google/wiki40b huggingface dataset:
יורגוס פרינטזיס

קריירת מועדונים

פרינטזיס עלה לקבוצת הבוגרים של אולימפיאקוס בהיותו בן 17, אז שימש בתפקיד שולי בקבוצה. בעונת 2006/2007 הושאל פרינטזיס לאולימפיה לאריסה, בה קלע 11.5 נקודות  והוריד 3.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. בסוף שבוע האולסטאר של הליגה היוונית, הוא זכה בתחרות ההטבעות. בסיום העונה, הוא נבחר לשחקן הצעיר (גיל 22 ומטה) של ליגת העל היוונית.
פרינטזיס נבחר במקום ה-58 על ידי סן אנטוניו ספרס בדראפט ה-NBA לשנת 2007. לאחר מכן הועבר לטורונטו ראפטורס עבור בחירה בסיבוב השני בדראפט 2008. זכויות הדראפט עליו הועברו במשך השנים לדאלאס מאבריקס, ניו יורק ניקס (שהציעה לו ב-2012 חוזה לשנה אחת, אותו הוא דחה), פורטלנד טרייל בלייזרס, אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אטלנטה הוקס וסן אנטוניו ספרס. בטריידים שכללו את זכויות הדראפט שלו נכללו, בין השאר, גוראן דרגיץ', אלכס אז'ינקה, טייסון צ'נדלר, רוני טוריאף, קוסטאס פאפאניקולאו, ריימונד פלטון, תאבו ספולושה, סופוקליס שחורציאניטיס וטיאגו ספליטר. פרינטזיס חזר לאולימפיאקוס פיראוס אחרי תקופת ההשאלה. מעונת 2007/2008 החל פרינטזיס לשחק תפקיד משמעותי באולימפיאקוס, כשביורוליג הוא מעמיד ממוצעים של 6.2 נקודות מדד על פני 19 דקות למשחק. אחרי שתי עונות באלימפיאקוס חתם פרינטזיס לשלוש שנים באוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, ששיחקה אז גם היא ביורוליג.
בעונתו הראשונה בספרד שיחק פרינטזיס תפקיד משמעותי יותר מאשר בשנייה, למרות שבנובמבר 2009 נפצע בכתפו פציעה שבתחילה נחשבה לקשה, אך לבסוף הוא שב למגרשים אחרי כחודש. ביורוליג הודחה הקבוצה פעמיים בשלב הטופ 16, ובזירה המקומית היא סיימה במקומות הרביעי והשמיני את העונה הסדירה, כאשר בפלייאוף היא מפסידה פעמיים ברציפות לברצלונה - פעם בשלב רבע הגמר ופעם בשלב חצי הגמר. אחרי עונה וחצי במלאגה חזר פרינטזיס לאולימפיאקוס, שהחתימה אותו על חוזה עד סיום העונה. בעונה זו זכתה אולימפיאקוס בגביע היווני, והגיעה לגמר הפלייאוף בליגה.
בעונה הבאה (2011/2012) העמיד פרינטזיס את ממוצע מדד היעילות הגבוה ביותר שלו עד אז - 11.3 נקודות מדד למשחק - תוך שהוא מגיע עם קבוצתו לגמר הפיינל פור ביורוליג נגד צסק"א מוסקבה, וקולע את סל הניצחון במשחק הגמר אחרי אסיסט מכוכב הקבוצה והשחקן המצטיין של הפיינל פור ואסיליס ספאנוליס. בזירה המקומית זכתה הקבוצה באליפות, אחרי ניצחון בגמר על היריבה המושבעת פנאתינייקוס, לה הפסידה בגמר הגביע ובכך איבדה את תואר הכתר המשולש. העונת 2012/2013 זכתה אולימפיאקוס פעם נוספת ביורוליג, מה שהפך אותה לקבוצה השנייה אי פעם שמגיעה להישג זה, אחרי מכבי תל אביב בעונות 2003/2004 ו-2004/2005. בעונה זו הפסידה הקבוצה בגמרים המקומיים פעמיים לירוקים מאתונה. ממוצעיו של פרינטזיס ביורוליג בעונה זו עמדו על 10.5 נקודות ו-4 ריבאונדים למשחק.
בשתי העונות הבאות העלה פרינטזיס את ביצועיו באופן עקבי, כאשר הוא חווה עם הקבוצה עונה פחות טובה ב-2013/2014 וטובה יותר בעונה שלאחריה - כולל זכייה באליפות יוון בעונה השנייה ובגביע הבין-יבשתי בראשונה. בדצמבר 2016 נפצע פרינטזיס בברכו, פספס כמה משחקים וחווה ירידה ביכולת בהמשך העונה. בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות, כאשר פרינטזיס נפצע ברגלו במשחק השלישי של סדרת הגמר. פציעה זו מנעה ממנו לשחק בטורניר הקדם אולימפי של אולימפיאדת ריו בטורינו באותו הקיץ.

