google/wiki40b huggingface dataset:
הירושה - דמויות

סדרת הירושה (Inheritance Cycle) היא סדרת ספרי פנטזיה מאת כריסטופר פאוליני.
בסדרה מספר דמויות בולטות:

אראגון

גיבור הסדרה. מסעו מתחיל כאשר הוא מוצא אבן מסתורית, שמתגלה כביצת דרקון. לאחר בקיעתה הוא מתחיל ללמוד להלחם, להשתמש בקסם ולקרוא, ולמעשה הופך לרוכב דרקונים בהדרכתם של ברום ואורומיס. אמו קראה אותו על שמו של רוכב הדרקונים הראשון. מאוחר יותר הוא זוכה לכינויים "הורג-הצל", "חרב-האש", "ארג'טלאם" ("יד מכסף"), "קללת הרא'זאק" ו"קוטל-המלכים".
אראגון חי עם דודו גארו ובן דודו רוראן בחווה מבודדת הגובלת בכפר בשם קרווהול. לאורך סדרת הספרים מתגלים פרטים נוספים על זהות הוריו של אראגון והסיבה שהפקידו אותו אצל דודיו. הוא והדרקונית שלו סאפירה מתפתחים ללוחמים רבי עוצמה הם נלחמים במל גאלבטוריקס והם האחראים על הכשרתו של דור הרוכבים והדרקונים החדש.

אריה

נסיכת האלפים שהציל אראגון משוביה. לפני שנלכדה במארב שערך דורזה, היא נשאה את הביצה של סאפירה אל הווארדן. אראגון מתאהב בה, אך היא נמנעת מקרבתו בשל חובותיהם, הפרש הגילאים העצום, והעובדה שהם ממינים שונים. בסוף הספר השלישי היא הורגת את הצל וראוג ועל ידי כך היא הופכת ל"הורגת-צל". היא בתה של איסלנזאדי מלכת האלפים, אביה שהיה גם הוא מלך מת בשנות "הצער הגדול".

מרטאג

מרטאג הוא אחיו למחצה של גבור העלילה, אראגון, ומחשובי משרתיו ואויביו של גאלבטוריקס. מרטאג ידוע כבנו של מורזן ראש מפרי השבועה שבגדו ברוכבי הדרקונים והצטרפו לגלבאטוריקס. לאורך סדרת הספרים מתגלה כי אמו היא גם אמו של אראגון. הוא לוחם מיומן והפך לרוכב דרקונים תחת שליטתו של גאלבוטריקס, בשל שינוי שהוא עושה בעצמו פגה השליטה של המלך בו והוא משתחרר מכבליו ונלחם בו.

ברום

ברום - מורהו הראשון של אראגון שהכירו בתחילה כזקן תמהוני ונרגן. לאורך סדרת הספרים מתגלה כי הוא היה רוכב בעצמו שהתחנך אצל אורומיס. הוא איבד את הדרקונית שלו בעיצומו של המרד של גאלבוריקס ומפרי השבועה. אובדן הדרקונית שלו שבר את רוחו והפך אותו לתאב נקמה הוא הקים את הווארדן, חיסל בכוחות עצמו שלושה ממפרי השבועה והדרקונים שלהם, כולל מורזן, בנוסף סייע לחיסול חמישה אחרים. לאחר שהתוודע לאראגון נדד איתו ברחבי אליגאזיה במטרה לנקום ברא'זאק על רצח גארו (דודו של ארגון) הוא מת בידי הרא'זאק בעת לחימה לאחר מותו הפכה סאפירה את מצבתו ליהלום טהור. בהמשך מתגלה שהיה אביו של אראגון ואהובה של סלנה - אמו של אראגון.

רוראן

בן דודו של אראגון והמנהיג הבלתי מעורער של תושבי קרווהוֹל. פגישתו הראשונה עם אראגון לאחר שזה עזב את קרווהול הייתה בסורדה. ידוע גם כ"פטיש הכוח" משום שנלחם באמצעות פטיש ברא'זאק וחיילי גאלבטוריקס. התחתן עם קטרינה, בת הקצב סלואן, בסוף הסדרה הוא הופך לרוזן.

גאלבטוריקס

הנבל הראשי בסדרה. גאלבטוריקס הוא שיזם את המרד שהוביל לנפילת רוכבי הדרקונים אחרי שדרקונו הראשון מת. הוא מלך הקיסרות, שזכה בכוח שאין שווה לו באמצעות ניצול הדרקונים. איש לא הצליח להביס אותו בכל שנות שלטונו. הוא מתואר כאכזרי, חסר רחמים וחסר כבוד לחיי אדם. רכב על דרקון ענק ושחור ששמו שרוקין. שרוקין היה מטורף וסבל מכאבים רבים אך גם חזק וגדול יותר מכל דרקון. הקשר ביניהם לא היה בריא ופורה כשאר הדרקונים ורוכביהם מאחר שגאלבטוריקס השתלט עליו באמצעות קסמים.

