google/wiki40b huggingface dataset:
קונטרה (משחק וידאו)

תיאור כללי

השחקן שולט בלוחם קומנדו בודד או בצמד לוחמים אשר נלחמים לאורך המשחק בצבא חייזרים באי מרוחק במטרה לסכל את תוכניתם להשתלט על כדור הארץ. לוחמי הקומנדו מאובזרים במקלעים חצי אוטומטיים בעלי כמות בלתי מוגבלת של תחמושת ומסוגלים לנוע ולירות לשמונה כיוונים שונים. כל נגיעה באחד מהאויבים, פגיעה של כדור או נפילה לתוך תהום הורגת באופן מיידי את השחקן. לאורך כל שמונת שלבי המשחק, מסך המשחק נוטה להכיל מספר רב של אויבים ועשרות כדורים אשר נעים בכיוונים שונים בבת אחת.
ברוב שלבי המשחק ניתן לירות באובייקטים דוממים שונים אשר לעיתים קרובות מעניקים קפסולות שונות אשר מכילות כלי נשק משופרים, חסינות זמנית מפגיעות או פונקציות נוספות. היכולות המשופרות הללו אובדות במידה ודמות השחקן נהרגת.
ניתן לשחק במשחק בשני שחקנים בו זמנית. שני השחקנים משחקים זה לצד זה על גבי מסך המשחק וחייבים לתאם את פעולותיהם על מנת שלא להיפסל ובכדי להתקדם.
יחסי ארצות הברית–לסוטו

היסטוריה

ארצות הברית הייתה אחת מארבע המדינות הראשונות שהקימו שגרירות במסרו, לאחר שלסוטו קיבלה את עצמאותה מבריטניה ב-1966. מאז היחסים בין שתי המדינות נשמרים באופן עקבי באופן חיובי. בשנת 1996 ארצות הברית סגרה את תוכנית הסיוע הדו-צדדית שלה בלסוטו. המשרד האזורי הדרום אפריקאי של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) הממוקם בגאבורון, בוצוואנה מנהל כיום את מרבית הסיוע האמריקני ללסוטו, אשר הסתכם בכ-2 מיליון דולר בשנת 2004. סך כל הסיוע האמריקני ללסוטו עולה על 10 מיליון דולר, כולל סיוע הומניטארי סיוע במזון. חיל השלום פועל בלסוטו מאז 1967, וכ-100 מתנדבים מסייעים בעיקר בתחומי הבריאות והחינוך. ממשלת לסוטו מעודדת השתתפות אמריקנית גדולה יותר בחיים מסחריים ומקבלת בברכה עניין ממשקיעים אמריקאים וספקים פוטנציאליים. בשנת 2007 חתמה ממשלת לסוטו על הסכם עם המילניום תאגיד אתגר, שתספק 362.5 מיליון דולר לתמיכה בפיתוח ענף המים, הבריאות, והתשתיות, בסקטור הפרטי.

יחסים דיפלומטיים

לסוטו מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי ו-2 קונסוליות באוסטין ובניו אורלינס, ואילו ארצות הברית מחזיקה בלסוטו שגרירות במסרו בלבד.
WASP-17b

גילוי

גילוי Wasp-17b הוכרז ב-11 באוגוסט 2009. קבוצה של חוקרים בראשותו של דוד אנדרסון מאוניברסיטת קיל גילתה בשיטת ליקוי (טרנזיט) באמצעות הטלסקופ של מצפה הכוכבים של דרום אפריקה ענק גזי המסתובב סביב הכוכב Wasp-17. את השם Wasp-17 הכוכב קיבל כיוון שהוא כוכב לכת חוץ-שמשי השבע עשרה שהתגלה במסגרת התוכנית הבריטית SuperWasp.

מסלול הסתובבות

יש כמה תאוריות לסיבת כיוון הסתובבות. אחת מהן היא ש-WASP-17b התחיל במסלול הסתובבות מסורתי (כיוון הסתובבות זהה לכיוון הסתובבות של כוכב המרכזי במערכת בה הוא נמצאה). לפני מיליוני שנים כוכב לכת או עצם אחר עבר אינטראקציה עם כוכב זה ופגע ב- WASP-17b שגרם לשינוי משמעותי במסלול שלו עד כדי כך שהמסלול השתנה לכיוון ההופכי. ההתנגשות הוציאה אותו ממסלול ההסתובבות שלו אל מסלול ההסתובבות החדש שלו. ישנם הטוענים כי במדידת המהירות הרדיאלית ניתן לחפש כוכב לכת או עצם אחר במערכת שהיו יכולים להיות מעורבים באירוע זה.
עזרא אלטשולר

הרב עזרא אַלטשוּלֶר (כ"ה בשבט ה'תרי"ח, 9 בפברואר 1858 - ליל ח' באייר ה'תרצ"ח, 8 במאי 1938) היה רב ליטאי, רבן של כמה קהילות בליטא, ומחבר פורה של ספרות תורנית, ספרו הנודע הוא הספר תקנת עזרא על מסכת מעילה ועל משנה תורה לרמב"ם הלכות מעילה.