קריירה בינלאומית

פרינטזיס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של יוון, וזימונו הראשון לנבחרת הבוגרת היה לסגל נבחרת יוון בטורניר הכדורסל האולימפי 2008. הוא זכה עם נבחרתו במדליית הארד ביורובאסקט 2009, והשתתף איתה בעוד שלושה טורנירי יורובאסקט (יורובאסקט 2013, יורובאסקט 2015 ו-יורובאסקט 2017), במונדובאסקט 2014 ובטורניר הקדם-אולימפי של אולימפיאדת לונדון 2012.
גארי שנדלינג

ביוגרפיה

שנדלינג נולד בשיקגו למשפחה יהודית, וגדל בטוסון שבאריזונה. כשהיה בן 11 מת אחיו הבוגר מסיסטיק פיברוזיס. למד הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת אריזונה, אולם כעבור זמן מה עבר ללימודי שיווק. ב-1973 עבר ללוס אנג'לס, עבד זמן מה במשרד פרסום, ומכר לרשת NBC תסריט לפרק בקומדיית המצבים "סנפורד ובנו". המשיך לכתוב תסריטים לקומדיות, בין השאר כתב לסדרות "שלושה בדירה אחת" ו"קוטר חוזר הביתה".
בשנת 1977 היה מעורב בתאונת דרכים בבוורלי הילס ונפצע קשה.

סטאנד-אפ

בשנת 1978 החל להופיע עם מערכוני סטנד-אפ במועדון הקומדי סטור בלוס אנג'לס. בשנת 1981, צייד כשרונות מתוכנית הלילה של ג'וני קרסון צפה בשנדלינג והזמין אותו להופיע בתוכנית כקומיקאי אורח. שנדלינג החל לשמש כמנחה מחליף לקרסון באופן קבוע עד שנת 1985.

קריירה טלוויזיונית

בשנת 1986 כתב והופיע בתוכנית הטלוויזיה "התוכנית של גארי שנדלינג" (באנגלית: "It's Garry Shandling's Show") ששודרה בערוץ Showtime. לאחר 72 פרקים ו-4 עונות, התוכנית ירדה בשנת 1990. התוכנית זכתה לביקורות חיוביות מצד המבקרים על ההומור השנון שבה ועל שימוש בטכניקה של שבירת הקיר הרביעי.
בשנת 1992 עלתה ברשת HBO סדרה נוספת בכיכובו, "המופע של לארי סנדרס", שתיארה באופן מוקומנטרי את ההתרחשות מאחורי הקלעים של תוכנית אירוח לילית בדיונית מצליחה. הסדרה זכתה להצלחה מסחרית ולביקורות חיוביות, ל-56 מועמדויות לפרס אמי ולזכייה בשלושה (בקטגוריות הבימוי, הכתיבה ושחקן בתפקיד משנה). התוכנית שודרה עד שנת 1998 ב-89 פרקים ו-6 עונות. על אף שלא היה הומוסקסואל בעצמו, השפיע גארי שנדלינג על מאבקם של הלהט"ב לשוויון זכויות, באמצעות הצבת דמות קבועה של משתתף הומוסקסואל בתוכנית זו. באמצעותה, הוא עורר דיון ציבורי בנושאים הקשורים למערכת היחסים בין הומוסקסואלים לסטרייטים.

עבודות נוספות

שנדלינג הנחה את טקס פרסי הגראמי בשנים 1990, 1991, 1993 ו-1994, ואת טקס פרסי האמי בשנים 2000 ו-2004, וחלק את ההנחיה עם 10 מנחים נוספים ב-2003.
השתתף גם במספר סרטי קולנוע, בהם "מאיזה כוכב אתה?" (אותו גם כתב והפיק), "משחקי חברה", "זולנדר", "איירון מן 2", "הדיקטטור" ו"ספר הג'ונגל".

חיים אישיים

שנדלינג מעולם לא נישא. החל משנת 1987 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית לינדה דוסט, אשר לימים גילמה את דרלין בסדרה "המופע של לארי סנדרס". השניים אף התארסו, אך נפרדו בשנת 1994. לאחר פרידתם, דוסט פוטרה מהסדרה ואף הגישה תביעה נגד שנדלינג.

פטירתו

גארי שנדלינג נפטר ב-24 במרץ 2016 בבית חולים בלוס אנג'לס, כתוצאה מהתקף לב, בגיל 66.
בסוף מרץ 2018, במלאת שנתיים למותו, שודר ברשת HBO הסרט התיעודי "יומני הזן של גארי שנדלינג", המבוסס על יומנים מפורטים אשר כתב שנדלינג במהלך חייו. את הסרט בן שני חלקים ביים חברו הקרוב של שנדלינג, הבמאי והקומיקאי ג'אד אפאטו.
בית הקברות דורותיאנשטאדט

ידוענים הקבורים בבית הקברות

בין הידוענים הקבורים בדורותיאנשטאדט: הנס אייזלר, דיטריך בונהופר, תומאס בראש, ברטולד ברכט, הנס פון דוהנאני, פאול דסאו, גיאורג וילהלם פרידריך הגל, ג'ון הרטפילד, הלנה וייגל, אנה זגרס, ג'ורג' טבורי, היינריך מאן, היינר מילר, הרברט מרקוזה, יוהאן גוטליב פיכטה, ארנולד צווייג, יוהנס ראו, פרידריך אוגוסט שטילר, וקארל פרידריך שינקל.
ברכת זוכר הברית

