google/wiki40b huggingface dataset:
אסף נימני

קריירה

נימני החל את דרכו כמאמן קט-רגל ביישוב בו הוא מתגורר, קרני שומרון. בשנת 2008 הקים את מועדון הכח קרני שומרון ביישוב. באותה שנה הוביל את קבוצת הנוער של המועדון לאליפות ישראל בקט-רגל לנערים ונוער, כאשר ניצח בגמר המחוזי את מ.ס הרצליה ולאחר מכן, בגמר הארצי שנערך בהיכלי הספורט בראשון לציון את מ.ס חורה בתוצאה 7-4.
באוגוסט 2010 הצטרף נימני למועדון הכדורגל של הפועל רמת השרון ומונה למאמן קבוצת הנערים של המועדון, על ידי בני טבק ששימש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער.
בנובמבר 2011 קודם נימני (אז מאמן נערים א' של המועדון) לעוזרו של מנחם קורצקי ששימש כמאמן הקבוצה הבוגרת בליגת העל. הייתה זו עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה, ובה היא סיימה בפלייאוף התחתון, והגיעה לחצי גמר גביע המדינה, שם הודחה על ידי הפועל תל אביב.
בעונת 2012/2013 פתח את העונה השנייה שלו כעוזר מאמן בליגת העל, תחת ניסן יחזקאל שמונה לתפקיד בקיץ. באוקטובר 2012, עקב סכסוך שנוצר בין יו"ר המועדון מאיר יצחקי לראש העיר יצחק רוכברגר, קיבלו נימני ויחזקאל הודעה על סיום עבודתם במועדון.
ב-4 בנובמבר 2012 מונה נימני לעוזר השני של גיא לוזון, מאמן הנבחרת הצעירה של ישראל. באותו קיץ השתתפה הנבחרת בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2013 שנערך לראשונה בישראל. ב-28 בדצמבר 2012 החל במקביל לשמש כעוזרו של ניסן יחזקאל, שמונה למאמן מכבי הרצליה. את העונה סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון בליגה הלאומית.
בעונת 2013/2014 שימש כעוזרו של ניסן יחזקאל בקבוצת הפועל פתח תקווה, ובתום העונה העלו את הקבוצה בחזרה לליגת העל לאחר שלוש שנים.
בעונת 2014/2015 מונה נימני למאמן הפועל קטמון ירושלים והפך למאמן הצעיר ביותר באותה עונה בשלוש הליגות המקצועיות. הייתה זו עונתו הראשונה של כמאמן ראשי בקבוצת בוגרים, ובסופה חזרה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שזכתה באליפות ליגה א' צפון, כאשר במאזנה 25 משחקים ללא הפסד ו-13 ניצחונות רצופים.
בעונת 2015/2016 פתח נימני את עונתו השנייה כמאמן הפועל קטמון ירושלים, הפעם בליגה הלאומית, והעלה את הקבוצה לרבע גמר גביע הטוטו לראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימו את שלב הבתים במקום הראשון. לאחר שנה וחצי במועדון פוטר נימני במחזור ה-13.
בינואר 2016 שב נימני לעמדת עוזר המאמן כשמונה לעוזרו של ברק בכר בהפועל באר שבע, והיה שותף לזכייה באליפות המדינה.
ב-26 ביוני 2016 מונה למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. ב-23 בנובמבר 2016 סיים את תפקידו.
ב-14 בפברואר 2017 שב נימני לשתף פעולה עם גיא לוזון כאשר האחרון מונה למאמן מכבי חיפה ומינה את נימני לעוזרו. ב-9 בדצמבר 2017 סיימו השניים את תפקידם במועדון.
ב-11 ביוני 2018 מונה נימני לתפקיד המנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. בעונתו הראשונה כמנהל מקצועי שבה קבוצת הנוער של המועדון לליגת העל לאחר עונה אחת בליגה הלאומית.
ב- 22 במאי 2019 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא.
נימני התעמת עם שופטים מספר פעמים לאורך הקריירה ואף הורחק במהלך משחקים. בנוסף, לאחר שער ניצחון לקראת תום משחק מול הפועל הרצליה בעונת 2014/15 סימן נימני לעבר אוהדי היריבה אצבע משולשת וצעק לעברם קללות.
פ. מארי אברהם

