google/wiki40b huggingface dataset:
דב הרשקוביץ

ביוגרפיה

לאחר סיום בית הספר לרפואה בטכניון, סיים הרשקוביץ שנת  סטאז' ב-בית החולים בלינסון, (בין השנים 2001–2002).
הרשקוביץ שירת במסגרת העתודה האקדמית כ- רופא צבאי, בין השנים 2002–2003 כרופא גדודי בחיל השריון, ובין השנים 2004–2007 כרופא צלילה במכון לרפואה ימית.
בין השנים 2008–2013 התמחה בפתולוגיה ב בית החולים רמב"ם, ובשנים 2013–2016 עבד במכון לפתולוגיה בבית החולים רמב"ם כפתולוג בכיר ומרצה בכיר בבית הספר לרפואה של הטכניון.
משנת 2016 מנהל הרשקוביץ את המכון לפתולוגיה באיכילוב. סגנו, אשר היה ממלא מקום מנהל המכון לפני מינויו של הרשקוביץ הוא הד"ר גלעד גיטשטיין.
להרשקוביץ כ- 50 פרסומים מדעיים.
במאי 2018 מונה הרשקוביץ לפרופסור חבר בפתולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
הרשקוביץ מתגורר ב-חיפה, נשוי לטובה (רופאת ילדים, המתמחה בגנטיקה רפואית בבית החולים רמב"ם), לזוג 6 ילדים.
החלטה מקדמית

החלטה מקדמית או הנחיה מקדמית, הידועה יותר בשמה האנגלי, "פרה-רולינג", היא החלטה של רשות שלטונית בעקבות פנייה של אדם או תאגיד בעניין יחסה של רשות זו לצעד שהוא מעוניין לעשות. במצב העניינים הרגיל, החלטה של הרשות ניתנת לאחר מעשה, אך התוצאה עלולה להיות לא נוחה לאדם או לתאגיד, ולכן הוא פונה לרשות בבקשה לדעת מראש את יחסה של הרשות לצעד זה, כדי לדעת האם כדאי לעשותו. לא תמיד יש צורך לפנות לרשות - פעמים רבות הוראות החוק והפסיקה אינן מותירות מקום לספק, כך שדי בייעוץ מקצועי כדי להחליט, אך במקרה שהוראות החוק והפסיקה אינן נותנות תשובה חד-משמעית, יש תועלת רבה בקבלת החלטה מקדמית.

משקלה של החלטה מקדמית

כל רשות שלטונית כפופה לחוק, ואין היא יכולה לחרוג מהוראותיו. הסמכות לתת פירוש מחייב לחוק היא בידי מערכת בתי המשפט, ולכן החלטה מקדמית איננה מחייבת את בית המשפט. יחד עם זאת, ההחלטה המקדמית מחייבת את הרשות השלטונית ביחסה אל הפונה, והיא אינה רשאית לחזור בה מהתשובה שנתנה לאותו פונה.

שקיפות

החוק והפסיקה, המשמשים בסיס להתנהלות עסקית, גלויים לכל, ועל כן אינם מעניקים יתרון תחרותי לגורם כלשהו. בעניין ההחלטה מקדמית המצב מורכב יותר. מחד, מדובר בפנייה פרטית של גוף מסוים, המעוניין בשמירה על פרטיותו, ולעיתים פרסום שאלתו עלול לגרום לו נזק. מאידך, הרשות מחויבת לתהעניק לציבור יחס שוויוני, ולכן ראוי שתביא כל החלטה מקדמית לידיעת הציבור. פשרה מקובלת בין שתי גישות אלה היא פרסום ההחלטה המקדמית בצורה שלא תחשוף כל פרט מזהה של השואל הספציפי או העסקה הספציפית, כך שיושג איזון בין שמירת פרטיותו של השואל ובין זכותו של הציבור לדעת.
קומבו (קמרון)

גאוגרפיה

העיר ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-53 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-263 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-53 קילומטרים מבירת המחוז במנדה.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 18 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (14 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,680 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (296 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11.
כתב עת ספרותי

כתב עת ספרותי הוא כתב עת המיועד לפרסום ספרות ומאמרים העוסקים בה. בכתב עת ספרותי נכללים סיפורים קצרים, שירה, מסה ביקורת ספרות, סקירת ספרים חדשים, ראיונות עם אנשי ספרות (סופרים, משוררים ומו"לים), ביוגרפיות של אנשי ספרות וכדומה.
כתבי עת ספרותיים החלו להתפרסם במחצית הראשונה של המאה ה-19, כחלק ממגמה כללית של גידול במספר הספרים וכתבי העת באותה תקופה. בבריטניה נוסד בשנת 1802 כתב העת הספרותי Edingburgh Review. אחריו נוסדו Westminster Review‏ (1824), the Spectator‏ (1828) ו- Athenaeum‏ (1828). בארצות הברית כתבי עת ספרותיים ראשונים כללו את Philadelphia Literary Magazine‏ (1803–1808), Monthly Anthology‏ (1803–1811), שהפך ל- North American Review, ו-Yale Review, שנוסד ב-1819.
בשנת 1902 נוסד בלונדון כתב העת The Times Literary Supplement, המוקדש לביקורת ספרות. בשנת 1912 נוסד בארצות הברית כתב העת לשירה Poetry.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו לפעול כתבי עת ספרותיים באינטרנט.
פעמים רבות משמשים כתבי עת ספרותיים כבמה ראשונה לפרסום יצירות של סופרים ומשוררים, ובפרט מתחילים. לעיתים מכונסות יצירות אלה מאוחר יותר בספר של היוצר. סיפורו של ש"י עגנון, "עגונות", למשל, פורסם לראשונה בכתב העת הספרותי "העומר", וסיפוריו הראשונים של עמוס עוז פורסמו בכתב העת "קשת".