אורומיס

אחרון רוכבי הדרקונים מהדור הקודם. בזמן בגידת מפירי השבועה הם תפסו אותו והוא ברח במחיר הרגל של דרקונו, וברח ליער דוּ ולדנוארדן. שימש כמורהו השני של אראגון, לאחר מותו של ברום. הוא סבל מנכות שמנעה ממנו להשתמש בקסם, מלבד בעוצמות חלשות מאוד. אורומיס ודרקונו גליידר נרצחו בידי מרטאג ועוקץ (שהיו שניהם בהשפעת קסמיו של גאלבטוריקס).
שור טבצ'ניק

היסטוריה

הסניף הראשון ברשת נוסד בתל אביב בשנת 1928 על ידי חיים טבצ'ניק, רוקח שעלה לארץ ישראל מאודסה עם אשתו ברכה ושתי בנותיהם. הוא פתח מתחת לדירת המשפחה, ברחוב שבזי שבשכונת נווה צדק, את בית המרקחת הראשון שלו, "בלפוריה".
טבצ'ניק פיתח בעצמו תרופות ומוצרים קוסמטיים תחת השם "חאוטה" (ראשי התיבות: חיים אושר טבצ'ניק), ביניהם משחות שיניים, קרמים שונים, קצף לאמבט ועוד מוצרים נוספים שהיו קשים להשגה באותם ימים.

בשנת 1932 קנה טבצ'ניק את "בית הורנשטיין" בשכונת נורדיה, על מנת להקים בו את "בלפוריה ב'". הבניין שבו ממוקם בית המרקחת הוא אחד מ–190 בתים לשימור מחמיר בתל אביב.

בנותיו של טבצ'ניק, טובה ופולה, נסעו ללמוד רוקחות באוניברסיטה האמריקאית של ביירות. לאחר הצלחת שני בתי המרקחת שלו, פתח חיים טבצ'ניק בית מרקחת נוסף ברחוב אלנבי 17 בשנת 1939, "בלפוריה ג'". פולה הופקדה על ניהול הסניף החדש, ואילו טובה ניהלה את "בלפוריה ב'", כיום הסניף הראשי של "שור-טבצ'ניק".
הרוקח גרשון שור עלה לתל אביב עם אשתו וילדיו בשנת 1934 ופתח אף הוא בית מרקחת, ברחוב אחד העם, מול גימנסיה הרצליה. גם בנו, יוסף, נסע ללמוד רוקחות בביירות. טובה טבצ'ניק ויוסף שור נפגשו בתל אביב, וימים ספורים לפני הכרזת המדינה הם נישאו. כדי להנציח את הרוקחים שהיו מאוד מוכרים בתל אביב הקטנה: טבצ'ניק ושור, הם החליפו את שמו של בית מרקחת בפינת הרחובות המלך ג'ורג' ודיזנגוף, וכך קמה רשת בתי המרקחת הראשונה בישראל: "שור טבצ'ניק". בניהם של טובה ויוסף, שרונה וחגי, למדו רוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים, והם מנהלים היום את סניפי הרשת.
בשנת 1975 בית המרקחת התרחב. לראשונה בישראל הוקם דראגסטור ששטחו היה הגדול ביותר בארץ אז: 250 מ"ר, עד שנוסדו סניפי הסופר פארם בשנת 1978. בשנת 1980, לראשונה בישראל, הפעיל בית המרקחת רשת מחשבים בחנות קמעונאית. הוקמה רשת של ארבעה מחשבים בטכנולוגיית CPM שקדמה למערכת ההפעלה של DOS.
בשנת 1985 החלה הרשת לייבא תרופות מיוחדות ונדירות מחו"ל. ומאז שור טבצ'ניק מייבאת תרופות שלא משווקות בישראל, אך נדרשות על ידי חולים שלהם לא נמצאת תרופה מתאימה בארץ. החל מ-2002 הרשת מיבאת באופן בלעדי תרופות להפרעות קשב וריכוז ADD ו-ADHD.
בשנת 1994 החלה שור-טבצ'ניק לפעול גם מתוך רשת שופרסל. בשנת 1999 מנתה רשת "שור-טבצ'ניק" שבעה סניפים. בשנה זו פתחה את אתר הדראגסטור המקוון הראשון בישראל: drugstore.co.il.
בשנים הבאות נסגרו חלק מסניפי הרשת.

שנות האלפיים ואילך

בשנת 2009 נערכה תערוכה בחלונות הראווה של סניפי הרשת בתל אביב שהציגה את ההיסטוריה של בית המרקחת. בשנת 2014 התקינה שור טבצ'ניק בסניף המלך ג'ורג' את הרובוט הראשון בישראל לניפוק תרופות.
בשנת 2018 התחילה הרשת לנפק קנאביס רפואי בהתאם לאסדרה החדשה בארץ.

