google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי עובד–מעביד

יחסי עובד-מעביד הם היחסים החוזיים שבין עובד לבין מעביד, שבמסגרתם מבצע העובד עבודה בעבור מעבידו.
משפט העבודה נועד להסדיר בעיקר יחסים בין עובד למעביד, כך שנקודת המוצא בהחלת משפט העבודה על מקרה ספציפי הוא בזיהוי של הצדדים כעובד וכמעביד. סעיף 24(א)(1) לחוק בית הדין לעבודה מסמיך באופן ייחודי את בתי הדין לעבודה לדון בשאלה המקדמית בדבר עצם קיום יחסי עובד ומעביד.

טרמינולוגיה בחוקי מדינת ישראל

בדיני העבודה שימש במשך שנים רבות המושג "יחסי עובד-מעביד". ביולי 2014, במסגרת חוק להחלפת המושג "מעביד" במושג "מעסיק", הוחלף המושג "יחסי עובד-מעביד" במושג "יחסי עבודה". בחוקים אחדים, כגון פקודת מס הכנסה, נמשך השימוש במושג "יחסי עובד-מעביד".
יהדות סיציליה

יהדות סיציליה כללה קהילות יהודיות אחדות באי סיציליה שבים התיכון. הנוכחות היהודית באי פסקה במאה ה-16, מועד בו גורשו כל היהודים מהאי. הגירוש כלל את גם היהודים שהיו בתחום איטליה של היום, מרומא דרומה. הייתה זו החלטתם של המלכים הקתוליים בני הזוג פרננדו השני מלך אראגון ואיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה, בעקבות גירוש יהדות ספרד בשנת 1492.

תולדות הקהילה

היהודים הראשונים שהתיישבו בסיציליה ישבו בה במאה ה-1 לספירה. בעיירה קאלאקטֱה, חי ההיסטוריון והסופר היהודי קָיקיליוס אשר פעל ברומא בימי אוגוסטוס (63 לפנה"ס - 14 לספירה), לפי השרידים שנשארו מעבודתו הוא היה דמות ספרותית חשובה.
במאה ה-6 הוציא האפיפיור גרגוריוס ה-1 כתב הגנה על יהודי סיציליה.
במהלך השלטון הנורמני שגשגה הקהילה היהודית באי אך במאה ה-13 החלה הרעה במצבם והיהודים והם הוכרחו לשאת את אות הקלון.
הרדיפות של היהודים בספרד השפיעו גם על התושבים בסיציליה שהחלו לעשות פרעות ביהודי האי.
במהלך המאה ה-15 ניסתה קבוצה מבני הקהילה לארגן עלייה של הקהילה לארץ ישראל אך השלטונות מנעו זאת מטעמים כלכליים.
בין בני הקהילה היו רבנים ומלומדים גדולים.

שרידים יהודיים

באי ניתן למצוא שרידים לקיום קהילות יהודיות. בערים פלרמו וסירקוזה יש רבעים המכונים עד היום "הרובע היהודי", ובהם מבנים ששימשו בבתי כנסת. באזור בו שכן הגטו היהודי בסירקוזה התגלה מקוה טהרה, ובעיירה טראפאני התגלו שרידי קברים יהודיים. בעיירה טאורמינה מיקום הגטו היהודי מסומן על ידי רחובות בשם "GHETTO" ו-"EBREI".
כתונת לילה

כתונת לילה היא שמלה רפוייה המשמשת כביגוד בעת שינה. בעבר הן גברים והן נשים לבשו כתונות לילה, אולם כיום מדובר בפריט לבוש המשמש נשים בלבד. 
כתונות לילה עשויות מבדים רכים: לרוב כותנה אך גם משי, סאטן ובדי ניילון.
יש המעטרים כותנות לילה בתחרה או בחריזה.
לכתונת לילה יכולים להיות שרוולים קצרים או ארוכים. אורכה של הכותנות עצמה משתנה: כתונת לילה קצרה המגיעה עד הירכיים מכונה "בייבידול" ואילו כותנות ארוכה המגיעה עד כפות הרגלים מכונה לעיתים "נגליג'ה".
בין הים והביצות

הפקה

האלבום הוקלט ברובו ביום אחד, 29 ביוני 1989 באולפן הפרטי של הלהקה בירושלים, ויצא על קלטת באורך של כ-22 דקות ו-58 שניות בלבד. האופי של האלבום שטותי ומגוחך והצליל משופע בגיטרות רועשות, לעיתים לא מכוונות, ושימוש במכונות תופים וקלידים פשוטים וזולים. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום - צהוב (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה).
אסף גברון עדיין שירת בצה"ל ואחד מהשירים, "דוד אשכנזי" נכתב והוקלט יחד עם חברי "פלוגה ח'", הפלוגה שגברון היה בה. השיר הסוגר את האלבום היה ביצוע פאנקיסטי כאוטי לשיר "גבעת התחמושת" של להקת פיקוד מרכז (מילים: יורם טהר-לב, לחן: יאיר רוזנבלום). הקלטת הופצה על ידי האוזן השלישית ונמכרה בכ-300 עותקים.
האלבום הופץ בהוצאה מחודשת בשנת 2002 במארז הכולל את כל אלבומי הלהקה עד אז.
חינוך בלתי פורמלי