בישראל

כתב העת "מאזנים", של אגודת הסופרים העברים, שנוסד בשנת 1928, הוא כתב העת הספרותי הוותיק ביותר היוצא לאור בישראל. כתב העת "עיתון 77" הוא כתב העת הספרותי היחיד הרואה אור באופן סדיר (עשרה גיליונות בשנה) מזה שלושים שנה. בנוסף פעלו ופועלים כתבי עת ספרותיים רבים, מהם אחדים המוקדשים לשירה בלבד (לדוגמה, כתב העת ביטאון שירה). רוב כתבי העת הספרותיים בישראל מוקדשים ליצירות בעברית, אבל אחדים ראו אור בשפות אחרות (בהן ערבית, רוסית ואנגלית).
יצירות ספרותיות, ביקורת ספרות ומאמרים בנושאים אלה מתפרסמים גם במוספים של עיתונים יומיים בישראל. המוסף הספרותי השבועי הרחב ביותר בישראל הוא "שבת" של "מקור ראשון" אשר מוערך גם בחוגי האקדמיה. "הארץ" כולל מוסף ספרותי בשם "תרבות וספרות" מדי יום שישי, ומוסף לביקורת ספרות בשם "ספרים" מדי יום רביעי. מוספים ספרותיים שבועיים מתפרסמים גם בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".
לצד כתבי העת המודפסים רואים אור בישראל מספר כתבי עת ספרותיים באינטרנט, מהם המתפקדים בדומה לכתב עת מודפס (כולל מערכת מסודרת ופרסום גיליונות מעת לעת), ומהם הפתוחים עקרונית לפרסום כל יצירה ספרותית (המקיימת דרישות יסוד מינימליות), ללא עריכה. כתב העת הראשון מהסוג הראשון היה "דג אנונימי?"; האתר הגדול והוותיק ביותר מהסוג השני הוא "במה חדשה".
גן הקקטוסים

הצמחים בגן

בגן נמצאים כ-50,000 קקטוסים מרחבי העולם מ-3,800 מינים וסוגים שונים. על מנת להעשיר את האוסף, הוקמה חממה לטיפוח קקטוסים אשר מובאים כזרעים או כשתילים מארצות שונות, כגון אתיופיה, קניה וטנזניה.
יוליו מאניו

ראשית חייו

מאניו נולד בכפר בדצ'ין (טרנסילבניה), אז באוסטרו הונגריה (כיום בצפון מזרח רומניה) כבנם של וסילה מאניו, ושל אשתו, קלרה. הוא סיים את לימודיו בבית ספר התיכון בזאלאו, ולמד משפטים באוניברסיטת קלוז' ולאחר מכן באוניברסיטת וינה שם סיים את לימודיו ב-1896.
מאניו הצטרף למפלגה הלאומית הרומנית (PNR) בטרנסילבניה ו-באנאט והיה לאחד מנציגה בפרלמנט ההונגרי בבודפשט.
הוא התיישב בעיירה בלאז' ושירת כעורך דין עבור הקהילה היוונית קאתולית עליה נמנה. לאחר מכן שימש כיועצו של הארכי-דוכס פרנץ פרדיננד ועבד ביחד עם אחרים על הרעיון של החלפת אוסטרו הונגריה כאימפריה דואלית ברעיון של "ארצות הברית של אוסטריה הגדולה" (רעיון שלא יצא לכלל ביצוע). כאשר נרצח פרנץ פרדיננד בסרייבו היה מאניו בין התומכים באיחודה של טרנסילבניה עם ממלכת רומניה.

