הנס מורגנטאו

נקודות בחייו

מורגנטאו נולד בקובורג שבגרמניה, אותה עזב בשנת 1937 לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. מורגנטאו עבר לשווייץ, לאחר מכן לספרד ולבסוף לארצות הברית, שבה נשאר והפך לפרופסור באוניברסיטת שיקגו. מורגנטאו למד באוניברסיטת ברלין, אוניברסיטת פרנקפורט ואוניברסיטת מינכן. בתחילת חייו חווה מורגנטאו גילויי אנטישמיות אשר ייתכן כי השפיעו על תפיסתו את העולם. באחרית חייו היה מורגנטאו עמית וחבר של אדוארד הלט קר, היסטוריון עיתונאי ותאורטיקן ריאליסט בתחום היחסים הבינלאומיים, שהיה עמיתו המקצועי בתחום הריאליזם ביחסים הבינלאומיים.

הרקע להגותו

עיקר פועלו של מורגנטאו היה לאחר מלחמת העולם השנייה ובעקבות התהליכים שלדבריו הובילו אליה. מורגנטאו הגה את רעיונותיו אל מול מה שכינה כטעויות שהיוו קרקע פורייה למלחמת העולם השנייה וגרמו, בדרך עקיפה אמנם, לפרוץ המלחמה. כלומר, מורגנטאו האמין שהדרך בה בחרו המדינאיים לנהל את הזירה הבינלאומית לאחר מלחמת העולם הראשונה, הייתה שגויה ונבעה מאי הבנת הכוחות הפועלים בבסיס פעולותיה של כל מדינה בפרט ומכאן גם בזירה הבינלאומית ככלל.

עיקרי הגותו

תפיסתו של מורגנטאו מושתתת על הנחת היסוד לפיה טבע האדם הוא קונפליקוטואלי בבסיסו ופועל ממניעים רציונליים המונעים מהשאיפה לעוצמה. לפיכך, תמיד יהיה מרדף אחר עוצמה ואחר מימוש אינטרסים. אם כן, כל פעולה, לדברי מורגנטאו, צריכה להינקט תוך התחשבות בהנחת יסוד זו. הדרך בה נקטו המדינאים לאחר מלחמת העולם הראשונה נבעה מראייה אידיאליסטית לפיה מדינות, ככלל, שוחרות טוב ויימנעו מרע וביתר שאת כאשר יוסכם כי שאר המדינות יפעלו יחדיו נגד מדינה סוררת, קרי, פותחת במלחמה או מפרה את ההסכמים שנחתמו לאחר מלחמת העולם הראשונה. מורגנטאו מסביר שזו ראייה שגויה של טבעם של המניעים העומדים בבסיס כל מדינה, המניעים הללו לטענת מורגנטאו, כאמור לעיל, הם רציונליים, אובייקטיבים ומושתתים על הרצון למימוש אינטרסים והרצון להשגת והגברת עוצמה. אלו הכוחות שמניעים כל מדינה על מנהיגיה והחלטותיהם ולכן לא ישרור שקט, כמו שהאמינו המדינאים לאחר מלחמת העולם הראשונה (אותם כינה מורגנטאו "אידיאליסטים"), אלא אם העוצמה של המדינות תאוזן, כלומר יהיה מאזן-עוצמה שימנע ממדינות אחרות לנסות לממש את האינטרסים שלהן על פני האינטרסים של מדינות אחרות. תפיסה זו בנוגע ליחסים הבינלאומיים קרויה "ריאליזם" ומורגנטאו הוא מבולטי מייסדי הזרם המודרני של הריאליזם ביחסים הבינלאומיים. 
הבחנה זו, בין ריאליזם מודרני לריאליזם פרה-מודרני, נשענת על הצורך להבחין בין הריאליזם המוקדם יותר שנוסד כבר בימי התקופה הקלאסית על ידי תוקידידס דרך הוגים מאוחרים יותר (אף שלעומת מורגנטאו הם מוקדמים) כמו ניקולו מקיאוולי ותומאס הובס אשר גם הם פרשו את משנתם הריאליסטית שהתבססה על עוצמה, אך הם עשו זאת במאות ה-15 - 17. בנוסף יש לציין כי יש להבדיל את מורגנטאו גם מזרם מאוחר ממנו אשר קרוי "הזרם הנאו-ריאליסטי" זרם זה התפתח מאוחר יותר בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20.

בסיס השפעתו

הגותו השפיעה רבות על שינוי המגמה ביחסים הבינלאומיים לאחר מלחמת העולם השנייה. ארצות הברית, שהפכה לאחר המלחמה לאחת משתי מעצמות העל בזירה הבינלאומית (השנייה הייתה ברית המועצות), שינתה את גישתה מן הגישה ה-"אידיאליסטית" ששלטה בהתנהלות הזירה הבינלאומית קודם מלחמת העולם השנייה, לגישה הריאליסטית שאותה פיתח מורגנטאו ולפיה היחסים הבינלאומיים צריכים להיות מושתתים על בסיס הנחת היסוד כי כל מדינה מונעת מהרצון לעוצמה וזאת למען השגת האינטרסים שלה. שינוי זה אשר התרחש בגישתה של ארצות הברית התרחש לאור ספרו של מורגנטאו "פוליטיקה בין האומות" והשפיע רבות על התנהלות הזירה הבינלאומית ולו רק נוכח העובדה שאחת משתי מעצמות העל בזירה הבינלאומית (שעתידה להפוך בתחילת שנות ה-90 למעצמת העל היחידה) שינתה גישתה וצעדיה והפכה אותם ליותר רציונליים, אובייקטיביים ומבוססי תפיסה לפיה הבסיס להתנהלות בזירה הבינלאומית הוא הרצון לעוצמה לשם השגת אינטרסים.