google/wiki40b huggingface dataset:
מלאכת צד

מְלֶאכֶת הַצָּד (במקורות "מלאכת צידה") היא אחת מהמלאכות שהיו נעשות במשכן, ולכן היא נחשבת לאחת מל"ט אבות מלאכה בשבת. במשכן היו צדים תחשים כדי לפשוט את עורם לצורך יריעות המשכן. מלאכת צד אינה הריגה, כפי שאפשר להבין מהשימוש המקובל בעברית המודרנית, אלא עצם לכידת בעל-החיים.

הגדרת המלאכה

ציד היא פעולה המכניסה את בעל החי ממצב שבו הוא יכול להימלט, למצב שממנו הוא אינו יכול להימלט יותר, ותופסו אינו צריך לעשות פעולה נוספת כדי לתפסו. כך למשל, הכנסת דג לתוך כוס מים, ציד צבי ממקום שבו הוא משוחרר לתוך חדר קטן, אך לא ציד צבי לתוך מקום שממנו הוא יכול לברוח שוב ושוב ויש לעשות פעולות מיוחדות לתופסו, או העברת דג מים לבריכת מים.

ציד זבובים

ציד זבובים אינו נחשב למלאכה מהתורה, וזאת על פי הכלל "כל שבמינו נצוד חייב עליו, אין במינו נצוד פטור אבל אסור". כלומר בעל חיים שצדים מכיוון שהוא שווה ערך בעודו ניצוד ומשתמשים בו לצורך אישי או למכירה, תפיסתו נקראת בשם ציד, אבל זבובים שאף אדם אינו צריך אותם, ואין בהם כל צורך ביתי או אישי, אין בתפיסתם חיוב מהתורה, אך צידם נאסרה על ידי חז"ל.
הטור פוסק שבזבובים אין צידה כלל, שכן מרוב קטנותם וזריזותם גם אם הם ניצודים, מיד כאשר יפתחו את התיבה הם יברחו, והרמ"א מביא את דבריו בשולחן ערוך כ"יש מקילין", הב"ח והמגן אברהם כדעת הראשונים שהדבר נחשב לצידה, ולכן פסק המשנה ברורה שיש להחמיר להפריח את הזבובים כאשר ודאי שיש שם זבובים, ורק במקרה שהוא הפריח את הזבובים אין צורך לדקדק ולבדוק אם יש עוד זבובים.
פסק זה של המשנה ברורה, מיוסד על כך שהאיסור לתפוס זבוב כאשר הוא אינו מתכוון לכך אך ברור שהדבר יעשה, הוא מושג הידוע בהלכה פסיק רישיה. אחד הנידונים המצויים בפוסקים, היא במלאכת צידה. הט"ז מתיר לסגור תיבה שייתכן שיש בה זבובים, כי הדבר לא נחשב "פסיק רישיה", מכיוון שספק פסיק רישיה הוא כל מקרה שבו התוצאה אינה מוכרחת, ואם כן מקרה זה לא נחשב ל"פסיק רישיה", שמשמעותה - תוצאה ודאית, ולמרות הספק הוא מצד אי ידיעת האדם, המעשה מוכרח מצד עצמו.
אך המשנה ברורה מחדש שייתכן שסברא זו של הט"ז היא באיסור מדרבנן, שכן ספק מדרבנן - הוא לקולא, אך כאשר מדובר במלאכה מהתורה יש להחמיר מספק, את פסקו זה הוא מביא בשם רבי עקיבא איגר.

צידה בעקיפין

כל פעולה שיש בה משום ציד, גם בעקיפין כמו גם הכאת בעל חיים ופציעתו, באופן שאינו יכול להימלט מפאת חולשתו, נחשבת כצידה. גם אם צייד מרתיע בעל חיים וגורם לו להעצרות פתאומית, שעל ידה נתפס בעל החי, הוא עובר על איסור מהתורה למרות שלא גרם את הציד בפועל ממש, שכן דרך הציידים לעשות מעשים כגון אלו במהלך מלאכת הציד, ולכן מעשה זה כשלעצמו נכלל באיסור מלאכת צידה.

