google/wiki40b huggingface dataset:
ביטוח משנה

ביטוח משנה או מבטח משנה (באנגלית: Reinsurance) היא שיטה לניהול סיכונים פיננסיים המאפשרת פיזור של הסיכון בין מבטחים שונים. בשיטה זו חברות הביטוח ("המבוטחות במשנה") מעבירות למבטחי המשנה חלק מהסיכונים הכספיים בגין פוליסות שהן הנפיקו לציבור.
ביטוח משנה נועד לבטח סיכונים בהיקף גדול מהיכולת הכלכלית הטבעית של חברות הביטוח, בעיקר במקרי קיצון שעשויים להוביל להתמוטטות חברת הביטוח בשל חוסר היכולת לפרוע את התחייבויותיהן.  הנטל אותו לוקחות על עצמן חברות הביטוח מכונה "שייר" (מאנגלית: Share). תמורת ביטוח המשנה משלמות חברות הביטוח חלק מהפרמיה שהן מקבלות מלקוחותיהן. 
נהוג לחלק את סוגי ביטוח המשנה לביטוח משנה פקולטטיבי (רצוני), בו מבטח המשנה יכול לקבל או לדחות את העסקים המוצעים לביטוח, מול ביטוח משנה אובליגטורי (חוזי), שבו מבטח המשנה מתחייב בחוזה לקבל לביטוח את כל העסקים שיועברו לו על ידי המבטח הישיר בהתאם לתנאי החוזה. 
מבטחי המשנה הגדולים בעולם הם חברת "Munich Re", חברת "Swiss Re", שוק הביטוח לוידס של לונדון וחברת "Gen Re" של תאגיד ברקשייר האת'וויי.  
בישראל נוהגות חברות הביטוח לקנות ביטוח משנה בחו"ל. מכיוון שקרנות הפנסיה בישראל מתבססות על ערבות הדדית, רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון מחייבת קרנות פנסיה המונות פחות מ-1,500 עמיתים לרכוש ביטוח משנה. בפועל, למרות שבכל קרנות הפנסיה בישראל יש יותר מ-1,500 עמיתים, חלקן עדיין מעבירות את הסיכונים לידי מבטח משנה. מבטחי המשנה המבטחים את קרנות הפנסיה בישראל הם: "Swiss Re" ו- "Scor".
יחסי ספרד–קטר

יחסים דיפלומטיים

היחסים הדיפלומטיים בין קטר לספרד כוננו ב-22 בדצמבר 1992. כאשר היחסים כוננו, האינטרסים הקטריים לספרד נוהלו בצרפת והאינטרסים הספרדיים לקטר נוהלו בערב הסעודית, בכל אחת מהמדינות ישב שגריר לא תושב. ספרד וקטר נוטות לשמור ולשמר את יחסיהן חמים וטובים, הן מבחינה פוליטית, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה תרבותית. מלך ספרד דאז חואן קרלוס הראשון ביקר בקטר בשנת 1980. המלך שב פעמיים לקטר, פעם אחת באוקטובר בשנת 2003, ופעם שנייה באפריל בשנת 2006.
השיבה הראשונה של מלך ספרד לקטר הוקדשה לפתיחת שגרירות ספרד בדוחה, ב-23 באוקטובר 2003. בתגובה לכך נסע אמיר קטר דאז, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, טס לספרד כדי להיות נוכח בפתיחתה של שגרירות קטר במדריד בשנת 2004. מ-2004 ואילך היחסים בין ספרד לקטר נהיו מקורבים מאוד ולספרד וקטר נהיו דעות משותפות, ספרד וקטר עוסקות יחדיו לאו דווקא במזרח התיכון אלא גם בהרבה נושאים שונים ומגוונים. אמיר קטר שב לספרד פעם אחת נוספת בשנת 2011.

יחסים כלכליים

יחסי המסחר בין קטר לספרד טובים, אך הם גרועים יחסית למדינות אחרות באיחוד האירופי. ספרד שולטת ב-3% מייצוא האיחוד האירופי לקטר (מקום שביעי), הרבה מאחורי: גרמניה (27%), בריטניה (23%), צרפת (18%) ואיטליה (12%). עם זאת, ספרד מייבאת הרבה סחורה מקטר ביחס למדינות אחרות באיחוד, ספרד נמצאת מאחורי בריטניה ואיטליה בלבד הן עם 30% ו-16% בהתאם. בשנת 2013 חלה עלייה גדולה בייבוא של ספרד מקטר וירידה חדה בייבוא של קטר מספרד, קטר מייצרת מוצרים הכרחיים דוגמת שמנים וגז טבעי, וספרד מייצרת מוצרים שממילא ומילא קיימים בשוק המזרח תיכוני.
קטר היא הספק השלישי בגודלו של גז טבעי בספרד (אחרי אלג'יריה וניגריה) והמקום הנ"ל מעיד על החשיבות של האספקה הקטרית לספרד. מגמה זו לא תרד בטווח השנים הקצר (לפחות עד 2030). הייצוא העיקרי של ספרד לקטר הוא בעיקר מינרלים למיניהם.
חיים נתן דמביצר

הרב חיים נתן דֶמביצֶר (בכתיב יידי: דעמביצער; בקיצור: רח"נ; י"ז בתמוז ה'תק"פ, 29 ביוני 1820 - א' בכסלו ה'תרנ"ג, 20 בנובמבר 1892) היה רב פולני. ראב"ד קרקוב, מומחה להיסטוריה של עם ישראל וההיסטוריון של הקהילה היהודית בלבוב ושל ועד ארבע ארצות.