ביוגרפיה

נולד במיר לחנה פראדה ולרב יהודה ליב אלטשולר. בילדותו למד בישיבה בעיירה קרליץ, ואחר כך בישיבת מיר אצל רבי חיים ליב טיקטינסקי. עם סיימו את לימודיו במיר, עבר ללמוד בישיבת וולוז'ין מפי רבי רפאל שפירא. בגיל 18 נישא למאגינה (נפטרה אלול תרע"ז) ונסע ללמוד בכולל הפרושים באיישישוק.
נסמך לרבנות בידי רבה של מיר הרב יום טוב ליפמן בסליאנסקי ובידי הרב שלמה הכהן מווילנה והרב מאיר ברנצקי מבריסק, מחבר הספר "הר המוריה". בשנת 1884 התמנה כרבה של קולטינן וכיהן בתפקידו זה במשך 17 שנים. בשנת 1901 התמנה כרבה של וינוטה וכיהן בה שלושים וחמש שנים.
בסוף ימיו, 1936, עלה לארץ ישראל והתיישב במושבה כפר סבא.
בליל ח' באייר ה'תרצ"ח, 8 במאי 1938, חזר מבית הכנסת לביתו, ונפגע ממונית, היו שמועות כאילו מדובר בפיגוע דריסה אך הן הוזמו מעדויות עוברי אורח. הוא נפטר מפצעיו בבית החולים בילינסון. על שמו נקראה "ישיבת עזרא" בכפר סבא שנוסדה זמן קצר לאחר פטירתו, ובראשה הועמד ידידו הרב אהרן יעקב קלפפיש משנאדובה, ליטא והרב אברהם ריניק, רב העיר.
הותיר אחריו כתבים רבים, חלקם ראו אור בראשית המאה ה-21. פירושו לרמב"ם הוכנס לפרויקט השו"ת.
נכדתו, בת שבע אלטשולר, שירתה במלחמת השחרור כחובשת ונפלה במהלך כיבוש לוד.
סעד אל-חרירי

ביוגרפיה

אל-חרירי למד מנהל עסקים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בזמן שאביו נרצח, הוא התגורר בערב הסעודית וניהל את חברת סעודי אוז'ה (Saudi Oger), תאגיד בנייה בשווי 3.15 מיליארד דולר, אותו רכש מחברה צרפתית בניהולו של אביו.
לאחר ההתנקשות באביו ומהפכת הארזים, חזר אל-חרירי ללבנון ולקח את מקומו של אביו בפוליטיקה. הוא ניהל את הפרלמנט הלבנוני במגמה של מלחמה בשחיתות ורפורמה מחודשת. הוא העדיף לנהל משא ומתן לפירוק חזבאללה מנשקו תמורת נסיגת ישראל מחוות שבעא, ונהיה למתנגד חדש להשפעה הסורית הממושכת בלבנון. הוא תומך בתהליך השלום במזרח התיכון ומתאר את היוזמה הסעודית שעליה הכריז שליט סעודיה המלך עבדאללה בשנת 2002 כ"רצינית ביותר".
בעקבות הבחירות הכלליות בלבנון שנערכו ביוני 2009, החליט הפרלמנט הלבנוני כי אל-חרירי ימונה לראש ממשלת לבנון, אך עקב הפיצול הרב בפרלמנט לא הצליח אל-חרירי להרכיב ממשלה, ובספטמבר הודיע לנשיא מישל סולימאן כי נכשל במשימה וביקשו להטילה על מועמד אחר. רק ב-9 בנובמבר הצליח אל חרירי להרכיב ממשלת אחדות ונכנס לתפקיד ראש הממשלה. ב-12 בינואר 2011 שרי חזבאללה התפטרו והפילו את ממשלתו.
ב-25 בינואר 2011 קיבל מועמד חזבאללה לראשות הממשלה, נג'יב מיקאתי, את הרוב הדרוש בפרלמנט להקמת ממשלה במקום סעד אלחרירי. לאחר התפטרותו ב-2014 הוחלף בתמאם סלאם שהתפטר ב-18 בדצמבר 2016 ולאחר התפטרותו חזר אל חרירי לכהן כראש הממשלה.
ב-4 בנובמבר 2017, בזמן ביקורו בריאד, התפטר אל-חרירי מתפקידו כראש הממשלה בשל המעורבות האיראנית הגוברת בלבנון וחששו כי יתנקשו בחייו, אך לאחר מכן השהה את ההתפטרות.
לאחר שירש מאביו 4.1 מיליארד דולר, הופיע אל-חרירי עם אחיו ברשימת האנשים העשירים ביותר בעולם של מגזין פורבס, שפורסמה במרץ 2006.
אל-חרירי נשוי ללארה אלעזם ויש להם שלושה ילדים.
קלפסידרה