מקור הברכה

ברכה זו הוזכרה בתלמוד ונחלקו התנאים בנוסח הברכה, ומחמת זה להלכה מברכים ברכה אחת הכוללת את שתי הנוסחאות  
מאי מברך ברוך זוכר הברית במתניתא תנא ר' ישמעאל בנו של ר' יוחנן בן ברוקא אומר נאמן בבריתו וקיים במאמרו א"ר פפא הלכך נימרינהו לתרוייהו ברוך זוכר הברית ונאמן בבריתו וקיים במאמרו
—  ברכות נט א

פירוש הברכה

פירוש הברכה הוא כך (ע"פ הרב דוד אבודרהם הלכות ברכות, שער ח'):
זוכר הברית - שנאמר (בראשית, ט', י"ג) 'והיה לאות ברית', וזוכר שנשבע שלא יביא מבול, וכשרואה את הרשעים רוצה להרחיב את עולמו ורואה הקשת ונזכר בברית ונמנע.
נאמן בבריתו - שלא יעבירנו אף שרבו הרשעים.
קיים במאמרו - אפילו לא היה הברית, כיון שאמר הקב"ה (בראשית, ט', י"א) "ולא יהיה עוד מבול לשחת הארץ".

זיהוי הקשת

הרב יהונתן אייבשיץ (יערות דבש  דרוש יב) בהסתמכו על דברי הזוהר, כתב לחדש, שרק קשת שהיא במראה צבע תכלת היא לזכר הברית ורק עליה יש לברך, אבל הקשת המצויה בשבעה מיני צבעים היא טבעית, ואין לברך עליה.
אמנם המנהג הוא לברך אף על מראה קשת המצויה.

רואה מקצת הקשת

בביאור הלכה הסתפק אם רשאי לברך גם אם רואה רק מקצת הקשת.
בושם על עורי

רקע

באלבום 12 שירים חדשים שנאספו במשך זמן רב. בין הכותבים נמצאים אהוד מנור, רחל שפירא, חיים קינן ויואב גינאי. לאחר התייעצויות ארוכות עם מוזיקאים שונים יצרה ארזי קשר עם יהודה פוליקר, ובשיתוף פעולה ראשון מסוגו בין השניים יצא האלבום "בושם על עורי". פוליקר הלחין והפיק את כל השירים באלבום, וכן כתב את המילים של מחצית מן השירים.
שם האלבום היה אמור להיות "כשאתה זה אני" על פי השיר השביעי באלבום, אך לאחר צאת הסינגל הראשון, "בושם על עורי" שכתבה רחל שפירא, ב-26 ביולי 2009, הוחלט לשנות את שם האלבום ל"בושם על עורי" בעקבות האהדה הרבה לשיר בתחנות הרדיו. באוגוסט יצא לאור לרדיו הסינגל השני מתוך האלבום, "הייתה לי ארץ", שכתב אהוד מנור מספר שבועות לפני מותו במיוחד לארזי. בתחילת אוקטובר יצא לרדיו השיר "מה קורה אחי" שכתב פוליקר על פי מאמר של פרופסור עוז אלמוג, שזכה להשמעות רבות ברדיו. השיר כלל עיבוד אלקטרוני של "Tomer G". ב-12 באוקטובר יצא האלבום המלא לחנויות.
בעקבות האלבום יצאה ארזי לסיבוב הופעות חדש בעיבוד אורי זך.
לורדים רוחניים

תארים

כנסיית אנגליה כוללת 44 דיוקסיות (מחוזות כנסייתיים) שבראשם עומדים בישופים. בראשות דיוקסיות קנטרברי ויורק עומדים ארכיבישופים. שתי דיוקסיות - דיוקסיית סודור ומאן (האי מאן) ודיוקסיית גיברלטר מצויים מחוץ לשטחה של הממלכה המאוחדת.
הארכיבישוף מקנטרברי, הארכיבישוף מיורק, הבישוף של לונדון, הבישוף של דרהאם והבישוף של וינצ'סטר מכהנים תמיד כלורדים בבית הלורדים. הבישופים של סודור ומאן ושל גיברלטר אינם רשאים לכהן בבית הלורדים, כיוון ששטחים אלה אינם חלק מהממלכה המאוחדת. מבין יתר 37 הבישופים, 21 הבישופים בעלי הותק הרב ביותר במשרה מכהנים כלורדים בבית הלורדים. הוותק הוא ותק מצטבר, והמעבר של בישוף מכהונה בדיוקסיה אחת לכהונה בדיוקסיה אחרת אינו בפוגע בוותק של אותו בישוף.
באופן תאורטי נבחרים הארכיבישופים והבישופים על ידי מוסדות הכנסייה אולם בפועל הבחירה נעשית על ידי ראש ממשלת בריטניה, אשר ממליץ למלכה על מועמד מועדף וזו מורה למוסדות הכנסייה לבחור במועמד.

