הוויקינג (סרט)

רקע

הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים מתולדות רוסיה ועל תולדות חייו של נסיך נובגורוד, ולדימיר הראשון, שחי במאה ה-10, בשנים 960–1015 לספירה.
הסרט מתמקד במאבק על כס שלטון קייב-רוס בין ולדימיר לשני אחיו, לאחר מות אביהם סביאטופולק, שמת מבלי לציין מי מבניו יירש אותו. מלחמת הירושה בין הבנים הביאה לכך שאולג נרצח בידי אחיו למחצה הבכור יארופולק. ולדימיר ברח מחשש לחייו, ומצא מקלט אצל מלך נורווגיה, שהיה קרוב משפחתו מצד אביו. שם אסף כוחות צבא במשך עשר שנים, ובשנת 982 לספירה שב לנובגורוד על מנת לדרוש את השלטון מאחיו. כעבור מספר חודשים הביס צבאו את שרי המלחמה של יארופולוק. ולדימיר תפס את מקומו כשליט נסיכות קייב והביא לרוסיה הפגאנית של אותם ימים את הנצרות. הסרט מגולל גם את קורות נישואיו לבתו של נסיך פולוצק, רוגנדה.
הסרט מבוסס גם על אגד הסיפורים "סיפורי השנים שחלפו", הידועים גם בתור "הכרוניקה הרוסית הראשונה".

עלילת הסרט

עלילת הסרט מתרחשת בשנים 977–980. הנסיך אולג סביאטוסלביץ' יוצא לציד ביער חורפי על אדמות רוס. שושלת רוריק שולטת במדינה ומתפתח סכסוך כאשר יארופולק סביאטוסלביץ' מואשם ברצח אולג. כמקובל, על האח הממזר לנקום את מות אולג. ולדימיר סביאטוסלביץ' מסתתר בחופי ים הקרח בצפון, מאחר שאינו שש לנקום את מות אולג שמת במהלך מתקפה על מבצר אוברוץ'. הוא מאמין שניתן לפתור זאת בדרכי שלום ללא שימוש בחרבות.
ברם, ולדימיר לא מצליח להתחמק מהעול המוטל על כתפיו כאשר מגיע אליו האציל סוונלד ומשדל אותו לצאת לפגוש את אולג. ולדימיר יוצא בליווי חיל משמר אל קייב, ובדרכו עובר בנסיכות פולוצק שבה שולט הנסיך רוגוולד. במטרה לזכות בתמיכת הנסיך, ולדימיר מציע לשאת לאישה את בתו של רוגוולד, רוגנדה. הנסיך מסרב לכך ובתגובה ולדימיר תוקף את פולוצק, רוגוולד נהרג יחד עם אשתו. ולדימיר לוקח את רוגנדה לאישה. הוא חוצה את נהר הדניפר לקייב ויוצא לקחת את השלטון על נסיכות קייב.
בליווי חיל משמר ויקינגי ולדימיר שט על הדניפר בספינה ויקינגית, אך בהגיעם לקייב מגלים אותה ריקה מאדם. בדרכם הם פוגשים בדרומון ובה אירינה, רעייתו של יארופולק, שמנסה להימלט למולדתה ביזנטיון אך לבסוף הופכת למשרתת בארמונו של ולדימיר. על מנת לשחרר את רעייתו, יארופולק מגיע לקייב על מנת לנהל משא ומתן עם ולדימיר, אך הוא נהרג מידיהם של לוחמים לעיני איש אמונו וריאז'קו. עד מהרה ולדימיר הופך לשליט רוס כולה. הוא הופך לנסיך הגדול של קייב ומחליט לחדש את פולחן האל פֶּרוּן, שאליו התפלל גם אביו סביאטוסלב.
