google/wiki40b huggingface dataset:
מורא מקדש

מקור המצווה

המצווה מופיעה בתורה בציווי: "ומקדשי תיראו, אני ה'" (ויקרא יט, כט).
חז"ל, בחששם שמא המקדש עצמו יהפך למושא של עבודה זרה, הדגישו: "לא ממקדש אתה מתיירא אלא ממי שהזהיר על המקדש". שורש המצווה הוא, שהכבוד והיראה כלפי דברים שהאדם מייחס אותם לאלוהים, מביאים אותו בסופו של דבר ליראה וכבוד כלפי האל עצמו.
קתרין שינדל

ביוגרפיה

שינדל נולדה בטולידו שבאוהיו וגדלה בניו ג'רזי. למדה לתואר בסוציולוגיה ובתיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1997 היא נבחרה למיס אמריקה וזמן קצר לאחר מכן נוצר סקנדל, לאחר שהתברר שאביה הוא ממארגניה הבכירים של התחרות. שופטי התחרות טענו שלא הכירו אותו, והיא נבחרה מתום לב, וכן לא נשלל ממנה תוארה.
ב-2004 שיחקה בסרט "נשים מושלמות" לצד גלן קלוז וב-2005 שיחקה בסרט "טרומן קפוטה". היא גילמה את תפקיד ויויאן בהפקה של ברודוויי "לא רק בלונדינית" המבוססת על הסרט ובמחזה "קברט". היא שיחקה דיילת אוויר בפרק של הסדרה "כשהעולם סובב", מגישת חדשות בפרק בסדרה "צווארון לבן" וגם הופיעה בפרק של "אחת שיודעת". בשנת 2019 הצטרפה לקאסט העונה השלישית של הסדרה "הטובות לקרב".
רוברטה פינוטי

ביוגרפיה

רוברטה פינוטי נולדה ב-20 במאי 1961 בגנואה. יש לה תואר ראשון בספרות מודרנית והיא הייתה מורה בבית ספר תיכון. החיים הפוליטיים שלה התחילו בבחירות למועצת מחוז סאמפירדרנה. לאחר מכן התמנה ליועצת בית הספר ומדיניות הנוער והחברה של פרובינציית גנואה והמועצה למוסדות החינוך של עיריית גנואה.
פינוטי נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של איטליה ב-2001. אחרי חמש שנים הפכה לאישה הראשונה שמילאה את תפקיד של נשיא ועדת הביטחון של הפרלמנט. הייתה שרת ההגנה בממשלת הצללים של וולטר ולטרוני ממאי 2008 עד אפריל 2009. היא מונתה לתפקיד סגנית שר ההגנה בממשלתו של אנריקו לטה ולאחר מכן, ב-21 בפברואר 2014 היא מותה לתפקיד שרת ההגנה של איטליה על ידי מתאו רנצי. היא הושבעה לתפקיד יום לאחר מכן.
באוקטובר 2014 היא ביקרה באיחוד האמירויות הערביות. היא נפגשה עם סגן מפקד הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות, יורש העצר מוחמד בן זאיד אל נהיאן. מטרת הביקור הייתה לחזק את קשרי ההגנה ביחסי החוץ בין איטליה לאיחוד האמירויות הערביות. ב-7 ביולי 2015 היא נועדה עם שר הביטחון הישראלי משה יעלון ברומא. ב-29 בפברואר 2016 היא הגיעה לישראל וערכה ביקור ממלכתי ונועדה עם צמרת המטה הכללי של צה"ל עם שר הביטחון משה יעלון.
בינואר 2016 אמרה כי איטליה ומעצמות המערב מוכנות להילחם בארגון דאעש שבלוב.
פינוטי נשואה ויש לה שתי בנות.
Garbage

הקמת הלהקה (1994-1993)

בתחילת שנות התשעים החליטו המפיקים בוץ' ויג (שהפיק אלבומים מפורסמים כגון Nevermind ו-Siamese Dream), דיוק אריקסון וסטיב מרקר, להקים להקה. הם חיפשו זמרת ושירלי מנסון צורפה ללהקה לאחר שמרקר צפה בה בוידאו קליפ של להקת Angelfish.
שם הלהקה נבחר כאשר בשלב מוקדם יותר עלתה הערה שעבודתם נשמעת כמו אשפה (Garbage באנגלית).

Garbage‏ (1995–1997)

בשנת 1995 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, Garbage. האלבום הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם ומכר למעלה מ-4 מיליון עותקים.
האלבום כלל את הלהיטים Vow, ‏Stupid Girl, ‏Milk‏, Queer‏, ו- Only happy when it rains.
הסינגל, Stupid Girl, היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הרוק הטוב ביותר" ו"הופעת הרוק הטוב ביותר", בשנת 1997.
השיר, #1 Crush, הופיע בפסקול הסרט רומיאו וג'ולייט, בשנת 1996.