קריירה פוליטית

ב-2 בדצמבר 1918 נהפך מאניו לראש ה"מועצה" של חבל טרנסילבניה (תפקיד המקביל למושל). עד שנת 1926 היה מאניו חבר במפלגה הלאונית הרומנית ואף עמד בראשה, ובאותה השנה התאחדה מפלגתו עם מפלגת האיכרים ומאניו נהפך למנהיג המפלגה המאוחדת שנקראה "מפלגת האיכרים הלאומית" (PNŢ), זאת למשך שבע השנים הבאות ופעם נוספת משנת 1937 ועד 1947.
מפלגתו של מאניו עלתה לשלטון רק ב-10 בנובמבר 1928, לאחר מותם של פרדיננד הראשון, מלך רומניה וראש ממשלתו ברטיאנו שנפטרו באותה השנה. מפלגת האיכרים הלאומית חברה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגה הגרמנית ומאניו נבחר כראש הממשלה.
בשנת 1930 ביחד עם גאורגה מירונסקו פעל מאניו כנגד החוקה הרומנית בעניין משבר המלוכה באותו הזמן, כאשר פעל למען המלכתו בשנית של המלך קרול במקום בנו מיכאי זאת בתנאי שיחדש את ברית נישואיו עם המלכה אלנה, אך המלך קרול לא כיבד את ההסכם.
ב-13 ביוני 1930 הקים מאניו ממשלה חדשה אך זאת לא האריכה ימים וכעבור ארבעה חודשים בלבד הדיח המלך קרול את מאניו מראשות הממשלה, זאת בעקבות המשבר שבינו ובין חוג מקורביו של המלך ופלגשו מגדה לופסקו ובעקבות השפל הכלכלי.
עם הפיכתה של רומניה למדינה אוטוריטרית בעקבות צעדיו של המלך קרול, חתם מאניו על הסכם שיתוף פעולה עם התנועה הלגיונרית והעומד בראשה, קורנליו זליה קודריאנו, בתקווה לבלום את צעדי של המלך.
לאחר שרומניה הפסידה ב-1940 את צפון טרנסילבניה, בסרביה וצפון דוברוג'ה המלך קרול יצא לגלות ואת מקומו תפס שוב בנו מיכאי ולראשות הממשלה עלה הגנרל יון אנטונסקו.
מאניו שימש כראש האופוזיציה (בהיעדר פרלמנט) שעמדה כנגד אנטונסקו בתקופת מלחמת העולם השנייה ואף ניהל מגעים עם אנטונסקו להפסקת הרדיפות כנגד היהודים ברומניה.
עם תבוסתה של רומניה במלחמה בשנת 1944 מאניו היה מעורב בהפלת משטרו ומעצרו של אנטונסקו.

סוף ימיו

ביולי 1947 מפלגתו של מאניו הוצאה מחוץ לחוק בידי הקומוניסטים. באותו החודש, חברו של מאניו, יון מיכאלאקה מראשי מפלגת האיכרים ניסה להימלט מרומניה, במטרה להקים ממשלה גולה. ב- 14 ביולי מיכאלאקה נתפס ונעצר בשדה תעופה קטן בקרבת בוקרשט יחד עם אחרים. למרות שמאניו עצמו לא היה נוכח באותו המקום נעצר אף הוא באשמת קשירת קשר להקמת הממשלה גולה.
לקבוצה נערך משפט ראווה. יוליו מאניו ו- יון מיכאלאקה נמצאו אשמים ועקב גילם נגזר עליהם עונש של מאסר עולם עם עבודת פרך, זאת במקום עונש מוות.
משפט הראווה של מנהיגי המפלגות הדמוקרטיות הפופולריות ברומניה הרתיע גורמי אופוזיציה נוספים והיה אחד מאבני היסוד בהקמתה של רומניה הקומוניסטית.
יוליו מאניו נכלא בכלא סיגט (כלא לעצירים פוליטיים בתקופת השלטון הקומוניסטי) ונפטר ב- 5 בפברואר 1953.
הוא לא זכה ללוויה וגופתו "נזרקה" אל קבר אחים בקרבת מקום.
ניראון חשאי

ניראון חשאי הוא פרופסור למנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה.  
פרופ' חשאי הוא בעל תואר ראשון בהנדסת מערכות מידע מהטכניון. את תואר המוסמך והדוקטור קיבל מהפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 נקלט כמרצה באוניברסיטה העברית וב-2012 קיבל מעמד של פרופסור חבר בבית הספר למנהל עסקים שבאוניברסיטה העברית. בשנת 2017 עבר פרופ' חשאי לבית הספר אריסון למנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. 
במהלך שנותיו באוניברסיטה העברית פרופ' חשאי שימש כסגן דיקן וראש ההתמחות באסטרטגיה ויזמות בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית. כמו כן, כיהן כמנהל האקדמי של תוכנית ה-Executive MBA של האוניברסיטה העברית וכמנהל האקדמי של מרכז אספר ליזמות וחדשנות שבבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית. 
פרופסור חשאי הוא גם פרופסור אורח באוניברסיטת ניו-יורק וב-Dunning Research Center, אוניברסיטת רדינג. בעבר החזיק משרות אורח גם בבית הספר בלווטניק לממשל באוניברסיטת אוקספורד ובבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת לידס.
פרופסור חשאי הוא אחד המייסדים של HUstart - מרכז היזמות של האוניברסיטה העברית וכן של כנס האסטרטגיה הישראלי (ISC).