החינוך הבלתי פורמלי הוא תפיסה חינוכית שהתפתחה בתחילה בארגוני חינוך וקהילה חוץ-בית-ספריים, הפועלים בדרך כלל בשעות אחר-הצהריים והערב. לימים אומצה בחלקה סביב פעילות ייחודית בתוך בתי הספר.
בבסיסה של תפיסת החינוך הבלתי פורמלי טבועה ההנחה שניתן ורצוי לממש מטרות חינוכיות וחברתיות בסיוע עקרונות, תכנים, ארגונים וכלים בעלי רמת מיסוד גמישה, המשוחררים מכללי המבנה הקיים בדרך כלל בבית הספר.
מוסד בלתי פורמלי עשוי להיות תנועת נוער, מועדון נוער, מתנ"ס (מרכז תרבות, נוער וספורט), מרכז התנדבות, מועצות נוער וכו'; אין הכוונה לחוגים שונים, שעיקרם בהקניית ידע או מיומנות ואין להם עניין ישיר בחינוך.
דמות המחנך הבלתי פורמלי קרויה מדריך נוער (ובקיצור "מדריך"), והוא אחראי על קבוצה של חניכים. הצורה הקלאסית בה מתקיימת הפעילות היא הפעולה, אף על פי שקיימות צורות רבות (טיול, ערב תרבות וכו'). לרוב הפעילות בחינוך הבלתי פורמלי היא פעילות בדגש חברתי-ערכי, כלומר: עוסקת בדינמיקה קבוצתית ובהקניית ערכים, ופחות בהעברת מידע.
המדריך לרוב אינו מבוגר בהרבה מגיל חניכיו בהשוואה למקובל בבתי הספר, כך שהחברה הנוצרת סביב החינוך הבלתי פורמלי היא חברת נוער: חברה שהנוער בה אחראי על חלק גדול מעיצובה האקטיבי בפועל.
בנוסף לחינוך הבלתי פורמלי שפועל מחוץ לכותלי בית הספר, ישנה גם פעילות של חינוך בלתי פורמלי בתוך מסגרת בית הספר: הכולל ריכוז חברתי, חוגי העשרה, מועצת תלמידים, הפסקה פעילה, טיולים וכ"ד.
בימינו יש מודעות רבה לחינוך הבלתי פורמלי, ולחשיבות השילוב בינו לבין החינוך הפורמלי.

החינוך הבלתי פורמלי ביישוב ובמדינת ישראל

בישראל מתחלק החינוך הבלתי פורמלי לשני סוגים עיקריים: האחד חינוך חברתי-ערכי חוץ בית ספרי כמו תנועות נוער, חינוך משלים בבתי התלמיד, מועדונים ובתי נוער. לימים מרכזים קהילתיים, חבורות נוער מנותק והיחידה לקידום נוער. הסוג השני הוא החינוך החברתי בבתי הספר הכולל את הגדנ"ע, של"ח וידיעת הארץ ומועצות התלמידים.
החינוך הבלתי פורמלי ביישוב ולאחר קום המדינה מתחלק לשש תקופות שנקבעו בעיקר על פי השינויים בהתארגנות המחלקה לחינוך ואחר כך  ע"י משרד החינוך:
1) 1935-1919 - התחלות של טרם מיסוד - תנועות נוער, מגרשי משחקים, מועדונים, קייטנות, חבורת תלמידים ותחילת החינוך הקדם צבאי.
2) 1947-1935 - "לשכת הנוער" ו"המרכז לנוער".
3) 1958-1948 - לשכת הנוער ו"מחלקת הנוער" בעשור הראשון של מדינת ישראל - ה"ממלכתיות" וקליטת העלייה הגדולה.
4) 1971-1959 - תקופת מעבר של מחלקת הנוער, בסימן השינויים במדיניות הטיפוח וביסוס הגישה הקהילתית.
5) 1990-1972 - "אגף הנוער" - ייעוץ ופיתוח, הכשרה ופיקוח, וביזור ל"שדה". דגש על של"ח בבתי הספר וקידום נוער חוץ בית ספרי.
6) 1991 ואילך - "מנהל חברה ונוער" - שדרוג תחומים ישנים וחדשים ובהם: "נוער וקהילה" ו"מורשת יהדות המזרח וספרד.
מוסאנרגו

