google/wiki40b huggingface dataset:
גלובוס האנט-לנוקס

גלובוס האנט-לנוקס או גלובוס לנוקס ( באנגלית Hunt-Lenox Globe ) יוצר בשנת 1510
. הוא הגלובוס השני או השלישי בגילו אחרי גלובוס ארדאפפל ( משנת 1493 ) ושמור במחלקה לספרים נדירים של הספרייה הציבורית של ניו יורק. גלובוס האנט-לנוקס דומה מאוד לגלובוס יָגֵלוֹנִיקוּס משנת 1510 המוצג בקרקוב. מופיע בו הכיתוב "כאן נמצאים דרקונים" ( בלטינית: HIC SUNT DRACONES ), כיתוב שקיים במפה עתיקה נוספת אחת בלבד. 
קוטר הגלובוס 11.2 ס"מ והיקפו 34.5 ס"מ. הוא חלול, עשוי נחושת ומורכב משני חלקים שמחוברים בקו המשווה. מחזק אותו תייל מתוח מקטביו.

מוצא

מוצאו של הגלובוס אינו ידוע. הוא נרכש בפריז ב 1855 על ידי הארכיטקט ריצ'רד מוריס האנט שמסר אותו לאספן ג'יימס לנוקס. האוסף הועבר לרשות הספרייה הראשית של ניו יורק ובה הוא נמצא עד היום.
בשנת 2012 התגלה גלובוס דומה בגודל אשכולית, עשוי משני חצאי ביצת יען וסבורים שהוא נעשה ב 1504. אם כך, הוא הראשון שמראה על גלובוס את העולם החדש. סטפאן מיסינג שחקר את הגלובוסים מאמין שגלובוס האנט-לנוקס הוא תעתיק נחושת של גלובוס היען
.

אודות הדרקונים

נעשו ניסיונות להסביר מדוע מופיע הכיתוב על המפה דווקא בדרום-מזרח אסיה. יצויין שמיקום הכתובת הוא באזור שכלל לא קיים במציאות למעט איים פזורים. מרקו פולו מספר על ממלכה בשם דגרויאן באי סומטרה בספר מסעותיו "על האזורים המזרחיים" (בלטינית: De Regionibus Orientalis, ספר 3, פרק 10 "על מלכות הדגרויאן"). לדברי מרקו פולו אנשי הממלכה היו נוהגים להרוג ולאכול את אלה מבין השבויים שלא יכלו לשלם כופר נפש. אך האי סומטרה נמצא מרחק רב מערבה ממקום זה.
הנחה אחרת גורסת שקיים קשר בין המילה דרקון לשם ארץ המופיעה במפה סינית
כ'ארץ הפרצופים המקועקעים'. בניב שבט אמוי המקום נקרא Dakolien.
חב"ד למען ילדי צ'רנוביל

פרויקט חב"ד למען ילדי צֶ'רנוֹבִּיל (מכונה בקיצור: ילדי צ'רנוביל) הוא פרויקט של צעירי אגודת חב"ד בישראל, שבמסגרתו עלו לישראל אלפי ילדים יהודים מאזור צ'רנוביל. הפרויקט נמשך עד שנת 2017.

רקע

אסון צ'רנוביל, ב-26 באפריל 1986, גרם לפיזור נשורת רדיואקטיבית בשטחים נרחבים, בעיקר באוקראינה, בלארוס ורוסיה, שבהם חיים מיליוני בני אדם, מהם רבבות יהודים. לאחר שמחקרים של ארגון הבריאות העולמי הוכיחו כי סכנה גדולה במיוחד נשקפת לילדים, האוכלוסייה בעלת האמצעים מיהרה לעזוב את האזור.
בשנת 1990 פנו נציגי הקהילות היהודיות באזורים אלו לתנועת חב"ד בבקשה להוציא את ילדי המשפחות היהודיות העניות שנותרו באזור.

העלייה לישראל

לאחר שהתברר כי השנים שחולפות אינן מקטינות את הסכנה הרדיואקטיבית, הורה רבי מנחם מנדל שניאורסון לצעירי חב"ד להקים בכפר חב"ד מוסדות לקליטת הילדים. ב-3 באוגוסט 1990 הועלתה לישראל הקבוצה הראשונה, שמנתה 196 ילדים. מאז הועלו במסגרת הפרויקט 80 קבוצות ובסך הכל כ-2,500 ילדים. בעקבותיהם עלו גם חלק מהוריהם.
הילדים נקלטו במעונות בכפר חב"ד, שם עברו בדיקות ומעקב רפואי וקיבלו תזונה מתאימה. במקביל, סיפק הפרויקט תרופות וציוד רפואי לילדים שנותרו באזורים שבהם קיימת השפעה רדיואקטיבית.