מחקר

מחקרו של פרופ' חשאי מתמקד בתאוריה של חברות רב לאומיות, בתהליכי הצמיחה של חברות היי-טק קטנות, בקשר שבין גיוון מוצרים וביצועי חברות, בקשר בין חדשנות טכנולוגית והתרחבות בינלאומית, ובדפוסי צמיחה של חברות היי-טק קטנות.
תרומתו המחקרית של פרופ' חשאי כוללת:
א. הצגת מודלים חדשניים המנתחים את ההשפעה של העברת ידע בתוך חברות רב לאומיות על החלטות מיקום פעילות ומיקור חוץ. 
ב. בזיהוי שלבים ייחודיים בתהליכי ההתרחבות הבינלאומית של חברות הי טק קטנות וצעירות.
ג. הצגת המורכבות בקשר שבין גיוון המוצרים של חברה וביצועיה. 
מחקריו פורסמו בכתבי עת מובילים בתחום של אסטרטגיה עסקית ועסקים בינלאומיים כגון: Strategy Science, Strategic Management Journal, Journal of Management,Journal of International Business Studies ו-Research Policy.
בנוסף, פרסם פרופ' חשאי מספר ספרים ופרקים בספרים בתחומי מחקרו. פרופ' חשאי הוא חבר מערכת בכתבי עת בולטים כולל: Journal of International Business Studies ו-Global Strategy Journal. כמו כן מכהן פרופ' חשאי כעורך ב- Journal of International Management

פעילות עסקית

לפני הצטרפותו לאקדמיה פרופסור חשאי עבד במשך 4 שנים (1990-1994) כמנהל פרויקטים בחברת "אמנת". לאחר מכן הוא היה שותף מייסד של חברת "מיתר" - חברת ייעוץ וסחר בינלאומי, אשר פעלה בעיקר בטיפוח קשרים עסקיים בין ישראל, מצרים, ירדן וטורקיה, עד שנת 2000.
כיום פרופסור חשאי מעורב בפרויקטים של הכשרת מנהלים וייעוץ אסטרטגי בחברות מובילות בארץ ובעולם.

חיים אישיים

פרופ' חשאי נשוי לעינת, אשר עובדת בבי"ס אסיף במרכז הרפואי "אסף הרופא", שם היא עוסקת בהנגשה טכנולוגית. השניים מתגוררים בשוהם ויש להם שלושה ילדים – עידו, גיל ואסף. תחביבו העיקרי של פרופ' חשאי הוא ריצה למרחקים ארוכים. מאז 2007 הוא חבר במועדון הריצה GRC.  

ספרים

Ramamurti, R. & Hashai, N. (Eds.), (2011), The Future of Foreign Direct Investment and the Multinational Enterprise, Emerald (452 pages). 
Almor T. & & Hashai, N. (2000), FDI, International Trade and the Economics of Peacemaking, The College of Management, Academic Studies (286 pages).
סופרזאורוס

סיווג

הסופרזאורוס נתגלה לראשונה בקולורדו בשנת 1972. מן הסופרזאורוס התגלו רק כמה עצמות מאובנות, ובהן עצם כתף שגובהה כשני מטרים. העצמות התגלו בסמוך לעצמות של דינוזאור ענק אחר ממין ברכיוזאורוס, ובתחילה חשבו שהן מייצגות את אותו בעל-חיים, שלו ניתן השם "אולטראזאורוס". מאוחר יותר סברו הפלאונטולוגים שייתכן וכמו סייסמוזאורוס מדובר בפרט זקן וענק של מין גדול במיוחד של דיפלודוקוס או בארוזאורוס, אך כיום הדעה השלטת היא שמדובר בסוג טקסונומי נפרד. ב-1996 נתגלה במחוז קונברס בוויומינג מאובנים של שלד שלם יותר בהרבה של סופרזאורוס. הפרט שלו היו שייכים עצמות מאובנות אלה כונה "ג'ימבו" וסימונו המדעי הוא WDC DMJ-021. תיאור מדעי של "ג'ימבו" פורסם ב-2007. בעקבות תגלית זו, בוסס סיווגו של סופרזאורוס כסוג טקסונומי נפרד.
על-פי עצם הכתף וההשוואה למינים קרובים, מעריכים שהסופרזאורוס הגיע לאורך של 33–34 מטרים (108–112 רגל). אף על פי שאורכו נע בין 33 ל-34 מטרים, היה הסופרזאורוס קל למדי  יחסית לגודלו ושקל רק 35–40 טון מטרי. עד היום נחשב הסופרזאורוס לאחד הדינוזאורים הארוכים ביותר הידועים מחומר מאובנים במצב טוב. עולים עליו באורך הם פטגוטיטאן (37 מטר, חומר מאובנים במצב טוב) וארגנטינוזאורוס (36–40 מטר, חומר מאובנים במצב חלקי).
לסופרזאורוס היה צוואר ענקי וגמיש, ראש בדומה לדיפלודוקוס, זנב שוט ארוך וגמיש, גוף בינוני, ורגליים חזקות נושאות חמש אצבעות; אחת עם טופר חד וגדול. שיניו היו חזקות ודמויות וו, שהיו קבועות בלסתות דומות מעט ללסתות של האיגואנודון. עיניו היו גדולות וממוקמות מאחורי הלסתות. משערים שכאוכלי צמחים אחרים באותה תקופה, הסופרזאורוס חי בעדרים. כמויות המזון שהחיה צרכה לא אפשרה קיומם של עדרים גדולים.
מדליית דיקין