בעלות וניהול

עיקר בעלי המניות של החברה הם חברת גזפרום אנרגוהולדינג (53,50% מהמניות) ועיריית מוסקבה (26,45%).
מ-21 במאי 2015 הועברו זכויות הניהול לידי "גזפרום אנרגוהולדינג". החלטה זו התקבלה על מנת לשפר את יעילות הניהול, למנוע כפילות תפקידים וצמצום הוצאות ועלויות אחרות.
לאחר הרפורמה במערך החשמל ברוסיה "מוסאנרגו" החלה לעסוק בייצור, הולכה ומכירת חשמל ואנרגיה תרמית לצרכנים בעיר מוסקבה ובפרבריה. ב-1 באפריל 2005 מוסאנרגו פוצלה ל-14 חברות (חברת הולכה, חברת תיקונים, מכירות, וכו'). בכך מוסאנרגו הפכה למעשה לחברת ייצור עם כמה פונקציות נוספות.
ב-2007, "מוסאנרגו" הוקמה יחידת בנייה תחנות כוח — "TEK מוסאנרגו". היא הוקמה על בסיס של יחידת בנייה של החברה, חברת "מוסאנרגו פרויקט" המתמחה בתכנון וחברה המתמחה בבנייה ותיקונים "מוסאנרגו-ספצרמונט". בשנת 2010 "TEK מוסאנרגו" שינתה בעלים, אך המשיכה בשיתוף הפעולה שלה עם מוסאנרגו, כשהיא הופכת לקבלן הבניין שבונה את תחנות הכוח החדשות של החברה.
בתחילת 2017, "מוסאנרגו פרויקט" שהפכה לישות נפרדת, נרכשה על ידי "מוסאנרגו".
איב קליין

ביוגרפיה

קליין נולד בניס להוריו פרד קליין  ומארי רמונד , אשר היו שניהם ציירים. אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם.
בין השנים 1942 ל-1946 למד ב-École Nationale de la Marine Marchande וב-École Nationale des Langues Orientales. באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו. בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה. בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles.
בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני. כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב. ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף. לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין. הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא.
בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט.
לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא.
אריאל (אנציקלופדיה)

"אריאל - אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל" היא אנציקלופדיה שחיבר פרופסור זאב וילנאי, המקיפה את כל הידע הגאוגרפי על ארץ ישראל, החל מן התקופה הקדומה ועד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, שבהן הושלמה כתיבתה.
קורפוס הפרשים השני (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס גויס ב-2 באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. כמפקדו הראשון מונה גאורג פון דר מרוויץ, והוא כלל את דיוויזיות הפרשים ה-2 ה-4 וה-9. הקורפוס נפרס בחזית המערבית, והשתתף בפלישה הגרמנית לבלגיה. הוא לחם בקרב האלן, ולאחר מכן בקרב לה קאטו. לאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, והשתתף עמה בקרב איפר הראשון. לאחר הקרב, פתחו שני הצדדים במלחמת חפירות ארוכה ומתישה שעתידה לאפיין את החזית המערבית במשך שאר המלחמה, ובהדרגה הבינו הגרמנים שהפרשים אינם בנויים להתמודד בתנאים החדשים. קורפוס הפרשים ה-2 פורק ב-23 בינואר 1915.
פסיכותרפיה קצרת מועד

פסיכותרפיה קצרת מועד פוקלית: שיטת מאלאן

פסיכותרפיה קצרת מועד פוקלית פותחה בשנות החמישים על ידי מייקל באלינט בקליניקת טביסטוק שבלונדון. דייוויד מאלאן, המפתח העיקרי של השיטה, מצא, באופן לא מפתיע, שככל שהמוטיבציה של האדם לטיפול גבוהה יותר, כן הצלחת הטיפול גבוהה יותר. 
מטרות הטיפול הן זיהוי ההגנה, החרדה או הדחף; חיבור ההווה לעבר; והעברה. מוקד הטיפול הוא קונפליקט פנימי הקיים מאז הילדות.
לשיטת טיפול זו מתאימים מטופלים בעלי מוטיבציה גבוהה לטיפול, המסוגלים לחשוב במונחים של רגש, והמגיבים היטב להצעת פירוש.
מטופלים שהמטפל מרגיש שתידרש עבודה ממושכת כדי שירצו בשינוי, כאלה עם מערכת הגנות נוקשה, עם העברות אינטנסיביות או עם חשש מהתפתחות של תלות, אינם מתאימים לטיפול. כמותם, לא מתאימים לטיפול גם חולים שעשו ניסיונות התאבדות חמורים, חולים התלויים בסמים או באלכוהול, חולים הסובלים מתסמינים טורדניים חמורים, תסמינים פוביים, או כאלו הנוהגים בדפוסים של החצנת התנהגות ("Acting out"). גם חולים הסובלים מדיכאון מז'ורי או מהפרעות מן הספקטרום הפסיכוטי אינם מתאימים לטיפול.
במהלך הטיפול, על המטפל לזהות את תהליך ההעברה מוקדם ולתת פירוש לכל העברה שלילית. בשלב הבא, המטפל צריך לקשור את ההעברה ליחסים עם ההורים. תאריך הסיום של הטיפול נקבע מראש, אך אורך הטיפול שונה בין טיפול לטיפול, והחולים עובדים גם על תחושות האבל והכעס הקשורות לסיום הטיפול.
זחילה (דפורמציה)

