google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ורג' מולדובה

חייו

ג'ורג' מולדובה נולד להורים יהודים, שאנדור רייף ומריה ברקוביץ'. בשנת 1955, עם פרסום כתבתו הראשונה, בחר את השם "מולדובה". תחת שלטון צלב החץ הורה שר הפנים של הונגריה גאבור ויינה ב-29 בנובמבר 1944 על הקמת גטו בבודפשט, ומשפחת רייף גורשה לגטו, שם הוא שרד עם הוריו עד סוף מלחמת העולם השנייה. הוא למד במשך ארבע שנים באקדמיה לתיאטרון ולקולנוע, והתפרנס באותה תקופה מעבודת כפיים (מתקין דוודים) הוא קטע את לימודיו למשך מספר חודשים ועבד במכרות הפחם בקומלו .
הרומנים שלו הופיעו בכתבי עת ספרותיים ובאנתולוגיות מאז 1955. הוא כתב יותר מ-70 ספרים, ופסגות יצירתו, לדעתו, הם שני הרומנים "ארבעים מטיפים" (1973) ו"לו המלאך היה מגיע ..." (1998).
משנת 1990 במשך שלוש שנים היה עמית חיצוני בעיתון Magyar Hírlap , ומאמריו פורסמו בעיתון מדי שבוע. כתביו מאופיינים בהצגת הבעיות המרכזיות של חיי היומיום, העלאת שאלות, ושרטוט דמויות בודדות של "גיבורי יום-יום". הוא מילא תפקיד חשוב ביצירת הסוציוגרפיה ההונגרית שלאחר המלחמה.

עמדותיו הפוליטיות

ג'ורג' מולדובה היה הראשון שכתב על "הפשיעה הצוענית" בריפורטז'ה שלו שפורסמה ב-1989. הנושא יצר כבר אז דיון ציבורי רציני, אף על פי שהביטוי "פשיעה צוענית" שימש אז כמונח קרימינולוגי ולא כביטוי לתופעה חברתית. הוא נשאר חסידו של יאנוש קאדאר בכל ימי חייו (קאדאר היה ראש הממשלה והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית במשך שלושה עשורים) גם לאחר חילופי השלטון בשנת 1989. הוא כתב עליו ספר ביוגרפי וכינה אותו ייחודי, גאון. הוא ראה בעידן קאדאר את התקופה הטובה ביותר של הונגריה במאה העשרים. כאיש שמאל, ג'ורג' מולדובה ביקורתי כלפי מפלגות המיינסטרים, אך על פי דבריו הוא מזדהה עם מפלגת השמאל האירופית ההונגרית. "אף פעם בחיי לא הייתי חבר מפלגה, הייתי קומוניסט, ואני עדיין".]
Powerslave

Rime of the Ancient Mariner

Rime of the Ancient Mariner (שירת המלח הקדמוני) אורכה כ-13 דקות ו-34 שניות מה שהופך אותה ליצירה הארוכה ביותר של איירון מיידן.
היצירה נכתבה על ידי בסיסט ומנהיג הלהקה, סטיב האריס בזמן קצר.
יצירה זו מבוססת על הפואמה בעלת אותו השם שנכתבה על ידי סמואל טיילור קולרידג', כמה מן המילים שהופיעו בפואמה מופיעות גם כאן (לדוגמה: "Water, water everywhere - nor any drop to drink").
במהלך היצירה נשמעים ניסיונות בכלים, טכניקות, וסגנונות שונים שהלהקה לא התנסתה בהם עד אז. דוגמאות לכך הן השימוש בגונג, שימוש בדוושת ווליום, קריינות וכו'.
היצירה הפכה לאהובה על מעריצי הלהקה. מאז, היצירה מנוגנת בהופעות הלהקה, ידוע בעיקר הביצוע החי באלבום Live After Death משנת 1986. דייב מארי, ברוס דיקינסון והאריס אמרו כי יצירה זו הייתה האהובה עליהם לנגן בסיבוב ההופעות לקידום Powerslave.

Mission From 'Arry

Mission From 'Arry הופיע כבונוס בגרסה המחודשת של האלבום משנת 1995. שיר זה אינו אלא ויכוח שהתנהל בין סטיב האריס לניקו מק'בריין המלווה במכשיר הקלטה סמוי שברוס דיקינסון השתיל. הוויכוח התנהל אחרי הופעה בפנסילבניה ב-1983 כתוצאה מאי-הבנה על הבמה. אחרי שהייתה תקלה בגיטרת הבס של האריס, האריס ביקש מהאדם הראשון שראה (שבמקרה היה אחד האנשים שהיו אחראים על האורות) לבקש ממק'בריין להאריך את סולו התופים שלו. אולם אותו האדם התחיל לצרוח על מק'בריין, מה שגרם לסולו שלו להיהרס. מק'בריין כעס מאד ונכנס לעימות עם אותו האדם, והאריס חשב שזה היה מיותר. הוויכוח ככל הנראה נרגע בין האריס למק'בריין לפני שדיקינסון התחיל להקליט ולהרגיז שוב את שניים על ידי כך ששאל את מק'בריין מה הוא היה מצפה מהאיש לעשות אילו הוא היה אומר לו שמסבך התאורה שמעל מערכת התופים שלו עמד ליפול עליו, ומק'בריין הגיב "טוב, אני מניח שמישהו היה צריך למשוך אותי מהדרך המזורגגת אחרת אני מת!". ההקלטה הסתיימה אחרי שהאריס מצא את מכשיר ההקלטה, והשורה האחרונה שאמר הייתה "איזה ממזר מקליט את זה".
כריסטין טיילור