תיאור העיטור

העיטור הוא מדליון ארד, שעליו הכתובות PDSA, "עבור אומץ" ו"גם אנו משרתים" ועיטור של עלי דפנה. הוא מחובר לסרט שעליו שלושה פסים - ירוק, חום כהה ותכלת.
אנטון פון ארקו ואליי

ראשית חייו

נולד במחוז ריד אים אינקראיס באוסטריה עילית. אביו, מקס מקסימיליאן היה איש עסקים ובעל אחוזה ואמו, Emily Freiin Von Oppenheim הייתה בת למשפחת בנקאים יהודית עשירה. אחרי שירות ברגימנט בוארי בשנה האחרונה למלחמת העולם הראשונה, חזר ואליי מהחזית לאומן גרמני זועם ומאוכזב.

המשך חייו וההתנקשות

למרות היותו אוסטרי במוצאו ובאזרחותו, הזדהה ואליי כגרמני שורשי. הוא למד באוניברסיטת מינכן והזדהה בתור לאומן גרמני ובשל מוצאו היה אריסטוקרט, כמו כן אמץ ערכים מלוכנים והכריז על עצמו כאנטישמי למרות היות אמו ממוצא יהודי. בשל כל נסיבות אלו, תעב ואליי את קורט אייזנר, מנהיגה היהודי של Independent Social Democratic Party of Germany ולבסוף התנקש בו. ההתנקשות באה על רקע רצונו של ואליי להראות כי למרות היותו יהודי יש לו ערך אחרי שנדחה מלהצטרף לאגודת תולה.                                                                                                                                                     ב-21 בפברואר 1919 ברחוב במינכן, ירה ואלי בפעולת יחיד באייזנר למוות. בעיני בוארים רבים נתפס כעת כגיבור וסטודנטים הכריזו עליו כגיבור. פעולתו גרמה לפעולות תגמול של אנרכיסטים ושל קומוניסטים  אשר גרמה להרג של אנשי אצולה. הרצח גרם לבסוף לייסודה של רפובליקה סוציאליסטית בוארית.
מגרסת הזהויות

ביקורת על האקדמיה

הספר סוקר את התפתחותו של המדע כמוסד הנתפש כבעל אמינות ייחודית בתרבות המערב, ואת האופנים השונים בהם משמש "אמון" זה כמשאב תרבותי בפני עצמו. הספר בוחן מחדש את פרשת סוקל (פרשה בה פורסם כתעלול מאמר כביכול מדעי בכתב עת), וטוען שהצלחת ה"תעלול" של סוקל לא הייתה עקב בורותם של עורכי כתב העת, אלא עקב הניצול של האמון הייחודי המוקנה למדע בתרבות המערב. לטענת פלד, השימוש של תחומים אקדמיים שונים בתואר "מדע" (כגון מדעי הרוח ומדעי היהדות) מבוסס על ניצול ה"אמינות" התרבותית המוקנית למדע, ניצול שלטענת פלד אינו מוצדק.

מדעניזם

פלד מחדש את המושג מדעניזם, כתיאור לשימוש במתודולוגיות ובז'רגון מדעי כדי להעניק תוקף של אמינות לשיח שאינו מדעי מעיקרו. על פי פלד, מדעניזם הוא "זהות אקדמית שגרתית המאופיינת על ידי טיפול 'רציונלי' או 'פסיבדו-רציונלי' בחומרים, המשלב סממנים חיצוניים רבים של 'מדע', כגון: מתודה קפדנית, ספירות ומדידות, שימוש בסטטיסטיקה, לשון מדעית, שימוש נרחב במראי מקומות ועוד. המדעניזם מהווה את תשתית "המובן מאליו" של המדעים הבלתי מדויקים, ולמעשה של האקדמיה כולה. המיקוד הרגיל של מחקרי מדענות במקרי גבול, כגון שרלטנים, אנשי צלחות מעופפות, בריאתנים ועוד, משקף "נקודת עוורון" המשמרת את הסטטוס של האקדמיה כמבנה חברתי יוקרתי, למרות ההשענות המסיבית שלה על מדעניזם. 
בניגוד לאתוס ההתמחות האקדמית, מחולל המדעניזם את האקדמיה לכתחילה, ואתוס ההתמחות הוא רק תוצר לוואי של מערכת המשתמשת במתודולוגיה, פורמט וז'ארגון מדעי כדי ליצור דיסציפלינות כמו-מדעיות היונקות את ודאותן ממבנה הוודאות התרבותי שנרקם סביב מדעי הטבע.