הוקרה

הפרויקט נחשב לאחד המיזמים המפורסמים של צעירי חב"ד בישראל, וזכה להכרה של האו"ם.
השירות הבולאי הישראלי הנפיק "בול חב"ד למען ילדי צ'רנוביל".
בין השנים 2007-2015 נערכו בהוליווד אירועי התרמה לפרויקט בהשתתפות מפורסמים כמו סטיבן ספילברג, אדם סנדלר, בן סטילר וג'ון ווייט.
כריסטיאן וולף

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
וולף נולד בעיר אוסנבריק שבסקסוניה תחתית. הוא נבחר לנשיאות גרמניה לאחר פרישתו של הנשיא הורסט קלר.
הוא שימש כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית שבצפון-מערב גרמניה משנת 2003 ועד תחילת כהונתו כנשיא גרמניה.

התפטרותו מכהונת הנשיא

בפברואר 2012 הגיש וולף את התפטרותו בעקבות פרשת קבלת הלוואה מוטבת מאיש עסקים המקורב למשפחתו, בעת שכיהן כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית.
הטענות נגד וולף, שמונה לתפקידו בתמיכתה המלאה של הקנצלרית אנגלה מרקל, נחשפו בדצמבר 2011, כאשר התברר שוולף קיבל הלוואה מאיש עסקים בסך 500,000 אירו, בריבית נמוכה למדי. נוסף לכך נקשר שמו בפרשות שחיתות נוספות, שכללו גם מימון נסיעות לחו"ל ומלונות יוקרה מצד אנשי עסקים שהיו עמו בקשר בתקופה בה כיהן כראש ממשלת סקסוניה תחתית.
בפברואר 2014 זיכה אותו בית המשפט בהאנובר מההאשמות שבגינן נאלץ להתפטר.
אי שם

בחירת השיר

בתחילת שנות ה-70 קיבלה הזמרת אילנית הצעה לייצג את גרמניה באירוויזיון. זמרות ישראליות ייצגו מדינות אירופיות באירוויזיון עוד קודם לכן. בשנת 1963, בטרם היו שידורי טלוויזיה בישראל (ישראל החלה את שידורי הטלוויזיה ב-2 במאי 1968), ייצגה אסתר עופרים את שווייץ עם שיר בשפה הצרפתית, וכרמלה קורן את אוסטריה. אילנית ואמרגנה שלמה צח גילו באקראי כי רשות השידור הישראלית זכאית להשתתף באירוויזיון, כיוון שהיא חברה באיגוד השידור האירופי. לפיכך, הם העדיפו לפנות לרשות השידור ולהציע לה כי אילנית תייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון באדינבורו ב-1972. ברשות השידור נענו להצעה, אולם ההרשמה לתחרות כבר נסגרה, ולפיכך השתתפותה הראשונה של ישראל נדחתה בשנה אחת.
בזכות מהלך זה, החלה ישראל להשתתף בתחרות בשנת 1973. ועדה מטעם רשות השידור הופקדה על בחירת השיר, ואילנית נבחרה להיות הזמרת הראשונה שתייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה ב-1973 בלוקסמבורג עם השיר "אי שם". היא נשלחה במימון פרטי ביוזמתו של אורי אלוני שהיה אז עורך השבועון להיטון.

באירוויזיון

השיר "אי שם" הגיע למקום הרביעי באירוויזיון, הישג מכובד למדינה שמשתתפת בתחרות בפעם הראשונה. הופעתה של אילנית הייתה עם שמלת פסים (וללא אפוד מגן מתחתיה, למרות מה שחשבו אז). הקדימו את השיר אן מארי דוד, המוקדדס מספרד וקליף ריצ'רד. 
השתתפותה של ישראל ניכרה גם מאחורי הקלעים עקב הצורך להדק את האבטחה על המשלחות. כשבעה חודשים קודם לכן נרצחו ספורטאים ישראלים במהלך אולימפיאדת מינכן. בפעם הראשונה בתולדות התחרות הוצבו שומרים בכניסה לאולם, והמשלחת הישראלית לוותה כל הזמן בשומרי-ראש.

לאחר האירוויזיון

השיר זכה להצלחה גם במצעדי הפזמונים בישראל, ובמצעדי הפזמונים השנתיים של קול ישראל ושל גלי צה"ל דורג במקום השני. השיר נכלל באלבום הסולו השני של אילנית, שיצא באותה שנה וכלל גם להיטים כ"ללכת שבי אחרייך" ו"אחי גיבורי התהילה", שנכתבו שניהם בעקבות מלחמת יום הכיפורים. לאחר ההופעה יצאה במופע היחיד הראשון שלה "רסיטל עם אילנית".
אילנית עצמה זכתה בתואר "זמרת השנה" ב-1973.
סטיבן מילר