ביוגרפיה

נולדה ככריסטין ג'ואן טיילור באלנטאון, פנסילבניה, לג'ואן, עקרת בית ולסקיפ טיילור, בעלים של חברת אבטחה. יש לה אח בשם בריאן.
טיילור החלה את קריירת המשחק שלה ב-1989 כשהייתה בת 18, כשגילמה את המצילה מלודי הנסון בסדרת הילדים מבית ניקלודיאון "Hey Dude". היא המשיכה לגלם תפקיד זה עד 1991, כשמקביל ביצעה כמה הופעות אורח בסדרות אחרות. ב-1995 היא לוהקה לתפקיד משנה בסרט "משפחת בריידי", וגילמה את הדמות בשנית בסרט ההמשך "משפחת בריידי חוזרת" שיצא ב-1996.
לאחר שהופיעה בכמה פרקים של הסדרה הקומית "אלן", הקריירה שלה החלה להתקדם והיא קיבלה תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "נערת מסיבות", שמבוססת על סרט מ-1995 בעל אותו שם. כמו כן הופיעה בהופעות אורח בסדרות "סיינפלד" ו"חברים". ב-1998 גילמה את בת דודתה של דרו ברימור, הולי סאליבן, בסרט "זמר החתונות".
טיילור נישאה לשחקן, התסריטאי והבמאי בן סטילר ב-13 במאי 2000. השניים הכירו במהלך העבודה על סדרת הטלוויזיה "Heat Vision and Jack". טיילור הופיעה בשלושה סרטים מבית בן סטילר: "זולנדר" (2001), "דודג'בול" (2004) ו"רעם טרופי" (2008).
הופעותיה הבאות בטלוויזיה כוללות בין היתר הופעת אורח בשני פרקים של "משפחה בהפרעה" ב-2005 כסאלי סיטוול והופעת אורח באחד מפרקי הסדרה של NBC "קוראים לי ארל" ב-2006. ביולי 2006 בן סטילר הודיע שהשניים מתכוונים לביים סדרה קומית ל-CBS בכיכובה של טיילור, אך הסדרה לעולם לא עלתה לאוויר.
היא כיכבה לצד מנדי מור בסרטים "הקדשה" משנת 2006 ו"רישיון לחתונה" משנת 2007.
ב-2010 טיילור הופיעה בהופעת אורח ב"האנה מונטנה".

חייה האישיים

לטיילור שני ילדים משותפים עם בעלה השחקן היהודי-אמריקאי, בן סטילר. אלה אוליביה סטילר (נולדה ב-10 באפריל 2002) וקווינלין דמפסי סטילר (נולד ב-10 ביולי 2005). המשפחה מתגוררת בהוליווד הילס. חמה וחמותה הם ג'רי סטילר ואן מיארה.
כשאת אומרת לא

"כשאת אומרת לא" הוא פזמון מאת דן אלמגור, שנכתב ב-1962 ללהקת "התרנגולים" וזכה לפופולריות רבה. את הפזמון הלחין סשה ארגוב. לדברי אלמגור, השיר נכתב במקור כשיר המדבר על תקופת הילדות, המתאר חיזור תמים של נער אחר נערה. השיר זכה לגרסאות כיסוי, בין היתר, מפיהם גידי גוב ויהורם גאון ויונה עטרי.
הבית הראשון של הפזמון אומר:
כשאת אומרת "לא", למה את מתכוונת?

למה את מתכוונת, כשאת אומרת "לא"?

אם ה"לא" הוא "לא", ובאמת אולי הוא רק "אולי",

אך "לא כעת", או שהלא הוא רק "עוד לא"

אולי הוא "או" אולי הוא "בוא"