קלפסידרה (ביוונית עתיקה: κλεψύδρα, בלטינית: clepsydra) הוא שעון מים ששימש באתונה העתיקה בבתי הדין ובאסיפות, לקציבת זמן הנואמים. הייתה זו קערה שמולאה כמות מדודה של מים, זמן התרוקנות הקערה היה משך הזמן שניתן לנואם לשאת את דבריו. 
הקלפסידרה נתגלתה בפינה הדרום מערבית של האגורה. כמות המים בכלי היא כ-6.4 ליטר. מניסויים שערכו מסתבר כי כמות זו הספיקה לנאום בן כ-6 דקות. על דופן הקערה מופיע שם השבט לו השתייכה.
ניצן פלג (קצין)

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל הרגלים. פלג עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד. במשך שימש כמפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בשנים 1996–1998 פיקד על חטיבת החרמון.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש כסמנכ"ל החברה הכלכלית ראשון לציון. בשנת 2010 מונה למנכ״ל החברה הכלכלית של ראשון לציון.
I Stay in Love

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מריה קארי, בריאן-מיכאל קוקס ואדוניס שורפשייר והופק על ידי קארי וקוקס גם כן. כמו כן, יצא הסינגל בפורמט של רדיו אירפליי והורדה דיגיטלית. בין היתר, השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז. 
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, כמה שנים לאחר שיצא.
משחק (אמנות הבמה)

משחק הוא עבודתו של השחקן - הופעה בתיאטרון, בקולנוע או בטלוויזיה. השחקן מגלם דמות במחזה או בתסריט, אומר את הטקסט ששם המחזאי או התסריטאי בפיה של דמות זו, ופועל לפי הוראות הבמאי. משחק ללא טקסט נקרא אלתור. 
שני המרכיבים החשובים ביותר של המשחק הם הקול (דיבור) ושפת הגוף, ולעיתים הוא כולל בתוכו גם שירה וריקוד. 
משחק נלמד, בתאוריה ובפרקטיקה, בבתי ספר למשחק, וכן במסגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטאות.
ליקוטי תפילות

ליקוטי תפילות הוא חיבור בן שני כרכים, המכיל 210 תפילות שחיבר רבי נתן מנמירוב. התפילות בנויות על פי התורות (הדרשות) שמסר רבי נחמן מברסלב והודפסו בספר ליקוטי מוהר"ן.

השראה

העיקרון שעליו בנוי הספר מקורו באחת התורות של רבי נחמן, המובא בספר ליקוטי מוהר"ן חלק שני תורה כ"ה:
...גם טוב לעשות מהתורה - תפילה, דהיינו כשלומד או שומע איזה מאמר תורה מצדיק האמת, אזי יעשה מזה תפילה, דהיינו לבקש ולהתחנן לפניו יתברך על כל מה שנאמר שם באותו המאמר, מתי יזכה גם הוא לבוא לכל זה, וכמה הוא רחוק מזה, ויבקש מאיתו יתברך שיזכהו לבוא לכל הנאמר שם באותו המאמר. והמשכיל והחפץ באמת, יוליכו ה' בדרך אמת, ויבין בעצמו דבר מתוך דבר, איך להתנהג בזה, באופן שיהיו דבריו דברי חן וטענות נכונות, לרצותו יתברך שיקרבהו לעבודתו באמת. ועניין השיחה זו עולה למקום גבוה מאוד, ובפרט כשעושה מתורה תפילה, מזה נעשה שעשועים גדולים מאוד למעלה
 
למרות שהתפילות שבספר היו תפילותיו האישיות של רבי נתן, החליט להביאם לדפוס, כפי שהוא כותב בהקדמה:
...על כן שמתי אל ליבי להעתיק מהתפילות שרשמתי לעצמי כאשר פקד עלי רבנו זכרונו לברכה, שטוב לכתוב לעצמו התפילות כשזוכין לאיזה תפילה סדורה, כדי שיוכל לאומרה גם בפעם אחר, וכן עשיתי. אחר כך ראיתי שטוב להעתיקם בלשון כלליות באופן שיהיו שווין לכל נפש, ולמוסרם לאנשי שלומנו לבל אמנע הטוב מבעליו... וכאשר העתקתי קצתם ומסרתים לקצת אנשים, הוטבו בעיניהם מאד מאד והפצירו בי להעתיק להם כולם...

חיבור והוצאה לאור

בשנת 1821 (ה'תקפ"א) הדפיס שכנא שטרנהרץ, בנו של המחבר את חוברת התיקון הכללי, וצירף לה את התפילה האישית שכתב רבי נתן - ללא ידיעת אביו. הדבר התקבל באהדה בקרב החסידים שביקשו מהמחבר להוציא עוד תפילות. 
בשנת 1822 יצאו 22 תפילות ראשונות על הדרשות בליקוטי מוהר"ן, ובשנה שאחריה (בעת שהמחבר חזר ממסע לארץ ישראל) יצאו 62 תפילות נוספות. ההדפסה נמשכה עד ששלטונות האימפריה הרוסית סגרו את בית הדפוס הלא־חוקי שהופעל בברסלב ב־1824.
כשלוש שנים לאחר מכן (בה'תקפ"ז) הודפסו 158 תפילות בספר שלם, מחולק לשניים, בבית דפוס ממוסד. חיבור תפילות נוספות נמשך גם לאחר הדפסה זו, חלקם על דרשות נוספות של רבי נחמן, וחלקם על עניינים אקטואליים כגון גזירות הקנטוניסטים. תפילות אלו הודפסו בכרך נפרד בשנת 1848 (ה'תר"ח).
רק בשנת 1886 (ה'תרל"ו) נדפס הספר כפי שהוא בידינו כיום, וב־1968 (ה'תשכ"ח) הדפיס הרב נחמן בורשטיין את הספר במהדורה מנוקדת, שהפכה את הניקוד לנורמה בכל ההדפסות הבאות.