ביוגרפיה

אברהם נולד בפיטסבורג, פנסילבניה, לג'וזפין, עקרת בית, ולפאריד אברהם האב, מכונאי רכב.
אביו של אברהם הוא ממשפחה אשורית-נוצרית-אורתודוקסית מסוריה, והוא היגר לארצות הברית במהלך שנות ה-20 בתקופת הרעב ההמוני. אמו של אברהם היא ממשפחה איטלקית-אמריקאית.
אברהם גדל באל פאסו, טקסס, בסמוך לגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, והיה חבר בכנופיה מקומית.
הוא למד ב"מכללת מערב טקסס" ולאחר מכן באוניברסיטת טקסס באוסטין. לאחר שסיים את לימודיו עבר אברהם לניו יורק כדי ללמוד ב"ברוקלין קולג'" תחת חסותה של השחקנית ומורת התיאטרון הגרמניה-אמריקאית אוטה האגן.
אברהם התחיל את קריירת המשחק שלו על בימת התיאטרון בלוס אנג'לס, בהפקתו של ריי ברדבורי "חליפת הגלידה הנפלאה".
אברהם נשוי לקייט חנן משנת 1962, לזוג נולדו שני ילדים.

קריירה קולנועית

אברהם שיחק בסרטו הראשון המשמעותי ב-1975, בתפקיד קטן בסרט "האסיר של השדרה השנייה".
שנה לאחר מכן השתתף בתפקידים משניים בדרמת המתח ההיסטורית זוכת 4 פרסי האוסקר "כל אנשי הנשיא", וכן בעיבוד הקולנועי למחזה "הריטז".
ב-1983 שיחק אברהם בדרמת הפשע של בריאן דה פלמה, "פני צלקת", לצד אל פצ'ינו ומישל פייפר. בסרט גילם את דמותו של סוחר הסמים עומר סוארז.
בשנת 1984 כיכב אברהם בסרטו של מילוש פורמן, "אמדאוס", שזכה בשמונה פרסי אוסקר. אברהם גילם את דמותו של המלחין והמנצח האיטלקי אנטוניו סליירי, אחד המוזיקאים החשובים ביותר בתקופת המאה ה-18 והמאה ה-19.
על תפקידו קיבל אברהם את פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1984, את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס באפט"א.
לאחר זכייתו בפרס האוסקר החל אברהם להתמקד יותר בתחום התיאטרון, וכיכב במיטב המחזות השייקספיריים, בהם "אותלו" ו"ריצ'רד השלישי". כמו כן שיחק במחזותיו של סמואל בקט.
ב-1986 שיחק אברהם בעיבוד הקולנועי של ז'אן-ז'אק אנו לרומן "שם הוורד", בסרט גילם אברהם את דמותו הספרותית של ברנרדו גוּי. ב-1993 שיחק לצד ארנולד שוורצנגר בסרט הפעולה הקומי "אחרון גיבורי הפעולה", ובקומדיית הפשע "מת לצחוק" לצד אמיליו אסטבז.
ב-1995 שיחק אברהם לצד מירה סורבינו בקומדיה המצליחה של וודי אלן, "אפרודיטה הגדולה".
ב-1998 שיחק בחלק התשיעי בסדרת סרטי מסע בין כוכבים, "מסע בין כוכבים 9: מרד", בסרט גילם אברהם את דמותו של אדהר רואפו.
לאחר מכן השתתף בסרטים "למצוא את פורסטר" של גאס ואן סנט לצד שון קונרי, ובסרט האימה "הרוח ה-13" לצד טוני שלהוב.
שיחק בסדרת "הומלנד" בתור דר עאדל, סוכן CIA.
פרס בלצן

הקמת הקרן

מקור כספי הפרס הוא מעזבונו של אוג'ניו בלצן (1874 - 1953) מבעלי העיתון קוריירה דלה סרה. אוג'ניו הוריש לבתו אנג'לה לינה בלצן (1892 - 1956) סכום כסף נאה, וטרם מותה בעקבות מחלה חשוכת מרפא, הורתה אנג'לה על הקמת הקרן.
הפרס הראשון היה בן מיליון פרנקים שווייצריים, כשבהמשך ירד הסכום למחצית מכך. רבים מזוכי הפרס זכו בהמשך גם בפרס נובל.
מה נשים רוצות