הלורדים הרוחניים כחברי בית הלורדים

ישנה מחלוקת בין המלומדים באשר למעמד הלורדים הרוחניים בבית הלורדים (האנציקלופדיה בריטניקה מציינת כי הלורדים הרוחניים אינם חברים בפועל בבית הלורדים, אולם מלומדים אחרים חולקים עליה). מחלוקת זו אינה חדשה. בתקופת מלכותו של המלך ריצ'רד השני טוען הארכיבישוף מקנטרבורי כי יש זכות לבישופים להופיע בפרלמנט של המלך כחברי פרלמנט:
"to be present in person in all the King's Parliaments whatsoever as Peers of the Realm"
עצם העלאת הטענה יש בה כדי להעיד על מחלוקת בעניין. 
קודם לרפורמות של המלך הנרי השמיני היו הלורדים הרוחניים מחוץ לסמכות השיפוט של בתי המשפט האזרחיים, והיו נתונים רק למרות האפיפיור. עם הפיחות במעמד האפיפיור באנגליה, ובייחוד לאור הרפורמות של הנרי השמיני, הפכו הלורדים הרוחניים כפופים לסמכות בתי המשפט החילוניים. בשנת 1688 המחלוקת בדבר המעמד באה לידי ביטוי במשפטם של שבעה בישופים: ויליאם סנקרופט (William Sancroft), הארכיבישוף מקנטרברי; סר ג'ונתן טרלוני (Jonathan Trelawny), הבישוף מויצ'סטר; תומאס קן (Thomas Ken), הבישוף של באת' וולס; ג'ון לייק (John Lake), הבישוף מצ'סטר; ויליאם לויד (William Lloyd), הבישוף מווסטר; פרנסיס טרנר (Francis Turner), הבישוף מאלי; תומאס וייט (Thomas White), הבישוף מפטרבורו. בישופים אלה נשפטו בפני חבר מושבעים רגיל בעוולה של הוצאת לשון הרע. הבישופים טענו כי יש להם זכות להישפט בפני המלך, זכות הקיימת לכל חברי הפרלמנט בכל עת, ואילו התביעה טענה כי אין להם זכות זו. בפועל פנו הבישופים למלך אולם הפנייה הייתה חסרת משמעות ולא נדונה בפני המלך מאחר שבית המשפט זיכה אותם.

מספר הלורדים הרוחניים

בראשית פעולתו של הפרלמנט הבריטי עלה מספר הלורדים הרוחניים על הלורדים הארציים. בבית הלורדים היו חברים גם אנשי דת מדרגה נמוכה יותר ובהם כל ראשי המנזרים באנגליה. בין השנים 1536–1540, בשל ביטול המנזרים על ידי הנרי השמיני, בוטלו המנזרים ובהתאם גם בוטל תפקידם של ראשי המנזרים, והלורדים הרוחניים הפכו למיעוט בבית הלורדים.
במשך שלוש מאות השנים שחלפו מאז ביטול המנזרים לא נוצרו מחוזות כנסייתיים נוספים ולכן לא נדונה שאלת מספר הלורדים הרוחניים. עם היווצרות בישופות ריפון בשנת 1836 אוחדו בישופות בריסטול ובישופות גלאוסטר ועל כן לא התעוררה בעיה.
עם הקמת בישופות מנצ'סטר בשנת 1844 עלה מספר הלורדים הרוחניים מ-21 ל-22 ונקבע כי מספר הלורדים הרוחניים בבית הלורדים לא יעלה בכל מקרה על 26 לורדים . עם ביטול כנסיית ויילס פחת מספר הבישופים היכולים להתמודד על 26 המושבים בבית הלורדים, בארבעה.
26 הלורדים הרוחניים מהווים כיום 4% מחברי בית הלורדים.
ויליאם מצור

שנותיו הראשונות

ויליאם נולד בירושלים ככל הנראה בשנת 1130. הוריו היו ממוצא איטלקי או צרפתי והיו בני הדור השלישי למתיישבים הצלבנים בממלכת ירושלים, וידוע כי לא נמנו על מעמד האצולה בממלכה. אחיו של ויליאם, ראלף שמו, היה סוחר. בילדותו קיבל ויליאם חינוך נוצרי, ולמד שפות רבות, ביניהן לטינית, יוונית וככל הנראה גם ערבית. את שירותו בכנסייה החל ויליאם בגיל צעיר ובשנת 1146 נשלח לאירופה כדי להשלים את לימודיו בתאולוגיה ולימודים כלליים בפריז ובאורליאן. באירופה הוא שהה כעשר שנים, במהלכן למד אצל מיטב הלוגיקנים והפילוסופים הנוצרים. מלבד לימודי דת, למד ויליאם גם לימודים קלאסיים, משפטים ומתמטיקה.