Version 2.0 ‏(1998–2000)

במאי 1998 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Version 2.0. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום ה-13 במצעד הבילבורד האמריקאי. הוא מכר למעלה מ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגלים הבולטים מהאלבום כללו את Push it‏, I Think I'm Paranoid, ‏Special ואת When I Grow Up שהופיע בפסקול סרטו של אדם סנדלר, ביג דדי.
האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הרוק של השנה"
 ולשמונה פרסי הווידאו של MTV.
הסינגל השלישי מהאלבום, Special, היה מועמד לשני פרסי גראמי.
ב-1999 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה, במסגרתו הגיעה לישראל והופיעה בבאר-שבע (במסגרת יום הסטודנט) ופעמיים ב'האנגר 11' בתל אביב. בשנה זו הוציאה הלהקה סינגל בשם The world is not enough ששימש כפסקול הסרט בעל שם זהה בסדרת ג'יימס בונד.

Beautiful Garbage ‏(2001–2002)

באוקטובר 2001 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי Beautiful Garbage. האלבום שיצא שלושה שבועות לאחר אסון התאומים, סבל מקידום מכירות נמוך, ביקורות מעורבות, חוסר אהדה בקרב מעריצי הלהקה וכישלון מסחרי של הסינגל הראשון, Androgyny. למרות חוסר ההצלחה בשווקים מרכזיים, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים אלקטרוניים של הבילבורד ונכנס לרשימת "עשרת האלבומים של השנה" של מגזין הרולינג סטון. שלושה חודשים לאחר יציאתו מכר האלבום 1.2 מיליון עותקים.

Bleed Like Me ופירוק זמני (2003–2005)

בקיץ 2003, במהלך ההקלטות לאלבום החדש, נזקקה מנסון לעבור ניתוח במיתרי הקול וההקלטות הופסקו.
באוקטובר 2003, המתח וחוסר תקשורת בין חברי הלהקה גבר ומנסון חזרה לסקוטלנד, מולדתה. מספר חודשים לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה לשוב לאולפן ההקלטות ובשנת 2005 יצא לאור האלבום הרביעי, Bleed Like Me.
באלבום זה ניסתה הלהקה לחזור לסגנון הרוק שאפיין אותה באלבומיה הראשונים ושילבה בשירים מסרים פוליטיים בעיקר כנגד הפלישה לעיראק.
באוגוסט 2005, הלהקה ביטלה את מסע ההופעות המתכונן במספר מדינות ובסופו הודיעה כי החליטה לצאת ל"הפסקה בלתי מוגבלת".
מספר חודשים לאחר פירוק הלהקה ניסתה מנסון לפרוץ בקריירת סולו אך הפקת אלבומה לא יצאה לפועל. מנסון שיתפה פעולה בהופעות עם אמנים רבים ביניהם קינגס אוף ליאון, איגי פופ וגוון סטפאני.

Absolute Garbage‏ (2006–היום)

בשנת 2007 הוציאה הלהקה אלבום אוסף שנקרא "Absolute Garbage", האלבום יצא במהדורה מוגבלת של שני דיסקים. הדיסק הראשון כלל סינגלים נבחרים, שיר חדש ורמיקס. הדיסק השני כלל רמקיסים לשירים קודמים.
בינואר 2012 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי "Not Your Kind of People".
ב-16 וב-17 באוגוסט 2016 הופיעה הלהקה באמפי שוני בישראל.
Baby

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר זכה לכ-2.1 מיליארד צפיות באתר YouTube (נכון ליוני 2019), והוא קטע הווידאו ה-15 הנצפה ביותר באתר. במצעדי הפזמונים הצליח השיר והגיע לחמשת הגבוהים במצעדים רבים בתוכם מצעד הבילבורד הוט 100. בישראל השיר הגיע לראש מצעד הפזמונים של גלגלצ ושהה שם שבועיים, ולראש המצעד של רדיוס 100FM שם שהה ששה שבועות רצופים.
את הווידאו קליפ של השיר ביים ריי קיי ובקליפ נראה ג'סטין ביבר מנסה להשיג נערה (ג'סמין וילג'ס) באולם באולינג ובקניון.
בהתחלה, הנערה לא ניענת לחיזוריו של ג'סטין, אך הוא לא מוותר וממשיך לנסות להרשים אותה.
לקראת סוף הקליפ, קבוצת הבנים של ג'סטין יוצאת לדו-קרב ריקודים מול קבוצת הבנות של הנערה, ובסוף הדו-קרב הנערה ניענת לבקשתו של ג'סטין ומסכימה לצאת איתו. הם יוצאים מאולם הבאולינג אוחזים ידיים.
סנאפ (תת-סוגה מוזיקלית)

סנאפ וקראנק

קראנק הוא בעצם הגרסה הראשונית של הסנאפ שנבנה על ידי ליל ג'ון. שירי הסנאפ שונים משירים הקראנק בכך שאת הבס הכבד משירי הקראנק החליפו נקישות אצבע, הסינטיסייזרים הרועשים הוחלפו על ידי מקצבים מקוריים ומקפיצים. שירי הסנאפ לא היו מאופיינים בליריקה שלהם אלה בשירים המקפיצים והיותר ידידותיים לציבור הרחב.