תקציר העלילה

ניק מרשל (מל גיבסון) הוא איש שיווק שחצן, שוביניסטי ויאפי. חייו מורכבים מקריירה מוצלחת בחברת פרסום משגשגת, רומנים ופלירטוט עם נשים שונות וגידול בתו מאשתו לשעבר. מרשל, הרגיל לעולם בו שולטים הגברים במשרות הבכירות, מוצא עצמו תחת ניהולה של דרסי מק'גווייר (האנט), אשת פרסום מצליחה שעברה לחברה ותפסה את המשרה בה חשק. ניק, שדעותיו השובינסטיות ידועות לכל, לא מרוצה, בלשון המעטה, מכך שאישה זכתה בתפקיד. מרשל נחוש בדעתו לערער את ניהולה של מק'גווייר, שמנסה לדחוף את החברה לשווק לקהל הנשים, בעוד שמרשל תמיד כיוון את מסעות הפרסום שלו לגברים.
מרשל מחליט להענות לאתגרה של מק'גווייר ולנסות מוצרים "נשיים", כגון גרביונים, שפתון ומסקרה. בעת הניסוי הוא מוכה ממכת חשמל אשר גורמת לו להתעלף. מששבה אליו הכרתו מרשל מגלה שהוא מסוגל לשמוע את מחשבותיהן של הנשים אשר מסביבו.
בתחילה מרשל נבהל מיכולתו החדשה, אך במהרה בוחר לנצלה למניעיו שלו, ביניהם ערעור מעמדה של מק'גווייר, ומערכות היחסים שלו. עם הזמן לומד מרשל כי הוא מאוהב במק'גווייר ומתחרט על הדרך בה הוא מנצל אותה, אך המאורעות כבר גלשו מעבר לידיו, שכן הוא כבר נטל את הקרדיט עבור רעיונות שבאו במקור ממחשבותיה, אותן שמע בהיחבא. מרשל לבסוף נגאל, כאשר הוא משנה סופית את גישתו המאצ'ואיסטית והחומרנית בעוד הוא מנסה לעזור למתמחָה צעירה כשהוא חושב שייתכן והתאבדה. במהלך חיפושיו הקדחתניים אחר המתמחה הוא שוב מוכה בזרם חשמל ומאבד את יכולתו המופלאה.

תגובות לסרט

הסרט זכה להצלחה בקופות, אך לביקורות צוננות בעיקרן: "טעים אך ריקני" כתבה סוזן ולושצ'ינה עבור היומון USA Today. "קומדיית מצבים מצחיקה למדי, אך צפויה מראש" כתב ג'ונתן פורמן עבור הניו יורק פוסט. "מתחיל טוב, אך נגמר כמו סרט הוליוודי קיטשי וצפוי" כתב המבקר של ידיעות אחרונות.
אף על פי שהסרט בוים בידי אישה, ננסי מאיירס, עלילת הסרט מלאה בסטריאוטיפים פוגעניים כלפי נשים, והיא תוארה כסקסיסטית.
סוזופול

היסטוריה

סוזופול היא אחד ממקומות היישוב העתיקים בכל בולגריה וראשית ההתיישבות האנושית מתוארכת לתקופת האבן החדשה ובהמשך בתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית הוקם במקום ישוב מבוצר. בתקופה ההלניסטית נקרא היישוב אפולוניה פוניטקה, דהיינו עירו של אפולו שעל שפת הים השחור, ועם כיבושו על ידי צבאות האימפריה הרומית שונה שמו לסוזופוליס. עם חלוקת האימפריה עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזאנטית ונשארה בחזקתה, ( להוציא תקופות קצרות בהן נשלט על ידי האימפריה הבולגרית השנייה), עד לכבושה על ידי האימפריה העות'מאנית, עת נודע שמה כ-סיזבואולו. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 סופח לשטח נסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בוצע טרנספר של אוכלוסייה ממוצא יווני שהתגוררה בעיר, והיא הוחלפה בתושבים ממוצא בולגרי שעברו טרנספר דומה על ידי היוונים במזרח תראקיה.

אקלים

בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הים השחור, כך שמאפייניו דומים לאקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.4ᵒc, כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-6ᵒc בחודש ינואר ועד 27ᵒc בחודש יולי.

כלכלה ודמוגרפיה

העיר העתיקה ממוקמת על חצי אי וכוללת מתחם בילויים, אזורי קניות ומרינה ומעריכים שכ-100,000 תיירים מבקרים מדי יום במקום בעונת השיא. חב' המחקר Colliers ציינה את העיירה כיעד התיירות המועדף בבולגריה ובעלת ערך הנדל"ן הגבוה ביותר במדינה. מבחינת תשתית תחבורתית קיים קו מעבורות לעיר בורגס וכן מספר קווי אוטובוס. הנמל הקטן אשר בעיירה משמש גם להעברת סחורות בהיקף קטן-בינוני. ליד העיר עובר הכביש המהיר מרוסה לבורגס. בשטח הרשות המקומית, קיימים מכרות נחושת וכן מספר מפעלים קטנים לעיבוד מזון, בעיקר דגים. עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות.
STS-6

