google/wiki40b huggingface dataset:
4.48 פסיכוזה

עלילה

במחזה מופיע אדם בעל דיכאון קליני, הפרעה ממנה סבלה קיין בעצמה. הטקסט במחזה מציג באופן סובייקטיבי את הדיכאון כפי שנתפס בעיני קיין, דרך הצגת מקרה ספציפי. במחזה בולטים הרהורים ומחשבות על התאבדות. למרות שאין נרטיב קשיח או השתלשלות אירועים, נדונים בו מספר אספקטים של דיכאון, כגון ההחלטה האם לקחת תרופות נוגדות דיכאון, התשוקה של המוח המדוכא, ההשפעות של התרופות, פגיעה עצמית, והתאבדות. נושאים נוספים המוצגים במחזה הם בדידות, מערכות יחסים ואהבה. 
המחזה מורכב מ-24 חלקים אשר אינם כוללים רקע ספציפי, הוראות במה או דמויות. השפה שלו משתנה בין שפה נטורליסטית לאבסטרקטית קיצונית או פואטית, הרחבה של הסגנון שקיין פיתחה במחזותיה הקודמים.

הפקות בישראל

המחזה הועלה לראשונה בשנת 2015 בישראל בתיאטרון חיפה.

תגובות

בבריטניה התקבל המחזה בביקורות מעורבות של המבקרים והקהל. בעקבות נושא המחזה וההתאבדות של קיין לאחר כתיבתו, התקשו מספר מבקרים להבחין בין המחזה לבין מציאות החיים של קיין. מייקל בילינגטון מעיתון הגרדיאן כתב: "איך אפשר להעניק נקודות אסתטיות למכתב התאבדות של 75 דקות?". צ'ארלס ספנסר מהעיתון טלגרף כתב "אי אפשר שלא להסתכל על המחזה כקריאה אישית עמוקה של כאב". דייוויד גרייג טען שהמחזה "כואב באופן יוצא דופן, היות שנדמה שהוא נכתב בידיעה כמעט ברורה שהוא יעלה לבמות רק לאחר המוות [של הכותבת]".
גביע לייבר

פורמט הטורניר והרכבי הנבחרות

הטורניר נערך במתכונת של 12 משחקים מקוצרים על פני שלושה ימים. בכל יום מתקיימים שלושה משחקי יחידים ומשחק זוגות אחד. הניקוד הקבוצתי על ניצחון בכל משחק עולה ככל שהטורניר מתקדם – ניצחון ביום הראשון מעניק נקודה אחת, ביום השני שתי נקודות, וביום השלישי והמסיים – שלוש נקודות.
מיקום הטורניר משתנה מדי שנה בין עיר באירופה לעיר ביבשת אחרת.
בכל נבחרת שישה טניסאים פעילים ועוד טניסאי שמובא כמחליף למקרה של פציעה. כללי הטורניר קובעים שכל ששת הטניסאים חייבים לשחק לפחות משחק יחידים אחד, אך לא יותר משניים, במהלך הטורניר. כמו כן, לפחות ארבעה מששת הטניסאים חייבים להשתתף לפחות במשחק זוגות אחד.
לכל נבחרת ממונים קפטן וסגן קפטן, כשהקפטן יושב לצד שחקן נבחרתו במהלך ההפסקות בין המשחקונים, בדומה לנהוג במשחקי גביע דייוויס. שחקני הנבחרות רשאים לשבת לצד המגרש, לעודד את חבריהם לקבוצה ואף לתת להם עצות אימון במהלך המשחק.
המשחקים – הן ביחידים והם בזוגות – הם מקוצרים, מועתקים מהפורמט הנהוג במשחקי זוגות במרבית הטורנירים המקצוענים. שתי המערכות הראשונות הן מערכות מלאות, ובמידה וכל שחקן ניצח מערכה אחת – מתקיים במקום מערכה שלישית שובר שוויון מורחב, שבו על שחקן לצבור 10 נקודות עם יתרון של שתי נקודות לפחות, על מנת לנצח.

פרסים כספיים

לכל טניסאי מובטח שכר כספי הנגזר ממיקומו בדירוג העולמי. כמו כן משולם מענק קבוע וזהה לכל שחקני הנבחרת המנצחת.
כיוון שהטורניר הוא טורניר ראווה, הוא אינו מעניק נקודות דירוג בסבב ה-ATP.

גביע לייבר 2020

הטורניר צפוי להיערך בין 25 ל-27 בספטמבר 2020 בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, באולם טי די גארדן.
מנדי רודן