בנוסף לניהול בתי מרקחת הרשת מפעילה חברות בנות. חברת הבת דראגסטור-נט מייבאת תרופות נדירות שאינן רשומות בישראל, ללקוחות פרטיים ולמגזר המוסדי.
חברת הבת פרו-פרמה מתכננת ומתקינה מערכות אכסון מתקדמות לבתי מרקחת, מגירות חכמות, רובוט שמנפק תרופות לרוקח ועוד.
נכון לשנת 2018 יש לרשת שלושה סניפים. מנהלי הרשת הם חגי שור ושרונה בן יהודה. מספר העובדים ברשת ובחברות הבנות הוא כ-100.
אולודניז

אולודניז (בטורקית: Ölüdeniz) הוא כפר קטן ואתר נופש ידוע בריביירה הטורקית בדרום מערב המדינה, בגבול שבין הים התיכון לבין הים האגאי. 
באתר מצוי חוף חלוקים וכן לגונה מבודדת, שהיא שמורת טבע מוכרזת, ובה חוף חולי. מימיו של המקום מפורסמים בשל גוני הטורקיז והאקוומרין שלהם. האתר הוכר רשמית כחוף דגל כחול. 
המקום הוא פופולרי כאתר רחיפה בשל גובהו של הר באבאדאג (Babadağ) הסמוך (1,969 מטרים), המשמש כנקודת זינוק, ובשל המראה הנשקף ממנו. הוא פופולרי גם כאתר צלילה.
מאז 2010 משמש האתר כנקודת זינוק לתחרות אולטרה מרתון שנתית המתנהלת על תוואי הדרך הליקית.
פירוש שמו של האתר הוא ים המוות, כשהכוונה היא למימיו השקטים גם בעת סערות.
She's Leaving Home

רקע

לנון ומקרטני כתבו שיר זה בהשראת כתבה בעיתון הדיילי מירור, שסיפרה על מלני קו, נערה בת 17 שעזבה את בית הוריה ולא ידוע היכן היא נמצאת. אף שמקרטני הצהיר כי תוכן השיר הוא בדוי לחלוטין, מלני קו טוענת כי השיר מדויק למדי. בפועל קו לא הלכה להיפגש עם סוחר מכוניות כפי שנכתב בשיר, אלא עם החבר שלה שהיה עובד בקזינו. כמו כן, בניגוד לתיאור השיר את הבריחה מהבית בשעת בוקר מוקדמת, קו ברחה מהבית בצהריים בזמן שידעה ששני הוריה בעבודה. קו נמצאה לבסוף לאחר 10 ימים מפני שהיא סיפרה למישהו על כך שהיא נמצאת עם החבר שלה.
 קו חזרה לבית הוריה כשהיא בהריון, ועשתה הפלה. בכתבה ממגזין הרולינג סטונס נטען שקו היא דוגמה מייצגת לכל הנערים והנערות באותה תקופה (שנות ה-60 של המאה ה-20) שרצו לברוח מהבית ומחייהם.
מקרטני מספר על תהליך כתיבת השיר:
ג'ון ואני כתבנו את השיר ביחד. ההשראה הייתה שלי. ראינו סיפור בעיתון על נערה צעירה שברחה מהבית ולא נמצאה, היו הרבה מקרים כאלו באותה תקופה, וזה היה מספיק כדי לתת לנו רעיון בסיסי לסיפור. אני התחלתי לכתוב את המילים: היא חומקת החוצה ומשאירה פתק ואז ההורים מתעוררים.. זה היה די נוגע ללב. אני אהבתי את זה כשיר, וכשהראיתי את זה לג'ון הוא הוסיף הערות ארוכות למילים הקיימות. אחד מהדברים הנחמדים ביותר לגבי המבנה של השיר זה שהוא נשאר על אותו רצף אקורדים ללא שבירה גם במשך הפזמון. בתקופה לפני השיר הזה בכתיבת השירים שלנו, היינו בוודאות משנים את האקורדים בפזמון, אבל השארנו את השיר הזה על ה-C. זה ממש תופס אותך. זה טריק נחמד שאני חושב שהצליח טוב למדי. בזמן שהראיתי את זה לג'ון, הוא עבד על הפזמון היווני, נקודת המבט של ההורים "נתנו לה את רוב חיינו, נתנו לה כל דבר שכסף יכול לקנות". אני חושב שייתכן שזה היה ציטוט של ההורים מהכתבה על הנערה שברחה. כמו כן יש את העניין שאנשים חשבו שהמוכר מאולם תצוגת המכוניות היה טרי דונובן, שהיה חבר שלנו ועבד באמת באולם תצוגת מכוניות, אבל זה לא היה נכון. הדמות בשיר הייתה בדיונית לחלוטין, כמו הקפטן מהשיר צוללת צהובה
בצירוף מקרים מוזר, קו ומקרטני למעשה נפגשו 3 שנים לפני כתיבת השיר בעת שמקרטני היה שופט אורח בתוכנית טלוויזיה בשם "Ready Steady Go!" ב-1963. במהלך התוכנית בחר מקרטני את קו כזוכה בתחרות ריקודים.