ביוגרפיה

נולד למיכלה ולרב יקותיאל זלמן דמביצר, סוחר מלומד מצאצאי הרמ"א. אחיו הבכור היה הרב משה יעקב דמביצר והוא היה השני מבני המשפחה. אביו נפטר בשנת ה'תקצ"ג עוד לפני היותו בר מצווה, ואמו גידלה לבדה את שבעת ילדיה. למרות זאת סירבה אמו לעצת קרובים לשלוח את בניה ללמוד מלאכה, והעדיפה לחיות בצמצום ולדאוג שילמדו תורה.
בשנת ה'תר"א נישא לבתו של הגביר משה דייטשר. לפני הגיעו לגיל 25 נסמך לרבנות בידי רבי שלמה קלוגר, רבי דוב בער מייזלס ורבי צבי הירש חיות. עם רבנים אלו שמר על קשר תורני והחליף עמם מכתבים. במהלך לימודיו נתקל בכרוניקה ההיסטורית "צמח דוד" של רבי דוד גנז, שעוררה בו את העניין בהיסטוריה יהודית ובביוגרפיות של חכמי ישראל, לדברי פייבל הירש וטשטיין הוא מצא את הספר לאחר תקופה בת שנתיים שבה הזניח את לימודיו בשל מחלה והספר הניע אותו לשוב ולשקוע בלימודיו. הוא היה המתווך בין חיות לשי"ר בזמן המריבה הספרותית שפרצה ביניהם.
במחלוקת הגדולה בין רבה של קרקוב רבי דוב בער מייזלס, לרב שאול לנדא, מחלוקת שפרצה בשנת 1832, והגיעה למלוא עוזה בין השנים 1851-1855, צידד ברב שאול לנדא, אף שרד"ב מייזלס היה בין הרבנים שהסמיכו אותו לרבנות. בשיא המחלוקת הוקמו בעיר שני בתי-דין מקבילים, והיא הסתיימה רק לאחר פטירתו של הרב לנדא (1854) ועזיבתו של הרב מייזלס את העיר בשנה שלאחריה לטובת רבנות העיר ורשה.
בשנת ה'תר"ט, 1849, התמנה כדיין בבית הדין של קרקוב, ומ־1856, ה'תרט"ז, כיהן כראב"ד קרקוב. בשנת ה'תרי"ב, 1852, הדפיס בלבוב קונטרס בשם "מגיני ארץ ישראל" ובו מכתבים בדבר כספי הנדבה לעניי ארץ ישראל. בשנת ה'תרי"ט כתב והדפיס בברסלאו את גילוי הדעת "מודעא לבית ישראל" של הרבנים האוסרים את השימוש במצות מכונה שבראשם עמד אז הרב שלמה קלוגר.
במהלך שהותו בגרמניה בשנת ה'תרל"ד, 1874, חבר ללאופולד צונץ, היינריך גרץ ודוד קאופמן, שלמדו ממנו בתחום התמחותו. לאחר הדפסת ספרו של יחיאל מתתיהו צונץ על תולדות רבני קראקא "עיר הצדק" ב־1874, נדפס ב־1878 ספר תגובה בשם "מפלת עיר הצדק", עליו היה חתום הרב יואל דמביצר (נפטר 1879), אחיו של רח"ה דמביצר. יש הסבורים שכותב התגובה היה רח"נ דמביצר עצמו שבחר להעלים בצורה זו את שמו.
ב־1882 הדפיס את הגהותיו לספרו של ראבי"ה, בשם "לוית חן". לספר זה הוסיף מבוא רחב העוסק בתולדות בעלי התוספות.
הוא נפטר בקרקוב בראש חודש כסלו ה'תרנ"ג, 20 בנובמבר 1892, לאחר מחלה קצרה במהלכה המשיך לעבוד על השלמת ספרו כלילת יופי, חלק ב'. היו לו שש בנות ושני בנים שמתו עליו בצעירותם.
שמואל וינברג