חייו המאוחרים

ויליאם היה הארכיבישוף של העיר צור והוא שימש גם כהיסטוריון של תקופתו. ידוע כי נשלח ללימודים באירופה - באורליאן, בפריז ובבולוניה, שם רכש השכלה בתחום התאולוגיה והחוקים הקאנונים של הכנסייה. 
מכתביו ידוע כי שלט בשפה הלטינית, הצרפתית וערבית מקומית (ידיעתו בשפה הערבית הייתה מספיק טובה כדי לכתוב גם את ההיסטוריה של האסלאם על פי כתבי יד ומקורות בערבית). 
לאחר שהותו בת 16 השנים באירופה שב לירושלים והתמנה למשרה בכירה בחצרו של המלך אמלריך והיה למורה האישי של בנו, בלדווין הרביעי שהפך בגיל 13 למלכה של ירושלים הצלבנית וכונה "המצורע" בשל מחלת הצרעת שגילה אצלו בילדותו ויליאם מצור. בשנות ה-50 לחייו, התמודד ויליאם על משרת הפטריארך של ירושלים אך בשל מאבקי כוח פוליטיים פנימיים, נבחר מועמד אחר לתפקיד זה. במקום זאת, ויליאם התמנה לתפקיד הארכיבישוף של העיר צור שלחופי לבנון של ימינו. הוא נפטר בשנת 1190 (אגב, התאריך המדויק אינו ידוע בוודאות).

עבודתו ההיסטורית

עד מותו יצר כרוניקות המהוות לנו מקור היסטורי חשוב לתקופה זו. אחד הכתבים החשובים העומד לרשות המחקר על התקופה היא הכרוניקה שחיבר ויליאם: "The historia rerum in partibus transmarinis gestarum" או בשם: "Historia Hierosolymitana".
כרוניקה זו נכתבה בעשרים ושלושה ספרים, המתארים את ההיסטוריה של מסעי הצלב וממלכת ירושלים עד לשנת 1184. שישה עשר הספרים הראשונים (עד 1144) חוברו בעזרת מקורות קיימים כמו: אלברט אקס, Raimond ו 'Aguilen, Foucher של שארטר, ועוד. היות שהסתמך על כתבים ועדויות משנה נחשבים כרכים אלו כמקור משני במחקר. אך לכרכים 17–23, יש ערך אישי של זיכרונותיו כיועץ המלך.
ויליאם כמחבר הכרוניקה, מעיד על מסמכים אליהם נחשף במהלך עבודתו כיועץ בבית המלוכה, ועל כך שהוא עצמו השתתף באירועים מסוימים לכן, כרכים אלו בעלי חשיבות רבה במחקר של ימינו כמקורות ראשוניים. 
ויליאם הוא אומנם אחד המקורות הראשוניים של תולדות ממלכת ירושלים, אך יש להתייחס לכתביו במשנה זהירות לצורכי המחקר, שכן ויליאם עצמו היה לנציג הכנסייה בממלכה הצלבנית בה בעת שבין הכנסייה לבתי המלוכה היה מתח ותככים פוליטיים מתמשכים. נטיותיו הפוליטיות ומגמות של עדותו לאירועים היסטוריים מן הסתם היו נגועים באינטרסים אלו.
הפרלמנט הפלמי

הפרלמנט הפלמי (בהולנדית: Vlaams Parlement) הוא הרשות המחוקקת של פלנדריה, אחת מהיחידות הפדרליות של בלגיה. הפרלמנט מתעסק בחקיקה פנימית בתוך היחידה, מפקח על הממשלה הפלמית, מאשר את התקציב הפלמי ולמעשה דואג לרוב מאפייני החיים בפלנדריה (כלכלה, תרבות, תחבורה, וכו'). הפרלמנט בנוי בצורת בית מחוקקים חד-ביתי, והוא מכיל 124 נציגים (118 מפלנדריה, ועוד כשישה מבריסל) אשר נבחרים מדי 5 שנים. המפלגה הגדולה ביותר היא הברית הפלמית החדשה, אשר מחזיקה מטעמה 43 נציגים, והיא זו שמנהלת את הקואליציה ואת הממשלה פלמית.
הפרלמנט יושב בעיר הבירה של המדינה- בריסל.
הפרלמנט נוצר כחלק מתהליך פדרליזציה של בלגיה, אשר החל בשנת 1970 ובמהלכו (עד שנת 2001) אושרו חמש רפורמות שחיזקו את היחידות הפדרליות של המדינה. קודם לכן, היה פרלמנט אחד בבלגיה שהיה בעל שני בתים.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2014 והבחירות הבאות ייערכו בשנת 2019.
שירות החקירות המיוחד (ליטא)

היסטוריה

עם עליית המודעות הגוברת לנושא השחיתות בליטא שאחרי הקמת רפובליקת ליטא, ממשלת ליטא קבעה ב-1997 להקים ארגון מיוחד ונפרד על מנת לטפל בבעיה.
שירות החקירות המיוחד הוקם לראשונה תחת משרד הפנים. במאי 2000, הגוף הועבר לפיקוח ישיר של הנשיאות והפרלמנט. מאז, המאבק בשחיתות התחזק ונחקקו חוקים שאיפשרו לארגון לשרת טוב יותר את המטרה שלו.
יורפ (אסטרואיד)

מעבר ליד כדור הארץ

האסטרואיד מקיף את השמש בפרק זמן של שנה לערך. מסלולו, הקרוב לזה של כדור הארץ, דומה לפרסה ובשל כך הוא מתקרב אלינו פעמיים כל 100 שנה. ב-2 בינואר 2104 יורפ יעבור במרחק 787,000 ק"מ מאיתנו - פחות מכפליים מרחקו של הירח.
בין 1999 ל-2006 יורפ עבר בקרבתנו 8 פעמים, כל פעם לקראת סוף חודש יולי, כשהמרחק הקרוב ביותר היה ב-2002 - פי 4.5 ממרחק הירח מאיתנו. לא צפויה סכנת התנגשות עמו ב-2,000 השנים הקרובות.