תחילת דרכו

מנדי רוזנבלום נולד ביאשי, רומניה כאחד משלשת ילדיהם של סולומון ומרים רוזנבלום. מגיל 5 התחיל לנגן בכינור בגן הילדים. הוריו דאגו להעשרת השכלת ילדיהם בתחום השפות, המתמטיקה, החינוך הגופני וגם בתחום החינוך מוזיקלי.
בשנת 1941 אביו ובני משפחה אחרים נרצחו בפוגרום נגד היהודים בעיר. מנדי, אמו ואחיו שרדו את שנות המלחמה אך נקלעו למצוקה כלכלית קשה.
אחרי השחרור מהשלטון הפשיסטי ברומניה החל בלימודי הנדסה, אך הפסיק אותם. 
מוריו בלימודים המוזיקליים היו, בין השאר, מירצ'ה ברסאן, כמו כן הכנר ממוצא ארמני גארבט אבקיאן היה מורו לכינור. למד אחר כך גם ניצוח עם המנצח הידוע קונסטנטין סילבסטרי בקונסרבטוריון הלאומי (אקדמיה למוזיקה) של רומניה בבוקרשט. בתחום המוזיקה הקאמרית היה תלמידו של המלחין ממוצא יהודי מיכאי אנדריקו. בשנת 1957 השתלם בניצוח ובמוזיקה קאמרית גם באקדמיה למוזיקה על שם פראנץ ליסט בבודפשט, הונגריה.

פעילותו ברומניה

מגיל 16, בין 1945 ל-1953 ניגן בכינור (כקונצרטמייסטר) בתזמורת הרדיו הלאומי של רומניה תחת שרביטו של קונסטנטין בובסקו. כדי להתפרנס נתן בזמנו הפנוי גם שיעורים פרטיים במתמטיקה וניגן בכינור בהזדמנויות ובהרכבים שונים. בגיל 24, משנת 1953 עד 1958 היה למנצח הראשי של תזמורת זו.
ב-1953 התחתן עם אשתו יהודית ולזוג נולדו שני ילדים. באותן השנים שינה את שם המשפחה ל"רודן", שם קצר יותר ובעל צליל רומני, קליט יותר בסביבתו.
בשנת 1958, לאחר הגשת הבקשה לעלייה לישראל פוטר מכל תפקידיו בתזמורת בבוקרשט ונאלץ להתגורר בעיר בקאו שם מצא עבודה עד לעלייתו ארצה.

הנצחה

ב-2012 החליטה האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים להנציח את מנדי רודן ולקרוא לתזמורת הסימפונית של האקדמיה על שמו. 
הרחוב המוביל אל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים קרוי על שמו.
המפלגה הנציונל-בולשביקית

היסטוריה

ב-2006, משרד המשפטים הרוסי סירב לרשום את המפלגה כתנועה פוליטית חוקית, בפעם השישית. שנה לאחר מכן המדינה תבעה את המפלגה למשפט ובית הדין העליון אסר על המפלגה לפעול בתחומי הפדרציה הרוסית בשל היותה ארגון קיצוני ודגלה נאסר להנפה בשל הדמיון בינו לדגל המפלגה הנאצית. המפלגה הנציונל-בולשביקית היא התנועה הפוליטית היחידה שנאסר עליה לפעול בתחומי רוסיה (למעט המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שכבר פורקה) ושפעילותה נעצרה על פי החוק "אודות המאבק בפעילות קיצונית".
סגן התובע הכללי הרוסי, ויקטור גרין הסביר את האיסור בכך ש"התביעה הכללית של הפדרציה הרוסית רואה במפלגה הנציונל-בולשביקית כארגון נוער קיצוני שיש לאסור על קיומו". אנשי התביעה הכללית הרוסית ציינו כי המפלגה הנציונל-בולשביקית ופעיליה שיתפו פעולה ועודנם משתפים פעולה עם תנועות אופוזיציה המבקשים לכונן מהפכה חברתית ברוסיה בדומה למהפכות הצבעים, שהתרחשו באוקראינה, גאורגיה וקירגיזסטן. כאשר למונח "תנועות אופוזיציה" התייחס סגן התובע הכללי לתנועת רוסיה אחרת של גארי קספארוב ומפלגתו של ראש ממשלת רוסיה לשעבר, מיכאיל קסיאנוב.

אידאולוגיה

הנציונל בולשביזם מתייחס ללאומנות פאן אירופאית הקוראת לייצוא הבולשביזם לכל אירופה, הפיכת הבולשביזם ללאומי. האידאולוגיה הספציפית של המפלגה תואמת לאידאולוגיה הפשיסטית של איטליה הפאשיסטית והפשיזם של בניטו מוסוליני שביקש להחיות את האימפריה הרומית ושטחיה. בדומה לכך, מבקשים הנציונל בולשביקים לייסד רוסיה לאומנית שתתפרש על פני כל אירופה ושעליה לכבוש את כל השטחים שבעבר היו בשליטת האימפריה הרוסית וברית המועצות.
כלשון כתב האמנה: "יש לייסד אימפריה מולאדיווסטוק ועד גיברלטר עם ציוויליזציה רוסית". אף שב-2004 המצע הפוליטי התרכך, רשמית מעולם לא הכחישה התנועה את המצע הקודם המבקש לייסד אימפריה רוסית אדירה שתשתרע על כל אירופה.
בהתאם להחלטת בית המשפט משנת 2007 התנועה מוכרת כרדיקלית ופעילותה נאסרה.
למפלגה היו סניפים באוקראינה, ישראל, בלארוס, פולין, בריטניה ובחבר המדינות העצמאיות.
שופר המפלגה הוא העיתון "לימונקה".