ביוגרפיה

נולד בוורשה, לשושנה בת דוד וינפלד ולרב אברהם יהושע העשיל וינברג שכיהן כאדמו"ר מסלונים בתל אביב לאחר השואה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו והמשפחה התיישבה בתל אביב. התחנך בתלמודי התורה "סיני" ו"יבנה" בתל אביב. 
בתקופת מאורעות 1936–1939 הצטרף לתנועת ברית החשמונאים, חויל לאצ"ל ומשם עבר ללח"י. בשני הארגונים היה פעיל בגיוס נוער דתי. נתפס על ידי משטרת המנדט בעת שהדביק כרוזים בתל אביב ונשלח למחנה המעצר בלטרון, שם נכלא לכחצי שנה. היה בין תלמידי המחזור הראשון של ישיבת היישוב החדש בראשות הרב משה אביגדור עמיאל, ובמקביל למד גם כלכלה והנהלת חשבונות. במלחמת העצמאות עבד במנגנון הגיוס של משרד הביטחון.
בשנת 1949 נישא לאסתר בת הרב משה אקשטיין. השתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל, והיה ממנהיגיה, כיהן מטעמה כיו"ר וכחבר הדירקטוריון של בנק פועלי אגודת ישראל. בשנים 1947–1966 שימש גזבר עיריית בני ברק. ובמקביל שימש כיו"ר ועד בית הכנסת "קהל חסידים".
באמצע שנת 1966 התפטר ראובן אהרונוביץ' מראשות העיר וממועצת העירייה ועמו התפטר חבר המועצה שלמה כהן, על מנת לאפשר לוינברג להיכנס למועצה ולכהן כראש עיר. הוא החזיק בתפקיד עד יולי 1968, אז התפטר במסגרת הסכם רוטציה כדי לפנות מקום לשמעון סירוקה מאגודת ישראל. וינברג שב לכהונת ראש העיר בשנים 1978-1983 לאחר שהרב חיים גריינימן החליט להציבו בראש הרשימה החרדית. 
הקים את בית ההחלמה ליולדות "אם וילד" בבני ברק כמפעל חסד אישי שבראשו עמדה רעייתו אסתר.
וינברג אב לחמישה ילדים, בהם: משה, מרצה, דוד, חשב בעיריית בני ברק, ושרה זלבסקי, אשתו של היוצר צבי זלבסקי.
סאות'המפטון

היסטוריה

העיר הוקמה על ידי הרומאים בסביבות שנת 70 לספירה תחת השם "קלאוסנטום" (Clausentum). מיקומה היה בעל חשיבות אסטרטגית כנמל ששירת את הערים סולסברי ווינצ'סטר שהיו כבר קיימות באזור. חשיבות העיר עלתה עוד יותר אחרי פלישת הנורמנים לאנגליה בשנת 1066. באותה תקופה היא נקראה "המוויק". וינצ'סטר, הנמצאת לא רחוק, הפכה לבירת אנגליה, בעוד סאות'המפטון הייתה לנמל המסחרי החשוב ביותר של הממלכה. עם תחילת ההתפשטות הבריטית אל אסיה ואל אמריקה הצפונית, איבד הנמל את הבכורה ועיקר הסחר היה מערי נמל אחרות כמו ליברפול.
התנופה המשמעותית של העיר התחוללה באמצע המאה ה-19, כשקמו בה מספנות. בניית אוניות הפכה התעשייה החשובה ביותר בעיר. הנמל התרחב במקביל להתחזקות במסחר דרך צפון האוקיינוס האטלנטי.
בשנת 1907 התחיל לפעול ה-White Star Line שמרכזו בסאות'המפטון. ב-1919 הוקם קו קונארד.
עד מלחמת העולם השנייה הוקמו בעיר גם שדה תעופה ומפעלים רבים. ברובע וולסטון פותחו ונבנו מטוסי ספיטפייר הראשונים. במהלך המלחמה בעת הקרב על בריטניה נהרסו העיר העתיקה ההיסטורית וחלקים אחרים של העיר על ידי מטוסים מפציצים גרמניים ועל ידי טילי V1. אחרי המלחמה נבנתה העיר מחדש בבנייה מודרנית, והתרחבה. עם הגידול בתחבורה האווירית ירדו קווי התחבורה הימית, שהתרכזו יותר במסעות שיט לתיירים ובהובלת סחורות.
אחרי שנות ה-90 של המאה ה-20 צמחה התיירות, בין היתר בגלל קרבת המקום לאזור הנופש ניו פורסט.
נקודתי

היסטוריה

נקודתי, שזיהה את עצמו כ"המגזין היחיד לציבור הדתי לאומי בישראל", נוסד בשנת 2003 על ידי קבוצת סטודנטים מאוניברסיטת בר-אילן בראשות עמיעד טאוב, עורך המגזין, אז יו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן. המטרה הייתה ליצור מדיה חדשה בעלת אופי דתי לאומי וימנית שתדבר ל"זרם המרכזי" בציונות הדתית. רוב הכותבים השתייכו למחנה הדתי לאומי הימני. יו"ר מועצת המנהלים היה שלמה שחר, לשעבר משנה למנכ"ל מעריב.
תכניו של המגזין היו שונים מהעיתונות הדתית הרגילה וכללו פובליציסטיקה, מגוון מדורים לאשה הדתית, כתבות צבע ומדורי רכילות וסאטירה שלא ניתן למצוא בעיתונות הדתית הרגילה. 
המגזין הודפס על גבי נייר כרומו והופץ חינם לכ-40,000 משקי בית באמצעות הפצה רוויה (בתיבות הדואר) וכן באמצעות מרכזים דתיים (בתי כנסת, מקוואות, מחלקות לתרבות תורנית ועוד).
ב-2006, החליט טאוב לרכז את הפעילות ברשת אינטרנט. הוא הקים רשת אתרים סביב אתר האינטרנט "דתילי" והירחון נסגר.
דניס או'הר

קורות חיים

או'הייר נולד בקנזס סיטי, מיזורי שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא אירי. הואגדל בפרברי דטרויט, חי בסאות'פילד עד גיל 15, כאשר משפחתו עברה לבלומפילד הילס. 
כנער, למד מאמו שהייתה מוזיקאית לנגן על עוגב כנסייה. או'הר היה במקהלת בית הספר ובשנת 1974, הלך לאודישן הראשון שלו, למחזמר ספינת השעשועים בהפקת תיאטרון קהילתי. 
בשנת 1980, או'הר עזב את דטרויט לשיקגו כדי ללמוד תיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.