סנאפ בראפ הישראלי

שירי הסנאפ נפוצים גם בראפ הישראלי.
דוגמאות לשירי סנאפ ישראלים:Pop It UP" -KYD" וסאבלימינל - "MC Neto".
פרנץ ולזר-מסט

ראשית הקריירה

ולזר-מסט נולד בלינץ שבאוסטריה, ולמד אצל המלחין בלדווין זולצר.
הופעותיו הראשונות החשובות כמנצח היו בפסטיבל זלצבורג בשנת 1985 ולאחר מכן עם הפילהרמונית של לונדון בשנת 1986. בחמש השנים הבאות בקריירה שלו, הוא הופיע כמנצח אורח עם תזמורות שונות. הופעתו הראשונה באמריקה הייתה עם תזמורת סנט לואיס בשנת 1989. בהמשך קיים גם הופעות אורח באטלנטה, בוסטון, ניו יורק ושיקגו, תוך גיחות תכופות חזרה לפילהרמונית של לונדון.
בשנת 1990 נענה ולזר-מסט להזמנת הפילהרמונית של לונדון והיה למנהלה המוזיקלי. משנת 1995 עד 2000 היה מנהל מוזיקלי באופרה של ציריך. בשנותיו שם ניצח על 27 הפקות חדשות, לצד הצגות חוזרות רבות מספור. מבין הבולטות שבהן ניתן למצוא את הצגות "מחזור הטבעת" בשלמותו. הוא התמנה למנהל מוזיקלי כללי של האופרה של ציריך בספטמבר 2005, והתחייבותו לאופרה נמשכה עד שנת 2011. בעונת 2005-6 ניצח על "ארץ השפלה" של ד'אלבר, "פיטר גריימס" של בריטן, דון ג'ובאני של מוצרט ו"פיראבראס" של שוברט. בעונת 2006-7 ניצח על "נישואי פיגארו" של מוצרט, "אראבלה" ו"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, ו"דון קרלוס" ו"לה טרוויאטה" של ורדי. עוד צפויה הפקה בימתית של "סצינות מתוך פאוסט" של שומאן, על פי גיתה.

קליבלנד

ולזר-מסט ניצח לראשונה בהופעת אורח על תזמורת קליבלנד בשנת 1993. התזמורת הודיעה, שוולזר-מסט יחליף את כריסטוף פון דוהנאני כמנהל מוזיקלי בשנת 1999, והוא נכנס לתפקידו בספטמבר 2002 ונשאר בתפקיד זה עד עונת 2011-12. 
בעונת 2006-7 כללה תוכנית התזמורת יצירות חשובות מן הרפרטואר המרכזי, ביניהן הסימפוניה ה-9 של בטהובן והסימפוניה ה-2 של ברהמס. וכן יצירות, שאינן מבוצעות לעיתים קרובות בתזמורת קליבלנד, כמו "הוריאציות הסימפוניות" של אלברטו חינסטרה, סימפוניה 103 של היידן ("הולם התופים"), "אטמוספירות" של ג'רג' ליגטי, "טאפיולה" של יאן סיבליוס וביצוע קונצרטנטי של "אביר הוורד" של ריכרד שטראוס. 
תזמורת קליבלנד מרבה בסיורי קונצרטים בניצוחו של ולזר-מסט, ונהנית משבחי הביקורת. היא משתתפת בפסטיבלי מוזיקה באירופה, בהם הופעות שנתיות קבועות בווינה ובלוצרן. בארצות הברית התזמורת מסיירת מחוף לחוף ומנגנת לעיתים קרובות בקרנגי הול. בינואר 2007 החלה התזמורת במיזם מופעים בן עשר שנים במרכז אמנויות הביצוע של מיאמי, הכולל שלושה שבועות של קונצרטים ושיתוף פעולה חינוכי בכל חורף.
מרים אולינובר

תולדות חייה

מרים אולינובר נולדה בעיר לודז' בבית יהודי מסורתי. קיבלה חינוך מסורתי וסיימה שם את בית הספר העממי. ב-1916 החלה לפרסם משיריה: ראשית ביומון של לודז', "לאָדזשער טאָגבלאט", שבו עבדה, ובהמשך, בשנת 1920, כינסה אותם בקונטרס בשם "געזאנגען" ('שירים'). עם הופעתו עורר הספר רושם רב. מבקרי הספרות של אותה התקופה כתבו ששיריה הצטיינו בנוסח עממי ובטבעיות ובנעימות, שלא היו כמוהם בשירת היידיש אז.
בשנת תרפ"ב הופיע בהוצאת א. לוין אפשטיין בוורשה ספרה המפורסם, "דער באָבעס אוצר" ('אוצרה של סבתא'), בלוויית הקדמה מאת דוד פרישמן. היא הכינה גם חלק שני לספר, בשם "שבת", אך לא הספיקה להוציא אותו. הספר תורגם לעברית ב-1975.
בעת הכיבוש הנאצי והקמת הגטו בלודז' נגזרו גזרות קשות מאוד על תושביו, אך הפעילות התרבותית נמשכה, על אף היותה מסוכנת ובלתי-חוקית. סביב המשוררת מרים אולינובר התרכז חוג של סופרים ומשוררים יהודים, בהם הסופר ישעיהו שפיגל, הסופר והעיתונאי יוסף זלקוביץ', המשורר ש"ב שייביץ, המשוררת והסופרת חוה רוזנפרב, המשוררת והסופרת רבקה קויאטקובסקי ואחרים. החוג המשיך בפעילותו בביתה שברח' רמברנדט 13 בכל שנות קיום הגטו, עד להשמדה הסופית בשנת 1944.
בשנת 1944 הובאה למחנה ההשמדה אושוויץ, ושם נרצחה. בשואה נספו גם בעלה זאב-וולף ובנותיהם דינה-רחל (נולדה ב-1915) והינדה-מחְלה (נולדה ב-1922).
קטעים משיריה של אולינובר הובאו עם יצירתו הנודעת של יצחק קצנלסון, "השיר על העם היהודי שנהרג", וכן בספרו של סופר היידיש יחיאל ישעיהו טרונק, "פולין, 1944–1953".
גופן ברוחב אחיד