המשימה

STS-6 הייתה המשימה הראשונה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה המריאה ב-4 באפריל 1983 בשעה 13:30 בצהריים, לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית, ממרכז החלל קנדי בפלורידה.
במקור, תוכננה המשימה ל-20 בינואר 1983, אך בעקבות גילוי דליפת מימן באחד מהמנועים הראשיים, נדחה השיגור ל-25 בינואר. לאחר תיקון התקלה הייתה הצ'לנג'ר מוכנה לשיגור, אולם עקב דליפת מימן בשני המנועים האחרים של המעבורת ההמראה נדחתה פעם נוספת. בזמן החלפת המנועים במעבורת, סערה קשה גרמה לזיהום בלוויין המעקב והממסר שהיה בתא המטען.
משימת STS-6 כללה 4 אסטרונאוטים: וייטס מפקד המשימה, פטרסון מומחה משימה, מוסגריב מומחה משימה ובובקו הטייס.
האסטרונאוטים הכניסו למסלול את לוויין המעקב והממסר. עקב תקלה במנוע של הלוויין, הוא נכנס למסלול שגוי אך יציב. בעזרת מנועי התמרון שלו, הצליח צוות הקרקע להכניסו למסלול הנכון במהלך החודשים הבאים. מלבד זאת, נשאה המעבורת ניסוי אלקטרופורוזה בזרימה מתמדת, סקר ברקים ביום ובלילה, ועוד מספר ניסויים.
פטרסון ומוסגריב השתמשו בחליפות חלל חדשות שעוצבו במיוחד למעבורת החלל, והשלימו את הליכת החלל הראשונה בתוכנית המעבורות. הליכת החלל נמשכה 4 שעות ו-17 דקות.
זו הייתה הטיסה הראשונה שהשתמשה בדגם קל משקל של מנועי הדלק המוצק, המוצמדים לשני צדדיו של מכל הדלק החיצוני, וגרסה קלה יותר של מכל הדלק עצמו. זה גם היה השיגור הראשון ממשטח השיגור הנייד (המוביל את המעבורת ממבנה ההרכבה אל כן השיגור) מס' 2.
ביום הטיסה האחרון שוחח הצוות עם סגן הנשיא ג'ורג' בוש.
צ'לנג'ר חזרה לכדור הארץ ב-9 באפריל 1983 בשעה 10:54 לפי שעון האזור הפסיפי, לא לפני שהשלימה 81 הקפות סביב כדור הארץ בגובה 330 ק"מ, ועברה 3,370,437 ק"מ.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס, וחזרה למרכז החלל קנדי ב-16 באפריל 1983.
כאשר מנועי הדלק המוצק פורקו, לאחר השיגור, נתגלו בהם חורים בחיבורי נחירי הפליטה. טבעות האיטום הושפעו מן החום, אך לא נשחקו (שחיקת טבעות איטום גרמה ככל הנראה לאסון מעבורת החלל צ'לנג'ר).
IOS 13

מערכת

iOS 13 כוללת "מצב כהה" ("Dark Mode"), אשר יהפוך את תפריטי המערכת ויישומי אפל לכהים יותר ועם רקע שחור. המקלדת הווירטואלית של iOS כוללת תכונה הנקראת "QuickPath", המאפשרת למשתמש להקליד על ידי החלקת האצבע על המקלדת. התכונה דומה לזאת שמציעות גם מקלדות צד שלישי.

הודעות

ביישום ההודעות ניתן להגדיר את פרטי המשתמש, כגון תמונה ושם, ולשתף זאת עם משתמשים אחרים. ניתן ליצור תמונת פרופיל גם באמצעות Memoji ‏(Animoji מותאם אישית), שכעת ניתן להשתמש בו כ"סטיקר" בדמות המשתמש: לאחר יצירת Memoji אישי, המכשיר יוצר עבור המשתמש חבילת ‘רגשות’ אותן ה-Memoji יציג, ובהן יוכל להשתמש במקום האימוג’ים המוכרים. לראשונה, ניתן להשתמש ב-Memoji בכל המכשירים התומכים בגרסה, ולא רק במכשירים שכוללים מערך Face ID.

אפליקציות

אפליקציית המפות עוצבה מחדש, וכעת היא מפורטת יותר. המפות החדשות כוללות הדמיות תלת מימד של ציוני דרך, ומשלבות תכונה שמדמה נהיגה לאורך הרחוב (בדומה ל-Street View של גוגל מפות). גם אפליקציית התזכורות עוצבה מחדש, והיא מסוגלת להבין מתי להזכיר למשתמש על אירוע.