וריאז'קו יוצא לכרות ברית עם הפצ'נגים במטרה לצאת למלחמה נגד ולדימיר, אך לאחר קרב עקוב מדם חייליו של ולדימיר מנצחים והודפים את כוחות הפצ'נגים. אחד מהלוחמים בצבאו של ולדימיר, פיודור, היה נוצרי באמונתו ותרם רבות לניצחונו של ולדימיר. כשהלוחמים חוזרים מהקרב, העם מחליט להעלות קורבן לאל פרון כאות תודה על הניצחון ומחליטים להקריב ילד בשם יוהאן. פיודור מנסה להציל את הילד אך לבסוף נהרג יחד עם הילד. ולדימיר נאבק באלה שגרמו למותו של פיודור והילד אך עד מהרה מופרע עם הגעתה של אירינה כשהיא מלווה בכומר, הוא מאפשר לה לחזור למולדתה בעודה מספרת לו על ישו והנצרות. זמן קצר לאחר מכן ולדימיר נופל למארב של וריאז'קו אך ניצל בעור שיניו עם הגעתה של ספינה מקונסטנטינופול הישר מקיסר ביזנטיון בסיליוס השני, ששולח מתנות לרוב. בזהב הביזנטי ולדימיר משלם ללוחמים הוויקינגים ומתכנן מתקפה על העיר קרסון. בידיעה שניצחון בקרב יזכה את ולדימיר באחות הקיסר הביזנטי אנה, רוגנדה מנסה להרוג את ולדימיר בשנתו אך הוא מתגבר עליה.
הקרב על העיר מתברר כחסר תקווה ולוחמיו לא מצליחים לפרוץ אל העיר. רק לאחר שהוא מקבל מכתב מאירינה הוא מוצא נקודת תורפה בחומת האבן המקיפה את העיר ומחליט לנתק את אספקת המים לעיר, בדיוק עם הגעתם של הפצ'נגים ובהם וריאז'קו. ולדימיר מצליח להדוף את הפצ'נגים ולפרוץ אל העיר. הוא מגיע אל הכנסייה ופוגש את אביה הרוחני של אירינה, הכומר אנסטאס. לאחר שיחה עמו, ולדימיר מחליט לקבל על עצמו את הנצרות ולוקח על עצמו את האשמה על מותו של רוגוולד ורעייתו ופיודור ובנו. ברם, סוונלד מבקש לנקום בביזנטים על מותו של סביאטוסלב ומנסה לשדל את ולדימיר לרצוח את קיסר ביזנטיון אלא שולדימיר מסרב וסוונלד מנסה להטביע את הנסיך בים, אך ללא הצלחה.
אנסטאס מנהל טקס הטבלה לנצרות של אנשי קייב בנהר הדנייפר, בעוד ולדימיר והנסיכה הביזנטית צופים בטקס, אירינה ובנה חוזרים לקייב בעוד על הגבעה הגבוהה ניצב צלב גדול, המסמל את התנצרותה של רוס.