ביוגרפיה

מילר גדל בבית יהודי במשפחה הנוטה לליברליות, בסנטה מוניקה, קליפורניה. על אף שהוריו היו דמוקרטים, הפך מילר לשמרן לאחר קריאת הספר "רובים, פשע וחירות" של ויין ליפייר מנכ"ל איגוד הרובאים הלאומי. לאחר פיגועי 11 בספטמבר שאירעו בהיותו תלמיד בתיכון סנטה-מוניקה, והתגובות של מורי ומנהלי בית ספרו נגד מלחמת עיראק ונשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, החליט מילר להיות מעורב פוליטית. הוא יצר קשר עם דייוויד הורוביץ, עורך המגזין השמרני FrontPage, והזמינו להופיע בפני התלמידים, ועם מגיש הרדיו השמרן לארי אלדר אשר הזמין אותו להתארח בתוכניותיו ולתקוף את ההטיה הליברלית במוסד הלימודים. בשנת 2002, בגיל 16, כתב מילר מכתב למערכת של The Santa Monica Lookout, ובו הוא כתב כי "בן לאדן היה מרגיש מאוד רצוי בתיכון סנטה מוניקה."
ב-2007 קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת דיוק, עם התמחות במדעי המדינה. מילר כתב טורים שמרניים עבור עיתון בית הספר. הוא צבר תשומת לב לאומית כאשר יצא להגנתם של שלושה משחקני נבחרת דיוק בלקרוס, כאשר שלושה שחקנים לבנים מהקבוצה הואשמו באונס סטודנטית שחורה. בהמשך נקבע כי מדובר בהאשמות שווא ובוטלו כל האישומים. בזמן לימודיו באוניברסיטת דיוק, מילר האשים את המשוררת מאיה אנג'לו ב"פרנויה גזענית", ותיאר את ארגון הסטודנטים MEChA כ"כארגון לאומי היספני קיצוני המאמין בעליונות הגזע".

קריירה

לאחר שסיים את לימודיו, עבד מילר כמזכיר העיתונות עבור חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מישל בקמן מהמפלגה הרפובליקנית. בשנת 2009 החל לעבוד עבור סנאטור מדינת אלבמה, ג'ף סשנס והתקדם לתפקיד מנהל התקשורת.
בקונגרס ה-113 של ארצות הברית, שיחק תפקיד מרכזי במניעת הצעות חוק בנוגע לרפורמת הגירה. מילר וסשנס פיתחו את מה שמילר מתאר בתור "פופוליזם לאום-מדינה", תגובה לגלובליזציה והגירה אשר השפיע במידה רבה על קמפיין טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. מילר עבד גם על הקמפיין המוצלח של  דייב בראט ב-2014, אשר הדיח  את מנהיג הרוב הרפובליקני אריק קנטור.
בינואר 2016, מילר הצטרף לקמפיין הנשיאות של דונלד טראמפ ל-2016 וכיהן כיועץ בכיר למדיניות.
החל מחודש מרץ 2016, דיבר מילר לעיתים קרובות בשם טראמפ, ונשא נאומים בטרם הגיע טראמפ לנאום. מילר כתב את הנאום של טראמפ לוועידה הרפובליקנית הלאומית. באוגוסט 2016 מונה לראש קבוצת המדיניות הכלכלית של טראמפ.
בנובמבר 2016, מונה למנהל המדיניות הלאומית של צוות המעבר של טראמפ.
מילר כתב את רוב נאומיו של טראמפ בקמפיין הבחירות, ונבחר על ידי טראמפ לכתוב את נאומו בטקס השבעתו לנשיא ב-20 בינואר 2017.
בתחקיר של הניו יורק טיימס שהתפרסם ביוני 2018 נטען שמילר הוא שדוחף את הנשיא טראמפ ליישם מדיניות של הפרדת ילדים מהגרים מהוריהם  בגבול והחזקתם בנפרד.
דה ואלן

דה ואלן (מהולנדית: De Wallen; בפי המקומיים: Walletjes) הוא רובע החלונות האדומים באמסטרדם, בירת הולנד. דה ואלן הוא רובע החלונות האדומים המפורסם ביותר, ומהווה אטרקציה תיירותית מרכזית בעיר ובמדינה, כשרבבות תיירים בכלל ו"תיירי סקס" בפרט, מגיעים לאזור מדי שבוע.