תיאטרון

לאוה'ר קריירת ברודוויי עשירה. בשנת 1998 השתתף בין היתר בהעלאה המחודשת של המחזמר קברט בברודוויי שם שיחק את דמותו של ארנסט לודוויג. בשנת 2003 זכה בפרס טוני בקטגוריית השחקן הראשי במחזה "Take me out" של המחזאי ריצ'רד גרינברג.
בשנת 2005 זכה בפרס הטוני השני שלו על תפקידו בהעלאה המחודשת של ברודוויי במחזמר צ'ריטי המתוקה, דבר שפתח לו את הדלת לקריירה קולנועית וטלוויזיונית.

קולנוע וטלוויזיה

בשנת 1998 שיחק בדרמה הטלוויזיונית של CBS, "קדוש אולי" לצד מרי-לואיז פרקר. 
בשנת 2005 שיחק תפקיד קטן בסרט הקולנוע "גבהים", לצד גלן קלוז ואליזבת' בנקס. 
בשנת 2007 קיבל את תפקידו הקולנועי המשמעותי הראשון שלו בסרט "מלחמתו של צארלי וילסון", שבויים על ידי טום הנקס. מאז הספיק להשתתף בסרטים בתפקידי משנה בסרטים: "השמרטפיות" לצד ג'ון לגוויזאמו, "בכוח הלב" ו"ההחלפה" לצד אנג'לינה ג'ולי, "שטח ההסגר" לצד ג'ניפר קרפנטר, "ההצעה" לצד סנדרה בולוק ו"מילק" לצד שון פן. בשנת 2009 קיבל את התפקיד הראשי של ראסל אדגינגטון, מלך הערפדים של מיסיסיפי בסדרת המדע בדיוני "דם אמיתי" ברשת HBO. 
בשנת 2009 יצא הסרט "אנגלי בניו יורק", בהשתתפותו. 
בשנת 2011 השתתף בעונה הראשונה של סדרת האימה האנתולוגית של היוצר ריאן מרפי, "אימה אמריקאית: בית הרצח", בתור לארי הארווי, מושא אהבתה של קונסטנט (ג'סיקה לאנג). בשנת 2013 חזר לשחק בעונתה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף" בתפקיד ספולדינג, המשרת האילם. ב-2014 לוהק גם לעונה הרביעית של הסדרה, "אימה אמריקאית: פריק שואו" שם הוא מגלם את סנטלי, נוכל שפועל בתחפושות רבות.,העונה הרביעית עלתה באוקטובר 2014 . בשנת 2015 המשיך או'הר לעונה החמישית של הסדרה שנקראה "אימה אמריקאית: בית המלון" וגילם את דמותה של קרוס דרסר בשם ליז טיילור, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אמי בשנת 2016 והתארח בעונה השישית של הסדרה "אימה אמריקאית: רואנוק" בתפקיד ד"ר אליאס קנינגהם.
או'הר גם לוהק לגרסה הטלוויזיונית למחזה משנת 1985 בעל אותו שם, הלב הרגיל גם הוא בבימויו של מרפי, לצד השחקנים ג'ים פרסונס, ג'וליה רוברטס ומארק רופאלו שעלתה במאי 2014.
בשנת 2016 שיחק בקומדיה "צבא של איש אחד" לצידם של ניקולס קייג' וראסל בראנד. בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "טירונות", בכיכובה של דיאנה אגרון, ובסרט הקנדי "קסם" בכיכובה של אוון רייצ'ל ווד. בשנת 2019 שיחק במותחן הקומי "היום שיבוא" בכיכובה של אנה קנדריק, ובסרט האימה "בליעה". באותה שנה שיחק גם בסרט "לייט נייט", לצד אמה תומפסון.

חיים אישיים

או'הר יצא מהארון עוד בהיותו תלמיד תיכון משנת 2011 הוא נשוי להוגו רדווד ולשניים בן מאומץ בשם דקלן.
טאקי