גופן ברוחב אחיד או מונוספייס (באנגלית: Monospace; נקרא גם גופן ברוחב קבוע - fixed-width font וגופן לא-פרופורציונלי - non-proportional font) הוא גופן שלאותיותיו רוחב אחיד (לעומת גופנים ברוחב-משתנה (variable-width fonts), שבהם לכל אות רוחב המתאים צורתה (שי"ן רחבה מיו"ד, למשל).
מכונות הכתיבה הראשונות, יכלו לנוע מרחק קבוע קדימה עם כל אות חדשה שנכתבת, ולכן השתמשו בגופן ברוחב אחיד (להבדיל מסדר דפוס, שבו שמשו גופנים ברוחב משתנה).

השימוש במחשבים

מדפסות מחשב רבות פעלו בגופן ברוחב אחיד. גם מסכי המחשב בתקופה שקדמה לממשק המשתמש הגרפי (למשל במערכת ההפעלה DOS) פעלו בגופן ברוחב אחיד.
עם התקדמות הטכנולוגיה רבות מהתוכנות לעיבוד תמלילים והצגת טקסט עברו לגופנים ברוחב משתנה, שכן רוחב משתנה עדיף חזותית ומקל על הקריאה. עם זאת בתוכנות המיועדות לכתיבת קוד כגון סביבת פיתוח משולבת מקובל כברירת מחדל שימוש בגופן ברוחב אחיד. בכתיבת קוד יש חשיבות לכל תו ולכן גופן זה נוח למתכנתים, ומגביר את רמת הקריאות בקוד. שימושים אחרים כוללים הדמית מסוף וסטים של נתונים מוזחים במסמכים עם טקסט ברור. שימוש נוסף, מצוי במדריכים טכניים ומקורות על-מנת להבחין בין המילה for בשימוש שכיח טקסטואלי למילה for בתכנות, ולהציג בנפרד בלוקים של קוד מתוך טקסט קריא. דוגמאות לצורות גופן כאלו הם Courier ,Presitge Elite ו-Monaco.
בקריפטוגרפיה, מקובל להשתמש בגופן ברוחב אחיד לשם הצגת טקסט מוצפן. את הטקטס המוצפן נהוג לחלק לבלוקים בגודל קבוע ולשים רווח בסוף כל בלוק. שימוש בגופן ברוחב קבוע מאפשר הצגה של טקסט מוצפן כזה באופן שבו כל הבלוקים מיושרים זה מעל זה.

שימושים בביולוגיה

גופנים אלו בשימוש להצגת מעקובות של חומצות גרעין וחלבונים. הגופן מאפשר לכל חומצה נוקלאיטית או אמינית להתפרש על אותה כמות של מקום במעקובת ארוכה, ובנוסף להציג בתצוגה מתאימה (align) את המעקובות.
כריס דאן

תיכונים ומכללות

דאן נולד בעיר ניו לונדון שבקונטיקט, ולמד ב"תיכון ניו לונדון" המקומי. בעונת הג'וניור שלו רשם ממוצעים של 26.5 נקודות, 10.0 ריבאונדים, 5.0 אסיסטים ו-5.0 חטיפות למשחק והוביל את קבוצתו למאזן ניצחונות מושלם 0–27 ולאליפות ליגת התיכונים השנייה של קונטיקט. בעונתו האחרונה בתיכון, 2011/2012, זומן דאן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו קלע 4 נקודות, וסחב את ניו לונדון עד שלב חצי גמר ליגת התיכונים הבכירה של המדינה, בו הפסידו. בסיום העונה נבחר דאן לשחקן התיכונים המצטיין בקונטיקט, ושובץ במקום ה-24 בדירוג שחקני התיכון המצטיינים בארצות הברית.
בסיום לימודיו התיכוניים בחר דאן ללמוד בפרובידנס קולג'. בעונת הפרשמן שלו קלע דאן 5.7 נקודות למשחק בלבד, ובתחילת עונתו השנייה, לאחר ארבעה משחקים, נפצע דאן בכתפו ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו ממשחק עד סיום העונה. דאן השתתף בפחות מ-30% ממשחקי קבוצתו באותה עונה, מה שזיכה אותו, על פי חוקי ה-NCAA, באפשרות להישאר עם קבוצתו שנה אחת נוספת מעבר ל-4 שנות הלימוד הבסיסיות. בעונת 2014/2015 חזר דאן מפציעתו בכושר שיא כשהעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 5.5 ריבאונדים, 7.5 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק, וזכה בתוארי השחקן המצטיין ושחקן ההגנה המצטיין של מחוז ה-Big East. בעונתו הרביעית המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצעים דומים, וזכה בשנית בתוארי שחקן העונה ושחקן ההגנה של המחוז.
בסיום עונתו הרביעית החליט דאן לוותר על המשך הלימודים בפרובידנס, ולהירשם כמועמד לבחירה בדראפט ה-NBA.