מנהיג המפלגה

מאז ייסוד התנועה ב-1993 עומד בראשה אדוארד לימונוב, שמאלני קיצוני הנמצא תחת מעקב שירות הביטחון הפדרלי. ב-2007 היה לאחד ממנהיגי תנועת "רוסיה אחרת".
ב-2009 הודיע על רצונו להתמודד בבחירות לנשיאות רוסיה ב-2012.
דניאל מינץ

דניאל מינץ (נולד ב-1961) הוא אדריכל ישראלי, מרצה בכיר בבצלאל.

ביוגרפיה

נולד בריגה לצבי ואולגה מינץ ובשנת 1972 היגר לישראל. לאחר שסיים את לימודיו בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון בחיפה בתחילת שנות ה-90 הצטרף לסגל ההוראה במחלקה לארכיטקטורה בבצלאל. מינץ מרצה על נושאים מגוונים, אחד מהם הוא על "המסתורין של האדריכלות המקודשת במצרים העתיקה ועיצוב החלל במרחב מקודש".
עבודותיו הוצגו בתערוכות בישראל, בלונדון ובמוסקבה.

משפחתו

נשוי לציירת ד"ר טליה טריינין, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בירושלים.
מאגנוס שבינג

בצעירותו

שבינג נולד בפורקרנס, איסלנד ב-10 בנובמבר 1964. את עבודתו הראשונה עשה בגיל 15 כמרכזן טלפוניה בעיירת הולדתו. בגיל 20 הוא החליט עם חברו פיילניר פורגרסון (Fjölnir Þorgeirsson) שכל אחד יבחר ענף ספורט מסוים, ולהצטיין בו תוך שלוש שנים. שבינג בחר בסנוקר בעבור פיילניר, ופיילניר בחר בפעילות אירובית בעבור שבינג.
חברה נשלטת זרה

חברה נשלטת זרה (באנגלית: Controlled Foreign Corporation) היא שיטת מיסוי הנוגעת לחברה תושבת חוץ העונה לתנאים נוספים. הוראות החוק הנוגעות לחברות מסוג זה נועדו להפחית את כדאיות הסטת הכנסות מחוץ למדינה על מנת להפחית או להימנע מתשלום מס בגינן.
המדינות בהן קיימת חקיקה בנושא חברה נשלטת זרה כוללות בין היתר את ארצות הברית, גרמניה, יפן, אוסטרליה, שוודיה וישראל. קיימת שונות בין חוקי המדינות בנושא חברה נשלטת זרה.

רקע

חוקי המס במדינות רבות לא מטילים חבות מס על מחזיקי מניות בגין רווחי החברה שבה הם מחזיקים מניות. חבות המס חלה רק ברגע שמחולק דיבידנד. במצב זה חלק הנישומים יכלו להקים ישויות תושבות חוץ במדינות בהן שיעור המס נמוך ולהסיט לישויות אלו את הכנסותיהם. מצב זה אפשר שוני במועד תשלום המס בין נישומים, לדוגמה, נישום הממוסה בישראל לפי השיטה הפרסונלית מחויב בתשלום מס מיידי על כל הכנסותיו מחוץ לישראל ואילו נישום אחר שיסיט את הכנסותיו לחברה תושבת חוץ יימנע מתשלום מס מיידי (עד למשיכת דיבידנד).
קונדיטוריה

קוֹנְדִּיטוֹרְיָה, או מגדנייה, היא חנות העוסקת במכירה קמעונאית של מוצרי מגדנאות - דברי מאפה מתוקים (עוגות, עוגיות וכו'). פעמים רבות כוללת החנות גם אזור לייצור המוצרים הנמכרים בה, בנוסף למוצרים שמקורם בספק סיטונאי. לעיתים פועלת הקונדיטוריה גם כבית קפה, כלומר מאפשרת אכילה במקום של מוצריה (בתפקוד זה כוללת הקונדיטוריה גם מכירה של משקאות). 
ציוד עיקרי בקונדיטוריה הוא מקרר בעל חלון זכוכית, המאפשר לקונים לראות את העוגות שיש לאחסן בקירור. מדפי תצוגה משמשים לאחסון מוצרים שאינם דורשים קירור.
לאחר שבמהלכה של המאה ה-15 התבסס העיסוק באפיית לחם, היו שהוסיפו לבצק דבש, פירות יבשים ותבלינים, ובשנת 1643 הקימו העוסקים בכך גילדה בנירנברג ובסביבתה. מעיסוק זה צמחו הקונדיטוריות. בתחילת המאה ה-19 הגיע השוקולד לגרמניה, והחל לתפוס מקום מרכזי בהכנתן של עוגות בקונדיטוריה. עוגת שוקולד בולטת היא זאכרטורטה, שהומצאה על ידי הקונדיטור היהודי-אוסטרי פרנץ זַאכֶר בשנת 1832 עבור המדינאי האוסטרי הנסיך קלמנס ונצל פון מטרניך בווינה, אוסטריה, ומהווה חלק בלתי נפרד מהמטבח האוסטרי ומהמטבח הוינאי בפרט.
שבתי ונטורה

רבי דוד שבתי ונטורה (ה'תצ"ב, 1732 בערך - לפני תקנ"ט, 1799) היה רב ופוסק הלכה בדלמטיה, רבה של העיר ספליט (בכינויה היהודי: איספאלטרו). נודע על שם חיבורו נהר שלום על שולחן ערוך אורח חיים.