קלפים מיוחדים

בחפיסה סטנדרטית של טאקי ישנם 58 קלפים, הקלפים כוללים הספרות 1 עד 9, וקלפים מיוחדים. נהוג לשחק באמצעות שתי חפיסות זהות. במארז הטאקי נמצאות שתי חפיסות.
פלוס 2 מחייב את השחקן הבא למשוך 2 קלפים מהקופה או להניח קלף 2+ נוסף, מה שמחייב את השחקן הבא להניח 2+ נוסף או למשוך 4 קלפים מהקופה וכך הלאה. שחקן שאינו יכול לעקוב עם 2+ "נענש" ומושך מהקופה 2 קלפים עבור כל קלף 2+ שהונח לפניו. לאחר מכן המשחק מתחדש, והקלף 2+ העליון כבר אינו פעיל, אך עדיין הקלף הבא צריך להיות תואם בצבע או במספר.
פלוס שחקן המניח קלף + זוכה בתור נוסף. אם אינו יכול להניח קלף מתאים עליו למשוך קלף מהקופה.
עצור השחקן הבא מאבד את תורו.
שנה כיוון הופך את כיוון המשחק. הקלף מוסיף 10 נקודות לשחקן.
שנה צבע זהו קלף "חסר צבע". ניתן להניח קלף זה על כל קלף (חוץ מעל קלף +2 פעיל). שחקן המניח קלף "שנה צבע" חייב להכריז על הצבע שימשיך את המשחק ובזאת מסתיים תורו; כך, אם השחקן שם קלף שנה צבע והכריז על צבע צהוב, אז השחקן שאחריו חייב לשים קלף צהוב כלשהו שיש בידו. ניתן לחמוק מהוראת שינוי הצבע בעזרת קלף נוסף של שנה צבע או בעזרת קלף מלך (ראו בהמשך).
הקלף המשוגע עם הנחת קלף זה, כל שחקן מעביר את קלפיו לשחקן היושב לידו, לפי הכיוון שקובע מי שהניח את הקלף. קלף זה בצבע אפור (חסר צבע) ולכן ניתן לשים אותו בכל רגע (למעט בזמן ש־2+ פעיל).
עקב חוסר האהדה, בוטל הקלף והחל משנת 2011 הוא אינו נמכר יותר כחלק מחבילות.
מלך המלך מבטל את החובה לציית לקלף המוביל, כולל פקודה אם הייתה, ומעניק לשחקן תור נוסף שבו הוא חופשי לשחק כל קלף שיבחר.
טאקי הנחת קלף זה מאפשר למשתמש בו לשים עליו את כל הקלפים שבידו מהצבע של הטאקי. כשיורדים עם טאקי וקלפים נוספים, כל הקלפים חייבים להיות מאותו הצבע של הטאקי. על השחקן שהשתמש בטאקי לסגור אותו בסוף התור על ידי ההכרזה "טאקי סגור". אם הוא אינו סוגר את הטאקי, הוא נחשב עדיין "טאקי פתוח" והשחקן הבא רשאי לנצל אותו ולהיפטר גם הוא מכל הקלפים בצבע הטאקי. הטאקי נותר פתוח עד אשר אחד השחקנים שעשו בו שימוש יכריז "טאקי סגור" או אם שוחק כבר קלף בצבע אחר.
סופר טאקי קלף טאקי חופשי המקבל את הצבע של הקלף שתחתיו. לא ניתן להחליף באמצעותו את הצבע המוביל. איסור החלפת הצבע בעזרת הקלף סופרטאקי נכנס לתוקפו על ידי הממציא לאחר הכנסת הקלף מלך כדי לשמור על איזון ולהגביר את המרכיב הטקטי במשחק.
פלוס 3 מחייב את כל השחקנים (פרט לזה שהניח אותו) לקחת 3 קלפים מהקופה. מותר להניח אותו רק על קלפים שאינם קלפי פקודה.
קלף זה הוכנס למשחק מספר שנים לאחר צאתו לאור, אולם לאחר מספר שנים הוצאו, ובמקומם הוכנס "חוק +3" שאפשר את אותם המהלכים בעזרת שילוב של שני קלפים: קלף 3 וקלף + מאותו הצבע. בשנת 2015 החזיר הממציא את שני הקלפים הללו לחפיסה וביטל את "חוק +3".
שובר 3 מותר לשים אותו על 3+ שהונח בקופה גם אם אין זה תורו של השחקן שמחזיק בו. קלף זה מבטל את הפקודה של הקלף 3+ ובנוסף, מחייב את השחקן שהניח את הקלף 3+ לקחת 3 קלפים בעצמו. שחקן יכול להיפטר מהקלף הזה מבלי להניחו על 3+ אולם אז הוא יכול לעשות זאת בתורו בלבד ובמקומו עליו למשוך 3 קלפים מהקופה.

אליפות הטאקי הרשמית

אליפות הטאקי, מתקיימת מדי שנה בלונדע – מוזיאון הילדים הממוקם בבאר שבע. שלבי המוקדמות מתקיימים בדרך כלל חול המועד בחג הסוכות, ושלבי הגמר מתקיימים בדרך כלל בחודש דצמבר (חנוכה) באותה שנה.

גרסאות מחשב

למשחק טאקי יש גרסת אונליין ואפליקצייה לסמרטפונים אייפון, Windows Phone ואנדרואיד.
Lost and Forgotten

יציאה לאור

השיר יצא בבכורה ב-30 באוקטובר 2009 במילק קלאב. הקלטת האולפן של השיר פורסמה באתר הרשמי של הזמר לאחר הזכייה בגמר הלאומי הרוסי.