השלמות

כהשלמה ליצירתו של ר' נתן, כתב תלמידו - ר' נחמן מטשערין את הספר "תפילות ותחנונים", בו הוא השלים וכתב תפילות לרוב התורות בליקוטי מוהר"ן שר' נתן לא כתב עליהם תפילות, כמו גם על תורות שר' נתן אמנם כתב עליהן תפילות, אך לא על כל פרטיהן. הספר פורסם בשנת תרל"ו על ידי המחבר בעצמו, ובשנים מאוחרות יותר הוא שולב במהדורות אחדות לתוך ספר ליקוטי תפילות של ר' נתן.

יצירות המשך

על פי אותו עיקרון של ר' נתן שכתב תפילות על תורות ר' נחמן מברסלב, כתב תלמידו של ר' נתן, ר' אפרים ב"ר נפתלי, את הספר "תפילות הבוקר", ובו תפילות המיוסדות על תורותיו של רבו ר' נתן הכתובות בספרו "ליקוטי הלכות". הספר נדפס בירושלים בפעם הראשונה בשנת תרמ"א על ידי המחבר, בשנת תשכ"ב הודפס בשנית במהדורה מתוקנת על ידי ר' גדליהו אהרן קעניג, ובשנת תשע"ג בשלישית בהוצאת "שפת הנחל" ביחד עם הספר "ליקוטי אבן" מאותו מחבר.
אסון צור השני

אסון צור השני התרחש ב-4 בנובמבר 1983, בעת שהיית צה"ל בלבנון לאחר מלחמת לבנון הראשונה. מכונית תופת שהתפוצצה ליד שער הכניסה למפקדת צה"ל ומשמר הגבול בצור גרמה ל-60 הרוגים, בהם 16 שוטרי מג"ב, 9 חיילי צה"ל, 3 אנשי שב"כ ו-31 עצורים לבנונים. אירוע זה התרחש כשנה לאחר אסון צור הראשון. זה היה הפיגוע המשמעותי הראשון שביצע ארגון שיעי נגד כוחות צה"ל בלבנון.

רקע

עם כניסת כוחות צה"ל ללבנון בתחילת מלחמת לבנון הראשונה, קיבלו אותם התושבים השיעיים לרוב באהדה, חיילי צה"ל אף נכחו בטקסי יום העשוראא בעיירה נבטיה באוקטובר 1982. מאחר שמטרת צה"ל המוצהרת הייתה להילחם בארגונים הפלסטיניים שהשתלטו על דרום לבנון, ושניהלו קרבות נגד המליציות השיעיות בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון. מדינת ישראל כרתה ברית עם הגורם השלישי באזור, המליציות הנוצריות והזניחה את הקשרים עם השיעיים. לואקום שנוצר נכנסה איראן בסוף 1979, כמה חודשים לאחר המהפכה האיראנית, שהגיעו לראשונה לאזור מתנדבים איראניים. באפריל 1980 פתחה איראן גם קונסוליה בנבטיה. באזור בעלבכ שבבקעת הלבנון, בו אוכלוסיה שיעית גדולה, החלו משמרות המהפכה האיראניים לארגן מיליציה חדשה במקום הארגון השיעי אמל שבהדרגה הפסיקו לתמוך בו. מטרתם הייתה לחזק את מעמדם של השיעיים בלבנון, שלמרות שהיו העדה הגדולה ביותר לא הייתה להם השפעה פוליטית והיישובים שלהם לא זכו לפיתוח או תמיכה ממשלתית, אך בעיקר להפיץ את המהפכה האיסלאמית במזרח התיכון.
פסטיבל הזיכרון