עלילת השיר

השיר מספר על נערה שעוזבת את ביתה מכיוון שאינה מרוצה מחייה. הבתים של השיר מתארים את קו העלילה של כלל הדמויות מצד אחד את הנערה והחששות שמלווים אותה, ומצד שני את ההורים והתמודדותם עם הבשורה שביתם ברחה מהבית.
הפזמון מתאר את קינתם של ההורים שלא מבינים מדוע ביתם עזבה אותם אחרי שהשקיעו בה כל מה שיכלו במשך השנים.
ג'ון סמית' (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

סמית' נולד וגדל בסקוטלנד. למד באוניברסיטת גלאזגו כלכלה ומשפטים ועסק בעריכת דין. ב-1983 הוענק לו תואר פרקליט הכתר (Queen's Counsel). 
ב-1956 הצטרף סמית' למפלגת הלייבור. בשנת 1970 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז בחירה בסקוטלנד, וכיהן בו עד סוף חייו. ב-1971 הצביע בפרלמנט בעד הצטרפות בריטניה לאיחוד האירופי, תוך הפרת המשמעת הסיעתית בעניין זה. הוא כיהן כסגן שר בשנים 1974 עד 1978, ואז מונה כשר המסחר בממשלתו של ג'יימס קלהאן - השר הצעיר ביותר בה. הוא כיהן בתפקיד עד בחירות 1979, שבהן הפסיד הלייבור למפלגה השמרנית.
מראשית שנות השמונים ועד 1987 שימש סמית' בממשלות הצללים של הלייבור כשר האנרגיה, שר התעסוקה ושר המסחר והתעשייה. לאחר הפסדו של הלייבור בבחירות 1987 היה לשר האוצר בממשלת הצללים של ניל קינוק. בשנים שלאחר מכן נבחר פעמיים לאיש השנה בפרלמנטריזם הבריטי.

מנהיג הלייבור והאופוזיציה

ב-1992 התפטר ניל קינוק מראשות מפלגת הלייבור, בעקבות ההפסד לשמרנים בבחירות הכלליות באותה שנה. סמית' נבחר תחתיו למנהיג המפלגה והאופוזיציה. הוא הספיק לכהן בתפקיד 21 חדשים בלבד. במהלך כהונתו הקצרה הביא למתן זכות הצבעה לכל חברי המפלגה בבחירת מנהיגה והתחייב שממשלת לייבור עתידית תביא להקמת פרלמנט לסקוטלנד (דבר שהוגשם על ידי ממשיכיו). מפלגתו צברה בימי מנהיגותו תמיכה ציבורית ולסמית' היה סיכוי של ממש להפוך לראש הממשלה לאחר הבחירות הבאות - דבר שיורשו טוני בלייר זכה לו.
סמית סבל מהתקף לב בשנת 1988. למרות שאימץ לאחריו דיאטה חריפה ועיסוק בספורט לקה ב-12 במאי 1994 בהתקף לב שני וחריף ונפטר בגיל 55. הוא נקבר באי לונה בסקוטלנד. בטקס זיכרון שנערך לו ביולי 1994 במנזר וסטמינסטר השתתפו 2,000 איש. בית מטה מפלגת הלייבור נקרא על שמו.
סמית' היה נשוי ואב לשלוש בנות.
ג'ון לה קארה

עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

הספר "המרגל שחזר מן הכפור" הוסרט בשנת 1965, ובשנה זו זכה בפרס אדגר מטעם אגודת סופרי המסתורין של אמריקה. את הסרט ביים מרטין ריט ואת דמותו של לימאס בסרט גילם השחקן ריצ'רד ברטון ואת דמותו של ג'ורג' סמיילי גילם השחקן רופרט דייוויס. הספר "חיוג אל השאול" הוסרט בשנת 1965 בשם The Deadly Affair. את הסרט ביים סידני לומט ואת דמותו של סמיילי (שבסרט שונה שמה לצ'ארלס דובס) גילם השחקן ג'יימס מייסון. בשנת 1969 יצא לאקרנים הסרט "מלחמת המראות", בכיכובו של אנתוני הופקינס, שנעשה על פי הספר בעל אותו השם. בשנת 1984 יצא לאקרנים הסרט "המתופפת הקטנה", בכיכובה של דיאן קיטון, שנעשה על פי הספר בעל אותו השם. בשנת 1990 יצא לאקרנים הסרט "בית רוסיה", בכיכובם של מישל פייפר ושון קונרי, שנעשה על פי הספר בעל אותו השם. בשנת 2001 יצא לאקרנים הסרט "החייט מפנמה", בכיכובם של פירס ברוסנן, ג'פרי ראש וג'יימי לי קרטיס, שנעשה על פי הספר בעל אותו השם. בשנת 2001 יצא לאקרנים הסרט "הגנן המסור", בכיכובם של רייף פיינס ורייצ'ל וייס, שנעשה על פי הספר בעל אותו השם.
"החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי" זכו לעיבוד למיני סדרה טלוויזיונית על ידי ה-BBC, את דמותו של סמיילי, איש השירות החשאי הבריטי, גילם השחקן אלק גינס ואילו את "קארלה", רב המרגלים של ה- K.G.B, גילם השחקן פטריק סטיוארט. מיני הסדרה "החפרפרת" נחשבת ליצירת מופת, וזכתה לביקורות משבחות רבות. הסצנה בה חושף סמיילי בפני טובי אסתרהזי את מזימתו של קארלה, לקראת סיום הסדרה, היא מופת של איכות משחק ודיאלוג, ועל אף מורכבותה נחרטת היטב בזיכרון הצופה. "החפרפרת" גם עובד לסרט קולנוע שהקרנתו החלה בשנת 2011, כאשר דמותו של סמיילי מגלם השחקן גארי אולדמן.
"איש מבוקש מאוד" זכה לעיבוד קולנועי על ידי הבמאי אנטון קורבין, ויצא לאקרנים ב-2014. בסרט מככב פיליפ סימור הופמן בתפקיד המרגל גנתר באכמן, הופעתו הקולנועית האחרונה של הופמן.
"בוגד משלנו" זכה לעיבוד קולנועי על ידי הבמאית סוזנה וואייט. בכיכובם של יואן מקגרגור, נעמי האריס וסטלאן סקארסגארד. הסרט שנמצא בשלב הפוסט-פרודקשן ייצא לאקרנים בספטמבר 2016.
"מנהל לילה" זכה לעיבוד טלוויזיוני מאת רשת BBC כמיני סדרה בכיכובו של טום הידלסטון ששודרה ב-2016. העלילה מתמקדת ג'ונתן פיין, מלונאי, מנהל לילה במלון פאר בציריך. ריצ'רד אונסלו רופר הוא איש עסקים, עתיר נכסים ודמות מוכרת בחוג הסילון הבינלאומי. שניהם בריטים, שניהם מצליחים בתחומם, ושניהם חיים חיים כפולים. תחת מסווה של איש עסקים, ריצ'רד אונסלו רופר שקוע כולו בעסקות אפלות של נשק וסמים. מסך הברזל אמנם קרס והמלחמה הקרה תמה, אך הסכנה טרם חלפה. אנשים כמו ריצ'רד אונסלו רופר הם המאיימים עתה על שלום העולם. ג'ונתן פיין נשלח על ידי אנשי המודיעין הבריטי להיאבק באיש העסקים המייצג את חורשי הרעה, למרות מאבקי הכוח הפנימיים שבין גופי המודיעין והממסד השונים שידיהם אינן תמיד נקיות.
חסידות צ'ורטקוב

חסידות צ'ורטקוב היא חצר חסידית שנוסדה בעיר צ'ורטקוב (כיום באוקראינה), על ידי ענף למשפחת חסידות רוז'ין שהייתה מהגדולות שבחצרות מזרח אירופה עד תחילת המאה ה-20. רוב חסידי צ'ורטקוב נרצחו בשואה אך היא המשיכה להתקיים עד פטירת אדמו"רה האחרון בשנת 1958. כיום נותר לה זכר בדמות בתי כנסת  קטנים בשכונת מאה שערים בירושלים, בצפת, במנצ'סטר, באנטוורפן ובלונדון.

רבי דוד משה פרידמן

החסידות נוסדה בשנת תרכ"ה (1865) בידי רבי דוד משה פרידמן, בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. הוא רכש ארמון גדול שהיה בעיר והפכו למרכז החסידות. היה חתנו של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל.

רבי ישראל פרידמן

אחר פטירתו של רבי דוד משה בכ"א תשרי תרס"ד ירש אותו בנו רבי ישראל מצ'ורטקוב, שניהל את חצרו בצ'ורטקוב עד למלחמת העולם הראשונה. היה חתנו של דודו רבי אברהם יעקב מסדיגורה. במלחמת העולם הראשונה, ברח רבי ישראל לווינה שבאוסטריה, ושם השתקע יחד עם בני משפחתו, אך היה מגיע לצ'ורטקוב פעמיים בשנה, לחג השבועות, ולחג שמחת תורה. מסע זה בין וינה לצ'ורטקוב היה אירוע מרגש ואף כונה "צעדת מלכים". בווינה הקים הרבי את "הסתדרות החרדים", שלימים השתלבה באגודת ישראל. הרבי נודע באהבתו לארץ ישראל, ולכל מי ששאל אותו אמר לעלות לארץ, שלח שליחים מחסידיו לקנות עבורו אדמות בארץ-ישראל, והתכוון לעלות בעצמו ולהקים בהן יישוב. הרבי אף כיהן כנשיא אגודת ישראל לצידו של האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר מגור, וכינוסי האגודה הנודעים בשם ה"כנסייה הגדולה" התקיימו בווינה לכבודו של הנשיא שהתגורר שם. יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל ר' מאיר שפירא רבה של לובלין היה מחסידיו הנודעים של הרבי מצ'ורטקוב. הרבי נפטר בי"ג כסלו שנת תרצ"ד (1933) והותיר אחריו שני בנים: רבי נחום מרדכי ורבי דב בֶּר (בער), ושתי בנות, מרים אשת רבי מנחם נחום מאיצקן וחוה אשת רבי צבי אריה טברסקי שלימים שימש אף הוא כאדמו"ר מצ'ורטקוב.