באירוויזיון

השיר נבחר מתוך 25 שירים שהוצגו בגמר הלאומי לבחירת הנציגות הרוסית לאירוויזיון 2010, שם זכה בתוצאה של 20.9% מקולות הצופים וחבר שופטים מקצועי.
בתחרות, השיר עלה לגמר מהמקום השביעי ובגמר סיים במקום ה-11, שם צבר 90 נקודות.
רבעון (שנת כספים)

רבעון (באנגלית, Fiscal Quarter) הוא מונח חשבונאי המייצג שלושה חודשים, שהם רבע משנת הכספים שלפיה מנהל ארגון את תקציבו. מקובל לחלק את השנה לרבעונים ינואר-מרץ, אפריל-יוני, יולי-ספטמבר ואוקטובר-דצמבר.
בסופו של כל רבעון מוצגות תוצאות ביניים של הדוחות הכספיים וביצועי הארגון. במרבית המדינות, חברות ציבוריות וכאלה הנסחרות בבורסות לניירות ערך, נדרשות על פי החוק להגיש דוחות כספיים רבעוניים. אותן חברות נבחנות על ידי המשקיעים על-פי הדוחות הרבעוניים והשנתיים שלהן. לכן נאמר לעיתים על מנהליהן של חברות אלה, שהם "חיים מרבעון לרבעון".
דיווח כספי לתקופות ביניים זמין במועד ומהימן משפר את כושרם של המשקיעים, הנושים ואחרים להבין את יכולתו של תאגיד להפיק רווחים ותזרימי מזומנים ואת מצבו הכספי והנזילות שלו.
דיווח כספי לתקופות ביניים הוא דיווח כספי הכולל מערכת מלאה של דוחות כספיים, או מערכת של דוחות כספיים בצירוף ביאורים תמציתיים נבחרים, לתקופה שהיא קצרה משנת כספים מלאה של תאגיד.

סקירת רואה חשבון של דוחות כספיים לתקופת ביניים

מתוך הכרה שביקורת דוחות כספיים לתקופת ביניים כרוכה בעלויות גבוהות, נולדה הדרישה החלופית לסקירתם, וזאת על מנת להגביר את אמינותם מבלי להטיל על החברות עלויות כאמור.
מטרתה של סקירת דוחות כספיים על ידי מבקר החשבונות שונה ממטרתה של ביקורת דוחות כספיים.
מטרת הסקירה היא לאפשר למבקר החשבונות לדווח, שלא בא לידיעתו דבר המצביע על כך, שיש צורך בשינויים מהותיים בדוחות הנסקרים כדי שיוכלו להיחשב כדוחות שהוכנו לפי כללי חשבונאות מקובלים. דיווח כאמור מכונה דיווח על דרך השלילה (negative assurance) מאידך, מטרת ביקורת דוחות כספיים היא לאפשר למבקר החשבונות לחוות את דעתו, אם הדוחות הכספיים משקפים באופן נאות, בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים, את מצב העסקים, תוצאות הפעילות והשינויים בתזרימי מזומנים.
בהכנת הסקירה אין המבקר אוסף ראיות ביקורת מספיקות ונאותות כדי לאפשר לו לחוות דעה על הדוחות. נוהלי הסקירה מושתתים במידה רבה על בירורים עם ההנהלה והאחראים על התחומים הכספיים והחשבונאיים בחברה.
אורג שתפן

תיאור

אורכו של אורג שתפן הוא כ-14 ס"מ, ומשקלו כ-22 עד 32 גרם. רוב גופו לבן צהבהב, בעוד סנטרו שחור, וחלק קטן מבטנו מעוטר בפסים שחורים על רקע לבן צהבהב. גבו, עורפו, זנבו וכנפיו של האורג השתפן מכוסים בנקודות בצבע חום, וראשו חום בהיר. האורג השתפן מאופיין בחד-צורתיות זוויגית.
שמואל אביטל (מתמטיקאי)

קורות חיים

בצעירותו הוסמך לרבנות בבית מדרש תחכמוני בוורשה, סיים את לימודי התואר הראשון במחזור הראשון של החוג למתמטיקה באוניברסיטה העברית ועשה דוקטורט בחינוך מתמטי באוניברסיטת טורונטו בקנדה. הוא לימד במשך 20 שנה בבית ספר התיכון בסמ"ת בחיפה. בשנת 1968 הצטרף לסגל הטכניון במחלקה להוראת מדעים ובשנים 1974 עד 1976 עמד בראשה.
הוא ייסד את כתב העת "גליונות חשבון" - רבעון לתלמידי המתמטיקה, ושימש כעורכו כשלושים שנה. הוציא ספר חידות מתמטי בשם "מתמטיקה בהנאה" בהוצאת עם עובד.
לזכרו מוענק פרס אביטל לעידוד מצוינות בהוראת המתמטיקה. בתו ענת רפאלי היא פרופסור בטכניון.
קוסקוס

