראש ישיבת הר עציון אשר באלון שבות. נתיבות שלום הצעירה שיתפה פעולה עם עוז ושלום הוותיקה ופעלו בצורה משותפת תחת שני השמות, כאשר מבחינה ניהולית הכל עובר דרך העמותה עוז ושלום. אנשי עוז ושלום התמקדו בנושא המדיני בעוד נתיבות שלום עבדו בעיקר בפעילות בשטח.
בשנת 1998 נוסד עלון פרשת השבוע ״שבת שלום״ בהוצאת עוז ושלום, בעריכת פינחס לייזר. העלון היה לפעולה המרכזית של עוז ושלום – נתיבות שלום, ומתוך הפרסומים השבועיים בו לוקט הספר ״דרישת שלום״ בעריכת צבי מזא"ה ופינחס לייזר. ביוזמת ג'רלד קרומר  עוז ושלום גם יסדה מסורת שממשיכה היום, עליה בליל ט' באב לקבר רבין בירושלים לקריאת מגילת איכה, ולימוד לזכרו.
שמן של התנועות נגזר מפסוקים בתנ"ך – "ה' עוז לעמו יתן, ה' יברך את עמו בשלום" (ספר תהלים, פרק כ"ט, פסוק י"א) ו"דרכיה דרכי נעם וכל נתיבותיה שלום" (ספר משלי, פרק ג', פסוק י"ז). המטרה של התנועה הייתה לחתור לשלום עם הפלסטינים גם במחיר של נסיגה טריטוריאלית. כתנועות דתיות השתדלו החברים להראות כי כיוון פוליטי זה אינו סותר כלל וכלל את המקורות היהודיים.
התנועה עסקה גם בחינוך וגם הוציאה חוברות שביטאו את השקפותיה. כך היוותה התנועה משקל נגד למגמה הימנית בציונות הדתית.
התנועה חידשה את פעילותה בשנת 2015 באמצעות העמותה הקיימת, עוז ושלום. חברי ההנהלה כיום הם לאה שקדיאל, פרופ' צבי מזא"ה, אביעד הומינר-רוזנבלום, אנטון גודמן, אלי רבל ודייוויד ויימן.

פעילות

פעילות התנועה כוללת סמינרים, הרצאות, וכנסים, השתתפות בהפגנות והוצאת והפצת "שבת שלום" - עלון פרשת השבוע מאז 1998. בשנת 2010 יצא בהוצאת ידיעות אחרונות הספר "דרישת שלום" המבוסס על דפי "שבת שלום", בעריכת צבי מזא"ה ופנחס לייזר.
התנועה ממומנת על ידי תורמים פרטיים.
ב-2009 התנועה חברה לכ-14 ארגונים אחרים, דתיים וחילוניים למסגרת הקרויה "ברית חושך לגרש" שמטרתה מאבק בגזענות בישראל.