ביצועים

אפל הצהירה כי Face ID מהיר יותר ב-30%, וכי יישומים נפתחים מהיר יותר פי 2. בנוסף, עדכוני המערכת העתידיים צומצמו, ונפחם יהיה קטן יותר ב-50%.
היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה

חייו

היינריך נולד בשנת 1211 בסיציליה, בנו היחיד של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מנישואיו הראשונים לקונסטנס מארגון. משהוכתר פרידריך כמלך גרמניה הוא העביר את כתר סיציליה להיינריך בשנת 1212. בשנת 1216 קרא פרידריך להיינריך להצטרף אליו בגרמניה, שם הוא החזיר לעצמו את כתר סיציליה ומינה את היינריך לדוכס שוואביה. באפריל 1220 בחרו הנסיכים הגרמנים את היינריך כמלך גרמניה. כהכנה ליציאתו המובטחת של הקיסר לארץ הקודש כצלבן ועל מנת להסדיר את שאלת הירושה במידה והקיסר יהרג בעת מסע הצלב. בחירה זו נתקלה בהתנגדות האפיפיור הונוריוס השלישי שהיה בעימות עם הקיסר על שאלת יציאתו הנדחית לארץ הקודש, יריבות על שאלת מעמד הקיסרות מול הכס הקדוש ואיבה עתיקה בין בית שטאופן למוסד הכס הקדוש. למרות עמדה זו של האפיפיור והתנגדות עקרונית של חלק מהנסיכים הבוחרים הוכתר היינריך כמלך גרמניה ביום 8 במאי 1222.
ביום 29 בנובמבר 1225 התחתן היינריך עם מרגרט, דוכסית אוסטריה. החל משנת 1228 נקט היינריך סדרה של צעדים מנהלתיים לטובת הערים הגרמניות, לצעדים אלו התנגדו הנסיכים הגרמניים שראו בדאגה את התעצמות הבורגנים בערים. מדיניות עצמאית זו שהופנתה גם כנגד הכנסייה הכעיסה את פרידריך שהורה על הדחת היינריך מכס המלוכה. היינריך ניסה להתמרד אך נאלץ להיכנע ולוותר על כל תאריו שעברו לאחיו הצעיר קונראד הרביעי, מלך גרמניה בשנת 1235.
היינריך נאסר ונותר במאסר עד ליום מותו. גורלו המר מוסבר במרדנותו, מחקרים שנערכו ובמהלכם נבדקו שיירי השלד של היינריך העלו כי הוא סבל מצרעת עובדה שייתכן ומסבירה את הבידוד והנידוי המוחלט. במהלך שנת 1242 הועבר היינריך בין בתי כלא באיטליה נפל מסוסו ומת.
טריקולור (חברה)