פסטיבל הזיכרון (באנגלית: Festival of Remembrance) הוא אירוע ממלכתי בריטי שנתי, הנערך בלונדון בערב יום הזיכרון הלאומי.
האירוע מתקיים באולם הרויאל אלברט הול בשבת שלפני יום הזיכרון במעמד המלכה, בני משפחת המלוכה, ראש ממשלת בריטניה ושרים בממשלתו. הוא מוקדש להעלאת זכרם של הנופלים במלחמות בריטניה לאורך השנים ולהצדעה לוותיקי הכוחות המזוינים שלה, למשרתים בפועל ולבני משפחותיהם ובפרט לחיילים שנפגעו במהלך שירותם. האירוע, שאורכו כשעתיים, מופק על ידי הלגיון הבריטי המלכותי.
בחלקו הראשון של האירוע מתקיימות בעיקר הופעות של זמרים אזרחיים, להקות ומקהלות השרים שירים מסורתיים. חלקו השני, מעמד הזיכרון (Act of Remembrance), מוקדש לזיכרון הנופלים. הוא נפתח במצעד לתוך האולם של חיילים מזרועות הצי, הצבא וחיל האוויר של בריטניה ומתנדבים של הלגיון הבריטי המלכותי וארגונים אזרחיים נוספים, המתייצבים כולם במסדר. מושרים בו מזמורים ושירים פטריוטיים, נקראות תפילות ונישאת תרועת אבל שלאחריה שתי דקות דומיה. האירוע מסתיים בשירת ההמנון הלאומי הבריטי ובשלוש תרועות הידד למלכה.
האירוע משמש גם להצגת פעילות הסעד של הלגיון הבריטי המלכותי למען חיילי בריטניה וותיקי המלחמה שלה. בשנים האחרונות הוא מתמקד בחיילי בריטניה המשרתים בחזיתות עיראק ואפגניסטן ובבני משפחותיהם.
האירוע כולו מלווה בנגינת ובתהלוכת תזמורות צבאיות ושירי לכת. תכניו הם לרוב הם מאופקים ורציניים, אך לעיתים משולבים בהם רגעים קלילים יותר, המיועדים למשוך קהלים צעירים. סמלו הוא פרח הפרג, שהוא גם סמל הלגיון הבריטי המלכותי וסמל הזיכרון לנופלים בבריטניה כולה. כל הנוכחים באירוע עונדים אותו על דש בגדם ובשיאו, ברגעי הדומיה, נופלים עלי הפרג מתקרת האולם.
האירוע מתקיים פעמיים: המופע הראשון, בשעות אחר הצהריים, פתוח לקהל הרחב. המופע השני, היוקרתי יותר, מתקיים בשעות הערב בנוכחות האורחים רמי המעלה ופתוח רק לחברי הלגיון הבריטי המלכותי. מופע זה משודר בטלוויזיה על ידי רשת ה-BBC.
העולם מראשיתו ועד ימינו

העולם מראשיתו ועד ימינו הוא שמה של אנציקלופדיה מצוירת לנוער שיצאה לאור בישראל בהוצאת מסדה בשנת 1965.
בדומה לאנציקלופדיה עולם התרבות, העולם מראשיתו ועד ימינו היא תרגום של האנציקלופדיה האיטלקית CAPIRE של הוצאת האחים פאברי האיטלקית בעריכת ג'ובאני פאברי בשנים 1963–1977.

פורמט

במקור האיטלקי נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE כחוברות שנאגדו לאנציקלופדיה אחת, כאשר כריכות החוברות נאגדו לאנציקלופדיה היסטורית בשלושה כרכים והחוברות עצמן לשנים עשר כרכים בנושאי תרבות. בישראל נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE תחילה כחוברות בשם עולם התרבות שנאגדו לשני כותרים שונים של אנציקלופדיה הכריכות שעסקו היסטוריה כאנציקלופדיה בשם "העולם מראשיתו ועד ימינו" וגוף החוברות שנושאם תרבות כאנציקלופדיה בשם "עולם התרבות".

חלוקה היסטורית ומבנה

העולם מראשיתו ועד ימינו מחולקת לשלושה כרכים המסודרים לפי סדר היסטורי כרונולגי. הכרך הראשון עוסק בתקופה שבין היווצרות היקום למאה השלישית לספירה. הכרך השני במאה השלישית עד המאה ה-16 והשלישי מהמאה ה-16 עד המאה ה-20. החלוקה היא בעצם לפי התקופות ההיסטוריות הידועות: העת העתיקה, ימי הביניים והעת החדשה. כל פרק בחוברת עוסק בפרק זמן בהיסטוריה ובאירועים שקרו במהלכו ברחבי כדור הארץ לפי היבשת בה קרו. בשני הכרכים הראשונים היו פרקים שהוקדשו בלעדית לתרבות, עם קדום או תופעה תרבותית בודדת, למשל לתופעת האבירות וכדומה. בגרסה האיטלקית המקורית מנתה האנציקלופדיה ארבעה כרכים.
פדרו החמישי, מלך פורטוגל

חייו

פדרו החמישי נולד בליסבון ב-16 בספטמבר 1837, לפרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל, בתם של פדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה.
בשנת 1853 מתה אמו מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ופדרו עלה לשלטון במקומה, אולם בשנתיים הראשונות אביו שלט כעוצר במקומו. פדרו היה מלך חרוץ, אשר תחת הדרכת אביו ביקש לעשות מודרניזציה רדיקלית במדינה ובתשתיות הפורטוגזיות. תחת שלטונו נסללו כבישים ומסילות ברזל, נמתחו קוי טלגרף, ונעשו שיפורים במערך הבריאות. הפופולריות שלו גדלה כאשר במהלך מגפת כולרה בין השנים 1853–1856, ביקר פדרו חולים, חילק מתנות וניחם חולים.
בשנת 1858 התחתן פדרו עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, אך לא היו לבני הזוג ילדים.
ב-11 בנובמבר 1861 מת פדרו החמישי בליסבון כתוצאה ממגפת כולרה, שממנה מת גם אחיו פרננדו, נסיך פורטוגל, ואחיו לואיש הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
זבוב שחמטן

הופעה

בסוג השחמטנים קיימים מספר מינים. גודלם של המינים הבולטים הוא 12-15 מ"מ.
גופם זיפני, מוצק וצבעו אפור. על החזה שלושה פסי אורך שחורים. בבטנו משבצות כהות ובהירות לסירוגין, דימוי דגם של לוח שחמט.