כי את אומרת "לא" כל כך בחן,

שהוא נשמע לי עוד יותר מזמין מ"כן".
בלאמהאוס הפקות

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2000 על ידי ג'ייסון בלאם, מפיק אמריקאי ובכיר בחברת "מירמקס". החברה התמחתה בהפקת סרטים בתקציב שנע בין 3 ל-5 מיליון דולר, כשרק סרטי המשך זוכים לתקציב גבוה יותר וגם הוא עד 10 מיליון דולר. הסרטים מצולמים בדרך כלל בארצות הברית ובלוס אנג'לס בפרט ובלוחות זמנים קצרים.
ההצלחה הגדולה הראשונה של החברה הייתה ב-2009 בסרט "פעילות על-טבעית" שגרף הכנסות של מעל 193 מיליון דולר וגם סרטי ההמשך שלו זכו להצלחה רבה.
הצלחות בולטות נוספות היו סדרת הסרטים "הרוע שבפנים", שהראשון בהם רשם הכנסות של 97 מיליון דולר, חלקו השני 162 מיליון דולר, השלישי 113 מיליון דולר והרביעי 165 מיליון דולר. "רוח זדונית" עם הכנסות של כ-78 מיליון דולר, סדרת סרטי "הטיהור", הסרטים "הביקור" ו"ספליט" בבימויו של מ. נייט שאמלאן שהיה גם שותף להפקתם, סדרת סרטי "Ouija" והסרט "מז"ל טוב". הסרט "תברח" שהפיקה החברה ב-2017 זכה מעבר להצלחה גדולה בקופות עם 255 מיליון דולר הכנסות גם לשבחים בביקורות עם ארבע מועמדויות לפרס אוסקר וזכייה בפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט ולבמאי הטוב ביותר. החברה הפיקה את הסרט "ויפלאש" של דמיאן שאזל, הסרט זכה בפסטיבל סאנדנס, היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר כולל לסרט הטוב ביותר, וזכה בשלושה.
החברה עוסקת גם בהפקת סדרות וסרטי טלוויזיה. בין השאר הייתה שותפה להפקת סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "הג'ינקס" ששודרה ב-HBO וזכתה לשבחים רבים ובפרס פיבודי, הפיקה את סרט הטלוויזיה "הלב הרגיל" ששודר ב-HBO ועליו זכה בלאמהאוס בפרס אמי, ואת הסדרה "חפצים חדים" בכיכובה של איימי אדמס.
בשנת 2011 העניקה "בלאמהאוס" זכות ראשונים לחברת אולפני יוניברסל על סרטים שהחברה תפיק. ביולי 2014 נחתם הסכם חדש שתוקפו עשר שנים, ובמסגרתו הפכה "בלאמהאוס" לשותפה בהפקות לטלוויזיה ולשידור בכבלים של "יוניברסל".
מייקל גזניגה

ביוגרפיה

ב-1961 סיים גזניגה לימודיו בדארטמות' קולג'. ב-1964 קיבל דוקטורט בפסיכוביולוגיה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם עבד תחת הדרכתו של רוג'ר ספרי, והיה אחראי על חקר מוח חצוי באדם. בעבודות המשך שלו הושגו התקדמויות חשובות בהבנת לטרליזציה תפקודית במוח והתקשורת בין שתי ההמיספרות.
גזניגה פרסם ספרים לקהל הרחב כגון המוח החברתי (Social Brain), למה המוח חשוב? (Mind Matters), מוח הטבע (Nature's Mind), המוח המוסרי (The Ethical Brain) ומי אחראי? (Who's in Charge?). הוא העורך של "מדעי המוח הקוגניטיביים" - סדרת ספרים שפורסמה על ידי MIT Press, המציגה את עבודתם של כמעט 200 מדענים, והיא סדרת מקורות עבור שדה מחקר זה.
גזניגה הקים את המרכז לחקר מדעי המוח הקוגניטיביים באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ובדארטמות' קולג', את המכון למדעי המוח, יזם את "כתב העת של מדעי המוח הקוגניטיביים" (Journal of Cognitive Neuroscience) , והוא העורך הראשי לשעבר שלו. גזניגה היה חבר במועצה לביואתיקה שהקים הנשיא ג'ורג' בוש. הוא היה גם מנהל פרויקט "החוק ומדעי המוח" (Law and Neuroscience Project), פרויקט מחקר שעסק במפגש המשפטים ומדעי המוח.

השפעה תרבותית

עבודתו של גזניגה מוזכרת ברומן שלום על פני כדור הארץ (Peace on Earth)  מאת סטניסלב לם.
בשנת 2010 פורסם כרך מחווה לעבודתו של גזניגה, ובו מאמרים מאת ג'וזף לדו, סטיבן קוסלין, סטיבן פינקר ואחרים.
מאמץ מתיחה

מתיחה היא תופעה הנוצרת בפעולה של זוג כוחות הפועלים לאורך ציר פעולה אחד בכיוון מנוגד זה לזה וכלפי חוץ. מאמץ מתיחה הוא כוח המתיחה מחולק בשטח החתך של החלק המועמס בכוח המתיחה. חלקים הנדסיים העומדים למתיחה הם מוטות, כבלים, חבלים וכדומה. חוזק מתיחה נקבע לפי המאמץ המרבי שהחלק הנתון למתיחה יכול לשאת לפני שהוא נכשל. מאמץ המתיחה הוא ערך בסיסי חשוב בהנדסה ממנו נגזרים מאמצים מותרים בכפיפה, בלחיצה, בקריסה, בגזירה ובפיתול. מבחן המתיחה נותן ערך אמין לחוזק של חומרים וההתנהגות שלהם תחת עומס.
יאן מנפומוק