זחילה (באנגלית: Creeper) היא תופעה תרמו-מכנית בחומרים הנדסיים  שמתאפיינת בדפורמציה איטית של חומרים מוצקים כתוצאה מחשיפה ארוכת טווח לרמות  מאמץ (stress)  שהן מתחת למאמץ הכניעה של החומר. הזחילה מורגשת יותר בחומרים המחוממים למשך זמן ארוך, ובטמפרטורה קרובה לטמפרטורת ההתכה. קצב הזחילה תמיד גדל עם הטמפרטורה.
קצב הזחילה הוא פונקציה של תכונות החומר, זמן החשיפה למאמץ, טמפרטורת החשיפה וגודל המאמץ המופעל.  גודל גרעין גדול יגרור זחילה איטית יותר.
בתלות בעוצמת המאמץ וזמן ההפעלה שלו, עשוי שינוי הצורה (דפורמציה) להיות כה גדול עד כדי כך שהרכיב שממנו עשוי החומר לא יוכל עוד למלא את תפקידו. לדוגמה, זחילה של להב טורבינה תגרום ללהב לגעת במעטפת, דבר שיגרום לכשל של הלהב. זחילה בדרך כלל מעניינת מהנדסים ומטלורגים, כאשר רוצים לבדוק תפקוד של רכיבים מכניים אשר פועלים תחת עומסים גבוהים או טמפרטורות גבוהות. 
זחילה אינה בהכרח דרך להיווצרות כשל, אלא דרך לביצוע דפורמציה של החומר. לעיתים, זחילה מועטת בבטון היא רצויה, כי היא מקלה על מאמצים פנימיים אשר עלולים היו לגרום לשברים בחומר. 
זחילה אינה נוצרת לפתע עקב הפעלת מאמץ, אלא היא תוצאה של הפעלת המאמץ לטווח זמן ארוך. 
טווח הטמפרטורות שבהם מתרחשת הזחילה תלוי בחומר. בטונגסטן, למשל, נדרשת טמפרטורה של אלפי מעלות לפני שתתחיל זחילה. לעומת זאת, קרחונים יכולים לבצע זחילה בטמפרטורות שבהן הם קפואים. למעשה, כל חומר יעבור זחילה כאשר הטמפרטורה שלו תתקרב לטמפרטורת ההתכה. עקב כך, ניתן לראות זחילה בטמפרטורות נמוכות עבור חומרים מסוימים. פלסטיקים ומתכות מסוימות יעברו זחילה בטמפרטורת החדר.
מחנה ראובן

מחנה ראובן הוא מתחם ובו בניין בן שתי קומות בפינת הרחובות רוטשילד ובלפור בבת ים. המבנה נקרא על שמו של ראובן פנחס שהיה החלל השני של בת ים במלחמת העצמאות.

היסטוריה

בתקופת המנדט הבריטי שימש המתחם כבית חולים לחולי נפש בשם "גפן", ולאחר מכן, בתקופת מלחמת העצמאות שימש המבנה המרכזי כמטה פיקוד של ארגון ההגנה והיווה עמדה קידמית בין בת ים ואזור הקרבות ביפו. בתקופה זו שימש כמקום התכנסות ללוחמים בטרם יציאתם לקרבות באזור יפו ובדרך לירושלים.

שייכות מוניציפלית

למרות מיקומו הפיזי של המבנה במרכז העיר בת ים הרי שכתוצאה מטעות היסטורית בחלוקה הטופוגרפית בין הערים, השטח עליו נבנה היה שייך מבחינה מוניציפלית לעיריית תל אביב כמעין מובלעת, וזו סירבה לוותר עליו ללא תמורה. כתוצאה ממצב עניינים זה עומד המבנה מזה עשרות שנים כשהוא נטוש ומהווה מטרד אסתטי ותברואתי במרכז העיר.