רבי נחום מרדכי פרידמן

רבי נחום מרדכי נולד בי"ז בשבט תרל"ד. היה חתנו של דודו רבי שלמה בנו של רבי אברהם יעקב מסדיגורה. הנהיג את הקהילה בווינה עד שנת תרצ"ט (1939), עלה ארצה והקים בית כנסת קטן בביתו. היה חבר במועצת גדולי התורה. חיבר ספר בשם "דורש טוב" על המועדים. נפטר בי"ח באדר ב' תש"ו.
רבי דב בֶּר אחיו של נחום מרדכי ירש את עסקנותו של אביו ישראל מצ'ורטקוב באגודת ישראל אך כשנה לאחר פטירת אביו חלה, ונפטר בכ"ד באלול תרצ"ה. היה חתנו של דודו רבי יצחק מבויאן. בנו של רבי דוב בר - דוד משה עונה בווינה על ידי הגרמנים, וברח יחד עם אמו ואחותו לבריטניה, התיישב בלונדון בשכונת ענדן. כיום בניו מנהיגים את קהילת חסידי צ'ורטקוב, בנו הרב דוב בר מאנטוורפן, ובנו הרב ישראל ממנצ'סטר שאף פתח בית מדרש גדול ומפואר שם וחיבר ספר מדברי תורתו בבית המדרש בשם "שבט מישראל" (ירושלים תשס"ז). חתנו של רבי דוד משה הוא הרב יצחק הלפרין בן רבי אברהם שמשון מוסלוי.

רבי שלמה פרידמן

בנו של רבי נחום מרדכי, רבי שלמה המשיך להנהיג את החסידות עד ט"ו בחשוון תשי"ט (1958) אך אז נפטר ממחלה. היה חתנו של דודו רבי ישראל מסדיגורה. חיבר את הספר "דברי שלמה" על המועדים.
לאחר פטירת רבי שלמה, זקני החסידים הכתירו את דודו, רבי צבי אריה טברסקי ששימש עד אז כאדמו"ר מזלטפולי (שושלת צ'רנוביל), ואכן כונה כאדמו"ר מזלטפולי-צ'ורטקוב, נפטר בכ"ז אב-תשכ"ח (1968). נכדו, רבי חיים מיכאל ביברפלד, פתח בית מדרש בשכונת טוטנהאם בלונדון, כאדמו"ר מזלטופולי-צ'ורטקוב. רבי חיים מיכאל הוא חתנו של הרב יהושע זאב מייזליש, רבה של ליעז' בלונדון.
כיום אין אדמו"ר לחסידות צ'ורטקוב. רבים מחסידי צ'ורטקוב הצטרפו לחסידויות אחיות של שושלת רוז'ין, סדיגורא ובויאן.
ירבועיים

מאפיינים

מיני המשפחה דומים במראם החיצוני לעכבר. בעלי זנב ארוך המשמש להם לאיזון ורגליים אחוריות ארוכות. רגליהם הקדמיות קטנות ואינן משמשות לתנועה. באופן כללי, מספר האצבעות ברגליים משתנה בין המינים (לירבוע אסיאתי יש חמש אצבעות ברגלו האחורית לעומת שלוש אצל הירבוע האפריקני) וגם צורת אוזנם של המינים שונה. בעלי פרווה ארוכה ורכה. גודל המינים 4–26 ס"מ.
תזונתם משתנה: חלקם אוכלי זרעים, חרקים או צמחים, ואחרים אוכלי כל. 
מניחים כי יכולתם לקפץ למרחקים של כחצי מטר ויותר, התפתחה מן הצורך להימלט מטורפים, ואולי אף לסייע להם במסעות הארוכים יחסית שצריך בעל חיים מדברי לקיים כדי למצוא מזון. אף על פי שאין קשר בין הירבוע לעכברים מקפצים באוסטרליה או לירבועניים בצפון אמריקה, כל שלוש הקבוצות פיתחו מכלול זהה של הסתגלויות לחיים במדבר העמוק.