יאן מנפומוק (בצ'כית: Jan Nepomucký‏; 1345-1393) הוא קדוש קתולי צ'כי. הוא נולד בעיר נפומוק שבבוהמיה.
יאן היה מנאמניו של הארכיהגמון של פראג, שעימו בא המלך ונצל הרביעי בריב ממושך. על פי צו המלך נתפס יאן והושלך מגשר שעל נהר ולטווה לתוך הנהר, ושם טבע. בשנת 1729 הכריזה עליו הכנסייה כקדוש, והשתדלה לנצל את פולחנו כמשקל נגד לרגשות האנטי-כנסייתים שרווחו בעם הצ'כי מתוך זיכרון תקופת ההוסיטים ומותו של הוס.
כדי לפאר את צדקתו וחסידותו של יאן מנפומוק וכדי להצדיק את מעמדו כקדוש, נוצר הסיפור שיאן מסר את נפשו על קדושת סוד הוידוי: הוא נהרג משום שסירב למסור למלך את הסודות שמסרה לו המלכה בשעת הוידוי. לאחרונה הודו ברומא שהסיפור הוא בעצם אגדה. פסלו של יאן מקשט גשרים רבים בבוהמיה. קברו המפואר נמצא בכנסייה המרכזית בפראג.
פסלו המפורסם ביותר נמצא על גשר קארל וניתן לראות שתחתית הפסל מבריקה, הסיבה לברק זה נעוצה באמונה הרווחת שמי שיגע בתחתית הפסל משאלותיו יתגשמו.
הוא מת בטביעה בשנת 1393 בפראג.
קיליאן פון שטיינר

ביוגרפיה

נולד בשנת 1833 למשפחה יהודית בעיר לאופהיים שבדרום גרמניה. למד היסטוריה, פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטאות טיבינגן והיידלברג.
בשנת 1859 החל לעבוד כעורך דין בהיילברון, והיה בין מייסדי המפלגה הליברלית הלאומית בשנת 1865. בשנת 1876 קיבל תואר דוקטור במשפטים. עם השנים הפך לדמות בכירה בעולם הבנקאות הגרמני, ואף ייסד מספר בנקים בממלכת וירטמברג.
ממייסדי חברת הכימיקלים BASF בשנת 1873, חברת כלי השולחן WMF בשנת 1880, וחברת הרכב DMG בשנת 1890.
בנוסף, היה חובב אומנות, וסייע לפתיחת מוזיאון פרידריך שילר בעיר מרבך בשנת 1890.
בשנת 1891 קיבל אזרחות כבוד בבאד נידרנאו (Bad Niedernau), ובשנת 1895 קיבל תואר אצולה מוילהלם השני, מלך וירטמברג.
נפטר בשטוטגרט בשנת 1903.
מחפשים את שוגרמן

קבלה ופרסים

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקרן. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון משוקלל של 96%. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לו ארבעה כוכבים וכתב כי "אני מקווה שתוכלו לצפות בסרט". מבקרת הקולנוע של הניו יורק טיימס, מנולה דרגיס, כתבה כי הסרט "הוא דוקומנטרי מעניין אודות מעריצים, אמונה ומוזיקאי אניגמטי, שקרנו עלתה וזרחה בטרם נעלם", ודירגה אותו כאחד מעשרת הסרטים הטובים של 2012.
הסרט היה לסרט הפותח בפסטיבל סאנדנס, שם זכה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בקטגוריות הסרטים התיעודים. כמו כן זכה הסרט בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר, בפרס איגוד המפיקים האמריקני ובפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
מסע דרך

מסע דרך הוא סוג של טרק בו המטיילים צועדים שביל ארוך מתחילתו לסופו. המונח מזוהה בעיקר עם מספר שבילים בארצות הברית, בינם שביל האפלצ'ים, שביל הרכס הפסיפי, ושביל קו פרשת המים, אך מתייחס גם לשבילים הארוכים נוספים. דוגמאות ישראליות כוללות את שביל הגולן, מסע מים אל ים, הקפת ים המלח ושביל ישראל, השביל הארוך ביותר במדינה. שבילים אחרים כוללים את שביל טה ארארואה בניו זילנד, קמינו דה סנטיאגו בספרד ודרך הליקיים בטורקיה. טיולים מסוג זה נקראים גם "טיולים מקצה לקצה" או "נתיב הליכה ארוך".
א.ס.ף

פעילות ציבורית

מחלקת הפעילות הציבורית פועלת במטרה לשנות מדיניות ולקדם את זכויותיהם של המסתננים. צוות המחלקה לוקח חלק בדיונים בכנסת, עומד בקשר עם רשויות ארציות ומוניציפליות, כותב ומפיץ ניירות עמדה ופועל באמצעי התקשורת.

עתירות

בשנת 2011 השתתף א.ס.ף בעתירה לשלב ילדי מסתננים בבית הספר באילת, ולא במוסד בקיבוץ אילות שבו שררו תנאים ירודים. העתירה התקבלה.
בשנת 2012 החליט משרד הפנים על הסרת ההגנה הקבוצתית לנתיני דרום סודאן השוהים בישראל, והודיע על גירושם למולדתם. א.ס.ף הוביל את המאבק נגד ההחלטה. הוא השתתף בעתירה נגדה, אך בית המשפט דחה את העתירה.
באותה שנה הגיש א.ס.ף בשיתוף ארגונים נוספים עתירה לבית המשפט העליון לביטול החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), אשר מכוחו הוחזקו מסתננים לתקופה של שלוש שנים בבית סוהר סהרונים בהליך מנהלי ללא משפט. בספטמבר 2013 החליטו תשעת שופטי ההרכב בבג"ץ פה אחד על קבלת העתירה.