תוכניות עתידיות

בשנת 2013 מכרה עיריית תל אביב במכרז פומבי את המתחם לחברת השקעות אשר ביקשה להקים בשטחו מבנה למגורים, מסחר וצורכי ציבור. לעומת זאת, ובתגובה להליך המכירה הודיעה עיריית בת ים כי השטח ועליו המבנה, מיועד לשימור ואף חייבה את החברה הרוכשת בתשלומי ארנונה.
חברי עמותת "ותיקי בת ים" דורשים כי המבנה ישופץ, ישומר וישמש כמוזיאון לתולדות העיר בת ים. העירייה עצמה הודיעה כי בכוונתה לפתח את המתחם לצורכי מגורים ומסחר בשילוב שימור המבנים ההיסטוריים.
.cz

cz. היא סיומת האינטרנט הלאומית  של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בצ'כיה. הסיומת נרשמה בשנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה. רישום הסיומת מתבצע על ידי CZ.NIC, התאחדות שהוקמה על ידי ספקי האינטרנט הגדולים במדינה בשנת 1998.
בשנת 2011 היו רשומים כ-850,000 אלף אתרים עם הסיומת, ושנה לאחר מכן נחצה רף מיליון האתרים. נכון לספטמבר 2017 רשומים למעלה מ-1.3 אתרים.
יונסי

ביוגרפיה

יונסי נולד ב-23 באפריל 1975 ברייקיאוויק שבאיסלנד. הוא עיוור בעין אחת, וצמחוני. בשנת 1995 הוא הקים להקה בשם "בי ספיידרס" תחת שם הבמה "‘Jonny B". הלהקה זכתה בפרס "הלהקה המעניינת ביותר של השנה" בתחרות ללהקות לא-מוּכרות בשם "Músíktilraunir". הלהקה ניגנה שירי רוק ארוכים וסגנונה הושווה לסמאשינג פאמפקינס. בנוסף, הקים יונסי להקת גראנג' בשם "Stoned" אשר פעלה בין השנים 1992-1993. באותן השנים פרסם גם חומרים עצמאיים, תחת שם הבמה "Frakkur".
בשנת 1994 הקים יונסי את סיגור רוס ואלבום הבכורה של הלהקה, "Von", יצא בשנת 1997. הלהקה הוציאה 4 אלבומי אולפן נוספים במשך 11 שנות פעילותה, עד לשנת 2010 אז הודיעו על הפסקה של שיתוף הפעולה עד מועד לא ידוע.
במקביל לפעילותו בסיגור רוס, עסק יונסי יחד עם בן זוגו אלכס סומרס (Alex Somers) בעיצוב מרבית העיצובים הגרפיים המלווים את אלבומיהם של הלהקה, והשניים מציגים תערוכות אומנות יחד תחת השם "יונסי ואלכס" ובנובמבר 2006 הם הוציאו ספר רישומים. יוסי ואלכס הוציאו אלבום מוזיקה תחת השם "Riceboy Sleeps" אשר יצא ביולי 2009.
יונסי השתתף באלבומו של הדיג'יי טייסטו, "Kaleidoscope" אשר יצא באוקטובר 2009.
ב-5 באפריל 2010 הוציא יונסי את אלבום הסולו הראשון שלו, "Go". במקביל לצאת האלבום יצא יונסי לסיבוב הופעות בצפון אמריקה ובאירופה. מוקדם יותר באותה שנה הודיע יונסי כי סיגור רוס מפסיקים זמנית את שיתוף הפעולה ביניהם, על רקע שיקולים אישיים של חברי הלהקה והצלחתה של קריירת הסולו שלו.
יונסי הוא פעיל סביבתי, וידוע בהתנגדותו לפרויקט הקמתה של "Kárahnjúkar" - תחנת כוח הידרואלקטרית באיסלנד אשר הקמתה עוררה מחלוקת ציבורית.
טפט

טפט הוא כיסוי קיר דקורטיבי המשמש לחיפוי וקישוט הקירות הפנימיים (ואף תקרות) של בתים פרטיים, משרדים, אולמות ומבנים נוספים.
טפט הוא היבט אחד של עיצוב הפנים, והוא יכול לשמש גם בחיפוי פגמים מינוריים על גבי הקירות.
הטפטים נמכרים בגלילים ומגיעים במגוון נרחב של סגנונות, צבעים, גדלים וטקסטורות.
טפטים עשויים ומורכבים ממספר חומרי גלם כגון: נייר, בד ארוג, בד לא ארוג, משי, בד אקוסטי, ויניל, דשא, קש, פיסות מתכת וכיוצא בזה.
ישנם טפטים חלקים (המסייעים בחיפוי פגמים וניתן אף לצבוע על גביהם), טפטים בעלי טקסטורה, עיצובי תבנית חוזרים, או עיצוב יחיד הנפרש על מספר טפטים (לא נפוץ).
ישנם טפטים המגיעים עם דבק מובנה בצדם האחורי וישנם טפטים הדורשים שימוש בדבק. כדי למנוע לכידה של בועות אוויר, נוהגים להדביק את הטפט מלמעלה לכיוון מטה. 
כיום קיימים שלל ציפויים דמויי טפט לקיר.
אהרן פפויפר