קריירה ב-NBA

דאן נבחר בבחירה החמישית של דראפט 2016, על ידי קבוצת מינסוטה טימברוולבס. בעונתו הראשונה ב-NBA שימש כמחליפו מהספסל של הרכז ריקי רוביו, והציג יכולת מאכזבת למדי כשקלע ממוצע של 3.8 נקודות למשחק בלבד, ב-37.7% קליעה מהשדה.
בסיום עונת הרוקי שלו נשלח דאן בטרייד לשיקגו בולס, יחד עם זאק לאבין ולאורי מארקנן, בתמורה לג'ימי באטלר וג'סטין פטון. בעונתו השנייה ב-NBA הציג שיפור ניכר ורשם ממוצעים של 13.4 נקודות, 6.0 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק, כרכז הפותח של שיקגו.
אבו בכר אל-בגדאדי

חייו

אל-בגדאדי נולד ב-1971 בסאמרא שבעיראק. הוא למד באוניברסיטה האסלאמית בבגדאד, ושימש איש דת במסגד בפרוץ מלחמת עיראק ב-2003.
בתחילת המלחמה החל להנהיג קבוצות אסלאמיות קיצוניות, ובהמשך מונה לכהן במועצת השורא של לוחמי הג'יהאד של ארגון אל-קאעידה בעיראק. במאי 2010, לאחר מותם של מנהיגי הארגון, אבו איוב אל-מסרי ואבו עומר אל-בגדאדי, מונה אבו בכר אל-בגדאדי למנהיג אל-קאעידה בעיראק. אל-בגדאדי הודיע שהארגון יתמקד בניסיון לכבוש אזורים בעיראק במטרה להקים שם ח'ליפות אסלאמית שתתקיים על פי חוקי השריעה.
באוקטובר 2010 פרסמה ארצות הברית פרס של 10 מיליון דולר על מידע שיוביל ללכידתו או למותו של אל-בגדאדי.
לאחר תחילת מלחמת האזרחים בסוריה החל להרחיב את פעילות הארגון לתחומי סוריה, כשהוא נלחם לצד כוחות המורדים במשטרו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד. באפריל 2013 הודיע על איחוד ארגונו עם השלוחה הסורית של אל-קאעידה, ג'בהת א-נוסרה, תחת השם החדש: "המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט" (בראשי תיבות "דאעש"). בעקבות התנגדות ארגון ג'בהת א-נוסרה לאיחוד ולפעילות ארגון אל-קאעידה בעיראק בתחומי סוריה, קבע מנהיג אל-קאעידה, איימן א-זוואהירי, כי על הארגון להישאר בתחומי עיראק ולהותיר את הפעילות בסוריה לארגון ג'בהת א-נוסרה. לאחר שאל-בגדאדי סירב להיענות לדרישת אל-קאעידה, הודיעה אל-קאעידה על התנתקות מהארגון בעיראק.
ב-5 ביולי 2014 פורסם סרטון וידאו, שבו כביכול נראה לראשונה אל-בגדאדי, כשהוא מנהיג את תפילת יום שישי במסגד א-נורי במוסול, ונושא נאום בו קרא לכלל המוסלמים לציית לו.
ב-8 בנובמבר 2014 דווח שאל-בגדאדי נפצע קשה בהפצצה של מטוסי קרב אמריקאיים על העיירה אל-קאאם, במקום בו התקיים מפגש של ראשי הטרור. בסוף אפריל 2015 דווח כי הוא חי ומחלים מהפציעה, אך נותר משותק, ואת מקומו החליף אבו עלאא אל-עפרי. על פי משרד ההגנה של עיראק, זה האחרון חוסל בתקיפה מן האוויר של כוחות הקואליציה הבינלאומית כחודש אחר כך.
ב-23 בינואר 2016 דווח במספר כלי תקשורת שאל-בגדאדי נפצע אנושות בתקיפה אווירית בצפון עיראק.
ב-16 ביוני 2017 דווח שמשרד ההגנה הרוסי בודק דיווחים לפיהם אל-בגדאדי נהרג בהפצצה של מטוסי קרב רוסיים על העיר א-רקה חודש קודם לכן, במקום בו התקיים מפגש של בכירי הארגון. גם בישראל התקבל מידע מודיעיני על מותו של מנהיג המדינה האסלאמית.
ב-29 באפריל 2019 התפרסם סרטון ובו מצולם אל-בגדאדי כשהוא משבח את מבצעיהם של הפיגועים שבוצעו בסרי לנקה, שמונה ימים קודם לכן.
ב-16 בספטמבר 2019 פרסם קלטת נוספת.
בית משפט לעניינים מינהליים