שיתוף פעולה עם יוניצ"ף ומבקר המדינה

במרץ 2013 התפרסם דו"ח יוניצ"ף על הפרת זכויות ילדים בישראל, ובו פרק בשם "הפרת זכויות ילדי מבקשי מקלט" שנכתב על ידי א.ס.ף.
בשנת 2013 ייחד מבקר המדינה פרק בדו"ח השנתי לעניינם של קטינים חסרי מעמד בישראל, ובהם ילדיהם של מסתננים, ונעזר בין היתר בדוחות של העמותה. גם בשנת 2014 הקדיש המבקר פרק נרחב לעניין המסתננים בפרק "זרים שאינם בני הרחקה". חלק ניכר מהנתונים שעליהם התבססה עבודת המבקר נאספו על ידי א.ס.ף.

דוחות

באפריל 2014 פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "שיקולים זרים" בעניין גירוש קטינים חסרי מעמד אשר שהו בישראל בהוצאה חוץ-ביתית בשל הזנחה או התעללות מצד הוריהם. הדו"ח ביקר את משרד הרווחה אשר החזיר ילדים להורים מזניחים או מתעללים לצורך גירושם.
ביוני אותה שנה פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "הרי אנחנו בני אדם" בעניין קרבנות עינויים וסחר מסיני, שמספרם מוערך על ידי הארגון ב-5,000–7,000 נפש. הדו"ח כלל עדויות שנאספו מהקרבנות ופירוט על מצבם בהיעדר גישה לשיקום, לשירותי רווחה ולשירותי בריאות.

מימון

עד שנת 2011 היו התורמים העיקריים של העמותה נציבות האו"ם לפליטים, האיחוד האירופי וארגון "וור צ'יילד הולנד". מאז 2011 העמותה אינה מפרסמת את שמות תורמיה העיקריים. בין התורמים גם ישויות מדיניות זרות. בשנת 2015 תרמו אלה את רוב תקציב העמותה, כ-1.4 מתוך כ-2.2 מיליון ש"ח. פעילות העמותה נסמכת גם על עבודתם של מתנדבים.
אלפרד, נסיך זאלם-זאלם השביעי

ביוגרפיה

אלפרד נולד בטירת אנהולט ב-13 במרץ 1846, לאלפרד, נסיך זאלם-זאלם החמישי ולאוגוסטה, נסיכת קרוי, בתם של פרנץ, רוזן ליצוב והנרייטה סימור.
ב-18 באוקטובר 1869 התחתן אלפרד עם רוזה, רוזנת ליצוב, בתם של פרנץ, רוזן ליצוב והנרייטה סימור, ממנה נולדו לו 8 ילדים. בשנת 1908 מת אחיו לאופולד, נסיך זאלם-זאלם השישי ללא ילדים, ומשום כך ירש אלפרד את תאריו. בשנת 1916 נהרג בנו עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם בקרבות מלחמת העולם הראשונה, ומשום כך לאחר מותו ב-20 באפריל 1923 ירש את תאריו נכדו ניקולאוס לאופולד, נסיך זאלם-זאלם השמיני.
דניאל אדייר

ביוגרפיה

אדייר נולד וגדל בטורונטו שבקנדה. אביו היה מתופף ובגיל 13 החל אדייר לנגן על מערכת התופים של אביו. הוא המשיך ללמד את עצמו לנגן עד גיל 21 והוא הושפע מג'ון בונהם, ניל פירט ואמנים נוספים. 
מאוחר יותר, הוא החל לעבוד בחנות מוזיקה בונקובר וטעמו המוזיקלי השתנה. הוא החל להיות מושפע ממתופפי ג'אז כמו: דניס צ'אמברס, דייב וייקל ועוד. בנוסף, הוא החל לנגן עם להקות מקומיות ולהקות קאברים. באותה תקופה, הוא החל ללמוד לנגן על גיטרת בס, ולמד סגנונות תיפוף חדשים וטכניקות ממורים שונים. לאחר מספר שנים של הופעות בברים, הפך אדייר למתופף מקצועי שמנגן בהופעות חיות או באולפנים. הוא היה מנגן עם 3-4 להקות, מלמד 15 איש לנגן תופים פעם בשבוע ומנהל חנות מוזיקה. 
במהלך התקופה העמוסה הזו, הלך אדייר לאודישן של הזמר דייוויד מרטון שחיפש מתופף כדי להקים להקה. לאחר שנבחר אדייר הוקמה הלהקה "מרטון" והם החלו להקליט את האלבום הראשון שלהם ב-1999.
בקיץ 2002, היה לאדייר את ההזדמנות להבחן כמתופף קבוע של להקת 3 דורז דאון. הוא הצטרף ללהקה בתקופה שהיה חבר בה, הקליטה הלהקה את האלבום " Seventeen Days" ואת אלבום ההופעה חיה "Another 700 Miles". בנוסף יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ב-14 מדינות והופיעה מספר פעמים בטלוויזיה.
בינואר 2005, עזב דניאל את הלהקה כדי להצטרף ללהקה הקנדית ניקלבק. 7 חודשים לאחר הצטרפותו יצא האלבום All the Right Reasons, אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק אדייר השתתף באלבומים והופיע עם הלהקות: " Theory of a Deadman", " Thornley", " Faber Drive" ולהקת הג'אז מארטון.
אדייר הוציא עם ניקלבאק עוד אלבום אשר נקרא Dark horse (בתרגום לעברית: סוס אפל). האלבום יצא ב-18 בנובמבר 2008, אשר זכה להצלחה רבה, האלבום מכר 300,000 עותקים כבר בשבוע הראשון והגיע למקום השני של רשימת שבועון הבילבורד האמריקאי, מקום ראשון בקנדה, ומקום שלישי באוסטרליה. אותו אלבום הגיע למעמד פלטינה (כמיליון עותקים), ב-9 בדצמבר באותה שנה.
יונתן סע הביתה