היסטוריה ותיאור

מקור השם "דה ואלן" הוא מהחומות במרכז העיר העתיקה (פירוש המילה המלועזית "ואלן" הוא "קירות" או "חומות"), והבתים באזור נבנו כמעט כולם במאה ה-16 וה-17. 
רובע דה ואלן משתרע על פני כ-6,500 מטר מרובע, ונמצא בלב החלק העתיק ביותר של אמסטרדם. הוא מכסה מספר בלוקים מדרום לכנסייה אָאוּדֶה קֶרְק, וכחלק מרובע התעלות העתיק, הוא נחצה על ידי מספר תעלות. הרובע גובל עם רחוב Lange/Korte Niezel בצפון, עם כיכר ניומארקט (Nieuwmarkt) במזרח, עם רחוב ג'נסטריט (Jansstraat) בדרום ועם רחוב וורמוסטריט (Warmoesstraat) במערב.
האזור מהווה מרכז לזנות זה מאות שנים, בהשפעת קרבתו לנמל אמסטרדם. כמדינה בעלת תדמית ליברלית ביותר, הולנד היא ממדינות המערב הראשונות שהכשירו את הזנות כמקצוע חוקי וממוסד. העוסקים בזנות בהולנד אף מאוגדים באמצעות האיגוד המקצועי, "החוט האדום", שנוסד ב-1984, והחל מ-1996 אף חייבים במיסים. הזנות בהולנד היא חוקית זה למעלה מ-100 שנה, כאשר נפוליאון - במסגרת הסדרת ומיסוד הזנות באירופה שתחת שלטונו - הפך אותה לרשמית עוד כמאה שנים קודם לכן, ב-1815.
מיסוד הזנות בהולנד תרם להיותה ענף כלכלי-תיירותי משגשג, כשחלק גדול מהתיירים הם "תיירי סקס" - כלומר, מבקרים בה בעיקר או גם לצורך זנות או לצורך התרשמות מרובע דה ואלן המפורסם. רובע דה ואלן תורם חלק מרכזי בתיירות המשגשגת על רקע הזנות הממוסדת באמסטרדם.
ברובע כ-300 חלונות ראווה, הנשכרים על ידי זונות המציגות עצמן בעירום כמעט מלא. כמו כן קיים ברובע שפע של חנויות סקס, מועדוני חשפנות, מועדונים המציעים יחסי מין בהופעה חיה ושלל מוצרים ושירותים נוספים בתעשיית המין. בנוסף, קיימים בו גם חנויות אחרות, מסעדות, בתי קפה שמציעים גם מריחואנה, בנייני מגורים וכנסייה. הזנות הממוסדת באזור, כבהולנד כולה, הופכת את האזור לאזור בטוח יחסית לרובעי חלונות אדומים אחרים בעולם.
אדי קבטנר

ביוגרפיה

אַדִי קְבֶטְנֶר נולד בשם ולדיסלב בברית המועצות בשנת 1987, ועלה לישראל בשנת 1990.
בן יחיד להורים שהכירו באקדמיה למשחק בברית המועצות. אביו רומן היה חלק מצוות ההקמה של תיאטרון גשר ובהמשך היה בו מנהל אדמיניסטרטיבי, תפעול והפקות. מפיק שם הצגות ומכהן בתפקיד הסמנכ"ל לפרויקטים מיוחדים. הוא גם שיחק שם כשחקן מחליף בשלושה תפקידים בעבר. אמו לָאוּרָה היא מורה לפיתוח קול ולפסנתר וזמרת שהשתתפה בעבר במופעים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית בארץ ובעולם, ושיחקה גם היא בתיאטרון גשר. לכן גדל קבטנר מאחורי הקלעים ואף עבד כסדרן במקום במשך שלוש שנים.
בשנת 2004 הצטלם למסע פרסום עבור חברת האופנה "תמנון". בשנת 2005 הצטלם למסעות פרסום עבור רשת חנויות הספורט "מגה ספורט" וחברת האופנה "Lee Jeans". בשנת 2006 הצטלם למסע פרסום עבור רשת לבגדי תינוקות "AVG", וכן שיחק בתפקיד אורח בשני פרקים בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מילואים" של הזכיינית רשת. באותה שנה השתתף בקליפ לשיר "Rhythm By Rhythm" של להקת פרויקט מוזאיק.
שירת כקצין צה"ל בין השנים 2010-2006 בתור מ"מ בבסיס טירונים ניצנים.
בשנת 2010 החל ללמוד משחק בבית הספר למשחק של ניסן נתיב (מחזור מ"ח), ובשנת 2013 סיים את לימודיו. במהלך הלימודים שיחק בהצגות "המתלבט" (חנוך לוין), "מהומה רבה על לא דבר" (ויליאם שייקספיר), "בשפל" (מקסים גורקי), "קריית כמעט" (ג'ון קאריאני), ו"מלכה" (ג'ייסון דנינו-הולט).
בשנת 2013 הנחה בערוץ 9 את התוכנית "בוקר טוב ישראל". בשנת 2014 יצר והיה למנחה הראשון של תוכנית התרבות היומית בעברית "האנגר 9" בערוץ 9, ושיחק בהצגת הילדים "הגמדים מתחת לשמיכות" בתיאטרון חיפה. בהמשך הצטרף לתיאטרון גשר, עם תפקידו הראשון במחזה "הדיבוק" (ש. אנ-סקי) בבימויו של יבגני אריה. באותה שנה החל לגלם את אחת הדמויות הראשיות בסדרה "מתים לרגע" של HOT, דמותו של סלאבה, סטודנט מצטיין לרפואה שבעקבות ניסוי רפואי מסוכן מתגלגלת לתוכו נשמה של זאב.
בשנת 2015 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "איפה אתה חי?" לצד רבקה מיכאלי, לירז צ'רכי, עדי הימלבלוי, טוביה צפיר וענת עצמון.
בשנת 2016 הצטלם לעונה השנייה של הסדרה "מתים לרגע". באותה שנה התארח בעונה השנייה של הסדרה "בני ערובה" בתפקיד דודי.
בשנת 2017 השתתף בסדרה "חברות" בתפקיד אורח.
בשנת 2018 השתתף בסדרה אמריקאית "תחנת ברלין"  בתפקיד אורח.
בשנת 2019 שיחק יחד עם נטע ברזילי בקליפ שלה Bassa Sababa. באותה שנה השתתף בסרט האימה "הגולם".
סורת א-ליל