בתי המשפט לעניינים מינהליים הוקמו בישראל מכוח חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, במטרה להסמיך את בית המשפט המחוזי (בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים) לדון בעניינים מנהליים אשר נדונו בעבר בבג"ץ. מכאן אף המקור לכינויו של בית משפט זה "בג"ץ קטן". תפישתו העקרונית של החוק היא, כי ראוי שבירור עתירות המובאות בפני בתי משפט אלה יערך על פי כללי דיון בעלי מאפיינים דומים לאלה של כללי הדיון הנוהגים בבג"ץ, והמוסדרים בתקנות סדר הדין בבית המשפט הגבוה לצדק.

היסטוריה

עם הקמת המדינה נקבע המוסד של בג"ץ לדיון בטענות כנגד פעילות השלטון. ברבות השנים עלה העומס על בית המשפט העליון שטיפל בעתירות לבג"ץ והוצעו הצעות שונות להקל את העומס. בשנת 1980 הציעה ועדת לנדוי מתווה להקלת העומס, אולם הצעותיה לא יושמו. בשנות ה-90 החל בג"ץ להעביר נושאים לבית המשפט המחוזי בדרך של פסיקה. בראשית שנות ה-90, בבג"ץ פסטרנק, בג"ץ 991/91 הועברו ענייני מכרזים לבתי המשפט האזרחיים. לאחר מכן הועבר הדיון בחברות ברשות מקומית לבתי משפט אזרחיים ברע"א 1287/92 ובבג"ץ 1921/94 הועברו ענייני התכנון והבנייה לבתי המשפט האזרחיים. בעקבות זאת, העבירה הכנסת בשנת 1997 חוק להקמת בתי משפט מנהליים שדנו בענייני תכנון ובנייה. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2000 הועבר חוק בתי המשפט לעניינים מנהליים שהעביר עניינים אחרים לבתי המשפט המנהליים.
ב-17 ביולי 2018 השלימה שרת המשפטים איילת שקד, ביחד עם שר הביטחון אביגדור ליברמן והח"כים ניסן סלומינסקי ובצלאל סמוטריץ', מהלך שיזמה והמעביר סמכויות שיפוט ביהודה ושומרון מבג"ץ לבית המשפט המנהלי בירושלים שכעת יישב, מעת כניסת החוק לתוקף, כערכאה ראשונה במקום בג"ץ.
הגבירה עם ההרמין

זיהוי החיה שבתמונה

שם הציור באיטלקית הוא "Dama con l'ermellino". למילה ermellino פירושים אחדים, בהם הרמין, חולד הרים וחמוס (ממשפחת הסמוריים). כפי הנראה, החיה שבתמונה היא חמוס או הרמין.
למרות שבעברית קרוי הציור לעיתים "הגבירה עם החולד", הרי שהחיה המצוירת אינה חולד. החולד הוא בעל חיים עיוור השוכן במחילות, אינו לבן (פרט לחריגים שהם לבקנים) ואינו שייך למשפחת הסמוריים לכן לא ניתן לזהות את החיה עם חולד. החיה בציור היא לבנה, בעלת עיניים פקוחות ונאמר עליה שהיא שומרת על ניקיונה.
בעל החיים, בעל הפרווה הלבנה, נקשר בפולקלור לטוהר וניקיון, ונחשב לחיה שתבחר למות ולא להתלכלך. ויש בו גם משחק מילים מלומד: ביוונית נקרא הסמור Galè, משחק מילים עם שם משפחתה של צ'צ'יליה - גַלֶראני. מעבר לכך, ובצורה מובהקת יותר, מסמלת החיה את הדוכס ספורצה, שזכה לכינוי "החמוס" (L'Ermellino).