רקע

השיר נוצר בלונדון ב־1971, בביקור של אושיק לוי בביתו של שלום חנוך, שהתגורר אז באנגליה בניסיון לפתח קריירה בינלאומית. באותו יום ביקרו את חנוך גם יהונתן גפן ונפתלי אלטר, ששהו גם הם בלונדון באותה תקופה. בעקבות מזג האוויר האפור כתב גפן את השיר, אלטר הלחין, ולוי הקליט אותו עם שובו לישראל. את קולות הרקע בשיר שרות ריקי גל ורותי נבון. השיר יצא לאור בפברואר 1973, ובמקור נקרא "סע הביתה יונתן", כשמו של מחזה מאת חנוך ברטוב שעלה בשנות השישים. הוא נכלל באלבום הסולו השני של לוי, "אושיק לוי", שהופיע בסוף 1974, ושם נקרא בשמו המוכר, "יונתן סע הביתה". המבקר יוסי חרסונסקי כתב כי השיר "הוא מאותם שירים בלתי אמצעיים, המספרים על רגשות פשוטים, ואלטר ידע ליצור מנגינה אקספרסיבית ואף להתאימה לסגנון שירתו של אושיק".
בשנת 2003 הוציא אושיק לוי את האלבום "אושיק לוי וחברים, אבל כולם – בהופעה חיה", שכלל ביצוע לשיר עם אסף אמדורסקי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל לשנת התשס"ג (2003) הגיע ביצוע זה למקום ה-30.

תוכן השיר

השיר מציג קיטוב בין שני רגשות מנוגדים: ההנאה מן השהות מחוץ לישראל, ומנגד הגעגועים אליה. בשיר תיאורי מזג אוויר קודרים המציגים את הצד הלא מהנה של החיים בנכר.
בבית הראשון מתוארת עיר גדולה ללא חיילים. היא אינה מוזכרת בשמה. הדובר מדבר בגוף ראשון. הוא טוען כי מצד אחד הוא מרגיש בה נפלא, אך מצד שני הוא מרגיש בה זרות.
הפזמון החוזר מדבר בגוף שלישי, ובו קריאה ליונתן לנסוע הביתה לארץ ישראל. יהונתן גפן בחר בפזמון את הכתיב "יונתן" ולא את כתיב שמו שלו, "יהונתן".
בבית השני מתאר הדובר דמות אנונימית בשם מייקל. בנוסף מוזכר "שלום" שהנו שלום חנוך ששהה אף הוא בלונדון בניסיונו לפתח קריירה בינלאומית, ואיתו היה חבר גפן בחבורת לול. חנוך, יוצא קיבוץ משמרות, מדבר על פי השיר "אנגלית כמו שבקיבוץ". השורה "והוא הראה לי את העיר ומאיה שגדלה" מתייחסת לבתו של חנוך מאיה, שהוזכרה בשיר של חנוך שהוקדש לה. בסוף הבית שוב הדובר מתייחס בדואליות לשהות במדינה זרה ואומר "האנשים בריאים אבל השמש כאן חולה".
הבית השלישי מציג שוב את הרגשות השונים: מצד אחד מנגנים רוקנ'רול בכל מיני צבעים, אך מצד שני החורף בא לכאן מוקדם והאור אינו עליז.
ברבי בארץ הפיות

תקציר העלילה

הסרט מתרחש בארץ הפיות, ארץ מעבר לקשת בה חיה אלינה, פיית פרחים יפהפייה שרוצה כנפיים משל עצמה. אלינה גרה בפרח גדול באחו הקסום, בו היא גרה יחד עם בייבל, אבקן משונה ומקסים. בבוקר אחד, אלינה מתעוררת ומגלה שבית הפרח שלה חולה, וחברותיה הפיות אינן יכולות לעוף. בעזרת אומץ היא יוצאת למסע הצלה מופלא בשביל למצוא את הפייה השומרת שיכולה לעזור לה, אזורה. במהלך המסע אלינה פוגשת אנשים חדשים שבוחנים את אומץ ליבה, ומלמדים אותה את הערך של חברות אמת.
איזוניאזיד

מנגנון פעולה

לחיידק השחפת Mycobacterium tuberculosis, וחיידק הצרעת - Mycobacterium leprae יש (בנוסף לדופן הרגיל המורכב מפפטידוגליקן) מעטפת שומנית של חומצה מיקולית המאפיינת אותו ומקנה לו חסינות נגד חומרים רבים. איזוניאזיד מעכבת את יצירת החומצות המיקוליות שמשמשות לבניית הדופן החיצונית. פגיעה בבניית הדופן החיצונית היא בקטריוליטית לחיידקים הנמצאים בחלוקה, ומביאה למותו.