תולדותיו

נולד בבני ברק, בנם של יעקב פפויפר ויהודית לבית מאיר. למד בישיבה הקטנה קול תורה ולאחר מכן בישיבת הנגב בנתיבות, אצל דודו, אחי אמו, הרב יששכר מאיר. כעבור מספר שנים עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים, ומשם עבר לישיבת לייקווד בניו ג'רזי. בתחילת שנות השבעים נישא לרחל לבית פרומר. לאחר נישואיו התגורר במשך תקופה  בבני ברק והתקרב לרב שמואל רוזובסקי, עמו למד בחברותא והחשיבו לרבו. לאחר מכן עבר לחדרה ונמנה עם  צוות  "ישיבת חדרה". במשך כמה חודשים שימש כר"מ ממלא מקום בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה. בתקופה זו הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת חדרה דאז, הרב צבי קושלבסקי. 
כעבור תקופה עבר ללונדון ושימש כראש ישיבה בישיבת עץ חיים שבעיר, לצדו של ראש הישיבה הרב נתן אורדמן. במקביל עסק בקירוב רחוקים, בעיקר בקרב סטודנטים יהודים בלונדון. חלק מהם עברו בהשפעתו ללמוד אצלו בישיבת עץ חיים.

מגוריו בדרום אפריקה

בשנת תש"מ (1980) עבר ליוהנסבורג וייסד בה את קהילת מהרש"א ובמשך שלוש עשרה שנים שימש רבה ומנהיגה. כמו כן הקים את ישיבת מהרש"א ועמד בראשה. בהיותו ביוהנסבורג עסק רבות בקירוב רחוקים. כמו כן עמד בראש מערכת סיוע לחולים שבאו מישראל לקבל טיפול רפואי ביוהנסבורג וביתו שימש להם אכסניה.
בתקופת רבנותו ביוהנסבורג עמד בקשר הדוק עם רבנים ופוסקי הלכה בולטים בארץ ישראל וניהל עמם חליפת מכתבים ענפה בנושאי הלכה והשקפה. הרבה להתכתב עם תלמידיו בישראל ובאירופה והדריך אותם בתחומי הלכה והשקפה. כמו כן הרבה להעלות על הכתב רעיונות השקפתיים ותורניים, שפורסמו לאחר מותו.
חיבר סדרת ספרי הלכה על הלכות בשר וחלב, הגעלת כלים, מליחה וצלייה. כמו כן חיבר את סדרת ספרי "אור אהרן" על כמה ממסכתות הש"ס.
בתחילת שנות התשעים יזם את העתקת קהילתו לישראל ויישובה בקריה חדשה שנבנתה אז בבית שמש על ידי תלמידי הרב שמואל אוירבך. לשם כך ביקר מספר פעמים בישראל וקיבל את הסכמתו ותמיכתו של הרב אוירבך. לאחר שהחל ביישום תוכניתו וזמן קצר מאוד לפני מועד עלייתו ארצה, נהרג בתאונת דרכים ביוהנסבורג, והוא בן ארבעים וארבע.
היה נשוי לרחל בתו של הרב יהודה הלוי ממייסדי תלמוד תורה חוג חתם סופר בבני ברק. גיסו הוא ד"ר מנחם חיים ברייר. בנו, הרב יהודה פפויפר, משמש כרב בדרום אפריקה.
אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג

ביוגרפיה

אברהרד לודוויג נולד בשטוטגרט ב-18 בספטמבר 1676, לוילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג ולמגדלנה זיבילה מהסן-דרמשטט, בתם של לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה אליזבת מהולשטיין-גוטורפ.
בשנת 1677 מת אביו וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג, ואברהרד לודוויג עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה רק בן שנה, מונה דודו פרידריך קרל, דוכס וירטמברג-ויננטל לעוצר הדוכסות. בשנת 1693 הוכרז אברהרד לודוויג על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כבגיר וקיבל את השלטון לידיו, אולם אברהרד לודוויג שהיה מאוד רדוד ושטחי, השאיר את השלטון בידי יועציו, ובילה את מרבית זמנו במסעות ציד. בשנת 1697 התחתן אברהרד לודוויג עם יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולד לו בן אחד. בשנת 1700 ביקר אברהרד לודוויג בצרפת אצל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת והתרשם מחצרו ומארמון ורסאי, והחל בעקבות כך בשנת 1704 בבניית ארמון לודוויגסבורג. על אף העלאת המיסים בדוכסות, נתקל אברהד לודוויג בבעיות מימון, ובניית הארמון נמשכה כ-15 שנים. סביב הארמון הוקמה העיר לודוויגסבורג.
בשנת 1707 מונה אברהרד לודוויג למפקד הכוחות השוואביים שלחמו במלחמת הירושה הספרדית, והועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. באותה שנה התחתן אברהרד לודוויג עם פילגשו וילהלמינה פון גרפניץ, אולם בשנת 1710 היא הוגלתה על ידי יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לשווייץ, והוא הלך בעקבותיה. בשנת 1711 חזרה וילהלמינה לווירטמברג, והתחתנה בנישואים פיקטיביים עם הרוזן פון וירבן.
בשנת 1731 מת בנו פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של וירטמברג, ואברהרד לודוויג ניסה לחזור לאשתו יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך, על מנת להעמיד עוד בן, אולם היא סירבה לחזור אליו. אברהרד לודוויג מת בלודוויגסבורג ב-31 באוקטובר 1733, ובן דודו קרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג עלה לשלטון אחריו.
ניקוי ראש ענק