סורת א-ליל (בערבית: سورة الليل) היא סורה מספר 92 בקוראן, והיא מכילה 21 פסוקים, אשר מורכבים מ-71 מילים, המכילות 314 אותיות. למרות מיקומה בקוראן, היא אחת מבין עשר הסורות הראשונות שעל פי האמונה האסלאמית ניתנו למוחמד בתקופת שקדמה להג'רה. הנושא העיקרי של הסורה היא שני סוגים של אנשים: "הקמצנים" ו"הנדיבים".
שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון של הסורה, ומשמעות השם הוא "הלילה"

תוכן

פסוקים 1 - 4 עוסקים במעשים שונים של בני אדם בכל הקשור לעניינים רוחניים.
פסוקים 5 - 11 עוסקים בהשפעות של הנדיבות והקמצנות על ההצלחה הרוחנית, ובהשפעת הנדיבות על סלילת דרך האושר, ובהשפעת הקמצנות על סלילת דרך האומללות.
פסוקים 12 - 21 עוסקים בהשפעת הנדיבות והקמצנות על האושר בעולם הבא, תוך הדגשה שאנשים קמצנים יסבלו לכאורה מהאש הבוערת של הגיהנום, לצד שחרורם של תורמים נדיבים מהגיהנום.
דורי מדיה גרופ

היסטוריה

יאיר דורי הקים את חברת ההפקות בשנת 1996, זאת לאחר שכבר בשלהי שנות ה-80 החל לייבא לישראל תוכן מדיה לטיני מדרום אמריקה. טלנובלות ארגנטינאיות שהחברה ייבאה לישראל שודרו בערוץ הכבלים "ויוה" שבבעלותה. לימים רכש דורי ערוץ נוסף בכבלים בשם "ויוה פלטינה". 
לאחר סיום הסדרה "קטנטנות", חבר דורי לכריס מורנה, מפיקת טלנובלות, אשר חיפשה באותו הזמן משקיע לפיתוח פרויקט חדש, הטלנובלה "המורדים", אשר לימים זכתה לפופולריות בארגנטינה ובישראל. הסדרה נמכרה ליותר מ-50 מדינות ואף זכתה לגרסה מקסיקנית (רבלדה) ולגרסה הודית (רמיקס). דורי מימן פרויקט נוסף של מורנה, "פינת אור", שזכה להצלחה בישראל אך לא בארגנטינה. היחסים בין מורנה לדורי עלו על שׂרטון לאחר שמורנה סירבה להפיק עונה שלישית לסדרה "המורדים", ובמקומה החלה בפיתוח של פרויקט חדש, הסדרה "פלוריסיינטה". בזאת תם שיתוף הפעולה בין דורי למורנה, אחר החלה בשיתוף פעולה עם חברת "RGB Entertainment". 
לאחר הפרידה, החל דורי לשתף פעולה בהפקות עם חברות ארגנטינאיות אחרות. עם חברת "פול-קה" הוא הפיק את "גברים עם כבוד", "לב אמיץ", "חיים שלי" ו"ד"ר אהבה", ועם חברת "סנטרל פארק הפקות" הפיק את הסדרה המצליחה "ללולה".
בשנת 2007 ניסה דורי לשחזר את ההצלחה של הסדרה "המורדים" על ידי הפקת סדרת הנוער "רולאבוגן", בה כיכבו שחקנים מ"המורדים". זאת הייתה הפעם הראשונה בה התנסה דורי בהפקת טלנובלה בעצמו. הסדרה נחלה כישלון וירדה מהמסכים.
בשנת 2010, הודיע יאיר דורי על פרישה מחברת ההפקות, אשר בה שימש בתפקיד סגן יו"ר הדירקטוריון. עם פרישתו ממשיך דורי להחזיק 4.5% ממניות החברה.
בשנת 2005 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בלונדון (AIM), לפי שווי של 41 מיליון דולר. באפריל 2011 כנסה החברה את בעלי המניות לאישור מחיקתה מהמסחר בבורסת לונדון, ובמאי 2011 נפסק המסחר בניירות הערך שלה בבורסת לונדון.
באוקטובר 2014 פורסם שחברת "סוני פיקצ'רס טלוויז'ן" תרכוש 50% מחלקה של דורי מדיה בחברת הבת "דורי מדיה אות", 50% מהפעלת ערוץ Baby TV באינדונזיה ו-50% מערוצי ויוה בישראל ושירות ה-VOD המקוון המשותף לוויוה ולוואלה!.