גלגוליו של הציור

למרות שננטשה על ידי לודוביקו, המשיכה צ'צ'יליה לזכות בחסדיו בזכות בנו שילדה. הדיוקן נשאר בידיה, אך ב-26 באפריל 1498 דרשה אספנית האמנות איזבלה ד'אסטה, אחותה של ביאטריצ'ה, מהפילגש שתמסור לידיה את הדיוקן, כדי שתוכל להשוותו עם ציורים אחרים של לאונרדו. ב-29 באפריל שלחה צ'צ'יליה את הציור לאיזבלה, ובמכתב מצורף כתבה שהייתה שולחת אותו ביתר רצון
"אילו הוא היה דומה לי יותר. אל לרום מעלתך לחשוב, שהדבר נובע מכישלון כלשהו מצד ה"מאסטרו", אשר אני מאמינה באמת ובתמים שאיש לא ישווה לו. הדבר נובע אך ורק מכך שהדיוקן נעשה כאשר הייתי עדיין בגיל הלא-מושלם, ומאז השתנו פני מאוד, כך שאם תציבי את הדיוקן לצידי, איש לא יחשוב שאני היא המתוארת בו"
— ניקול, שם, עמ' 265
במאה השמונה-עשרה היה הציור עדיין במילאנו, ונראה באוסף של הרוזנים לבית בּוֹנסָאנָה. בשנת 1800 לערך נקנה הדיוקן על ידי הנסיך אדם ייז'י צ'רטוריסקי מפולין, שהעניק את הציור לאמו איזבלה. באותה תקופה נוסף כיתוב שגוי בפינה השמאלית העליונה של הציור:
LA BELE FERONIERE
LEONARD D'AWINCI
זאת משום שנחשב בטעות על ידי איזבלה צ'רטוריסקי כדיוקנה של פילגשו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת (כיום כינוי זה מוצמד בטעות לדיוקן אחר שצייר לאונרדו). בשנות הארבעים עד השבעים של המאה ה-19 שהתה המשפחה בגלות בפריז, כשהתמונה נמצאת ברשותה, בחדריה שבמלון "למבר", אך מבלי שאיש בממסד האמנותי הצרפתי יודע על כך. בקטלוג צרפתי משנת 1869 מצוין שהתמונה אבודה. בשנת 1876 חזרה המשפחה לפולין והתמונה הוצגה במוזיאון צ'רטוריסקי בקרקוב. בראשית המאה ה-20 זוהתה התמונה כדיוקנה של צ'צ'יליה גלראני. בזמן מלחמת העולם השנייה, לפני פלישת הנאצים לפולין ב-1939, הוסתרה התמונה בסינייבה, אך מקום המסתור התגלה, והציור הוצג במוזיאון הקיסר פרידריך בברלין, ונועד] להיתלות במוזיאון הפרטי של אדולף היטלר בלינץ. לבסוף הגיעה התמונה לאוסף הפרטי של המושל הנאצי של פולין, הנס פרנק, ושם התגלתה ב-1945 בידי הוועד הפולני-אמריקני. הציור נמצא כיום באוסף צ'רטוריסקי בקרקוב.
מריופול

היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1778 בשם פבלובסק (Павловск), בשפך נהר קלמיוס (Кальмиус) לים אזוב, במקום בו היה יישוב ארעי. על פי הוראתה של הקיסרית יקטרינה הגדולה, יושבו העיר והאזור בשנת 1779 על ידי היוונים, אשר הועברו מחצי האי קרים, ושמה של העיר הוסב למריופול.
בין השנים 1948–1989 העיר נקראה ז'דאנוב (Жданов) על־שם אנדריי ז'דאנוב, אשר נולד בה.
מריופול היא עיר תעשייתית חשובה (בייחוד בשל תעשייה כבדה מפותחת: ייצור מתכות, מכונות, כימיה וכדומה), עיר נמל על ים אזוב, מרכז תרבות (2 מוסדות להשכלה גבוהה, תיאטרון וכדומה) וספורט (כדורגל, כדורסל - ראו אזובמאש מאריופול, ועוד).
מאז 2014 ניטשים בתחומי העיר מאבקי שליטה בין צבא אוקראינה וכוחות בדלנים פרו-רוסיים.

הקהילה היהודית

יהודים התגוררו בעיר מאמצע המאה ה-19. ב-20–22 באוקטובר 1905 בוצע פוגרום ביהודי העיר. 21 יהודים נרצחו בפוגרום ובתים וחנויות רבים נבזזו. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הפכה העיר למרכז תעשייתי ויהודים רבים הועסקו במוסדות שלטוניים ובתעשייה. בעיר פעל בית ספר ביידיש. ב-1939 מנו היהודים בעיר 10,444 נפש, כ-5% מאוכלוסיית העיר. ב-8 באוקטובר 1941 כבשו הגרמנים את העיר ותוך פחות מחודש רצחו את רוב יהודי העיר בשני מבצעי רצח בבורות ירי. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-10 בספטמבר 1943 (יום זה נחוג כיום העיר). כיום ישנה קהילה יהודית משגשגת במאריופול.

שלטון וחלוקה מנהלית

מועצת העיר מורכבת מ-76 חברים וממנה את הרשויות העירוניות המבצעות. תקציב העיר עומד על כ-170 מיליון דולר (2011). בעיר 4 אזורים: ז'ובטנבי (מרכז העיר), פרימורסקי (חוף הים), איליצ'ובסקי (צפון העיר), אורדז'וניקידזבסקי (הגדה השמאלית של קלמיוס).

כלכלה

ענפי כלכלה עיקרייםתעשייה: כ-56 מפעלים - ייצור מתכות (תשלובת ע"ש איליץ', אזובסטאל), ייצור מכונות (אזובמאש, מנועים, ציוד חקלאי, אוניות), מזון ועוד; סך ערך הייצור התעשייתי - כ-7.4 מיליארד $ (2010).
בינוי - תעשייתי ומגורים. מדע: 2 אוניברסיטאות (כ-20 אלף סטודנטים), כ-10 מכוני מחקר.
התעשייה המפותחת, אשר חלקה הוקם ללא התחשבות בכיוון הרוחות, מהווה נטל אקולוגי כבד על אוכלוסיית העיר ומרחבי הים הסמוכים.