הגנה ורבייה

הירבוע הוא יצור לילי. במשך היום החם הוא מסתתר במאורות. בין 30 המינים במשפחה יש ארבע צורות שונות למאורות: שתיים זמניות ושתיים קבועות. המאורות הזמניות בנויות כמנהרה. עומקן של אלו המשמשות להמלטות מטורפים בזמן הלילה הוא 10 עד 20 ס"מ, והן אינן חתומות או מוסוות. המאורות הזמניות ליום מוסתרות היטב ופקוקות בחול השומר אותן מפני החום החיצוני ומפני זליגת הלחות הפנימית. עומקן: 20 עד 50 ס"מ.
מאורות קבועות הן גם כן חתומות ומוסוות, ולעיתים יש בהן מספר כניסות. אלו מבנים מורכבים יותר ויש בהן חלל קינון. מאורות החורף מכילות חללי אחסון מזון בעומק של 40 עד 70 ס"מ תחת פני האדמה, וחלל לשינת חורף בין 1.5 ל-2.5 מ' עומק תחת האדמה.
תקופת ההריון של הנקבה נמשכת 17–42 יום כאשר בה היא ממליטה 2-7 גורים. הנקבה נכנסת להריון פעם אחת או פעמיים בשנה.
ליגת העל האוקראינית בכדורגל

פורמט

עד עונת 2016/2017 האליפות הורכבה מ-26 מחזורים כשכל קבוצה משחקת אחת עם השנייה (משחק בית ומשחק חוץ). העונה מתחילה באמצע יולי ומסתיימת באמצע מאי. בדומה לנהוג בליגת העל הרוסית בכדורגל, פגרת החורף נמשכת 3 חודשים (מדצמבר עד תחילת מרץ).
העונה הראשונה בשנת 1992 הייתה ייחודית ונמשכה חצי שנה בלבד, לאחר שליגת העל הסובייטית הסתיימה בסתיו 1991 והתאחדות הכדורגל האוקראינית החליטה לשנות את לוח השנה של הכדורגל האוקראיני. באליפות הראשונה נטלו חלק 20 קבוצות שחולקו ל-2 בתים בני 10 קבוצות והקבוצות שיחקו זו עם זו. האליפות הוכרעה במשחק בין שתי הקבוצות בראש הבית (באותה עונה גברה דינמו קייב על טבריה סימפרופול בתוצאה 0:1) כשסגניות הבתים שיחקו על המקום השלישי בליגה (דנייפרו גברה על שחטאר דונצק בתוצאה 2:3).
לאחר העונה הראשונה, מספר הקבוצות השתנה ונע בין 14 ל-18 קבוצות. בעונת 2005/2006 נערך משחק אליפות בין מוליכת הטבלה לסגניתה לאחר ששתי הקבוצות היו עם אותה כמות נקודות. במשחק גברה שחטאר דונצק על דינמו קייב. באותה שתי הקבוצות סיימו עם 75 נקודות כל אחת. בעונת 2008/2009 הוחלט שעל קבוצות הכדורגל אסור לשתף יותר משבעה זרים במגרש, כל זר נוסף מעבר לשבעה יחייב את הקבוצה בתשלום קנס על סך 20 אלף דולר.
בעונת 2017/2018 האליפות הכילה 12 קבוצות כדורגל ונערכת בשני שלבים. בשלב הראשון הקבוצות משחקות במסגרת טבלת אליפות ב-22 מחזורים (132 משחקים בסך הכל). בשלב השני הקבוצות מתחלקות לשני בתים, 6 הקבוצות שבראש הטבלה משחקות ביניהן על תואר האליפות והשתתפות בליגת האלופות והליגה האירופית בעוד 6 הקבוצות שבתחתית הטבלה מתמודדות על ההישארות בליגה והימנעות מהדחה לליגת המשנה האוקראינית.
החל מעונת 2019/2020 נערך שלב פלייאוף להתמודדות על מיקום במפעלים האירופיים. מקומות 5-8 בטבלת הליגה ישחקו ביניהן על כרטיס אחד להעפלה להתמודדות באירופה.
KLM

תולדות החברה

החברה נוסדה ב-7 באוקטובר 1919, מה שהופך אותה לחברת התעופה הוותיקה בעולם הפועלת עדיין תחת אותו השם, (מוכר כשיא גינס).
בשנת 1920 התבצעה הטיסה הראשונה של החברה ללונדון.
בשנת 1934 התבצעה הטיסה הראשונה של החברה שחצתה את האוקיינוס האטלנטי.
בשנת 2004 התאחדה החברה עם חברת התעופה אייר פראנס.
בשנת 2017 חשף וילם-אלכסנדר מלך הולנד בריאיון לדה-טלגרף ההולנדי כי במשך 21 שנים הוא משמש כטייס משנה בטיסות מסחריות של KLM.

פעילות החברה בישראל

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, נמל התעופה לוד שימש את החברה כחניית ביניים במסלול טיסותיה להודו ואוסטרליה.
כיום, החברה מפעילה טיסה יומית אחת במטוס בואינג 737-900 מנמל התעופה סכיפהול באמסטרדם לנמל התעופה בן-גוריון.
טסמה מוגס