אפקט יורפ

יורפ מושפע רבות מהאפקט עקב ממדיו הקטנים וצורתו העקלקלה. נתוני התצפיות באסטרואיד בשנת 2002 היו שונים במעט מאלה של 2001. לאור כך הציע ד. ווֹקְרוּליסְקי שדיוק של 0.1 אלפיות במדידת הסיבוב העצמי יראה את האפקט על האסטרואיד. עונת תצפיות ברדאר ב-2004 איפשרה לקבל מודל תלת-ממדי ולאשר באמצעות סימולציות מחשב שהתאוצה תואמת את החזוי לפי אפקט זה. המודל גם שלל את האפשרות שסיבת השינויים היא כוח הגאות שהאסטרואיד חווה בהתקרבו לכדור הארץ.
מ-2001 עד 2005 התאוצה גרמה לאסטרואיד יורפ להסתובב בעוד כ-270° יחסית לסיבובו הצפוי אם נתוני 2001 היו נותרים ללא שינוי. חישובים מנבאים שמסלול האסטרואיד יישאר יציב עוד 35 מיליון שנה אך מהירות סיבובו העצמי תרד ל-20 שניות. עד אז הוא ישנה את המורפולוגיה שלו ויהפוך לאסטרואיד כפול.
ויליאם סימפסון

ראשית חייו

סימפסון נולד בטקסס. הוא למד באקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית, סיים את לימודיו בה ב-1909 ושירת בחיל הרגלים. לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה שירת בפיליפינים (1910-1912) והיה מוצב בסן פרנסיסקו וכן השתתף במסע העונשין במקסיקו נגד פנצ'ו וייה ב-1916.
ב-1917 קודם לדרגת סרן ושירת בחזית אירופה במלחמת העולם הראשונה בשורות הדיוויזיה ה-33. הוא הגיע עד לדרגה זמנית של סגן-אלוף ולתפקיד של ראש מטה דיוויזיה.
ב-1919 שירת כראש מטה הדיוויזיה ה-6 באילינוי. הוא שירת במשרד המלחמה ולאחר מכן למד בבית הספר לחיל רגלים בפורט בנינג (עד 1924). שנה אחר כך סיים את לימודיו בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית. לאחר שנתיים בתפקיד מפקד גדוד רגלים למד במכללת למלחמה של צבא ארצות הברית (עד 1928). בשנים 1932–1936 היה מורה ללימודי צבא במכללת פומונה (Pomona) בקליפורניה. ב-1934 קודם לדרגת סגן-אלוף וב-1938 היה לאלוף-משנה. בשנים 1936–1940 היה מדריך במכללה למלחמה.
ב-1940 מונה סימפסון לפקד על חטיבת רגלים בטקסס. באוקטובר 1941 קודם לתפקיד של מפקד הדיוויזיה ה-35 ועסק באימונה.

מלחמת העולם השנייה

בקיץ 1942 פיקד סימפסון על הדיוויזיה ה-30, ובאוקטובר באותה שנה מונה לפקד על הקורפוס ה-12, שזה עתה הוקם. באוקטובר 1943 קודם לדרגה זמנית של לוטננט גנרל והיה למפקד הארמייה הרביעית.
במאי 1944 יצא סימפסון לבריטניה על מנת להקים את מטה הארמייה האמריקנית התשיעית. הארמייה הפכה למבצעית ב-5 בספטמבר, ופעלה במסגרת קבוצת הארמיות ה-12. משימתה הראשונה הייתה שחרור העיר הצרפתית ברסט שבברטאן, בעוד שתי הארמיות האמריקניות האחרות בצרפת (הראשונה והשלישית) מתקדמות מזרחה.
בהמשך הצטרף סימפסון עם עוצבתו לקו החזית בגבול גרמניה. בנובמבר 1944 היא תקפה את קו זיגפריד. במהלך קרב הארדנים הועברה העוצבה לפיקודה של קבוצת הארמיות ה-21 הבריטית. הארמייה התשיעית השתתפה במסגרתה בצליחת נהר הריין במרץ 1945. באפריל 1945 שבה הארמייה שבפיקודו לפיקוד קבוצת הארמיות ה-12 ובאותו חודש הייתה הראשונה לחצות את נהר האלבה.