ביוגרפיה

נולד לרב אברהם ונטורה, למד באיספאלטרו אצל רבי דוד פארדו, רבה של העיר. הרב פארדו עבר לכהן כרבה של סרייבו, ובשנת תקל"ג (1773) כשנפטר רבה של איספאלטרו, רבי אברהם דוד פאפו, מינה תחתיו את תלמידו לכהן כרבה של העיר.
לפי אגדה המסופרת אודותיו עלה לארץ ישראל, אך אברהם יערי שולל אגדה זו, וסבור כי נפטר בדרכו לארץ ישראל בעת שהותו בעיר וידין, בולגריה.
בתו נישאה לאחיינו ותלמידו, הרב אליהו ונטורה, מחבר הספר "כוכבא דשביט" (שאלוניקי תקנ"ט). בנו, הרב אברהם ונטורה היה בסוף ימיו רבה של הקהילה הספרדית בבוקרשט.

נהר שלום

ספרו נהר שלום ראה אור בשנת תקל"ה, בשנת תקל"ב קיבל המחבר בוורונה את הסכמותיהם של צמד שד"רי ארץ ישראל, רבי יעקב חזן ורבי יום טוב אלגאזי, באותה שנה הצטרפו בליוורנו להסכמות אלו גם השד"רים, רבי יצחק זאבי ורבי חיים רחמים בג'יו. הספר זכה לפרסום רחב באירופה כולה, לאחר שרבי ישראל מאיר הכהן הסתמך עליו רבות בספרו משנה ברורה.
דלק מערכות רכב

בעלי עניין

מנכ"ל החברה ובעל השליטה בה הוא גיל אגמון. 
החברה כלולה במדד תל אביב 100.

היסטוריה

דלק מוטורס החלה את דרכה העסקית בסוף שנת 1991, עם פתיחת שוק המכוניות היפני לייצוא לישראל, לאחר שמרבית היצרניות בו נמנעו מייצוא מכוניות לישראל עקב החרם הערבי. החברה החלה לייבא את מכוניות מאזדה, ומ-1995 החלה להיות הדומיננטית בשוק הרכב הישראלי, דומיננטיות שנמשכה יותר מ-15 שנה. ב-1999 רכשה החברה את הזיכיון ליבוא מכוניות פורד האמריקאיות לישראל מקבוצת מכשירי תנועה, וב-2011 את "קמור מוטורס", יבואנית BMW.
מתחילת פעילותה הייתה החברה בבעלות קבוצת דלק, שיצקה אותה בפברואר 1994 לתוך שלד של חברה ציבורית אחרת בבעלותה - גל תעשיות וייספילר, שפעילותה הועברה לחברה אחרת. בדצמבר 1994 היה שווי החברה כ-34 מיליון דולר. הרווחיות יוצאת הדופן של החברה הביאה את שוויה כעשור לאחר מכן לשווי שוק של מעל מיליארד דולר, בצד חלוקת דיבידנדים בהיקפים גדולים (מיליארדי שקלים).
באוקטובר 2010 מכרה קבוצת דלק 20% מהמניות שבבעלותה למנכ"ל החברה, גיל אגמון, שהפך בעקבות המהלך לבעל השליטה בחברה עם אחזקה של 37.47% ממניות החברה (נכון לשנת 2015).
מגדל הנביאים

היסטוריה

המגדל תוכנן בסוף שנות ה-70 על מגרש של שבעה דונם בו שכן בעבר בית משפחת ח'ורי ששיכן את משרדי הרכבת המנדטורית. יזם המגדל היה זכריה דרוקר והבנייה החלה בסוף שנת 1981. המתכנן היה האדריכל משה צור שביקש לשוות מראה של צמיחה מתוך העיר. בתי הקולנוע בבניין נפתחו באוגוסט 1985. המגדל נחנך רשמית בשנת 1986 ונחשב למרכז הקניות, הבידור והמשרדים הגדול בחיפה.
המגדל מתנשא לגובה של 58 מטרים ובן 16 קומות, ומקיף שטח כולל של כ-34,000 מ"ר. צורתו מורכבת ממספר גושים מלבניים והוא מחופה בזכוכית רפלקטיבית. כתובת המגדל היא רחוב כורי 2.
במגדל שוכנים אולפני רדיו מכאן של תאגיד השידור הישראלי, ובקומה הראשונה במגדל שוכן תיאטרון אל-מידאן, תיאטרון ערבי שהוקם בשנת 1994 על בסיס בתי קולנוע שנסגרו. שאר הקומות מאכלסות שימושי משרדים, מרפאות ומסחר. בעבר שכנו במגדל משרדי ממשלה, ביניהם משרדי מחוז חיפה של משרד החינוך, משרדי רישום מקרקעין (טאבו) ולשכת הפרסום הממשלתית, אך לאחר בניית מגדל המפרש בקריית הממשלה עברו המשרדים לבניין החדש.
אף על פי שהמגדל אינו גבוה ביחס למגדלים אחרים בחיפה, מיקומו מביא לכך שהוא בולט בנוף העיר ונראה היטב מהעיר התחתית וממגדל המפרש.
דן גולדברג

פרופסור דן (שלמה) גולדברג (23 באוקטובר 1915, ט"ו בחשוון תרע"ה – 16 בספטמבר 1993, א' בתשרי תשנ"ד) היה פרופסור מן המניין וראש מחלקת השקיה בפקולטה לחקלאות ברחובות, אחד מאבות שיטת ההשקיה בטפטוף.