תמורותיה של הנצרות כתוצאה מהתפתחות המדע

על פי פלד, יצרה האמינות שהוקנתה למדע בתרבות האירופית לחץ הולך וגובר על האמינות של הדת הנוצרית באירופה, וגרמה לשינויים מרחיק לכת בה בעקבות הקרע ההולך ומעמיק בין "דת" ל"מדע". הספר עוקב אחר התמורות שהתחוללו בנצרות כדי להתמודד עם הקרע הזה, עד להתפתחותה של גישה הרואה בדת רגש או חוויה בלבד, בניגוד למדע השכלי.

יחסי יהודים ונוצרים בגרמניה

הספר מתאר את צמיחתו של ההבראיזם (העיסוק בתרבות היהודית ובשפה העברית) אצל מלומדים נוצריים. העיסוק המשותף בתרבות היהודית של אותם מלומדים ושל היהודים בגרמניה קירב את שתי הקבוצות וגרם ליהודים תחושת שייכות לחברה הסובבת אותם. הטענה המרכזית של פלד היא שהשיתוף התרבותי שנוצר עם הופעת תרגומיו של לותר וסידורה מחדש של הביבליה על פי "נוסח המסורה", חולל שינויים מרחקי לכת בזהותם של גרמנים נוצריים ואף של ויהודים בגרמניה, ויצר סוג חדש של יהודי שעיקרי זהותו הם "מעבר לדת מעבר ללאום", מול סוג חדש של גרמני הנאמן לדתו הלותרנית ולמולדתו הגרמנית.

מדעי היהדות, חילון וזהות

הספר מתאר כיצד צמחו מדעי היהדות מתוך בקורת המקרא הגרמנית, וכיצד הפכו במהירה לכוח המרכזי בעיצוב זהויות יהודיות מודרניות. הספר טוען שמדעי היהדות ממלאים תפקיד מרכזי בתהליכי החילון של העם היהודי בעת המודרנית, ובעיצוב הזהות הישראלית החילונית המודרנית. הספר מציג סקירה היסטורית של ייסוד האקדמיה בישראל, וההשפעה המרכזית שהיו לטענת פלד למדעי היהדות על עיצוב תוכנית הלימודים בבתי הספר הממלכתיים בארץ, ועל גיבושה של זהות ישראלית.
קרן הספל

קֶרֶן הַסְפָּל (נולדה ב-27 באוגוסט 1971) היא פרופסור חברה באוניברסיטה העברית בירושלים, נמנית עם סגל המכון למדעי כדור הארץ. יו"ר החוג למדעי האטמוספירה, יו"ר החוג למדעי כדור הארץ. מחקריה מתמקדים במעברי קרינה באטמוספירה ובים.

ביוגרפיה

קרן הספל נולדה בשנת 1971 בפילדלפיה, שבארצות הברית. אמה היא סנדרה ארליק (לבית באכין), הייתה גננת ומורה לכיתה א' כעשרים שנה, לאחר מכן שירתה עשרים שנה במועצת מנהלים של בית כנסת "בית שלום" בצ'רי היל, ניו ג'רזי עד שפרשה לגמלאות. אביה סמואל ארליק, ותיק מעוטר במלחמת העולם השנייה, שלחם בקרב הארדנים (הידוע גם בשם קרב הבליטה). היה רואה חשבון מבקר של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. (נפטר בפברואר 2015).
ילדותה עברה עליה בניו ג'רזי והתחנכה בבתי הספר הציבוריים מגן ילדים עד סיום בית ספר תיכון, ובנוסף לאלה, אחרי ימי הלימודים, לימודי דת יהדות. את לימודיה לתואר ראשון עשתה באוניברסיטת ראטגרס בניו ברנסוויק, ניו ג'רזי. שם גם התגוררה ונבחרה להיות נשיאת אגודת הסטודנטים בפיזיקה. לאחר מכן עברה לגור בשיקגו ללימודי המשך לדוקטורט ישיר באוניברסיטת שיקגו, והשלמת הדוקטורט. שם כיהנה בתפקיד יו"ר הכנס השנתי של תלמידים לתארים מתקדמים במכון למדעי הגיאופיזיקה, עברה לפרינסטון, ניו ג'רזי, ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון כמדענית אורחת במעבדה לדינאמיקה של נוזלים גיאופיזיים (GFDL) של המינהל הלאומי לאוקייאנוגרפיה ואטמוספירה (NOAA). את סיום הפוסט-דוקטורט השני (2000) עשתה בחוג למדעי האטמוספירה, האוניברסיטה העברית בירושלים, ישראל.
בשנת 1999 עלתה לישראל והשתקעה בירושלים. שם מתגוררת עד היום.
נשואה ואם לשניים.