מחזור חיים

זבובי הבשר הם בעלי גלגול מלא. תחילתם בביצה ממנה הם בוקעים, הם מתקיימים בשלוש דרגות זחל, הופכים לגולם וממנו בוקעים כבוגר.
הנקבה מטילה את הביצים בחומר אורגני שמוצאו מן החי כגון: בשרים, צואה, פגרים ופצעים של בעלי חיים. בתוך 20-8 שעות מרגע הטלת הביצים בוקעות מהן הרימות. רימה היא שלב הזחל, במחזור החיים של הזבוב. מיד עם הבקיעה מהביצה, הרימה מתחילה להאביס את עצמה בבשר, עד שהיא מוכנה לעבור לשלב הגולם. בשלב זה עוזבת הרימה את מקור המזון ועוברת לאדמה, שהיא מקום לחלוחי יותר, על מנת להפוך לגולם.
ההתגלמות נעשית באדמה משום שהתפתחות דור אורכת למעלה משבועיים.

בית גידול

הבוגרים מעופפים ונחים על פרחים, על צואה, על בשרים ועל פגרים. עלולים להעביר חיידקי מעיים ממקורות מזוהמים. הזחלים המתפתחים ברקמות חיות של בעלי חיים (ריממת ) עלולים לגרום להם נזק.

הדברה

כנגד הבוגרים נעשה שימוש בריסוס נקודתי, על מנת להדביר ולמנוע הטלת ביצים. כנגד הרימות נעשה שימוש בניקיון וחיטוי.
ספריית קוטון

ספריית קוטון (באנגלית: Cotton library) או הספרייה הקוטוניאנית (באנגלית: Cottonian library) היא אוסף הספרים (הספרייה) שנאספו על ידי סר רוברט ברוס קוטון. 
ספריית קוטון כללה אוסף של ספרים, כתבי יד, מדליות ומטבעות שנאספו על ידי קוטון. רבים מספרים אלה היו ספרים שנכגנבו או נמכרו לאחר פיזור המנזרים על ידי הנרי השמיני. הספרייה היוותה את האוסף הגדול ביותר של ספרות אנגלית עתיקה וספרות אנגלית אמצעית - והייתה המקור באמצעותו שרדו עד ימינו יצירות מופת ידועות כמו "ביאוולף", השיר "פנינה" וכן בשורות לינדיספארן.
הספרייה שימשה כמקור לימוד ומחקר למלומדי תקופתו של קוטון ובהם פרנסיס בייקון, וולטר ראלי וג'יימס אשר. ריצ'רד ג'יימס שימש כספרן בספרייה זו.
עם הקמת הספרייה הבודליאנית חלק מהאוסף הועבר לספרייה זו. נכדו של קוטון, סר ג'ון קוטון, תרם את האוסף לעם הבריטי, והספרייה עברה לבית אסקס שברחוב הסטרנד ומאוחר יותר הועברה לבית אשבורנהאם. ב-23 באוקטובר 1731 פרצה במבנה שריפה וספרים רבים שהיו בספרייה אבדו (אף שחלק מהם הועתק קודם לכן, ולכן חלק מהיצירות שרדו).
כיום האוסף שמור בספרייה הבריטית.

שיטת המיון

רוברט קוטון סידר וקיטלג את ספריו בהתאם לארון בו ניצב הספר - כאשר כל ארון נקרא על שם הפרוטומה של הקיסר הרומי שניצבה בפינת הקיר שלצידו היה הארון. כך לדוגמה שניים מכתבי היד הידועים ביותר שבספרייה מויינו: "קוטון ויטליוס א 15" (Cotton Vitellius A.xv) ו"קוטון נירון א 10" (Cotton Nero A.x) - הראשון - ביאוולף, ניצב בארון שמימין פסלו של הקיסר ויטליוס, והיה ספר מספר 15 במדף העליון, והשני - הפנינה היה הספר העשירי במדף העליון בארון שלצד פסלו של הקיסר נירון.
כיום הספרייה הבריטית ממשיכה להשתמש בשיטת המיון של קוטון לספריו.
יקותיאל גרשוני