ביוגרפיה

מוגס נולד באתיופיה. התחרה בריצות 5000 מטר ו-10,000 מטר. ב-2008 עלה לישראל, התגורר תחילה בבאר שבע ולאחר מכן עבר לרעננה והתאמן במסגרת אגודת הפועל אתלטי אורן השרון. 
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה מוגס במדליית כסף, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:01.18 דקות, אחרי בריהון וובה מישראל (29:56.91 דקות) ולפני ג'פרי ויינשטיין מארצות הברית (33:18.96 דקות).
בפברואר 2010 זכה באליפות ישראל במרוצי שדה ה-49. בדצמבר 2010 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:03:20 שעות; הזמן לא הוכר כרשמי וכשיא ישראל לאחר שנמצא כי אורך המסלול היה קצר ב-133 מטר מהאורך הרשמי. בדצמבר 2012 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:04.40 שעות. במאי 2013 זכה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר, וקבע שיא ישראל חדש של 28:12.58 דקות. 
בינואר 2015 התחרה לראשונה בריצת מרתון במסגרת אליפות ישראל ומרתון טבריה. הוא סיים שני בין הישראלים לאחר זוהר זימרו, בתוצאה של 2:18:27 שעות. בספטמבר 2015 סיים במקום ה-25 במרתון ברלין בתוצאה של 2:15:29 שעות וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים האולימפיים סיים במקום ה-121 בתוצאה של 2:30.30 שעות.
אוליבר שאנטי

ילדותו ותחילת דרכו

אוליבר שאנטי נולד בהמבורג שבגרמניה.
בעודו היה ילד התחיל במסעו בעולם. הוא גר בכמה מארצות אירופה, בקריביים, בארצות הברית ובאפריקה. הרוויח כסף באמצעים שונים כגון שירה בציבור להנאתו. את הכינוי זמר "שאנטי" כמו רבים מזמרי הניו אייג' קיבל לאחר קבלת אמונה חדשה.
כאשר הוא ביקר בפסטיבל מוזיקה מזרחית בלבנון, החליט אוליבר שאנטי להשתקע בארץ זו, והחל משנת 1973 ניתק כל קשר עם מקורביו מן העבר.
לאחר זמן מה אוליבר חזר לאירופה. יחד עם חבר מוזיקאי בשם וויט ווימן ועם אשתו מרגו פול פתח שאנטי אולפן פרטי בשם "SATTVA". באולפן זה ההרכב החל לעבוד על אלבום אולפן ראשון.

הפריצה הגדולה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
לקראת סוף שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90 אוליבר שאנטי זכה לפרסום רב באירופה. המוזיקה של שאנטי שילבה מנגינות אלקטרוניות מודרניות ופופולרית בליווי מוטיבים מוזיקליים ממוזיקת המזרח הרחוק.
עד היום הפיק הסטודיו "SATTVA" מעל ל-50 אלבומי אולפן. כחלק מתהליך ההפקה אוליבר הזמין לאולפן ההקלטות מוזיקאים שונים המשתייכים לשבטים נדחים שונים.

האשמות בדבר התעללות מינית בילדים

בשנת 2002, הוצא נגד אוליבר שאנטי צו מעצר בגרמניה, לאחר שעלו חשדות כי התעלל מינית בילדים. שאנטי נעדר באותה העת, ולפי הדיווחים בתקשורת, עבר לחיות בסתר בגרמניה או באחת מהמדינות הסמוכות לה. לבסוף הוא נעצר בליסבון שבפורטוגל ב-29 ביוני 2008, והואשם ב-314 מקרים של התעללות בילדים ב-20 באפריל 2009.
טרם המשפט ניסה אוליבר שאנטי לשים קץ לחייו בתא המעצר. לבסוף, ביום שישי ה-4 בדצמבר 2009, נידון אוליבר שאנטי לשש שנים ו-10 חודשי מאסר לאחר שבית משפט במינכן הרשיע אותו ב-76 סעיפים הנוגעים לתקיפה מינית כלפי קטינים.
בשנת 2002, לאחר שאוליבר הואשם בתקיפה מינית של ילדים, החליטו חברי ההרכב המוזיקלי בה השתתף לשנות את שמם מ-"Oliver Shanti & Friends" ל-"Existence".
נאוארכוס

נָאוּאַרְכוֹס (ביוונית: ναύαρχος, בתעתיק ללטינית: nauarchus) היה תוארו של מפקד צי מלחמתי ביוון העתיקה ובמיוחד בספרטה. השם הוא הלחם של naus (אונייה) ו-archos (מפקד). בספרטה נשא בתואר זה המפקד העליון של הצי, שכן הפיקוד העליון על הצבא היה מסור בידי מלכי ספרטה. באתונה, לעומת זאת, שימש המונח לציון מפקד שייטת ולא למפקד הצי המלחמתי כולו; הלה היה כפוף לסטרטגים, עשרת המצביאים שנבחרו מדי שנה כדי לעמוד בראש כוחות הצבא והצי גם יחד.
נאוארכוס, על פי ההיסטוריון הרומי וגטיוס בן המאה ה-4 לספירה, היה תוארו של מפקד ספינת מלחמה בצי הרומי בתקופת הקיסרות.
נָבְאַרְכוֹס (כפי שהשם מבוטא ביוונית מודרנית) הוא שם הדרגה המקבילה לאדמירל בצי היווני של ימינו.