לאחר המלחמה

ביוני 1945, לאחר כניעת גרמניה, שב סימפסון לארצות הברית. הוא מילא שליחות לסין, ולאחר מכן נטל את הפיקוד על הארמייה השנייה בטנסי. בנובמבר 1946 פרש מן השירות הצבאי. ביולי 1954 קודם על פי החלטת הקונגרס לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים).
סימפסון נודע במראהו, שהפך לסמל שלו - גבה קומה וקרח לחלוטין.
סימפסון נפטר בשנת 1980 ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

עיטורים

סימפסון עוטר במדליית השירות המצוין (פעמיים), בעיטור כוכב הכסף, באות לגיון ההצטיינות ובאותות מערכה אמריקניים שונים. כמו כן הוענקו לו אות מסדר האימפריה הבריטית ואות לגיון הכבוד וצלב המלחמה הצרפתיים.
כבשן סיד

סוגי כבשנים

ישנם 2 סוגים עיקריים של כבשנים: כבשני אבוקה וכבשני ריצה. המאפיין של כל הכבשנים הוא צורתם האליפטית, כאשר ישנו פתח אוורור בראש הכבשן ופתח לשריפה באחד הצדדים.

כבשני סיד בארץ ישראל

כבשני סיד בארץ ישראל הוקמו בעיקר בתקופה העות'מאנית. רבים מהם נמצאים באזור המערבי של העיר מודיעין-מכבים-רעות.
שמעון מזא"ה

קורות חייו

מזא"ה נולד ברוסיה, וגדל בגרמניה. בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער היהודית "בלאו וייס". הוא למד אגרונומיה בגרמניה, איטליה וצרפת, השלים תואר דוקטור למדעים, ועלה לארץ ישראל בשנת 1931. עבד כחוקר בתחנת הניסיונות ברחובות, ועסק שם בגידולי שדה.

בצבא הבריטי ובצה"ל

מזא"ה הצטרף לארגון ההגנה ב-1933 והתנדב לצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא שירת בחיל התובלה, ולאחר הקמתה של הבריגדה היהודית פיקד על יחידת האספקה של החי"ל באירופה. במלחמת העצמאות היה ממקימי שירות ההספקה בצה"ל, ועמד בראשו עד מאי 1949. המערכת שהקים הורכבה ממספר שירותי משנה: שירות המזון, שירות הדלק, שירות הציוד, שירות התחבורה, שירות בהמות משא ורכיבה, ושירות הכלבים.
לאחר תקופת השתלמות בארצות הברית התמנה ב-9 באוקטובר 1949 לראש אגף כוח אדם. מינויו לתפקיד מפתח זה, היה תוצאה של הצלחתו בארגון והקמת שירות ההספקה, כפי שכתב לו הרמטכ"ל יעקב דורי עם כניסתו לתפקיד:
שירות האספקה היה מבין השירותים הבודדים, אשר אין הצלחתו מוטלת בספק... חלקך אתה כמופקד ואחראי לארגונו של השירות הזה ותפקודו, ראוי להבלטה מיוחדת, ואין ספק, כי כושר התכנון והביצוע אשר גילית בתפקידך זה היו גורמים יסודיים להצלחתו של השירות.
מזא"ה כיהן בתפקיד עד שנת 1952, אז החליף אותו צבי צור.

אחרי שחרורו מצה"ל

ב-1955 סיים מזא"ה את שירותו בצה"ל, ופנה לעסקים. בשותפות עם משקיעים מחו"ל הקים חברה פרטית לגידולים חקלאיים בשם "מגל". חוות מגל, ליד קיבוץ חצור וגן יבנה, עסקה בעיקר בגידול כותנה וסלק סוכר. כמו כן, עבדה החברה פרדסים. באותה תקופה היה מזא"ה נשיא ארגון מגדלי הכותנה בישראל. בסוף שנות ה-60' ותחילת שנות ה-70' היה הנציג הקבוע של ישראל בארגון המזון והחקלאות של האו"ם ברומא.
טקס שבועת אמונים

טקס שבועת אמונים (בלטינית: commendatio, מילולית: התמסרות) הוא הטקס הרשמי שהתפתח בראשית ימי הביניים ליצירת קשר הנאמנות שבין שני אנשים חופשיים (בני חורין), האדון והווסאל שלו. הטקס המוכר הראשון נערך בצרפת במאה השביעית, אך שורשיו קודמים לכך, כטקס שבו הילד (מקורה של המילה "וסאל" במילה הקלטית gwas) הופך ממשועבד למשוחרר. 
טקס שבועת האמונים ייצג הסכם דו-צדדי, מונדיום בין אדם החסר יכולת לקיים עצמו או להגן על עצמו, לבין אדם חזק ממנו שהוא מסר את עצמו לחסותו. בתום הטקס הפך אדם מסוים לווסאל של האדון. הטקס כלל שלושה חלקים של שבועת אמונים, בהם הומגיום ופידליטס. 
המוסר עצמו התחייב לשירות וצייתנות לכל ימי חייו (servitium et obsequium) והאדון או האפוטרופוס התחייב למתן הגנה משפטית וקיום חומרי לבן החסות. מי שמסר עצמו הדגיש כי הוא עושה זאת בתור אדם חופשי ומערכת היחסים החדשה לא סותרת עובדה זו. עיקר החשיבות של אדם חופשי הייתה הגנת ה"זיפה" (Sippe), המשפחה הגרמאנית והיכולת להגיע למערכת החוק של האנשים החופשיים. בפועל, עקב החלשות המשפחות ומאחר והמוסר עצמו לא היה יכול להשתחרר ממערכת היחסים, החופש שלו היה מוגבל.
היו מקרים בהם לאדם שמסר עצמו היו אדמות משל עצמו. כמו אדמות חקלאות, במקרה כזה האדם ויתר על הבעלות אבל שמר לעצמו את היבול במהלך חייו וחיי אשתו. (זכות אכילת פירות – usufructus). אלו שלא הייתה להם קרקע או שהקרקע שבידם לא הספיקה להם קיבלו קרקע של האדון, מתנת קרקע או פרקריה (precaria).