ביוגרפיה

נולד בראשון לציון. התגייס לצה"ל בשנת 1961. בנובמבר 1969, במהלך שירותו הצבאי כקצין הנדסה קרבית בחטיבת הצנחנים, בדרגת רב-סרן, נפצע כשפירק מטעני חבלה שהוטמנו בסמוך לגבול ישראל-ירדן. ידיו נקטעו וראייתו ושמיעתו נפגעו באופן חמור. כעבור ארבעה חודשי שיקום הוא סיים את שירותו.
שנה לאחר פציעתו החל בלימודים אקדמיים בחוג מזרח תיכון ולימודי אפריקה באוניברסיטת תל אביב. את תאריו הראשון והשני השלים בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1982 השלים בהצטיינות דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים.
גרשוני פיתח קריירה אקדמית על אף קשייו בקריאה והצורך בהכתבת מאמריו ופרסומיו. בשנת 1995 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 1995 ועד 2004 עמד בראש החוג ללימודי אפריקה. בשנים 2000–2004 שימש ראש המחלקה למזרח תיכון ולימודי אפריקה. בשנת 2007 מונה לפרופסור מן המניין ובשנת 2008 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
בשנים 2001–2002 נבחר לנשיא האגודה הבינלאומית ללימודי ליבריה. לאורך השנים שימש גם עמית מחקר ומרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד, באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת אינדיאנה. ערך את כתב העת "המזרח החדש".
לאורך השנים פעל גרשוני בספורט שיקומי במסגרת בית הלוחם בתל אביב והשתתף בתחרויות אולימפיאדת הנכים בשנים 1976, 1980 ו-1984 בתחומי קפיצה לרוחק וריצה. בשנת 1980 זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר ובריצת 400 מטר.
בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
גרשוני נשוי ואב לשלושה בנים.
דוד דגן

דוד דגן (20 בפברואר 1947 – 3 בספטמבר 2019) היה שופט כדורסל בינלאומי ישראלי.

ביוגרפיה

דוד דגן נולד בתל אביב. החל לשמש כשופט כדורסל בשנת 1964 וכשופט בליגה הבכירה משנת 1966. בשנת 1975 מונה לשופט בינלאומי. שפט במשחקי אליפות אירופה ב-1977 (בלגיה), 1979 (איטליה), וכן באולימפיאדת לוס אנג'לס בשנת 1984, גמר גביע קוראץ' ב-1993, ואליפות העולם לנשים ב-1995. פרש בתום עונת 1996/97. לאחר פרישתו משיפוט פעיל שימש כמשקיף במשחקי ליגת העל בכדורסל וכמשקיף בילאומי במשחקי יול"ב ופיב"א.
דגן נבחר בשנת 2006 לתפקיד יו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים.
בשנת 2011 הוטל עליו תשלום כופר לרשות המיסים משום שהשמיט הכנסות של כ-296,000 ש"ח משיפוט מחוץ לישראל בשנים 2000–2009.
קוצק

יהודי קוצק

במאה ה-17 נוסדה הקהילה היהודית בעיירה. במאה ה-19 הפכה העיירה למרכז חשוב של תנועת החסידות, כאשר ר' מנחם מנדל מקוצק, הרבי מקוצק, קבע בה את ביתו. בעקבותיו הגיעו לעיירה יהודים רבים מפולין ואף מחוצה לה. ר' מנחם מנדל נפטר ב-1859, אולם צאצאיו המשיכו לגור בקוצק.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,000 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, פעילות של הבונד ופעילות של אגודת ישראל, שהפעילה במקום ישיבה. כמו כן, פעלו בה בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר מרשת בית יעקב.

בשואה

בתחילת מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי הגרמנים, כאשר כתוצאה מכך נהרגו בה 15 יהודים. לאחר שיהודי העיירה נמלטו ברובם לכפרי הסביבה, בזזו הפולנים המקומיים את בתיהם וחנויותיהם בעיירה. עם כניסת הגרמנים לעיירה ב-9 בספטמבר 1939, העלו באש את בית הכנסת הגדול בה, וחטפו יהודים שמצאו לעבודות כפייה. בהמשך, הועברו לעיירה כ-1,100 יהודים מכפרי הסביבה, ומספר יהודי המקום הגיע לכ-3,000 איש, כאשר רבים מתוכם מתו מרעב וממגיפות. 
בשנת 1940 הסדירו הגרמנים את עבודות הכפייה של יהודי העיירה, ובחורף 1942-1941 סרקו את בתי היהודים בעיירה בחיפוש אחר פרווה וזהב, תוך ביצוע מעשי רצח. בקיץ 1942 רצחו אנשי גסטאפו 17 יהודים בעיירה, ובהמשך, נצטווה היודנרט המקומי למסור לגרמנים 200 יהודים, שנרצחו במגרש בעיירה.
באוגוסט 1942 החל שילוחם של יהודי העיירה למחנות ההשמדה, עם העברת כ-100 משפחות פליטים לפרצ'ב, ומשם לטרבלינקה. יתר יהודי העיירה גורשו בסוף אוגוסט ללוקוב, וכ-120 היהודים שנותרו בעיירה שוכנו בגטו קטן שהוקם בה, בו הועסקו באיסוף ובמיון רכוש המגורשים. ב-27 בספטמבר 1942 גורשו גם הם ללוקוב, ומשם שולחו תוך מספר ימים לטרבלינקה.
היהודים הבודדים מהעיירה ששרדו את השואה, ושבו אליה, עזבו אותה במהרה, לאחר שאחד מהם נרצח בידי פולנים לאומנים.
צבי ברוורמן