תחומי מחקרים

תחומי עניין במחקרים

מעברי קרינה באטמוספירה

האינטראקציה של קרינה סולארית עם חלקיקים וטיפות עננים באטמוספירה של כדור הארץ.

אילוץ קרינתי של האקלים

השינויים במאזן העולמי של השטף הקרינתי באטמוספירה של כדור הארץ המובילים לשינויים בטמפרטורה, ומשוב על מחזור הידרולוגי, דינאמיקה ורכיבים אחרים של מערכת האקלים.

מיקרופיזיקה של עננים

עננים הם אחד המשפיעים החשובים ביותר על העברת הקרינה דרך האטמוספירה של כדור הארץ. לנסות להבין את התהליכים, לחזות איך טיפות גדלות בהתחשב בהרכבים שונים של חלקיקים המתערבבים עם הטיפות (פיח, חומר אורגני, אבק).

קיטוב תת-ימי

בני האדם מזהים רק את עוצמת האור ואת האורך גל. מינים אחרים, מסוגלים לחוש ומשתמשים במאפיין השלישי של האור, הקיטוב. (כיוון, ניווט, זיהוי טרף ותקשורת מתחת למים).ניתוח וחיזוי תבניות הקיטוב במים.

חשמל אטמוספירי

באוניברסיטה העברית, נמנתה בצוות ההקמה ובניית מעבדה לצפייה באירועים זוהרים חולפים (TLE's), המתרחשים מעל ענני סערה. מחקרים המשמשים למודלים המסבירים תופעות נצפות - אירועים זוהרים.
פרופ קרן הספל פירסמה 69 מאמרים מקצועיים הקשורים לתחומי המחקרים
ג'ימי ניוטרון

תקציר העלילה

הכל החל לקרות בעיר רטרוביל כאשר חייזרים חטפו את כל ההורים שעל כדור הארץ, ג'ימי ניוטרון וחבריו בונים חללית ויוצאים למסע להצלתם של ההורים.
אפרים שלום

ביוגרפיה

שלום נולד בעיראק וגדל באיראן, עד לעלייתו לישראל בשנת 1950 והתיישבותו במושב בית עזרא. בתום שירות צבאי בנח"ל, התמסר לעבודת המושב והתקדם במסגרותיו. בשנים 1954–1957 נבחר לשמש מרכז המושב ולאחר מכן, כמזכירו.
בשנים 1959–1977 כיהן כחבר במועצת המועצה האזורית באר טוביה.
במקביל לפעילותו הציבורית, עבד שלום בתעשייה בדרומה של ישראל והיה מרכז מפעל אזורי לאספקה (1961–1962) ומנהל ארגון קניות של מושבי הדרום והמפעלים האזוריים (1962–1977). מעבודתו זאת פרש עם היבחרו למזכיר תנועת המושבים ב-1977. הוא שימש מזכיר התנועה עד 1984, עת החל את כהונתו כחבר הכנסת ה-11 (1984–1988). בכנסת כיהן מטעם המערך, לאחר חברות ארוכת שנים במפא"י ומפלגת העבודה. בתקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים וועדת הכלכלה.
בשנים 1999-1989 היה שלום מנכ"ל מועצת הירקות ובנוסף שימש כדירקטור בחברות אגרקסקו וק.א.ל.. בעשור הראשון של המאה ה-21 שימש שלום חבר במועצת ארגון מגדלי הירקות וחבר ועדת הביקורת של הארגון.
התגורר במושב בית עזרא.
רמת רחל

חפירות בשנות השלושים

החפירות הראשונות, מטעם החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, נערכו על ידי בנימין מזר ומשה שטקליס בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים. בחפירות נמצאה ברמת רחל מערת קבורה מימי בית שני, ובגבעת אליהו הסמוכה נמצאו שרידי עיר אותה זיהו עם נטופה המקראית, זיהוי שלא מקובל היום. הגבעה מצויה על קו פרשת המים הצר (בין נחל דרגה ונחל רפאים) המוביל מירושלים לבית לחם וחברון, זהו צוואר בקבוק טופוגרפי על נתיב דרך האבות, ולכן גם נקודה אסטרטגית לבנית מצודה ומרכז שלטוני.