התמסרות (hommagium)

שלב הכולל סדרה של מחוות גוף המבטאות את הפער בין הוסל לאדון והקשר שנוצר ביניהם. חלק מהסממנים היו סממנים הומו-ארוטיים, כמו הנשיקה על השפתיים. 
בתחילתו של הטקס היה הזוטר, זה שיועד להפוך וסאל, מופיע חשוף ראש ונטול נשק, כסימן לכניעותו בפני האדון וכורע בפניו. הווסאל היה מניח את כפותיו בתנוחת תפילה, המסמלת הכנעה מוחלטת, ומושיטן אל האדון. בהמשך הטקס, יש מחוות ידיים (immixtio manuum) בין האדון לווסל. האדון היה תופס את ידיו של הווסאל בין ידיו, ובכך מפגין את עליונותו, ואז היה הווסאל מכריז על בקשתו להפוך "האדם" (homo) של האדון (האיש שלו) והאדון היה מכריז על קבלת בקשתו. בכך הושלם חלק ההומגיום (homagium) של הטקס.

פידליטס (fidelitas); שבועה לקדושים

במסגרת טקס הפידליטס שבא אחרי כן היה מניח הווסאל את ידיו על התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, לעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 
אחרי השלמת שתי השבועות כונן קשר בין האדון והווסאל והם נחשבו כבולים זה לזה בשבועת האמונים הפיאודלית.

מתן ההקדש, תמורה (Feudum)

בשלב זה, האדון מבצע טובה (benificium), הענקת אדמה. לעיתים רחוקות, קיבל הווסל אמצעי פרנסה אחר כמו "פאודם של ארנק" (fendum de bursa), כלומר זכויות לגביית מיסים מאזור מסוים, באמצעות הענקת חפץ סמלי שמסמל את האדמה (רגב אדמה, ענף, דגלון).
קאני ארקנה

ביוגרפיה

ארקנה נולדה במרסיי צרפת, להורים ארגנטינאיים. היא התחילה לכתוב שירים בגיל 12, וב-1996 לבצע אותם לפני מכריה. היא הקימה את ההרכב "Mars Patrie" ולאחר מכן את ההרכב "Etat-Major". כך צברה ניסיון במה בסצנה המחתרתית של מרסיי, עד אשר הוציאה ב-2003 דיסק דמו ראשון של Etat-Major. 
אחרי מספר הופעות סולו בפרויקטים שונים, ארקנה הוציאה תקליט EP ראשון בשם "Le missile est lancé" (בעברית: "הטיל שוגר") ב-2004. האלבום הראשון שלה, "Entre ciment et belle étoile" ("בין הבטון לכוכבים") יצא לאור באוקטובר 2006. הסינגל הראשון שלה, "La rage", שפורסם ב-2006, מתייחס בעיקר למהומות בצרפת ב-2005.
איוואן דורנובו

ביוגרפיה

איוואן דורנובו נולד בכפר בגוברניית צ'רניגוב (היום בשטח אוקראינה) באחוזה משפחתית. בשנת 1852 הוא סיים בית הספר לקציני חיל התותחנים בסנקט פטרבורג. לאחר סיום מלחמת קרים התפטר משרות צבאי וחזר לאחוזה משפחתית בקרבת צ'רניגוב.
הוא השתתף באופן נרחב בפעילות ציבורית מקומית. בשנת 1863 התמנה לתפקיד מושל הגוברניה. בשנת 1870 הועבר לתפקיד מושל לייקטרינוסלב (גם הוא בשטח אוקראינה של היום). בשנת 1882 הועבר לבירה והתמנה לסגן שר הפנים. דורנובו היה מקורב למשפחת הקיסר אלכסנדר השלישי ולכן מונה למנהל מחלקת תרומות הקיסרית.
לאחר פטירת שר הפנים בשנת 1889, דורנובו התמנה במקומו. בהיותו שר הפנים הוא העביר מספר שינויי חקיקה שחיזקו את הממשל המרכזי על חשבון מוסדות שלטון מקומיים. בני זמנו מציינים שלדורנובו לא היו דעות עצמאיות והוא עקב לאחר הוראות של הקיסר. למרות שהיה לו מוניטין רב במשפחת הקיסר, לא הייתה כלפיו הערכה רבה בציבור ובפקידות הגבוהה. סרגיי ויטה תיאר אותו כ"אדם נחמד אך לא חכם, לא תרבותי, אוהב לארח אך ערמומי"
בשנת 1894 הוציא צו שהרחיב את התקנים וסמכויות המשטרה.
דורנובו דגל בהקפדה על חוקי הגבלות כלפי יהודים. בתקופתו יהודים רבים הוגלו מערים הגדולות בחזרה לתחום המושב.