ביוגרפיה

דן גולדברג נולד בירושלים לד"ר אריה (לובה) גולדברג, מנהל תחנת הבריאות בירושלים ולמרים גולדברג, בוגרת "בצלאל", ציירת ואשת חברה.
בשנת 1921 עזבה המשפחה את ירושלים והשתכנה בתל אביב, שם הקים אביו (שהיה ממייסדי בית חולים אסותא), את המעבדה הבקטריולוגית הראשונה והשתתף בביעור הבילהרציה בנחל הירקון. אמו התנדבה בליגה למלחמה בשחפת, והפכה לפעילת ציבור מוכרת בעיר. 
בשנת 1933, עם סיום לימודיו התיכוניים, נשלח גולדברג על ידי הוריו לאנגליה, כדי להשתלב בפקולטה ללימודי רפואה; אך על אף המסורת המשפחתית, הוא בחר להתמקד בלימודי הנדסה. את לימודי התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה במוסד הלימודים "קווינס מארי קולג'" שבלונדון, מה שאפשר לו בשנת 1936 להמשיך ללימודי תואר שני בהנדסה אזרחית תחת מלגה מלאה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, אותם השלים בהצלחה בשנת 1939.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, שב גולדברג ללונדון והתגייס לשירות הצבא הבריטי, "הרויאל אינג'נירס" (הנדסה קרבית), ושימש כקצין קרבי. השירות הצבאי נמשך 6 שנים, מתוכן שהה 3 שנים בדרום איטליה. גולדברג השתחרר מהצבא הבריטי בשנת 1945 בדרגת מייג'ור; לאורך השירות קיבל מספר עיטורים צבאיים. 
בשנים 1948-1953 עבד כמהנדס מים בסוכנות היהודית. ב-1953 הקים יחד עם שני חבריו את "איחוד מהנדסים לעבודות מים והנדסה אזרחית", במסגרתו פעל בארץ ובעולם בתחום הנדסת מים.

תרומתו לתחום ההשקיה בטפטוף

במקביל לעבודתו בארגון "איחוד מהנדסים לעבודות מים והנדסה אזרחית", החל גולדברג להרצות וללמד השקיה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, בתחילה במשרה חלקית ובחלוף הזמן מונה לפרופסור מן המניין ולראש החוג להשקיה. בשנת 1969, במסגרת עבודתו בפקולטה לחקלאות, התוודע לשיטת ההשקיה בטפטוף; מאז ועד מותו פעל למען הפצת הידע ויישום השיטה ברחבי העולם, באמצעות כתיבה מקצועית בנושא והשתתפות בכנסים בינלאומיים. 
במהלך השנים יצא גולדברג בהתנדבות לשליחות מש"ב (מחלקה לשירותים בינלאומיים), מטעם משרד החוץ, למדינות שונות בדרום מזרח אסיה, מרכז ודרום אמריקה ואפריקה, שם הפיץ את שיטת ההשקיה בטפטוף, כחלק ממדיניות הסיוע החקלאי הישראלי בקרב מדינות מתפתחות. פעילותו זכתה להערכה; בשנת 1970 התפרסם מאמר אותו כתב גולדברג עם תלמידו מנחם שמואלי, על המצאת והפצת שיטת ההשקיה בטפטוף, בספר "אוסף המאמרים הקלאסיים שהביאו למהפכה בחקלאות ב-200 השנים האחרונות" שראה אור בארצות הברית וזכה להצלחה בשל חשיבותו.

פרסומיו

ספרו של גולדברג, אותו כתב בשיתוף עם ד"ר ברוך גורנת וד"ר דניאל רמון, נחשב לראשון והחשוב בתחום ההשקיה בטפטוף. הספר נלמד ברחבי העולם על ידי העוסקים בתחום. בספר מפורטים רקע היסטורי ולימוד מעשי אודות השקיה בטפטוף, בין השאר באמצעות אילוסטרציות ותמונות רבות.
נוסף על ספרו זה, כתב גולדברג עשרות מאמרים בתחום ההשקיה בטפטוף, בשיתוף עם תלמידיו וממשיכי דרכו.

חייו האישים

גולדברג נישא למרים לבית כרסנטי מראש פינה. לזוג נולדו שני בנים ובת: עודד גבע עו"ד ונוטריון, ד"ר אמיר גבע (מינהל עסקים) ואריאלה גלמן.
פילאטיס

פילאטיס היא שיטה לאימון גופני שנועדה לשפר את היציבה ואת התפקוד היומיומי של הגוף. השיטה קרויה על שם ממציאה, יוזף פילאטיס.