בעלי חיים המתגוררים ברפת

המחבר פוסק שבעלי חיים המתגוררים ברפת בלול או בבית, כמו כלבים המתגוררים בבית פרטי, אווזים ותרנגולים, שחוזרים מעצמם לבית בעל הבית ומזונם מוטל על בעל הבית, אין בהם משום צידה, וזאת אם בעלי החיים לא מרדו ואינם בורחים מבעל הבית. הרמ"א חולק עליו וסובר שאסור לתופסם, גם אם עושה זאת מחשש שיגָנבו, וכן פוסק המשנה ברורה.
לכן, אפילו אם הכלוב היה פתוח, והעופות נמצאים בתוך הכלוב, יש להזהר שלא לסגור את הכלוב. בעלי חיים שנקנו ועדיין לא התרגלו לבוא לבית בעליהם, הכנסתם לבית היא בכלל מלאכת צידה, מכיוון שמחוסרים צידה ואינן ניצודים ועומדים מאליהם כאשר בעלי החיים הבאים מאליהם לביתם.
רשת פלאים

דוגמאות להופעת רשת הפלאים בטבע

בציפורים בעלות קרומי שחיה בין אצבעות הרגליים, קיימת רשת פלאים ברגליים ובכפות הרגליים המעבירה חום מהדם החם הזורם בעורקים אל הדם הקר הזורם בוורידים. התוצאה הסופית היא שהטמפרטורה הפנימית של כפות הרגליים דומה יותר לטמפרטורה המקיפה את כפות הרגליים, ובכך נמנע איבוד חום מכפות הרגליים. בדוגמה זו רשת הפלאים מתפקדת כמחליף חום ביולוגי. 
בצוואר הכלב, רשת הפלאים מגינה על המוח כאשר הגוף מתחמם יתר על המידה.
באשכים של יונקים קיימת רשת הפלאים שעוזרת לקרר את האזור. האשכים פוריים יותר בטמפרטורות נמוכות ולכן זקוקים להחלפת חום קבועה.
בדגי טונה, טמפרטורת הגוף צריכה להישמר גבוהה יותר מזו של המים הקרים בהם הם חיים, ורשת הפלאים מסייעת בכך.
בפינגווינים, רשת הפלאים קיימת ברגליים, בסנפירים ובאזור החוטם, על מנת להגביל את חום הגוף שאובד לסביבה הקרה בה הם חיים.
בחלק מן הדגים, ממלאת רשת הפלאים את שלפוחית השחייה בחמצן, בעזרת מערכת חילוף בין זורמים, בה רמות החומציות (PH) השונות גורמות לחמצן להינתק מההמוגלובין בדם ולצאת מהתמיסה שבה הדם רווי ביתר, אל השלפוחית.
בג'ירף קיימת רשת פלאים בצוואר, ובעזרתה מתאזן לחץ הדם כאשר החיה מתכופפת כדי לשתות.
ביונקים קיימת רשת פלאים עדינה בעורקיקים המוציאים (עורקיקים המהווים חלק ממערכת הכליה בבעלי חיים רבים) שבנפרוני הכליה. חשיבותה בשמירה על ריכוז מומסים גבוה בלשד הכליה (החלק הפנימי של הכליה); ריכוז המומסים בלשד הכליה מאפשר ספיגה חוזרת של מים בעזרת אוסמוזה מצינורות האיסוף הכלייתיים כאשר הם יוצאים מהכליה. כך מתאפשרת הפרשת שתן מרוכז והפחתה של איבוד מים מהגוף לשתן.
בעופות ים (קורמוראנים, שקנאים שחפים ועוד) יש בלוטה ליד הנחיריים, ל"התפלת מים". הבלוטה מרכזת מלח מומס במים, מתוך הדם, במנגנון זרימה נגדית. העוף "מתעטש" ומוציא את המים המלוחים אל הים.  הבלוטה מאפשרת לעופות לשתות מי ים לצמאונם, כאשר אין מים שפירים לשתייה בסביבה.