ערוצי טלוויזיה

"דורי מדיה גרופ" מחזיקה בשני ערוצי כבלים בישראל המשדרים טלנובלות ואופרות סבון: "ויוה" ו"ויוה פלטינה". בנוסף, "דורי מדיה גרופ" הפיקה טלנובלות מקומיות כמו "האלופה" ו"דני הוליווד" אשר התקבלו בברכה בקרב הציבור הישראלי.
תקורה

תקורה בהנדסה

בהנדסה, מרכיבים או פעולות מסוימות של מערכת יכולים ליצור מצבים או צרכים מיוחדים, אשר הטיפול בהם מהווה תקורה. למשל, הצורך להשתמש בשנאים או מיישרי זרם על מנת לאפשר למוצר מסוים להתחבר לרשת החשמל מהווה תקורה הן מבחינת הצורך לרכוש את השנאי/מיישר המתאים ולהשתמש בו יחד עם המוצר, וגם מבחינת ההספק החשמלי שצורך אותו שנאי/מיישר.
ארז לב-רן

ביוגרפיה

ארז לב-רן נולד ברמת גן לזאב ואלקה בשנת 1970. הוא למד בבית ספר "עליות" ולאחר מכן בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה.
לב-רן התגייס לחיל השריון בשנת 1988 למסלול "רחף" (מסלול מהיר לקצונה). לאחר שסיים את קורס מפקדי הטנקים, שובץ כמפקד טנק בצמ"פ ובפלוגה מבצעית בגדוד 75 של חטיבה 7. לאחר מכן יצא לקורס קצינים בבה"ד 1, אותו סיים כמצטיין גדודי, ולהשלמה חילית. בתום הקורס שובץ בגדוד 77 של החטיבה, בה מילא שלל תפקידים פיקודיים, החל ממפקד מחלקה, דרך קצין מבצעים, מפקד פלוגת הצמ"פ, מפקד פלוגה מבצעית ועד לסמג"ד. במהלך היותו בגדוד שירת ברצועת הביטחון בדרום לבנון ובין היתר פיקד על מוצב הבופור.
לאחר מכן שירת בתפקיד קצין הדרכה בעוצבת געש, ובשנת 2003 מונה למפקד גדוד 82, תפקיד אותו אייש עד לשנת 2005. בתקופה זו נטל הגדוד חלק פעיל בביטחון שוטף וכן בשורה של מבצעים ברצועת עזה ובהם: מבצע "פרשי הפלדה" (אסון הנגמ"שים), מבצע קשת בענן, מבצע ימי תשובה. במסגרת פעילות הביטחון השוטף נפרס גדוד 82 בצפון הרצועה ואבטח את היישובים: ניסנית, אלי סיני ודוגית עד לפינוי שלהם, במסגרת תוכנית ההתנתקות, בקיץ 2005. במהלך תקופה זו זכה גדוד 82 בפיקודו, לשבחים רבים על פעילותו הן במישור ההגנתי והן במישור ההתקפי (הגדוד פגע בלמעלה מ-50 מחבלים במבצעים התקפיים, ובהגנה ומנע חדירת חוליות מחבלים ליישובים ולמוצבים), ואף פעמיים בתואר הגדוד המצטיין מטעם קצין שריון ראשי.
בתפקידו הבא שירת לב-רן כמפקד גדוד 198 בבסיס שיזפון. לאחר כשנה בתפקיד שינה את ייעוד הגדוד מקורס מפקדי טנקים ל"גדוד רצף ההכשרה" (טירונות, מקצועות וצמ"פ) של חטיבה 188. בשנת 2007 שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי וריכז את מגמת השריון. במקביל היווה פרויקטור חיילי בנושא עידוד מוטיבציה בגיוס לחיל השריון. בעקבות פעילותו בנושא הוכנסו חטיבות השריון הסדירות בנפרד לרשימת העדפות הגיוס למלש"ב, וכן נפתחה תוכנית "גיוס עם חברים" לחיל. בעקבות פעילותו בנושא עידוד הגיוס לחיל הוכפלה המוטיבציה בגיוס לשריון פי שלוש.
בשנת 2010 מונה לב-רן למפקד חטיבה 8, תפקיד בו שירת עד סוף שנת 2014. במקביל לתפקידו בתור מפקד חטיבה 8, אייש שנתיים את תפקיד ראש מטה אוגדה 143 ולאחר מכן שימש כשנתיים בתור מדריך ומפקד צוות בקורס מ"פים. בתקופתו כמח"ט זכתה חטיבה 8 במספר תארים: "חטיבה מצטיינת רמטכ"ל" בבית המילואים, פעמיים "יחידה מצטיינת נשיא המדינה" וכן קיבלה תעודת הוקרה זרועית מיוחדת על יוזמה, יצירתיות והובלת תהליכים באימונים.
במהלך מבצע צוק איתן, במקביל להיותו מח"ט, שימש כמנהל הלחימה של עוצבת געש, שפעלה במרכז רצועת עזה ופיקדה על חטיבות: גולני, 7, 188 ובית הספר למ"כים.