מטרה

מטרת השיטה היא אימון הגוף כך שיוכל לבצע את המטלות היומיומיות במינימום מאמץ, ללא שחיקה מיותרת, וללא פגיעות גופניות.
פילאטיס מנסה להשיג את המטרה הזו על ידי סדרה של תרגילים המפעילים את השרירים המייצבים ומתרגלים את הגוף לגייס את השרירים הנכונים לכל תנועה.
פילאטיס מנסה לאפשר טווחי תנועה גדולים יותר במפרקים ולאורך כל עמוד השדרה, ובכך למנוע לחץ שנוצר על חוליות ומפרקים מתנועה בלתי יעילה.

שרירים מייצבים

השרירים המייצבים הם שרירים הנמצאים עמוק מתחת לעור, קרוב למפרקים, סביב החוליות וברצפת האגן.
שרירים אלו מסייעים לשרירים המניעים ומבודדים את התנועה.
פילאטיס מייחסת חשיבות יתירה לשרירים אלו, מתוך מחשבה ששימוש נכון בהם יאפשר תנועה חלקה יותר וימנע עומס על חלקים אחרים בגוף.
המיוחד בשיטת הפילאטיס הוא שתרגול בשיטה דורש הפעלת כוח רב בפחות חזרות על כל תרגיל. האימון מתמקד בחיזוק שרירי הליבה והיציבה, כמו שרירי הבטן, תוך כדי מתיחה והארכה של שרירים אחרים.
אימון בַּשיטה יכול להיות רוטינה של תרגילים עם זרימה תנועתית ביניהם, או לחלופין יש אפשרות לבצע תרגילים אחדים בעצימות גבוהה יותר.

עקרונות

פיליפ פרידמן וגייל אייזן היו שני סטודנטים של רומנה קריזנובסקה, שפרסמו את הספר המודרני הראשון על פילאטיס, הנקרא: "שיטת הפילאטיס של מיזוג גופני ונפשי", בשנת 1980. בספר זה נכתבו ששת העקרונות של שיטת ה"פילאטיס" שאומצו על ידי הקהילה. ששת העקרונות המקוריים היו: ריכוז, שליטה, מרכז, זרימה, דיוק ונשימה.

ממציא השיטה

ג'וזף פילאטיס, גרמני, המציא שיטת אימון לאנשים עם מוגבלויות תנועה.
פילאטיס עזב את גרמניה והיגר לארצות הברית ב-1926.
שם הקים פילאטיס סטודיו ללימוד השיטה ליד הבלט של ניו יורק (New York City Ballet)
השיטה הפכה פופולרית בקרב רקדנים במהלך שנות השישים של המאה העשרים, ולאחר מכן הופצה גם בציבור הכללי.
פיאלטיס שם דגש על נשימות ושליטה של המוח בגוף. הוא קרא לשיטתו Contrology. בתחילת דרכו פיתח ג'וזף שלושים תרגילי פילאטיס מזרן ואליהם התלווה ספר שכתב בנושא. מאוחר יותר, בשנות ה-40 של המאה הקודמת פיתח גם את מכשיר הפילאטיס המבוסס על רצועות וקפיצים המאפשר לאתגר את גוף האדם בתנוחות שונות אל מול כוח הכובד.
קלושרי

תיעודים

המנהג והמחול מוזכרים על ידי הסופר ההונגרי דניאל דוז'ה המתאר אותו כחלק מהטקסים שהתקיימו בפיאטרה קאפריי על יד אלבה יוליה לרגל הכתרת נסיך טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי בשנת 1599. גם קורנל-דן ניקולאיה מציין את הטקס הזה שבו, לדבריו, השתתפו כמאה קלושרים, שהיו לוחמים של ההיידוק באבא נובק, אחד ממפקדי מיכאי האמיץ. מחול הקלושרים מוזכר גם האחד מכתבי המלחין והנזיר ממוצא רומני יוהנס קאיוני שחי הטרנסילבניה במאה ה-17. כמו כן זכה המנהג לתיאור מפורט בספרו בלטינית של דימיטריה קנטמיר "תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae) (1716)
איוה איקוקו טוג'ורי