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1959 להרב נתן ולאה ברוורמן, בצעירותו למד בישיבת פונוביז' בבני ברק. נישא לדבורה, בתו של הרב רפאל רייכמן, ראש ישיבת מאה שערים, הנחשב כמי שהיה מקורב לרב מבריסק ולרב יוסף שלום אלישיב. לאחר נישואיו למד במשך מספר שנים בישיבת בריסק, ולאחר מכן כיהן כר"מ בישיבת באר שלמה, וייסד כולל לדיינות "שערי מישור".
מכהן כיום כראב"ד בית הדין ביתר עילית, כאשר בתחום אחריותו נמצאים, מתוקף היותה עיר חרדית, גם ניהול העיר, כשנושאים של רווחה וחינוך, מובאים לשולחנו, כמו גם קופת הצדקה הכללית של העיר.
במקביל הרב ברוורמן מכהן כאב"ד בבתי הדין נתיבות חיים והאמת והשלום בירושלים, וכן כרב הקהילה הליטאית בשכונת שמואל הנביא בירושלים. חלק ניכר מתחום עיסוקו הוא בנושא הבוררויות, כשעיקר עיסוקו הוא בתחום הבוררויות בין אנשי עסקים ועסקאות נדל"ן, המהווים את תחום התמחותו. כמו כן הוא ליווה קבוצות רכישה רבות, וכן היה הרב שהורה לפלוש לדירות של חברת חפציבה בעת קריסתה, דבר שהוביל לכך שרובם של הקונים קיבלו את דירתם, כאשר הבנקים סופגים את רוב הנזק, במסגרת התארגנות זו, היה אחראי על בניית הדירות לנפגעי החברה בבית שמש ובביתר עילית.
בראשית עידן האינטרנט, עת הוקם אינטרנט אתרוג מבית אינטרנט רימון, התווה הרב ברוורמן את דרכם וסבר כי מכורח המציאות יש לפעול ליצירת אינטרנט נקי עבור הציבור החרדי, דבר שבזמנו היה נתון בדיון בציבור החרדי.

חיבוריו

הרב ברוורמן עוסק בכתיבתו בעיקר בחלק ההלכתי מעשי, בנושאים הלכתיים שנתחדשו לאור המציאות הנוכחית, ובממשק שבין ההלכה לחוק בנושאים שונים.
בשנת 2017 החל לצאת לאור על ידי תלמידיו מפסקיו במסגרת סדרת ספרים הנקראים "מפנקס בית הדין".

פעילותו הציבורית

בפעילותו הציבורית הוא משמש במגוון תפקידים, בהם רב של מוסדות קבר רחל, מראשי ישיבת אורייתא, ונשיא של מוסדות שונים.
במסגרת פעילותו הציבורית בעיר ביתר עילית, בולטות הוראותיו במגוון תחומים.

אפליה על רקע גזעני

בשנת 2015 עת ראה כי כשישים בנות לא התקבלו למוסדות החינוך בעיר, כשחלקם הגדול היה על רקע גזעני, הוא דרש מראש העיר שלא לפתוח את שנת הלימודים בכל המוסדות בעיר עד שמנהלי בתי הספר יאותו לשבץ את אותן בנות הוראתו ההלכתית התבססה על דעתו של הרב יוסף שלום אלישיב, שמוסדות המתוקצבים מהמדינה אינם יכולים שלא לקבל את מי שמתאים למוסד. התוצאה לא איחרה לבוא, ולאחר שבוע כל הבנות שובצו.

פגיעות מיניות בתוך הקהילה

בנושא פגיעות והתעללות מיניות הוא מורה בעת הצורך לפנות לרשויות למרות האיסור של "מוסר" כלפי כל מי שפונה לרשויות שאינם דנות על פי התורה כשהוא מנמק זאת בפסק דין שאותם פוגעים נחשבים ל"רודף".

מלחמתו בהשקעות כזב

בשנים האחרונות עסק רבות באזהרת הציבור החרדי מפני השקעות מפקפקות, כשבתחילת שנת 2018 הוא יצא למלחמת חורמה בחגיגת המכירות של קרקעות חקלאיות לציבור, כשלטענתו המוכרים מנצלים את חוסר הידע של אדם מן השורה בנושאים אלו, ומפילים אותם בהשקעות מפוקפקות.
מאבק זה זכה להדים רבים, ואזכורים באתרים והעיתונות החרדית, לאחר שקיבל איומים מיזמים שונים, שעוסקים במכירות קרקעות חלקאיות, אשר חוו ירידה במכירות, הוא קיבל חיזוק משמעותי במכתב מהדיינים הרב מנחם מנדל שפרן והרב יהודה סילמן, שהצטרפו בטענה כי מדובר בחיוב השבת אבידה, ואף שחלק מהקרקעות אכן יופשרו, אך עדיין מדובר בעסקה גרועה.