לב-רן חבר מערכת ביטאון השריון, ויוזם ומקים "אתר השריון", מיזם המשותף לחיל השריון ויד לשריון.
בשנים 2013-2014 שימש כנציג צה"ל בחבר הנאמנים של בית הספר הריאלי בחיפה.
בשירות המילואים משמש ראש צוות התכנון ומנהל הלחימה של אוגדת הגליל. הוא חבר בהנהלה הציבורית לחינוך במדרשת בן-גוריון.
לב-רן הוא בעל תואר ראשון בתוכנית דו-חוגית בניהול ותקשורת, אותו סיים בהצטיינות ותואר שני בתוכנית מוסמך למנהלים במדיניות ציבורית. שניהם מטעם אוניברסיטת תל אביב. כמו כן לב-רן הוא בוגר לימודי תעודה בעיתונאות של בית הספר כותרת. 
בין עיסוקיו הרבים, כיום, מדריך ומרכז מסעות לפולין של משרד החינוך.
לב-רן, המתגורר במדרשת בן-גוריון, סמוך לקיבוץ שדה בוקר, נשוי ליעל ואב לארבעה ילדים.
הפועל עפולה (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ושיחקה במשך שנים רבות בליגות הנמוכות. בתום עונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לליגה א'. בתום עונת 2012/2013 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית הליגה השנייה בישראל.
בשנת 2009 נחנך אצטדיון כדורגל חדש ליד צומת עפולה עילית, האצטדיון העירוני עפולה, שהכיל תחילה כ-1,000 מקומות ביציע אחד במערב האצטדיון, והקבוצה שיחקה בו החל מסוף עונת 2008/2009. האצטדיון הקטן לא הספיק כדי לארח משחקים בליגה הלאומית בעונת 2013/2014 ולכן אירחה הקבוצה את משחקיה באופן זמני באצטדיון גרין בנצרת עילית שמכיל כ-4,000 צופים. באצטדיון המקומי נערכו שדרוגים מקיפים שכללו הקמת יציע נוסף ממזרח למגרש עם 2,000 מקומות. כמו כן שודרג מגרש האימונים של הקבוצה השוכן מעבר ליציע המזרחי באצטדיון והוקם בו יציע מקורה חלקית של 500 מקומות (שהוקם תחת ליציע המזרחי של האצטדיון עצמו). העבודות הסתיימו בקיץ 2014, והקבוצה חזרה לשחק באצטדיון המשודרג בתחילת החל מעונת 2014/2015.
ב-29 באפריל 2015 הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה, והובסה 0–7 על ידי הפועל באר שבע (ההפסד הגדול ביותר בשלב חצי הגמר מאז נוסד גביע המדינה).
ב-6 בדצמבר 2017 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בתולדותיה - גביע הטוטו לליגה הלאומית (ליגת המשנה), לאחר שניצחה 3–0 את הפועל רמת גן במשחק הגמר.
יצחקי חן

ביוגרפיה

חן עשה את שירותו הצבאי הסדיר בסיירת צנחנים ולאחר מלחמת יום כיפור עבר לחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על עוצבת יפתח, חטיבת שריון במילואים. לאחר המלחמה פיקד על עוצבת יש"י, חטיבת שריון סדירה. בשנת 1987 מונה למפקד בסיס אימון ליחידות שדה. בתקופת האינתיפאדה הראשונה הוא פיקד על אוגדה 162 וחייליו נעו בין אימונים לבין פעילויות ביטחון שוטף בשטחים. בהמשך הוא שימש ראש חטיבת תורה ופיתוח במפקדת חילות השדה. בשנים 1993 עד 1996 פיקד על המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. 
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל המרכז הישראלי לניהול בשנים 2000 עד 2007. חן פעיל במפלגת העבודה וקודם לכן במפלגת קדימה, כיהן כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות ויו"ר דירקטוריון תאגיד "מי מודיעין". לקראת הבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה ב-2011 חזר לשורות מפלגת העבודה ושימש מרכז מטה הבחירות של שלי יחימוביץ' במודיעין, בבחירות המקדימות לרשימת המפלגה ב-2012 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית של המפלגה.
יחסי אוגנדה–גמביה