רשת הפלאים בהיסטוריה של הרפואה

הרופא הקדום גלנוס סבר - בטעות - שגם לבני-אדם יש רשת פלאים בצוואר. אבחנתו זו הייתה כנראה מבוססת על ניתוח כבשים ובלבול של התוצאות עם סינוס הקרוטיד של בני אדם. כתוצאה מכך מדע הרפואה האמין שסינוס הקרוטיד בבני-אדם הוא בעל תכונות רפואיות חשובות. רק במאה ה-16 הפריך וסאליוס את הטענה.
יגואר E-PACE

שלדה ומנוע

ה"יגואר E-PACE" חולק שלדה עם דגמי ריינג' רובר איווק (Evoque) ולנד רובר דיסקברי ספורט, את המאפיינים העיצוביים הספורטיביים שלו הוא לוקח מה-יגואר F-Type.
הרכב מצויד במנוע דיזל או מנוע בנזין. בישראל משווק הרכב רק בגרסה אחת בעלת מנוע 2 ליטר טורבו.
תסמונת מחנות הריכוז

תסמונת מחנות הריכוז (בלעז: KZ syndrome) היא תסמונת שלוקים בה חלקם או רובם של ניצולי השואה. אף שהיא נחשבת להפרעת דחק פוסט-טראומטית, מדובר במקרה פרטי ושונה מכל תסמונת בתר-חבלתית אחרת.
יחסי איסלנד–מלאווי

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין רפובליקת מלאווי הם יחסים דיפלומטיים חלקיים. מגעים וגישושים ראשונים בין איסלנד למלאווי החלו לראשונה בשנות השבעים של המאה העשרים, המגעים הבשילו לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות ב-13 באוגוסט 1988.
איסלנד ומלאווי משתפות פעולה בעיקר דרך הסוכנות האיסלנדית הבינלאומית לפיתוח, שפתחה משרד בלילינגווה בשנת 1999 (המשמש גם כשגרירות איסלנד במדינה). שיתוף הפעולה בין שתי המדינות מתרכז בפיתוח השימוש של מלאווי במשאבים השונים שלה. ישנם גם פרויקטים חברתיים במדינה שאיסלנד מנהלת ופרויקטים הנוגעים בחקלאות - שמהווה חלק בלתי נפרד מכלכלת מלאווי.
שיתוף פעולה נוסף חשוב בין הסוכנות האיסלנדית הבינלאומית לפיתוח לבין רפובליקת מלאווי הוא שיתוף הפעולה בתחום הפיתוח הטכני. תחום זה של שיתוף פעולה עגון במזכר הבנות שנחתם בין ממשלת מלאווי לממשלת איסלנד בשנת 1997.
אדי אלברט

ביוגרפיה

אלברט נולד ברוק איילנד, אילינוי לג'וליה ולדניאל היימברגר, המבוגר מבין חמישה ילדים.
גדל והתחנך במיניאפוליס, סבל כתלמיד מגינויים בגלל שם משפחתו הגרמני בתקופת מלחמת העולם הראשונה .
אלברט למד בחוג לדרמה בתיכון המרכזי בעיר ולאחר מכן עסקים ב"אוניברסיטת מינסוטה".

שירותו הצבאי

לפני מלחמת העולם השנייה ביצע עבודות מודיעין צבאי עבור שירותי הביטחון האמריקאיים. מרכז פעילותו היה מקסיקו שם צילם בזהות בדויה צוללות גרמניות שעגנו בנמלי המדינה.
בשנת 1942 התגייס למשמר החופים של ארצות הברית שם שירת במשך כשנה לפני שקיבל הצעת קצונה ביחידת המילואים של חיל הים.
אלברט קיבל את עיטור כוכב הארד על השתתפותו בקרב טאראווה, בו ניווט נחתת של משמר החופים עבר 47 נחתים בשטח אויב והציל אותם תחת אש כבדה.