היסטוריה

החברה ומ באוקטובר 2005 בשם חברת הלוויין הלאומית (ברוסית: «Национальная спутниковая компания»). שידור הניסיון החלו בליל ה-1 באוקטובר 2005,באמצעות הלווין Eutelsat 36A. וב-12 בנובמבר — החלו השידורים לכל שטחי רוסיה האירופית.
בסוף מאי 2006 כבר היו לחברה 150 אלף מנויים ולקראת פברואר 2007 500 אלף משקי בית היו מחוברים לחברה. ב-14 בינואר 2008 נרשם המנוי המיליון.
במרץ 2008 החלו שידורים גם לשטחי סיביר באמצעות הלווין Bonum-1. ביולי 2009 מספר המנויים הגיע ל-5 מיליון ובינואר 2010 — 6 מיליון. בנובמבר 2011 בסיס המנויים הגיע ל-9 מיליון וב-22 במרץ 2012 התחבר המנוי ה-10 מיליון.
ב-7 בפברואר 2012 החברה הודיעה על שינוי מדיניות ואסטרטגיה. בתערוכת התקשורת הרוסית CSTB-2012 מנכ"ל החברה אלכסנדר מקרוב הודיע שהחברה תציג חבילות ובהן שידורים של ערוצים זרים ושידורים בפורמט HDTV. ב-1 באפריל החברה כללה בשידוריה את הערוצים הזרים: France 24, Deutsche Welle, National Geographic, Nat Geo Wild ואחרים ועשרה ערוצים באיכות HDTV. ב-4 בספטמבר אותה שנה החברה הודיעה כי מאה אלף מנויים התחברו לשירותים באיכות הגבוהה. בדצמבר 2012 צורפו הערוצים הפדרליים רוסיה-1 והערוץ הראשון לשידורי HD.
ביולי 2013 החברה החלה בהכנות לשידורים באמצעות הלוויין Express-AT1, ששידורים מסחריים באמצעותו החלו במרץ 2014, 
ובכך החברה יכלה לערוך מודרניזציה באופן השידורים לשטחי סיביר. בפברואר 2016 שידורי הערוצים הועברו לשטחי רוסיה האירופית באמצעות הלוויין Eutelsat 36C. 
ב-27 ביוני 2013 טריקולור TV הייתה המפעילה הרוסית הראשונה לשדר טלוויזיה בלוויין באיכות UHDTV 4K. שידורי תוכן באיכות UHDTV 4K בוצעו באמצעות לוויין Eutelsat 36A, אשר איפשר לחברה להשיק ב-22 באוקטובר 2014 ערוץ טלוויזיה ראשון ברוסיה באיכותUltra HD 4K.
ב-9 באפריל 2013 קבוצת VTB Capital הודיעה על רכישת מניות חברת הלוויין הלאומית, שמפעילה את טריקולור TV.
בדצמבר 2014 מושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו ויו"ר דירקטוריון חברת הלוויין הלאומית חתמו על הסכם שיתוף פעולה בין העיר לחברה.
באפריל 2015 החברה הייתה הראשונה לספק שידורם על ערוץ CNN International, אחרי רענון וחידוש מדיניות הרישוי בטלוויזיה הרוסית. באותו חודש החברה גם השיקה ערוץ טלוויזיה עצמאי.
ב-23 באפריל 2016 החברה נכנסה לספר השיאים של גינס אחרי שהתקינה בתערוכת VDNH‏} 4,300 תיבות קינון.
בנובמבר 2015 החברה חנכה פורטל אינטרנט עצמאי על בסיס מגזין Tricolor TV Magazine‏ — tricolortvmag.ru.
ב-7 בספטמבר 2016 החברה החלה יחד עם חברת Eutelsat בשידורי ניסיון באינטרנט. באוקטובר 2016 החברה השיקה גם פורטל לצפייה ישירה בכתובת kino.tricolor.tv. במאי 2017 הושק יישום לטלפונים ניידים שמאפשר ללקוחות לשלוט בתוכן ובחשבון שלהם באמצעות היישום. באותו החודש החברה עברה למשרדים חדשים בשטח כולל של 5.17 אלף מ"ר 
בשדירות מוסקבה שבעיר סנקט פטרבורג.
ב-6 בספטמבר 2017 הספקית החלה גם בשידורים דרך האינטרנט.
באוגוסט 2018 החברה החלה במיתוג מחדש שבמסגרתו החברה שינתה את שמה מטריקולור TV לטריקולור בפשטות והוצג לוגו חדש.
ארנה בורג

ביוגרפיה

בורג נולד בסטוקהולם. ביחד עם אחיו התאום אקה בורג הם זכו במדליית ארד במשחה שליחים.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים בורג במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:50.2 דקות, במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 23:54.4 דקות ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בסטוקהולם ב-9 באפריל 1922 קבע בורג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 5:11.8 דקות, שיפור לשיאו בן ה-6 חודשים וחצי של נורמן רוס מארצות הברית (5:14.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד חודשיים וחצי ונשבר על ידי ג'וני וייסמילר מארצות הברית (5:06.6 דקות).
בתחרות שנערכה בגטבורג שבשוודיה ב-8 ביולי 1923 קבע בורג במשחה ל-1500 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 21:35.3 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-11 שנים של ג'ורג' הודג'סון מקנדה (22.00:0 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-22 דקות.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:05.6 דקות, אחרי ג'וני וייסמילר שקבע שיא אולימפי חדש של 5:04.2 דקות ולפני בוי צ'רלטון מאוסטרליה (5:06.6 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:41.4 דקות, אחרי בוי צ'רלטון שקבע שיא אולימפי חדש של 20:06.6 דקות ולפני פרנק בוריפר מאוסטרליה (21:48.4 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.0 דקות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם ב-11 בספטמבר 1925 קבע בורג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 5:06.6 דקות, שיא זה החזיק מעמד 5 שנים וחצי עד שנישבר על ידי ז'אן טרי מצרפת (4:47.0 דקות).
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (5:14.2 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (21:29.2 דקות). ביומה הראשון של האליפות, בשלב המוקדמות הוא קבע במשחה ל-1500 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 20:04.4 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (1:01.1 דקות) ובמדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות). נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במסגרת טורניר הכדורמים.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 זכה בורג ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי (1:00.0 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (5:08.6 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 19:07.2 דקות, ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-20 דקות. שיא זה החזיק מעמד 11 שנים ונשבר על ידי טומיקצו אמנו מיפן (18:58.8 דקות) ו-31 שנים החזיק מעמד כשיא שוודיה עד שנשבר בשנת 1958. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות. שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה בורג בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בשיא אולימפי חדש של 19:51.8 דקות, לפני בוי צ'רלטון (20:02.6 דקות) ובאסטר קרייב מארצות הברית (20:28.8 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי 5:04.6 דקות, אחרי אלברטו סוריז'ה מארגנטינה שקבע שיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות ובוי צ'רלטון (5:03.6 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופש בתוצאה של 10:01.8 דקות.
אוהלו