קוסקוס (בערבית: كسكس, תעתיק מדויק: כֻסְכֻס; מקור השם בברברית) הוא מאכל צפון אפריקאי וסיציליאני ] מסורתי. לגבי מקורו ישנה מחלוקת בין עדות צפון אפריקה. המאכל עשוי גרגרי סולת העוברים התפחה על ידי מים בתהליך של אידוי. קוסקוס מוגש לרוב בתוספות מאכלים שונים, דוגמת מרקי בשר למיניו, או דגים, וירקות ואפילו בתור תבשילי חלב או קינוחים למיניהם כגון: בירקוקש שזהו קינוח חלבי המוגש לכבוד פורים או ראש חודש ניסן לפי המסורת של יהודי מרוקו.
סוגי קוסקוס שונים נבדלים בגודל גרגרי הסולת (דק, בינוני ועבה) אותו קובעים בעזרת מסננות מתאימות ובסוג התיבול של גרגרי הסולת בתהליך האידוי עצמו, או בסופו. שיטת ההכנה המסורתית מבוססת על שימוש בסיר אידוי המכונה "קוסקוסייר". זהו סיר קומתיים שבתחתיתו מתבשל מרק, לרוב מרק ירקות בתוספת חומוס ולעיתים בתוספת בשר עוף או בשר בקר, ובחלקו העליון גרגירי הסולת, מונחים מעל תחתית מחוררת. גרגרי הסולת סופחים את אדי המים שבמרק, ותופחים. נהוג להגיש את הקוסקוס בתוספת מרק בשר וירקות, יחד, באותה צלחת, או בנפרד.   
בגרסתו הצמחונית ניתן למצוא אותו עם תוספות של סלט טרי פיקנטי (טבולה) או תוספות כמו צימוקים, סוכר, שקדים וכדומה (שלחלקם תפקיד בספיחת נוזלים מיותרים בקוסקוס), ובגרסתו החלבית, בירקוקש, המקובלת בעיקר, במרוקו, בתוספת חמאה ושמנת.  
בלוב ובדרום-תוניסיה מגישים את הקוסקוס לעיתים עם תבשיל הנקרא "טביחה" או דְבִּיך, המבושל בנפרד, ולו גרסאות שונות. בצלחת אישית עורמים את הקוסקוס בצורת "גבעה" קטנה ומעליה שמים את כל מרכיבי ה"טביחה"; בצדי הצלחת ישנן שתי תוספות קבועות של "צ'ירשי" - סלט תפו"א ודלעת פיקנטי, ו"מסייר" - מגוון ירקות שורש מוחמצים ביתיים. בדרום איטליה מוגש הקוסקוס בגרסה מקומית, הכוללת בין השאר דגים ופירות ים. ככל הנראה הגיע הקוסקוס לדרום איטליה בימי הביניים עם הכובשים הערבים.
ארוחות קוסקוס נחשבות לארוחות חגיגיות בקרב יהודי צפון אפריקה מלוב ועד תוניס, ולכן הן מוגשות בדרך כלל בערבי שבת וחגים, ולעיתים גם בארוחת צהריים בימי שישי, ובקהילות מסוימות כמו קהילת יהודי לוב, מקובל, לפי מסורת, להגישו בימי שישי בצהריים ובארוחת הערב של ימי שלישי. מסורת זו היגרה לישראל עם עולי תפוצות אלו, וישנן מסעדות וחדרי אוכל מוסדיים שתפריטם כולל קוסקוס, המגישים מנה זו בימי שלישי ושישי.
הסיבה בגללה אוכלים בתוניס את הקוסקוס דווקא בימי שלישי היא משום שזהו היום החופשי של המאפיות במדינה, והקוסקוס, בהיותו פחמימה, משמש כתחליף ללחם.
קוסקוס הוא אחד המאכלים המוכרים במטבח התוניסאי. בתוניס ישנם שמות משפחה על שם הקוסקוס כגון קוסקוסג'ר וקג'רקוס.
זיגמונד פון האוזגר

