אלון לי גרין נ' אקסלנט קופי בע"מ

רקע להגשת העתירה

אלון-לי גרין, צעיר תל אביבי בן 18, החל לעבוד ברשת בתי הקפה "קופי בין" בשנת 2006, בסניף שברחוב אבן גבירול במרכז תל אביב. זמן קצר לאחר מכן קודם לתפקיד אחראי משמרת בבית הקפה, ובתפקיד זה הועסק כעשרה חודשים נוספים. זמן קצר לאחר תחילת עבודתו החל גרין לפעול בקרב עובדי בית הקפה לשם הקמתו של ועד עובדים חדש, ובמסגרת זו יצר קשר עם גורמים מטעם הסתדרות העובדים הכללית. מטרתו של גרין בהקמת הוועד הייתה להילחם במה שהוא וחבריו תיארו כפגיעה מתמשכת בזכויותיהם כעובדים, לרבות הפקעת כספי הטיפים שניתנו להם על ידי הלקוחות, שהועברו לידי ההנהלה, אי תשלום גמול שעות נוספות ואי תשלום שעות שבת. זמן קצר לאחר שארגן כנס עובדים של הרשת, פוטר גרין על ידי רשת "קופי בין", בטענה שתפקודו המקצועי לוקה בחסר.

הגשת העתירה

בעקבות הפיטורים פנה גרין להסתדרות העובדים הכללית, ובעזרתה לבית הדין לעבודה, בטענה כי ההחלטה על פיטוריו התקבלה אך ורק עקב פעולותיו להקמת ועד עובדים, ובשל כך הפיטורים אינם חוקיים, ודינם להתבטל. כראיה לטענה הודגש קידומו המהיר של גרין ברשת, אשר קודם לתפקיד אחראי משמרת כשלושה חודשים בלבד לאחר תחילת עבודתו. בנוסף, חודש וחצי לפני פיטוריו, קיבל גרין העלאה במשכורת. כמו כן, נטען כי עד שהתחיל לפעול להקמתו של ועד העובדים, לא נשמעו כל תלונות אודות תפקודו, וכי אלו התחילו רק לאחר שגורמי ההנהלה בחברה הבחינו בפעילותו במסגרת הקמת ועד העובדים.
ברשת בתי הקפה טענו לעומת זאת, כי פיטוריו של גרין נעשו כתוצאה מתפקודו הלקוי, ולרבות כשלים שונים במהלך עבודתו, וכן הפרת משמעת חמורה שביצע, וזאת ללא קשר לפועלו למען הקמת ועד העובדים. עוד נטען, כי רשת "קופי בין" אינה מתנגדת באופן עקרוני להקמתו של ועד עובדים, וכי אין ממש בטענה בדבר ניסיונה למנוע את הקמתו. לאור האמור, נטען כי אין מקום להתערבותו של בית הדין בפיטורים, אשר נעשו כחוק, במסגרת הסמכות המוענקת לרשת בתי הקפה כחלק מדיני העבודה כמעסיקה פרטית.

פסק הדין

בפסק הדין, אשר נידון על ידי הרכב שופטים בראשות אהובה עציון, ופורסם ב-19 ביולי 2007, בחן בית הדין את חוקיות הפיטורים, וזאת ביחס לסעיף 33י לחוק הסכמים קיבוציים, שבו נאמר: "מעביד לא יפטר עובד, לא ירע תנאי עבודה של עובד, ולא יימנע מקבלה של אדם לעבודה, בשל אחד מאלה: ... פעילותו לצורך הקמה של ועד עובדים". בית הדין ציין כי "אפליה לרעה של עובד על בסיס חברותו בארגון עובדים, יש בה משום הפרה של עקרון השוויון ופגיעה בחופש ההתאגדות של העובדים. משכך, הן על פי החוק והן על פי הפסיקה, על בית הדין לפרוש הגנתו על עובדים אשר מתעורר החשש כי מעבידם פוגע בהם במטרה לפגוע בהתארגנות עובדיו". בהתאם לכך בחן בית הדין את הנסיבות שהובילו לפיטורים, ואת התנהלותו המקצועית של גרין במהלך עבודתו, וזאת על מנת לקבוע האם אכן הסיבה לפיטוריו הייתה פעולתו להקמת ועד עובדים, או שמא התנהלותו המקצועית הקלוקלת. 
בסופו של דבר קבע בית הדין, כי חרף טענות הרשת אודות תפקודו הלקוי של גרין, לא הוכח מעל לכל ספק כי פיטוריו אכן נבעו מסיבה זו. יתרה מזאת, בית הדין קבע כי העובדה שגרין הועסק בבית הקפה לאורך כעשרה חודשים, וזאת חרף שורת הכשלים אשר יוחסו לו במהלך הדיון המשפטי, מוכיחה כי תפקודו הלקוי אינו הגורם הישיר לפיטורים, אשר בוצעו בפועל רק בשעה שגרין החל בארגון ועד העובדים, ומאחר והיה ידוע היטב להנהלה כי הוא הגורם המרכזי העומד מאחוריו. עוד צוין בפסק הדין, כי בעדויות שהתקבלו מטעם בכירים ברשת ביחס לסיבה לפיטוריו של גרין התגלו גרסאות שונות ביחס להתנהלותו המקצועית, דבר שפגע באמינות גרסתה של הרשת בדבר התנהלותו המקצועית של גרין.
לאור האמור, קבע בית הדין כי פיטוריו של גרין נבעו ישירות מפעולותיו להקמתו של ועד עובדים ברשת, ומשכך עומדים בניגוד לדיני העבודה, ולסעיף 33י לחוק הסכמים קיבוציים. מסיבה זו קבע בית הדין, כי הפיטורים בטלים ומבוטלים, וכי גרין יוחזר לעבודתו לאלתר.