אוהלו הוא כפר נופש באזור הצפון, בדרום הכנרת ליד המושבה כנרת.
המוסד הוקם בשנת 1949 כדי לתת מענה של לינה. בשנת 1965 המקום הפך למכללה להכשרת עובדי הוראה - מכללת אוהלו.
בעקבות הפרטת המקום על ידי ההסתדרות, הסמינר עבר בשנת תשנ"ח לקצרין. נכון ל-2006, המקום משמש ככפר נופש השייך לקיבוץ כנרת.
שמו של המוסד הוא לזכרו של ברל כצנלסון, אשר במקום זה קבע את אוהלו בזמן שעבד בחצר כנרת.
בית הכנסת של האדמו"ר מהוסיאטין

היסטוריה

הבית, בן קומה אחת, נבנה על שטח קרקע שהיה בבעלותו של הסופר ש. בן ציון. בתחילת שנות ה-20 רכשה חוה שפירא את הקרקע ויזמה את בניית הבית, בתכנונו של האדריכל יוסף ברלין. באמצע שנות ה-20 שכר את הבית ד"ר גרהרד שרייבמן, שהקים בו סנטוריום. השכן חיים נחמן ביאליק, שהתגורר בבית ממול, חידש עבורו את המילה "מבראה". 
בשנת 1931 רכש את הבית אפרים ישמעלוף, איש עסקים אמיד שהקים מלון מפואר ברחוב אלנבי. הוא טיפח את הבית והוסיף בחצרו האחורית בריכת נוי ובוסתן. את חדרי הבית פיארו ציורי קיר נאים, בפינותיו נקבעו עמודים יווניים ומרצפות פרחוניות עיטרו את הכניסה לבית ואת חדריו.
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל האדמו"ר רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין ובחר להתיישב בתל אביב בנימוק כי "בעיר יהודית זו אין צריחי כנסיות ולא נשמעים בה פעמוניהן". הוא שכר את "בית שרייבמן" בדמי מפתח והסב אותו לבית כנסת ובו אולם תפילה גדול וחדרים נלווים וכן שימש לדירתו הפרטית. מאז הפך הבית למרכז חסידות הוסיאטין בישראל. לאחר פטירתו, בשנת תש"ט (1948), מילא את מקומו חתנו הרב יעקב פרידמן. הוא התגורר במקום עד לפטירתו, בשנת תשי"ז (1956), ואת מקומו מילא בנו הרב יצחק פרידמן. עם השנים התדלדלה האוכלוסייה הדתית באזור ופעילות בית הכנסת דעכה, הבניין הוזנח וציורי הקיר בקירות הפנימיים התפוררו.

המאבק על הבית

בשנות ה-70 ביקשו בעלי הנכס להביא להוצאתם של חסידי האדמו"ר מהוסיאטין מהבניין. בתביעה שהוגשה לבית המשפט נטען כי על פי חוק הגנת הדייר, לאחר פטירתם של דיירי הבית אדמו"רי הוסיאטין, השימוש בנכס על ידי המתפללים הוא בלתי חוקי.
באותה תקופה רכש היזם החרדי אלכסנדר שוב שליש מהנכס והתחייב להותיר על כנו את בית הכנסת שבקומת הקרקע, על שמו של האדמו"ר מהוסיאטין. לאחר פטירתו ירש בנו חיים שוב את חלקו. בשנת 1984 החזיקו בבניין מלכה אשר (בהמשך עבר חלקה לבנה אפרים אשר ולבתה עדנה רוזנשיין), אלכסנדר שוב ובן ציון איסמעילוף. בתחילת 1988 החליט בית המשפט על חלוקה בעין של המבנה בין שלושת השותפים. לאחר מכן רכש מר שוב את חלקו של איסמעילוף במבנה עבור שבעה מילדיו. 
הבעלים תכננו להרוס את הבית ולהקים במקומו בניין קומות או לחלופין מלון בוטיק. אולם עיריית תל אביב החליטה שהבניין מיועד ל"שימור מחמיר" אשר מתיר לשפץ את הבניין הקיים ולבנות עליו קומה אחת נוספת בלבד. בשנת 2009 הגישו בעלי הנכס תביעה נגד עיריית תל אביב בסך 23.6 מיליון שקל בטענה שתוכנית השימור פוגעת בזכויות הקניין והשימוש בנכס. מחלקת השימור של עיריית תל אביב הגיעה להסכם עם הבעלים כי הם ישקיעו על חשבונם בשיקומו ושיפוצו של הבניין תמורת מימוש הנכס כבניין מגורים. הבעלים פוצו על ידי העירייה ב-20 מיליון שקלים. בתגובה הקימו מתפללי בית הכנסת ועד פעולה נגד סילוקם מהמקום וסגירת בית הכנסת. בהמשך הוכרז המבנה כמבנה מסוכן והמתפללים פונו ממנו. בתחילת 2016 הורה בית המשפט על מכירת הבית במטרה לפרק את השותפות בבניין. החלטה זאת נמצאת בהליכי ערעור.
מיתהון צ'קרבורטי