תחבורה

תחבורה בינעירונית: נמל תעופה בינלאומי (מוסקבה, קייב, אתונה), רכבות (2 תחנות בתחומי העיר - תחנת מוצא מריופול ותחנה סרטנה; רכבות יומיות למוסקבה, קייב וחרקוב, בתדירות נמוכה יותר - ליעדים נוספים), רכבות חשמליות פרבריות, אוטובוסים.
תחבורה עירונית: כ-80 קווי אוטובוס, 12 קווי טרוליבוס, 11 קווי חשמלית, מוניות.
הארולד פרינו ג'וניור

חיים אישיים

פרינו נולד בברוקלין, ניו יורק, בגיל 7 שינו הוריו את שם משפחתו לוויליאמס.
כשהתבגר הוא חזר לשם ילדותו, פרינו. הוא נשוי לבריטני ולהם שתי בנות.

קריירה

ב-1989 פרינו השתתף במחזמר "תהילה". ב-1998 שיחק במותחן "לולו על הגשר", שמבוסס על ספרו של פול אוסטר שגם ביים את הסרט. ב-1999 שיחק בקומדיה "סודו של שושבין". ב-2002 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "אונליין". פרינו שיחק בשני הסרטים האחרונים של מטריקס בתור לינק (2003). הוא שיחק גם בסרט רומיאו ויוליה בתור מרקוציו.
פרינו שיחק גם בסדרות טלוויזיה: באוז בתור אוגסטוס היל (2003-1997), באבודים בתור מייקל דוסון ובתפקיד אורח ב-CSI.
פרינו שיחק באבודים בעונה הראשונה, השנייה והרביעית. הוא לא היה מרוצה מכך שהוציאו את דמותו מהתסריט, במיוחד שחזר לשחק בעונה הרביעית במשך כחמישה פרקים.  
בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "28 שבועות אחרי". בשנת 2008 שיחק בסרט הדרמה "גני הלילה", בדרמה הספורט "הכדור לא משקר", בסרט "לשרוד מעבר לסורגים", ובדרמה העצמאית "השם שלך כאן". בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה-קומית של רשת ABC, "יוצאי הדופן", בתפקיד הבלש ליאו בנקס, שנמצא בהתקף חרדה תמידי. 
בשנת 2011 שיחק בסרט הפעולה "רודף צדק" . בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בסיטקום "להקת החתונות", שבוטלה לאחר עונה אחת. ושיחק בסרט "טרנזיט".  
בשנת 2013 שיחק בסרט "חג של שושבין" שמהווה סרט המשך ל"סודו של שושבין" מ-1999. בשנת 2014 לוהק לסדרה "קונסטנטין" בתפקיד "מאני". 
בשנת 2016 שיחק בסדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בתפקיד השופט פוסטון קלר. 
בשנת 2017 שיחק בחמישה פרקים בעונה ה-13 במספר של סדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות", ושיחק בסרט הדרמה העצמאי "אני לא כאן". בשנת 2018 שיחק בסרטים "מקום לאהבה" ו"גדולה מהחיים".

פרסים

ב-2005 פרינו קיבל את פרס אמי שניתן לכלל מצבת השחקנים בסדרה אבודים.
נינג'ה סראסלו

ביוגרפיה

סראסלו נולדה בהלסינקי, סבתה הייתה ממוצא שוודי ורוסי.
כדוגמנית היא עבדה עבור חברת הקוסמטיקה "Garnier" ותמונותיה הופיעו במגזינים Elle וGQ. היא צעדה בתצוגות אופנה במילאנו ופריז.
ב-1999 הופיעה בקליף של להקת HIM.
ב-2001 הופיעה בסרט הצרפתי "Absolument fabuleux" לצד נטלי ביי.
ב-2006 נינג'ה סראסלו הוציאה את הסינגל הראשון שלה כזמרת הנקרא "Fashion" ודורג במקום הראשון בטבלאות בפינלנד, אלבומה הראשון "I Don't Play Guitar" יצא בתחילת 2007.
ב-2008 השתתפה בתחרות לבחירת נציג פינלנד לאירוויזיון עם השיר "Battlefield of Love" אך לא עלתה לגמר התחרות.
ליז דארלי

ביוגרפיה

דארלי נולדה ב-27 בדצמבר 1981 בניס שבצרפת.
ב-1999 זכתה בתוכנית המוזיקה Graine de Star Tour.
בשנת 2004 הייתה דארלי מועמדת לייצג את מונקו באירוויזיון, אך דורגה במקום השני על ידי הוועדה הבוחרת.
שנה לאחר מכן, היא נבחרה לייצג את מונקו באירוויזיון 2005 שנערך בקייב עם השיר "Tout de moi"  (בעברית: הכל בקשר אליי). בתחרות עצמה סיימה דארלי במקום 24 הכללי ולא העפילה לגמר.
ב-2009 הוציאה את אלבומה הראשון, Si j'avais su, écrit. ב-2012 השתתפה בגרסה הצרפתית של The Voice.
מתגוררת כיום במונקו.