חייה

איוה איקוקו טוג'ורי נולדה בלוס אנג'לס למהגרים יפניים. היא גדלה בסביבה אמריקאית, שפתה הראשונה הייתה אנגלית וידיעתה את השפה היפנית הייתה קלושה. ביוני 1941 קיבלה תואר ראשון בזואולוגיה. זמן קצר לאחר מכן נסעה ליפן לבקר את דודתה שחלתה. הייתה זו נסיעתה הראשונה ליפן. 
ב-7 בדצמבר 1941, כאשר התקיפה יפן את פרל הארבור וארצות הברית נכנסה למלחמה, שהתה איוה ביפן, ללא אמצעי קיום וללא יכולת לחזור לארצות הברית. קרובי משפחתה, שחששו מאירוח נתינת אויב בביתם, ביקשו ממנה לעוזבו. איוה ביקשה משלטונות יפן לכלוא אותה ביחד עם יתר אזרחי ארצות הברית ששהו ביפן בפרוץ המלחמה, אך היפנים אילצו אותה להצטרף לצוות השדרנים של שידורי התעמולה שלהם בשפה האנגלית, שכלל כתריסר נשים דוברות אנגלית.
לשידורי תעמולה אלה, באנגלית טובה ובקול נשי, הייתה האזנה מרובה בקרב חיילי ארצות הברית וימאי הצי האמריקאי בחזית האוקיינוס השקט, שהיו מרוחקים אלפי מילין מבתיהם, כאשר לתוכן התעמולה עצמו הם התייחסו בהומור. החיילים כינו את כל השדרניות בשם "שושנת טוקיו" ("טוקיו רוז").
לאחר כניעת יפן ב-1945 יצאו עיתונאים אחדים ליפן על מנת לחפש את "שושנת טוקיו" ולראיין אותה, והציעו סכומי כסף גבוהים עבור הראיון. עובדת ברדיו טוקיו הצביעה בפניהם על איוה. איוה, שנישאה בינתיים לאזרח פורטוגל ממוצא יפני שהתגורר ביפן, הייתה סבורה כי התשלום עבור הראיון יתרום לקיום של בני הזוג והסכימה להתראיין.
איוה העניקה את הראיון, כאשר בחוזה ההתקשרות שלה עם הכתבים הצהירה כי הייתה "שושנת טוקיו". אחד הכתבים מסר את הראיון הכתוב לקציני מודיעין של צבא ארצות הברית ואיוה נעצרה על ידי השלטונות האמריקים ביפן ב-1945. חקירת ה-FBI ומשרד המשפטים הסתיימה ללא המלצה להעמידה לדין, והיא שוחררה ב-1946 לאחר שהוחזקה כשנה במעצר.
בשנת 1948 ביקשה רשות לחזור לארצות הברית ועניינה התעורר מחדש. היא נעצרה שוב והובאה לארצות הברית והועמדה לדין בשנת 1949 באשמת בגידה. היא הורשעה באחד משמונה סעיפי האישום ונדונה לעשר שנות מאסר ולקנס של עשרת אלפים דולר.
היא שוחררה מהמאסר בשנת 1956 עקב התנהגות טובה, אך הוצא נגדה צו גירוש מארצות הברית, אותו הצליחה לבטל בהליכים משפטיים שארכו שנתיים.
בשנת 1976 שודרה בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "60 דקות" תוכנית על "שושנת טוקיו" שתיארה את הפרשה מנקודת מבטה של איוה. הדבר הוביל לחנינה שהוענקה לה בשנת 1977 על ידי הנשיא ג'רלד פורד. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות ארצות הברית שחנינה כזו הוענקה לאחר הרשעה בבגידה. איוה חיה לעת זקנתה בשיקגו.
ברכת סליחה

ברכת סליחה או סלח לנו היא הברכה השישית בתפילת שמונה עשרה, לאחר ברכת תשובה ולפני ברכת גאולה. הברכה משתייכת לקבוצת שלוש עשרה ברכות הבקשה שבתפילה בימי חול. עניינה הוא בקשה מבורא עולם שימחל למתפלל וכלל עם ישראל על חטאיהם. ברכת "סלח לנו" עוסקת בצרכים רוחניים ואישיים יחד עם ברכת תשובה וברכת גאולה.

נוסח הברכה

סְלַח לָנוּ אָבִינוּ כִּי חָטָאנוּ

מְחוֹל (לפי נוסח אשכנז ונוסח ספרד: מְחַל) לָנוּ מַלְכֵּנוּ כִּי פָשָׁעְנוּ 

כִּי אֵל טוֹב וְסַלָּח אָתָּה (לפי נוסח אשכנז,  חוץ מכשאומרים סליחות בתוך חזרת הש"ץ: כִּי מוֹחֵל וְסוֹלֵחַ אָתָּה)

בָּרוּך אַתָּה ה', חַנּוּן הַמַּרְבֶּה לִסְלוֹחַ (לפי נוסח בלדי: חַנּוּן וּמַרְבֶּה לִסְלוֹחַ).

מנהגים

בקהילות האשכנזים נהוג להכות על החזה בעת אמירת המילים "חטאנו" ו"פשענו". מנהג דומה מתבצע בעת אמירת תחנון.]
לפי מנהג אשכנז המקורי, בתענית ציבור אומרים סליחות בחזרת הש"ץ באמצע ברכה זו, ונוהגים אז לומר "כל א-ל טוב וסלח אתה" (הנוסח הרגיל בנוסחאות אחרות) במקום "כי מוחל וסולח אתה".
דיני ממונות

בהלכה, דיני ממונות הם תחום נרחב בו עוסקת בעיקר פרשת משפטים שבספר שמות, והמסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא במשנה ובתלמוד. דינים אלו הם מורכבים ומקיפים כמות גדולה של תחומים; יחסי שותפות ושכנות, יחסי מזיק וניזק, הלכות קניינים, גזל ועוד. בהלכה כמה מושגים ייחודיים למשפט העברי בתחום דיני הממונות, כגון מיגו, גרמא בנזיקין, חלוקה קטגורית של מזיקים לארבעה אבות נזיקין ואחרים.