חייו

צ'קרבורטי נולד ב-1952 בעיר בורישל במזרח בנגל, כיום בנגלדש. הוא למד במכללת הכנסייה הסקוטית בקולקטה וסיים תואר ראשון בכימיה. אחר כך הוא למד קולנוע באוניברסיטה - במכון ההודי לקונוע וטלוויזיה בפונה. בצעירותו הצטרף לתנועת הנקסליטים. אחרי שאחיו היחיד נהרג בתאונת התחשמלות חזר למשפחה ועזב את המחתרת. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "בנגלי". מאז שיחק בעשרות סרטים ונחל הצלחה ברובם. הוא אחד השחקנים ההודים ששיחק במספר הרב ביותר של סרטים.
צ'קרבורטי שיחק לצידן של שחקניות מפורסמות ובמאים נחשבים בהודו ועד מהרה התפרסם בכל אסיה ובעיקר ברוסיה. ברוסיה, עקב הצלחת סרטו "רקדן דיסקו", נודע לרוב בשם ג'ימי - שם הדמות שגילם בסרט זה.
עם סרטיו המצליחים ביותר ניתן למנות את "רקדן דיסקו", "מקדש האהבה", "גורו", "תרקוד תרקוד" "רוצח", "קומנדוס" ועוד. רבים מסרטיו הגיעו גם לישראל ובהם: "בומביי - עיר של אהבה", "הבובה", "רוצח", "צמחי מרפא" ועוד.
ב-2004 חזר מיתהון צ'קרבורטי למשחק, לאחר שנטל הפסקה מהקולנוע; "הייתי חנוק. פעם הייתי רץ מאולפן אחד לאולפן שני בלי להשאיר לעצמי זמן לנוח...", כך אמר בראיון אשר נערך בשנת 2005. 
בבעלותו מלון יוקרתי בהודו, ובו הוא מתגורר עם אשתו וילדיו.
אופסט

קריירה

אופסט גדל בבית מהמעמד הבינוני בפרברי גווינט קאונטי, באטלנטה ג'ורג'יה. בשנת 2008, הקים יחד עם דודיו את מיגוס.  
יחד עם הלהקה זכה להכרת הקהל הרחב ב- 2013 לאחר שחרור האלבום "ורסאצ'ה". ב -2017, זכה להכרה בינלאומית רחבה עם יציאת הסינגל "Bad and Boujee", בו שימש כסולן הראשי. השיר הפך לתופעת אינטרנט, כשגולשים רבים ציטטו את חלק מהשיר (""rain drop, drop top", משמע: נסיעה עם רכב עם גג פתוח, בזמן גשם) והמשיכו עם אינטרפרטציה משלהם.
אופסט נחשב בעיני רבים למוכשר ביותר מבין חברה הלהקה, זאת הודות לסגנונו היחידי המשלב מקצב "טראפ", המשתנה באותו בית, זאת תוך כדי מחוות גוף וידיים בזמן השירה, הממחישות את המילים.  
ב- 2019 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Father of Four, מתוכו בלט הלהיט Clout.

חיים אישיים

לאופסט ארבעה ילדים, אחת מהן משותפת לו ולבת זוגו הנוכחית קארדי בי.
מתחם הטניס הבינלאומי על שם ח'ליפה

מתחם הטניס הבינלאומי על שם ח'ליפה הוא מתחם טניס הנמצא בדוחה, בירת קטר.
המתחם שייך לפדרציית הטניס של קטר ומנוהל על ידה. במתחם נערך טורניר מסבב הגברים (אליפות קטר אקסון מובייל הפתוחה) ובעבר נערך בו גם טורניר ממסבב הנשים (אליפות קטר טוטאל הפתוחה). בנוסף נערכו במתחם משחקי הטניס והסקווש במסגרת משחקי אסיה בשנת 2006. כמו כן יארח המתחם בין השנים 2008-2010 את אליפות סבב ה-WTA‏. המתחם נפתח ב-16 בדצמבר 1992. הוא כולל 27 מגרשי טניס, ואצטדיון מרכזי עם תכולה של 4,106 צופים.