ניקוי ראש ענק הוא ירחון תשבצים וחידות ישראלי המתפרסם מאז ינואר 1986. את הירחון עורך ומוציא לאור מאז ראשיתו החידונאי טומי שמיר, המחבר תשבצים וחידות לעיתונים  "הארץ" ו"ישראל היום". בנוסף לתשבצים, תשחצים ותשבצי היגיון, מכיל הירחון חידות מסוגים נוספים, כגון "שחור ופתור", פסיפס ועוד.
תחילתו של הירחון במגזין ״ניקוי ראש״ אשר יצא במחצית הראשונה של שנות השמונים. את המגזין, כמו את "ניקוי ראש ענק", ערכו טומי שמיר ואשתו, לילך שמיר, בתו של המתרגם והחידונאי אברהם סלמן.
ל"ניקוי ראש ענק" סימני הכר ייחודיים, כגון חידת שער (מסוג כפל לשון) מאוירת ועטיפה צבעונית בעיצוב משתנה. היא נבדלת במראה ובגודלה מרוב חוברות התשבצים בשוק, כמו גם במגוון החידות שבה. התשבצים והחידות בחוברת מסווגים לפי רמת קושי, וככל שרמת הקושי גבוהה יותר, כך הפרס על פתרון התשבץ גבוה יותר. "ניקוי ראש ענק" הייתה החוברת הראשונה בישראל לכלול חידות כמו סודוקו, קאקורו ושחור ופתור. עם הכותבים בירחון נמנים יורם הרועה (שתורם לכל גיליון תשבץ היגיון ענק שנמצא במרכז הגיליון, ותשבץ רגיל), ראובת ניצן, עמוס ארליך, אורי בן דור, ירון רחמים ואביעד שמיר.
תל עפולה

תל עפולה הוא תל עתיקות הנמצא בלב העיר עפולה ובו עשר שכבות המעידות על יישוב כמעט רציף בן אלפי שנים של העיר, למן התקופה הכלכוליתית המאוחרת ועד לתקופה האיובית במאה ה-13. בשנת 2019, בתום פרוייקט משותף של עיריית עפולה ורשות העתיקות, ולאחר שנים רבות בהן עמד מוזנח, הפך תל עפולה לאתר ציבורי מטופח ונגיש, המאפשר לציבור ללמוד על ההיסטוריה של ההתיישבות בעיר.

גילוי התל

העיר העברית עפולה נוסדה בשנת 1925 על ידי חברה ציונית מיישבת בשם קהילת ציון אמריקאית. החברה רכשה את אדמות עפולה כיחידה אחת מידיו של פאודל ערבי נוצרי בשם אליאס סורסוק ששכן בביירות והיה הבעלים שלהן. האריסים שעיבדו עבורו את הקרקע שכנו בכפר זעיר בשם "איל פולה" שמיקומו היה בלב השטח העירוני של עפולה, כשזו נבנתה. בכפר, שבתיו היו בקתות חימר רעועות, התגוררו כחמש מאות תושבים. עם מכירת אדמות עפולה לחברת קהילת ציון, פונו מהן האריסים הערבים תמורת פיצוי נמוך. 
בלב הכפר הערבי התנשאה גבעה ששימשה בתור המזבלה של הכפר. בין ראשוני התושבים של עפולה היו אחדים שעסקו בחקלאות. החקלאים המקומיים וחקלאי המושבים הסמוכים החלו להשתמש בעפר שנערם על הגבעה, העשיר בחומרים אורגניים, כדומן לשדותיהם. תוך כדי כך נחשפו על הגבעה שרידיהם של מבנים עתיקים. מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי הורתה להפסיק מיד את חפירת הזבל והנהלת ההסתדרות הציונית הקציבה סכום כסף למחלקה לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, לשם ביצוע חפירות בגבעה. לצורך כך הגיעה לעפולה חבורת חוקרים בראשותו של הפרופסור אלעזר ליפא סוקניק. החוקרים ביצעו במשך שלושה שבועות חפירות במקום ואז נתגלה כי הגבעה היא למעשה תל עתיקות.