ההתייחסות לדיני ממונות

דיני המשפט העברי ניתנו עוד קודם מעמד הר סיני, וכבר בחניית בני ישראל ב"מרה" לימד אותם משה רבינו את דיני המשפט העברי. גם על גוי מוטלת החובה לעסוק בדיני ממונות (אך לא בהכרח לפי חוקי התורה), וזו היא אחת משבע מצוות בני נח. לדיני הממונות מוקדש כבוד מיוחד בתלמוד, עד שאמרו "אמר רבי ישמעאל: הרוצה שיחכים - יעסוק בדיני ממונות, שאין לך מקצוע בתורה יותר מהן, והן כמעיין הנובע"". 
חלק ניכר במשפט העברי הוא ההתייחסות לדיני ממונות, כפי שהם נידונים בבתי הדין העבריים. במשפט העברי ההתייחסות לתביעה מכל סוג שהיא נידונת בכבוד ראש, ובהלכה נפסק כי "דין פרוטה כדין מאה", כלומר אין כל הבדל בהתייחסות ההלכתית לתביעה של פרוטה לבין פרוטה של סכום גדול, ואין להקדים בדין התורה את אחד מהשניים. בניגוד להלכה רגילה, שאדם שואל את הרב לידיעת הלכה למעשה, ובו הוא רשאי לשאול אדם אחר המוסמך לפסוק ואינו חייב לפנות לבית הדין, הרי שבדיני ממונות על בית דין הפוסק להיות בן הרכב של שלושה דיינים, אלא שנחלקו החכמים בדין זה, יש שסברו שמדובר בדין מהתורה, וקיימת דעה שמדובר בתקנת חכמים שתיקנו שיצטרכו שלושה דיינים, שאז אין חשש שמא הדיין עם הארץ, שהרי השניים האחרים בוחנים את דין התורה. כמו כן, בניגוד לאיסורים בהם עד אחד נאמן, הרי שבדיני ממונות נצרכים שני עדים. 
התחום היחיד לו מעניקה התורה חומרה יתרה מדיני ממונות, הם דיני נפשות, שבהם ההגבלות רבות וחמורות לאין ספור. כמו כן, חלק מהחילוקים שבין דיני נפשות לדיני ממונות אינם מהתורה אלא מתקנת חכמים, כך למשל מהתורה כדי לקבל את עדות העדים יש צורך בדרישה וחקירה, אלא שתיקנו חז"ל שאין צורך בדרישה וחקירה כדי שלא ימנעו אנשים מלהלוות זה לזה.

דיני אדם ודיני שמים

ההלכה מחלקת בין שני הבטים של דיני ממונות, האחד דיני אדם - זו ההתייחסות לחיובי הממונות במשפט העברי, והשני דיני שמים. גם בין שני גדרים ברורים אלו, ישנם גדרי אמצע, והם "תרעומות" ו"מי שפרע". 
המחייב העיקרי בדיני אדם הוא סברת ה"ממוני גבך. דינים המסתעפים מסברה הגיונית זו היו תקפים במשפט העברי גם ללא כל רמז בתורה לדינים אלו, והם המחייב בכל דיני ההלוואות, גזילות, גניבות ודומיהם. שונים מכך הם דיני הנזיקין, שבהם אדם ניזק על ידי אדם אחר, אך ממונו אינו קיים אצל המזיק כמובן, אלא אבד מהעולם. דינים אלו נתחדשו על ידי התורה למרות שאינם נלמדים מסברת "ממוני גבך", ולכן הם מוגדרים כחידוש.
לעומת זאת, קיימים גם דינים רבים שבהם אין המשפט העברי כופה על האדם לשלם, והם נזקים שנהיו על ידי "גרמא". כך למשל, אדם המבעית את חברו באמצע הלילה וגרם לו נזק נפשי, אינו חייב תשלום על הצער, אך הוא חייב בדיני שמים. דינים אלו הם חיוב של ממש, וקיימות דעות שעד שאינו משלם את הסכום המוטל עליו מדיני שמים, פסול המחויב לעדות.
לעיתים, קובע המשפט העברי כי יש על האדם התחייבות מוסרית לקיים את חובותיו, למרות שלא ניתן לכפות עליו, ואם לא - יש לצד השני תביעת "תרעומות" כך למשל אדם שסיכם עם אדם אחר על עסקה, והוא סמך על כך והלווה כסף לשם כך, אך הלה ביטל את העסקה. כך גם, אדם שמנע רווח מאדם אחר. במקרים חמורים יותר, קבעו חז"ל כי האדם צפוי לקבל על כך עונש, וישנה דעה שאף מקללים אותו.
אגודת העיתונות החופשית

אגודת העיתונות החופשית (בדנית: Trykkefrihedsselskabet, באנגלית: Free Press Society, נוסדה בדנמרק ב-2004 והאגודה הבינלאומית ב-2009) היא ארגון ללא כוונת רווח, שהוקם על ידי לארס הדגארד הדני, במטרה להגן על העיתונות החופשית, בדנמרק ובעולם כולו, בעיקר כנגד הפגיעה בה על ידי האסלאם הרדיקלי.