עמידות

עקב ריבוי רב של מנגנוני עמידות של החיידק (שהתפתחו עקב הסלקציה הטבעית) תרופה זו אינה ניתנת כטיפול בודד, אלא אך ורק כשילוב עם אנטיביוטיקות נוספות שעובדות במנגנונים שונים.

פרמקוקינטיקה

מתן התרופה הוא בטבליות, (דרך הפה בבליעה).התרופה נספגת טוב במערכת העיכול ומגיעה לפיזור מלא ברקמות, היא עוברת BBB ומגיעה למערכת העצבים המרכזית.
בכבד היא עוברת מטבוליזם שמנטרל את פעולתה- אצטיליזציה, הוספת קבוצת אצטיל.
כיום יש מידע על אללים שונים של האנזים המעורב בפעולה זאת, שינויים אילו משפיעים על רמת המטבוליזם של התרופה.
כלומר יש מי שינטרל את התרופה מהר יותר- "fast acetylation " ומי שינטרל אותה לאט יותר "slow acetylation"' שינויים גנטים ומטבולים אילו ישפיעו על אופן מתן התרופה.
כמו כן תרופה זאת עלולה לעכב את P-450, קרי, מערכת האנזימים בכבד שאחראית על המטבוליזם של התרופות. תכונה זאת צריכה להילקח בחשבון, אם התרופה נלקחת בשילוב עם תרופות נוספות בעלות אינדקס טיפולי צר.

היסטוריה

האיזוניאזיד סונתז בשנת 1912 על ידי מאייר ומאליי באוניברסיטת פראג. רק אחרי מלחמת העולם השנייה נתגלתה הפעילות האנטיביוטית של החומר. במעבדות של חברת הופמן לה רוש בנאטלי, ניו ג'קזי, פיתח ה. הרברט פוקס ועמיתיו את האיזוניאזיד ואת נגזרתו, איפרוניאזיד כתרופה שנועדה לשיווק. גם גרהרד דומק פיתח תכשירים המבוססים על איזוניאזיד עבור חברת באייר AG.
בשנת 1952 בנפרד, לוריא וזאלצר מחד, וז'אן דלה וז'אן-פרנסואה בויסון מאידך, תארו תכונות אנטידיכאוניות של האיזוניאזיד. תגלית זו עמדה ביסוד פיתוחם של התרופות נוגדות הדיכאון הראשונות.
נון-סטופ

עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בטיסה מניו יורק ללונדון. קצין הביטחון של המטוס, ביל מרקס (ליאם ניסן) מקבל סדרת הוראות במסרונים שלפיהן נוסע או אחד מצוות הטיסה ימות כל עשרים דקות אלא אם יועברו 150 מיליון דולר לחשבון אנונימי. ביל מנסה לעקוב אחר אנשים אשר שולחים מסרונים במטוס על ידי צפייה במצלמות האבטחה. בתחילה הוא חושד באחד מהסוכנים הממונים עליו אשר הסתנן לטיסה. הוא מתעמת איתו בשרותי המטוס והורג אותו. בהמשך נחשף כי הוא אינו האיש המאיים אלא רק מבריח קוקאין. הסוכן הוא הנרצח של עשרים הדקות הראשונות. בינתיים הממונים על ביל מגלים שחשבון הבנק שייך לביל ועקב כך הוא מואשם בחטיפת המטוס. כשביל נכנס לתא הטייס לאחר כ-40 דקות הוא מגלה שהטייס הראשי מת (הנרצח השני). ביל מזהה בין הנוסעים איש אחד שפגש בשדה התעופה וטען בפניו שהוא טס לאמסטרדם. הוא מתעמת איתו והאיש ששמו טום (סקוט מק'ניירי) טוען כי בשדה התעופה ביקש ממנו אלמוני לשקר תמורת מאה דולר. בינתיים הנוסעים המפוחדים, בפקודת שוטר מקומי שנמצא במטוס, תוקפים את ביל ולאחר מאבק מרתקים אותו לריצפה. במפתיע פורץ טום עם האקדח של ביל, משחרר אותו ומבקש שיסביר בפניו ובפני כל הנוסעים את שמתרחש במטוס. לאחר מכן נעזר ביל בנוסע בשם זאק וויט (נייט פארקר), בעל רקע טכנולוגי, באיתור הטלפון על ידי שימוש בתוכנה שבעזרתה הטלפון השולח יצלצל.
הטלפון מצלצל בכיסו של נוסע לבוש בחליפה שיושב במרכז המטוס. ביל לוקח אותו לתא הדיילות לתחקור, אך מגלה שהאיש הורעל. הוא מת בידיו של ביל. מיד לאחר מכן בוחן ביל את הטלפון ומזהה שהטלפון הפעיל פצצה שאמורה להתפוצץ במטוס תוך שלושים דקות. ביל מחפש ולבסוף מוצא את הפצצה בתיק של הסוכן שהוא הרג, מתחת למטען הקוקאין. הדרך היחידה להינצל מן ההרג ההמוני היא להנמיך את גובה הטיסה לפחות מ-8,000 רגל, ולכסות את הפצצה בתיקים ובמזוודות. ביל מקבל שיחת טלפון מהממונים עליו והם מוסרים לו שהכסף הועבר לחשבון הבנק שלו. הם אינם מאמינים לו שהוא אינו הטרוריסט, בטענה שאחד הנוסעים צילם סרטון באמצעות הטלפון הנייד ובו נראה ביל מאיים על אנשים עם אקדח. ביל מאתר את האיש שצילם את הסרטון ומזהה בסרטון את טום משתיל את הטלפון אצל הנוסע שהוא תפס.
טום מתגלה כאיש צבא שאבא שלו מת בפיגועי 11 בספטמבר אשר מנסה להעביר מסר לעולם שאין דבר כזה ביטחון אמיתי. ביל מתעמת איתו ועם הנוסע שעזר לו למצוא את הטלפון שמתגלה כעוזרו של טום. ביל נאבק בשניהם ובה בעת מתחמק טייס המשנה ממטוסי קומנדו שהוזנקו לעבר המטוס וטסים משני צידיו, כדי לרדת לגובה 8,000 רגל. הפצצה מתפוצצת ויוצרת חור גדול במטוס. כתוצאה מכך טום ועוזרו נהרגים. המטוס נוחת נחיתת אונס. לבסוף הממונים מבינים שביל לא חטף את המטוס אלא הציל אותו. ביל והנוסעת שישבה לידו מתאהבים.
מקרא לישראל

מקרא לישראל הוא מפעל פרשנות ישראלי מדעי-מודרני לתנ"ך בהוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס. ייחודו של הפירוש הוא שילוב של מחקר נוסח ולשון, מחקר הריאליה ההיסטורית, ניתוח ספרותי ואמנותי והשוואה עם ספרויות מקבילות בנות התקופה. נכון לשנת 2019 הסדרה טרם הושלמה. כל אחד מכרכי הסדרה נכתב על ידי חוקר או שניים והסדרה כולה נערכת על ידי משה גרינברג ושמואל אחיטוב.
בהקדמת העורכים לסדרה נכתב:
"מקרא לישראל" הוא פירוש חדיש ומקצועי למקרא, הנסמך על רבדי התרבות היהודית לדורותיה. הפירוש שם לו למטרה את המשימות הבאות: להתחשב במיטב הידע על נוסח המקרא, בשים לב לעדות תרגומיו העתיקים ולגלגוליו במשך הדורות; להעריך את הצד האמנותי של המקרא, על סוגי הספרות השונים שבו , לאור המקבילות החוץ מקראיות ובהתחשב בהישגי הפרשנות הקלאסית והחדשה; להביא את מיטב הידע על לשון המקרא, על יסוד חקר הלשונות השמיות, המילונאות והדקדוק המודרניים ; להביא את סברות המחקר על התהוות הספרים, כולל בירור זיקתם ההדדית של חלקי המקרא השונים; לתאר את הצד הריאלי של המקרא לאור הממצאים הארכיאולוגיים האחרונים והסברות ההיסטוריות החדשות; לבחון את עולמו הרעיוני של המקרא לאור תולדות המחשבה המקראית והחוץ מקראית; ולהביא לפני הקורא דיונים שהתעוררו במשך הדורות בקשר לסוגיות הגותיות פרשניות או היסטוריות מיוחדות - דיונים המשקפים את מקום המקרא בתרבות ישראל והעמים .

מבנה הפירוש

כל אחד מספרי הסדרה כולל פירוש לספר אחד (או יותר, במקרה של ספרים קצרים). הספר נפתח במבוא נרחב הכולל רקע היסטורי על תקופת התרחשות והיווצרות הספר, והיבטים הנוגעים לחיבור ועריכה של הטקסט המקראי. לאחר מכן, המבוא ממשיך וכולל היבטים לשוניים הבאים לידי ביטוי בספר המתפרש וכולל התייחסויות להשפעות של לשונות זרות בספרים הרלוונטיים. לאחר מכן, ישנה סקירה הנוגעת לנוסח הספר תוך השוואה לכתבי יד נוספים והשוואה למגילות מדבר יהודה. כמו כן, לפי עניינו של כל ספר מצורפים מבואות רלוונטיים.
לאחר פרקי המבוא מפורשות היחידות הטקסטואליות בספר בזו אחר זו.

אנשי המערכת

בראש הפרויקט בתחילתו עמדו פרופ' משה גרינברג ופרופ' שמואל אחיטוב.