חפירות בשנות האלפיים

משנת 2004 חוקר את האתר הארכאולוג עודד ליפשיץ ומשלחת ישראלית-גרמנית. התברר שלמצודה/ארמון שלושה שלבי בנייה עיקריים, והיא שימשה כמרכז שלטוני מבוצר שבו משולב ארמון (בשלב הביניים) מאז שלהי ממלכת יהודה. את הקמת המצודה משייכים החוקרים לאחד ממלכי יהודה הווסאלים, אולי יהויקים. המצודה הייתה מוקפת חומת סוגרים, עם שער כניסה מזרחי ומנהרת סתרים בחלק הצפוני. מרכז המצודה כלל רחבה מרוצפת קירטון כתוש, ומסביבה חדרים בנויים באבני גזית וכותרות פרוטו איאוליות. בשלב שני הוסבה המצודה למרכז שלטוני של הפחוה הבבלית, ובשלב השלישי מרכז שלטוני מהודר של פחוות "יהד" הפרסית (נתגלו כאן טביעות "יהד" רבות). לצידי המגדל המערבי של הארמון נחשף גן עם טרסה מפולסת, מצופה אדמת גן ומערכת בריכות וצינורות שעוצבו לנוי. בדיקת פולן (אבקת פרחים) שהשתמר בטיח הברכות הצביעה על פרדס עם עצי ארז, אגוז מלך ואפילו אתרוג. ליפשיץ מציע שלפי הסגנון והיכולת הטכנית שמתגלים בממצאים, הארמון הוא בחלקו מהתקופה הפרסית בארץ ישראל.

ממצאים ייחודיים

ברמת רחל נמצאו יותר ממאה חותמות מן הסוג הידוע בשם "למלך", חותמות הטבועות על כדי אחסון (פיטסים), המיוחסים לשכבת הבנייה הראשונה באתר. יגאל ידין הציע כי רמת רחל היא "ממשת", אחד מארבע הערים מחותמות למלך. שאר המקומות המזוהים: "זיף", "חברן", ו"שוכה". החותמות מעידות על כך שהמקום היה פעיל כמרכז אדמיניסטרטיבי של ממלכת יהודה, טרם בניית הארמון. בין הממצאים החשובים שנתגלו באתר ניתן לציין חמש כותרת פרוטו-איאוליות, היחידות שנתגלו באזור ירושלים, למעט אחת שהתגלתה בעיר דוד ואחת בעין ג'ויזה. ממצא זה מעיד כי האתר מקורב מבחינה ארכיטקטונית וארכאולוגית לבנייה הפיניקית.
עוד חשף אהרוני באזור מכלול מבנים ובית מרחץ גדול מן המאה ה-3. בבית המרחץ נמצא מספר רב של לבנים ועל חלקן טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס. כמה מן הלבנים התגלו באתרן ברצפת בית המרחץ. כמו כן נמצאה באתר בולה של הקיסר אדריאנוס, טביעות רוזטה חשמונאית על ידיות כדים, מערת מקווה וכן מטבע מתקופת בר כוכבא.
בקולומבריום הדרומי נחשף מטמון של 15 שקלים צוריים שכנראה היו קשורים למס מחצית השקל.
על גבי חורבות המצודה נמצאו שרידי כפר ביזנטי עם כנסייה ואולם שכנראה נבנו מעל כנסית הקתיסמה ואולי שירתו אותה. על גבי הכפר הביזנטי נמצאו שרידי כפר מוסלמי עבאסי.
הפארק הארכאולוגי שוקם בשנים האחרונות בידי הפסל רן מורין.
MAT מקדוניאן איירליינס

תולדות החברה

חברת התעופה נוסדה ב-16 בינואר 1994 והחלה לפעול ב-23 ביוני 1994, בטיסת מטוס בואינג 737-200 מסקופיה לציריך. עד שנת 2000, JAT איירווייז – חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה, הייתה אחראית על תחזוקת קווי הטיסה, כלי הטיס, תכנון המסלולים ואספקת הטייסים, צוות המטוס ושני מטוסי בואינג 737-300 ל-JAT .MAT מכרה את מניותיה בחברה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. היחסים בין שתי החברות התקררו לאחר שב-2005 החברה היוגוסלבית קרקעה את אחד מהמטוסים של MAT בנמל התעופה ניקולה טסלה בבלגרד, בטענה ש-MAT חייבת לה מיליוני דולרים עבור שני המטוסים שנתנה לה. שני המטוסים הוחזרו ל-JAT בעקבות הפרשה.
אובדן שני כלי הטיס העיקריים בקיץ 2005 גרם לטירדה רבה להנהלת החברה כיוון שלא נותר לה צי מטוסים עבור העומס הצפוי בעונת הקיץ. כתחליף, החברה עשתה שימוש במטוסים קטנים שהיא חכרה מחברות תעופה בלקניות לתקופה קצרה. לבסוף, ב-2006 החברה קנתה כלי טיס ששייכים לה באופן בלעדי.
בשנת 2000 הממשלה המקדונית חתמה על הסכם עם החברה שנתן לה מעמד של חברת תעופה לאומית למשך 10 השנים הבאות. צוות ההנהלה של MAT גייס מספר חברי הנהלה חדשים על מנת לסייע בהזמנות כלי טיס חדשים ובארגון מחדש של החברה. 
בתחילת שנת 2009 הודיעה חברת JAT איירווייז הסרבית כי היא מעוניינת לקנות את החברה ואכן מספר חודשים לאחר מכן החלה מקדוניאן איירליינס להתמזג לתוך JAT. ב-1 בספטמבר איבדה החברה את רישיון הפעילות שלה.