כלכלת גמביה

גמביה היא אחת המדינות העניות בעולם. התוצר הלאומי לנפש, 2000 דולר לשנה, הוא במקום ה-179 בעולם (2006). אין בגמביה מחצבים, והכלכלה מתבססת על חקלאות, תיירות ודיג. בנוסף משמשת המדינה תחנת מעבר בסחר בינלאומי, אך היקף הפעילות בתחום זה פחת לאחר שפיחות חד בערך ה-פרנק CFA ב-1994 גרם לכך שסנגל תועדף כארץ מעבר. 
הגידול החקלאי החשוב ביותר הוא הבוטנים, התורמים למעלה מחמישה אחוזים מכלל התוצר הלאומי. בנוסף מגדלים בגמביה אורז, תירס, דוחן, כותנה, קסאווה ודקלים, וכן בקר ועזים. החקלאות, שנעשית ברובה בשיטות מסורתיות, מעסיקה כשלושה רבעים מכוח העבודה במדינה.
המגזר התעשייתי אינו מפותח, והוא מבוסס על עיבוד מוצרי חקלאות: מאפיות, עיבוד בוטנים, מבשלות שכר וכדומה.

כלכלת אוגנדה

אוגנדה היא מדינה עשירה במשאבים טבעיים, (בעיקר זהב, נחושת, קובלט, בדיל וטונגסטן) בעלת אדמה פורייה לעיבוד ובעלת מאגרים גדולים של מינרלים, אך אלה כמעט ואינם מנוצלים. בשל נתונים אלו נחשבת אוגנדה לבעלת פוטנציאל טוב לפיתוח ולצמיחה כלכלית. עם זאת, חוסר יציבות פוליטית וניהול כלכלי כושל גרמו לנסיגה כלכלית של המדינה, והותירו את אוגנדה כאחת מהמדינות העניות ביותר בעולם ובעלת רמת פיתוח נמוכה ביותר.
לאחר הזעזועים של שלטון אידי אמין החלה אוגנדה בתהליך שיקום ופיתוח כלכלי. תהליך זה זכה לברכת העולם שהזרים כספים רבים לצורך מימוש תוכנית זו. החל מאמצע 1984 גרמה מדיניות בזבזנית ובלתי שקולה של הממשלה לחידוש מלחמת האזרחים, והאטה את השיקום הכלכלי. מאז נטילת רסן השלטון ב-1986 נוקטת ממשלת מוסבני בצעדים חשובים לעבר שיקום כלכלי. תשתיות לאומיות שנהרסו במהלך מלחמת האזרחים או הוזנחו משוקמות (בעיקר מערך מסילות הברזל ומערך התקשורת).
ב-1987 נכנסה ממשלת אוגנדה למשא ומתן עם הבנק העולמי ועם קרן המטבע הבינלאומית על מנת לגבש תוכנית פעולה מסודרת לשיקום כלכלי בעזרת שני גופים בינלאומיים חשובים אלו. במקביל למשא ומתן החלה הממשלה לאכוף מדיניות כלכלית המיועדת לצמצום האינפלציה, לייצוב מחירי סחורות, ולשיפור מאזן התשלומים הלאומי. הממשלה גם המשיכה בשיקום התשתיות, הקלה על יזמות פרטית, וייעול המגזר הציבורי. מדיניות כלכלית זו נשאה פרי, והאינפלציה, שעמדה על 240% ב-1987 ירדה ל-42% ב-1992, ובשנת 2003 עמדה על 7.3%.
נכון ל-2014 החוב החיצוני של אוגנדה עומד על 1.456 מיליארד דולר, והיא קיבלה סיוע של 959 מיליון דולר. אוגנדה גם פעלה בשיתוף עם מדינות מפותחות על מנת לצמצם את החוב החיצוני שלה, ובחלק מהמקרים לבטלו כליל.

סחר

כאמור, כלכלתה של גמביה היא לא מפותחת ומבוססת על בוטנים, הדבר מתבטא גם ביחסי הסחר שלה עם אוגנדה. בשנת 2015 ייצאה גמביה לאוגנדה סחורה בסך 2,230 דולר אמריקאי בלבד. הסחורה כללה בעיקר (53%) בגדים משומשים שנתרמו לאוגנדים. החלק השני (47%) היה וידאו ישן מהשנים הראשונות במילניום השלישי.
גם כלכלתה של אוגנדה היא חלשה מאוד והדבר מתבטא ביחסי הסחר עם גמביה. בשנת 2014 ייצאה אוגנדה לגמביה סחורה בסך 4,100 דולר אמריקאי בלבד. הסחורה הייתה כולה בגדים משומשים. מאז אותה השנה אין נתונים בנוגע לייצוא האוגנדי לגמביה.