הממצאים

על התל נתגלו שרידי מגדל מרובע בנוי אבנים גדולות. בקירותיו משולבים בשימוש משני סרקופגים מן התקופה הרומית, המאות השנייה, השלישית והרביעית לפני הספירה, שעליהם חקוקים עיטורים גאומטרים. המגדל נבנה בתקופה הצלבנית או הממלוכית. החופרים חשפו בתל קברי אדם, שרידי גת וחרסים שונים ובהם להבי מגל וראשי חצים המעידים על קדמוניותו של היישוב. 
פרופסור סוקניק שב וביצע חפירות בתל בשנים 1931 ו-1937, ולאחר מכן נערכו בתל חפירות נוספות על ידי הארכאולוגים עמנואל בן דור בשנת 1950 ומשה דותן בשנת 1951. בחפירות אלו נתגלו ממצאים נוספים ובהם בית קברות מתקופת הברונזה התיכונה ובקברים נמצאו קנקנים, קדרות וקערות מחרס. באחד הקברים נתגלתה צלמית - פסלון קטן ממדים בצלם אדם. בסך הכל נתגלו בתל עשר שכבות, זו מעל לזו, החל משלהי ראשית התקופה הכלכוליתית (ראשית התקופה הכנענית) ועד לימי הביניים.
בשנת 1999 נערכה בסמוך לתל עפולה חפירת הצלה. החפירה בוצעה בשטח מישורי הגובל במורדותיו המזרחיים של התל, לקראת עבודות בנייה שהתבצעו עליו. הצורך בחפירה נוצר לאחר שפסולת בניין שנערמה על פני השטח פונתה באמצעות דחפור ונגרמו נזקים כבדים לשרידים ארכאולוגיים שהיו בו. בחפירה נתגלו שרידי יישוב מן התקופה הרומית, קירות, רצפות אבן ושברי כלי חרס.

התוכנית לשיקום התל

רשות העתיקות ביצעה בשנת 2015 עבודות חפירה בתל עפולה. 
החפירות בוצעו בתיאום עם עיריית עפולה העומדות לשקם את התל ולהופכו לאתר מטופח ונגיש לציבור, המיועד להנצחת המורשת ההיסטורית של העיר. השרידים שנחשפו בחפירה זו בתל ובסביבתו הקרובה, נחשפו מתחת למפלס פני השטח. בחפירה נתגלו שרידי יישוב מן התקופה הרומית, ושברי כלי חרס רבים מתקופת הברונזה הקדומה. השרידים כוללים קירות ורצפות. הקירות בנויות אבני גיר גדולות, שהונחו על מסד אבני גוויל (אבנים במצבן הטבעי, כפי שהם נמצאות בשטחים הפתוחים).
בשנת 2017 הושלם שיפוץ המקום, האבנים העתיקות סומנו ונסלל שביל גישה במעלה התל אל רחבת התל שרוצה מחדש.
הליכוד - ישראל ביתנו

היסטוריה

ב-25 באוקטובר 2012, מספר ימים לאחר ההחלטה על פיזור הכנסת ה-18 והליכה לבחירות כלליות, כינסו בנימין נתניהו ואביגדור ליברמן מסיבת עיתונאים משותפת והכריזו על היוזמה להקמת רשימה משותפת של הליכוד וישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת ה-19. כעבור ארבעה ימים אישרה ועידת הליכוד את ההחלטה.
לדברי ליברמן, ההחלטה על ההליכה המשותפת התקבלה כחודשיים טרם פרסומה.
בתחילה נתקל המהלך בהתנגדות של מספר אישים בליכוד ובראשם מיכאל איתן שקרא לו "חיסול הליכוד", אך לאחר אישור המהלך בוועידת הליכוד אמר איתן כי הוא מקבל את דין הוועידה.
בבחירות לכנסת ה-19, קיבלה רשימת "הליכוד - ישראל ביתנו" 31 מנדטים, ירידה של 11 מנדטים ממספר המנדטים המשותף שלהן בכנסת ה-18, שעמד על 42 מנדטים (27 לליכוד ו-15 לישראל ביתנו).
ב-7 ביולי 2014 הודיע אביגדור ליברמן, יו"ר מפלגת ישראל ביתנו ושר החוץ, על פירוקה של הסיעה המשותפת. ההודעה הגיעה לאחר חודש בו התקיימה מתיחות בין ליברמן לנתניהו במספר נושאים: הבחירות לנשיאות המדינה בהן נתניהו הודיע על תמיכתו בראובן ריבלין, תמיכה שאותה גינה ליברמן. לאחר רצח שלושת הנערים וירי הרקטות מרצועת עזה, ליברמן התנגד לתגובה "הרגועה" של נתניהו וטען שהתגובה צריכה להיות חריפה יותר.
ב-9 ביולי 2014 אישרה ועדת הכנסת את פיצול הסיעה למרכיביה.