ביוגרפיה

האוזגר נולד בעיר גראץ שבאוסטרו-הונגריה ב--16 באוגוסט 1872. אביו היה פרידריך פון האוזגר (1837-1899), עורך דין ותאורטיקן של המוזיקה. על פי מה שכתב זיגמונד בזכרונותיו, היה פרידריך מהראשונים באוסטריה להכיר בגדולתו של ריכרד וגנר; ייתכן ודבר זה חלחל לזיגמונד הצעיר בעת שלמד בתחילת דרכו אצל אביו, שכן ניתן לזהות גוון ואגנרי מובהק ביצירותיו. הוא למד בהמשך אצל קרל פוהליג.
בגיל 19 הלחין פון האוזגר מיסה למקהלה ולתזמורת, אותה כינה "היצירה הרצינית הראשונה שלי". במקור תוכננה היצירה להיות מבוצעת בקונסבטוריון בו למד, אך הייתה מסובכת מדי עבור חבריו לספסל הלימודים. אביו סייע לו לארגן פרימיירה בפני קהל מוזמן, והדבר סימן את תחילת דרכו כמלחין וכמנצח.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 צבר פון האוזגר מוניטין, ורבים חשבו כי יהיה אחד הכשרונות הגדולים אחרי שטראוס ומאהלר; אך לבד ממספר הצלחות לפני מלחמת העולם הראשונה, נראה היה כי פון האוזגר נשכח עקב סגנונו הפוסט-ואגנריאני שיצא מהאופנה. 
האוזגר ניצח על תזמורות בערים רבות בגרמניה ובאוסטריה, בהן גראץ, בה נולד; מינכן, בה חלק את הניצוח על הפילהרמונית של מינכן עם פליקס ויינגרטנר; פרנקפורט, ביירוית, ברלין והמבורג. אחרי מלחמת העולם הראשונה הוא שימש כמנצח של התזמורת הסקוטית הלאומית בגלאזגו ובאדינבורו, לפני שחזר למינכן ב-1920 לנצח על הפילהרמונית שם ולכהן כנשיא האקדמיה למוסיקה בעיר. באותה השנה החליף את מקס פון שילינגס כנשיא ארגון המוזיקה הכללית הגרמנית (Allgemeiner Deutscher Musikverein).
הוא היה המנצח הראשון שביצע את הסימפוניה התשיעית של אנטון ברוקנר בצורתה המקורית. אחרי מותו של ברוקנר, ערך פרדיננד לווה שינויים בסימפוניה כדי להתאימה יותר לציבור. ב-2 באפריל 1932, הציג האוזגר קונצרט בו בוצעה הסימפוניה פעמיים על ידי הפילהרמונית של מינכן; בפעם הראשונה על פי גירסתו של לווה, ובפעם השנייה על פי האוטוגרפיה המקורית של ברוקנר. עד לקונצרט זה, הייתה גירסתו של לווה היחידה שהושמעה; כיום הסימפוניה מבוצעת כמעט תמיד על פי הגרסה המקורית. האוזגר סייע לאלפרד אורל ולרוברט הס בעריכת הגרסה המקורית ("גירסת אורל") של הסימפוניה והדפסתה ככרך 9 של Anton Bruckner: Sämtliche Werke, ובנוסף ביצע  ב-1938 את ההקלטה המסחרית הראשונה של הסימפוניה התשיעית על פי הגרסה המקורית עם הפילהרמונית של מינכן עבור חברת HMV.
האוזגר פרש ממלאכת המנצח ב-1932. 
ונישא פעמיים; בפעם הראשונה להרתה ריטר (Ritter) ב-1902, בתה של פרנציסקה וגנר (אחייניתם של ריכרד וגנר ושל הכנר והמלחין הגרמני אלכסנדר ריטר, עליו כתב האוזגר סקירה ביוגרפית ב-1907), ולאחר מותה הוא נשא לאישה, בשנת 1913, את הלנה פון ברונשרט (von Bronsart) לאישה. 
האוזגר מת במינכן ב-1948.
שעיר מצוי

מידות ותפוצה

אורך גופו הוא בין 18 ל-19.5 סנטימטרים, מוטת כנפיו בין 53 ל-60 סנטימטרים. רגליו חזקות בעלות ארבע אצבעות, האצבע הרביעית יכולה להיות לפנים או אחור כדי לסייע באחיזת הטרף.
השעיר נודד בחורף למרכז אפריקה ומקייץ בדרום אירופה, במרכז אסיה ובצפון אפריקה.
בישראל השעיר הוא חולף שכיח בדרכו מאירופה לאפריקה וחזרה. הוא גם מקייץ שכיח למדי ברוב חלקי הארץ, בעיקר בעמקים שבחבל הים תיכוני (בקעת כינרות, עמק בית שאן ועמק החולה). לעיתים גם חורף בדרום הארץ. בשנים האחרונות נצפה השעיר המצוי בשרון ובעמק חפר, לאורך כל השנה.

מקום חיות ותזונה

השעיר חי בשטחים פתוחים שפזורים בהם עצים בודדים, ביערות דלילים, בכרמי זית, במטעי דקל ואף בתחומי יישובים כפריים.
הוא צד את טרפו בלילה וניזון בעיקר מחרקים המהווים 95% מתפריטו. השאר הם ציפורים, יונקים, דו-חיים וזוחלים.
בשעות הערב והלילה, השעיר משמיע במשך שעות ארוכות, וללא הפסקה, קולות דקים הנשמעים למרחוק. הקולות, אשר מורכבים מהברה אחת אשר נשמעת ומהברה נוספת חרישית שנשמעת כמו מכ"ם או משהו מתכתי, משמשים כהכרזה טריטוריאלית.
נושאת מטוסים 001A

נושאת מטוסים 001A היא נושאת מטוסים סינית שהושקה ב-26 באפריל 2017 עבור חיל הים של צבא השחרור העממי (PLAN). זוהי נושאת המטוסים השנייה של סין לאחר השלמתה של ליאונינג, והראשונה שנבנתה בתוך המדינה.

עיצוב

נושאת המטוסים מבוססת במידה רבה על סדרת 'אדמירל קוזנצוב' של ברית המועצות. גם נושאת המטוסים הראשונה של סין, הליאונינג, נבנתה מנושאת מטוסים בלתי גמורה מסדרת 'קוזנצוב'. היא שונתה ושודרגה בהשוואה לליאונינג; הותקנו בה רדאר משופר ומכלי אחסון גדולים יותר לתחמושת ודלק, אשר מאפשרים לה לשאת יותר מטוסים מאשר הליאונינג (כ-30-40 מטוסים ומסוקים). אורכה 315 מטרים, עם הדחק של 50,000 טון. משוער כי הספינה מופעלת באמצעות דודי נפט שגרתיים וטורבינות קיטור.