הפקה

הפקת הסרט נמשכה כמעט 8 שנים והוא מוגדר כאחד מהפרויקטים הגדולים והיקרים ביותר בתולדות הקולנוע הרוסי, כאשר ההכנות ושלבי הצילום החלו כבר בשנת 2009. תקציב הסרט עמד על 1.25 מיליארד רובלים (13 מיליון דולרים) והתקציב הגיע מאולפני דירקציה קינו, קרן הקולנוע הרוסי ואולפני KIT (בבעלות גזפרום מדיה), מאחר שהיה צורך בבניית תפאורה שלמה שתשחזר את המבנים ואדריכלות רוס העתיקה.
הסרט הופק על ידי קונסטנטין ארנסט ואנטולי מקסימוב שבעבר הפיקו יחדיו את שוברי הקופות "משמר הלילה" ו"משמר היום".
מרבית צוות ההפקה הוא רוסי, אך בסרט נוטלים חלק גם שחקנים זרים כמו יואקים נאטרקוויסט השוודי, ג'ון דה סאנטיס הקנדי ואלכסנדרה בורטיץ' מבלארוס.

ליהוק וצילומים

לתפקיד הנסיכה רוגנדה לוהקה השחקנית הבלארוסית אלכסנדרה בורטיץ', לפני כן נבחנה לתפקיד יקטרינה וילקובה הרוסייה. לתפקיד הנסיך ולדימיר לוהק דנילה קוזלובסקי לאחר שנבחנה אפשרות ללהק שחקנים אחרים כוויקטור ורז'ביצקי, סרגיי בזרוקוב, מקסים מאטבייב, מיכאיל ייליסייב וסרגיי פוסקפאליס.
צילומי הסרט החלו במרץ 2015 ונערכו במגוון אתרים בחצי האי קרים, בבחצ'יסראי ובסבסטופול.

שיווק

טיזר טריילר ראשון פורסם ב-19 בנובמבר 2015 במהלך אירוע תצוגה לבכירי משרד התרבות הרוסי, אך הטריילר הרשמי הראשון פורסם כארבעה חודשים לפני יציאת הסרט, ב-16 בספטמבר 2016. טריילר שני פורסם ב-8 בדצמבר 2016.
במהלך פסטיבל קומיקון רוסיה שנערך בספטמבר 2016 נערך אירוע הצצה למעריצי הקולנוע ושני ניצבים מהסרט הציגו סצנה מתוך הסרט.
זכויות ההקרנה הבינלאומיות נמכרו לחברת Red Arrow הבריטית והסרט הופץ להקרנה בינלאומית ב-6 בינואר 2017. הקרנה מוקדמת לרוכשים פוטנציאליים נערכה במהלך American Film Market.‏ ב-19 בינואר 2017 דווח שהסרט נמכר להקרנה ליותר 60 מדינות. הסרט שוחרר בגרמניה ב-DVD ולשירות וידאו לפי דרישה של אתר Amazon.com‏. הסרט הוקרן גם בבריטניה וצרפת בספטמבר ואוקטובר 2017, בהתאמה.
בסרט צפה גם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בהקרנה פרטית ב-30 בדצמבר 2016. בהקרנה השתתפו גם מפיקי הסרט אנטולי מקסימוב וקונסטנטין ארנסט, השחקנים סבטלנה חודצ'נקובה ודנילה קוזלובסקי, שר התרבות הרוסי ולדימיר מדינסקי ואישים נוספים. לאחר הצפייה ציין פוטין ש"אין ספק שמדינסקי [שר התרבות], כהיסטוריון יגיד שישנם עניינים בסרט שהם שנויים במחלוקת [מבחינת דיוקם ההיסטורי], אך זהו אינו סרט תיעודי אלא יצירה עלילתית. לכן אני בטוח שדברים כאלה חשובים. בשמחה אצפה בסרט שוב.".

ביקורות

הסרט זכה לביקורות מעורבות בעיתונות הרוסית.
מרבית מבקרי הקולנוע ציינו את האופן שבו הוצגה רוס הפגאנית. אנטון דולין מהאתר "אפישה" (afisha.ru) כתב שלאחר צפייה בסרט רבים יראו באור אחר את הנסיך האכזר ולדימיר, ואחרים יצטמררו מדמותו של ולדימיר המוצגת באנדרטה לזכרו במוסקבה, כמי שניצר את רוסיה. בסרט דווקא הוצגה דמות רכה יותר. לדעת ייגור בליקוב ממערכת Life "רוסיה בעיני הקולנוענים היא מדינה של פצ'נגים מלוכלכים, שאיחדה אותם רק הטבילה לנצרות".
על פי המבקר דניס רוזאייב מהמהדורה הרוסית של Time Out, "היוצרים הדגימו חוסר החלטיות נדירה בפרשנות הדמות המרכזית, ברור שזו דמות היסטורית ואולי אפילו אנטי-גיבור, אך מדוע להשחיר את המנצר"?. לעומת זאת, הביצוע הטכני של הסרט זכה לתשבחות רבות גם בביקורות שנטו לשלול את הסרט, כך למשל באתר Mail.Ru צוין ש"הסרט נעשה באופן עוצמתי ויפה, ברמתם של הסרטים הטובים ביותר בעולם בתחום ההיסטוריה והפנטזיה", כך גם לדברי ניקיטה פודגורנוב מאתר Life: "יקום קולנועי רחב יריעה שכזה, [כפי] שהוצג ב"וויקינג"... עוד לא היה".