קריירת משחק

אלברט התפרסם לראשונה כשחקן קולנוע בשנות ה-40 בסרט המלחמה "תותחן" ובדרמה "ריסוק, סיפורה של אישה".
התפרסם בשנות ה-50 בדרמות "קארי" לצידו של לורנס אוליביה בתור סוחר המכירות צ'ארלס דרואט, "מחר אזיל דמעה" בתור בארט מק'גאייר העוזר לשחקנית האובדנית ליליאן רוט ו"הג'וקר הוא פראי" בתפקיד אוסטין מאק חברו של הזמר המותקף ג'ו לואיס (פרנק סינטרה).
הועמד לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתור הפסיכיאטר קפטן מק'לאן לצידם של מרלון ברנדו וגלן פורד בקומדיה "בית התה של ירח אוגוסט".
בשנת 1953 קיבל אלברט מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו המפורסמת ביותר בקריירה בקומדיה "חופשה ברומא", בה גילם את אירבין רדוביץ' חברו הצלם של העיתונאי ג'ו ברדלי (גרגורי פק). 
לאחר מכן השתתף במערבון המוזיקלי " אוקלהומה".
את עשור הפריצה שלו סגר אלברט עם הופעות בסרטי המלחמה "פקודה להרוג" בתור מייג'ור מק'מהון המאמן את הסוכן הכפול ג'ין סאמרס ו"התקפה" בתור קפטן ארסקין קוני המפקד הפחדן של הפלוגה האמריקאית שנלחמת בנאצים בבלגיה.
ב-1962 השתתף בפרויקט המלחמה הקולנועי המבוסס על הרומן "היום הארוך ביותר" המתעד את יום "הפלישה לנורמנדי", בסרט גילם אלברט את קולונל תומפסון המפקד על כוחות החי"ר האמריקאיים.
בשנה שלאחר מכן שיחק בסרט מלחמה נוסף המשויך למלחמת העולם ה-2, הדרמה הקומית "קפטן ניומן".
בשנת 1972 חזר לקדמת הבמה ההוליוודית עם הופעתו בקומדיה השחורה "אשת החלומות" בתור אביה המגונן של הסטודנטית קלי קורקוקן (סיביל שפרד), הופעה שהספיקה לאלברט למועמדות שנייה לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1974 שיחק בדרמת הספורט הקומית "משחק מכור" בתפקיד מפקד הכלא וורדן, על הופעתו לצידו של ברט ריינולדס הועמד אלברט לפרס גלובוס הזהב. 
ב-1982 שיחק אלברט לצידו של הטנור האיטלקי המפורסם לוצ'אנו פבארוטי בקומדיה המוזיקלית "כן, ג'יורג'יו".

חיים אישיים

אלברט היה נשוי לשחקנית המקסיקנית מארגו במשך כ-40 שנה עד לפטירתה בשנת 1985 ממחלת סרטן המוח.
השניים הביאו לעולם ילד אחד, השחקן אדוארד אלברט ג'וניור ואימצו ילדה בשם מריה שהייתה למנהלת העסקים האישית של אלברט.
בשנותיו האחרונות סבל אלברט ממחלת אלצהיימר, מה שהצריך את בנו לעזוב את קריירת המשחק ולטפל בו.
אלברט נפטר בשנת 2005 בגיל 99 מדלקת ריאות, הוא נקבר לצד אשתו ב"פארק הזיכרון וסטווד" שבלוס אנג'לס.
לאחר מותו קיבל כהוקרה על עבודתו כשחקן כוכב טלוויזיה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חוה בת-זאב שילדקרוט

חוה בת-זאב שילדקרוט (Hava Bat-Zeev Shyldkrot) היא בלשנית ישראלית, פרופסור מן המניין לבלשנות צרפתית באוניברסיטת תל אביב. נשיאת החוג הישראלי לבלשנות על שם חיים ברוך רוזן.
כיהנה שמונה שנים כנשיאת "איל"ש" - האגודה הישראלית לבלשנות שימושית.

ביוגרפיה

חוה בת-זאב שילדקרוט נולדה בתל אביב להורים ילידי פולין. נשואה לחיים ואם לירון. סיימה את לימודיה בבית הספר אליאנס תל אביב.
סיימה תואר ראשון ושני בהצטיינות בחוג לצרפתית באוניברסיטת תל אביב עם התמחות בבלשנות צרפתית. את התואר השלישי סיימה בהצטיינות ב-1980 באוניברסיטת פריז VIII בהנחייתו של פרופ' ז'אן-קלוד שבליה (צר').
בשנים 1973–1990 הייתה חברת סגל במחלקה לספרויות זרות ובלשנות באוניברסיטת בן-גוריון, ומשנת 1990 היא חברת סגל בחוג ללימודי צרפת באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 התמנתה לפרופסור חברה ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין.
הייתה פרופסור אורחת בסורבון, באוניברסיטת מיאמי בפלורידה ובאוניברסיטת סן חוסה, חוקרת אורחת באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.

ראשית דרכה במחקר

בתחילת דרכה המדעית עסקה בת-זאב שילדקרוט בתחביר ובסמנטיקה של הצרפתית המודרנית. היא הסבירה את ההיבטים הסמנטיים של תופעות תחביריות שונות: פועלי עזר, צורות סביל ופעלים המציינים חושים, ואפיינה אותם. לפי מחקרה, תחום פועלי העזר רחב מגבולותיו המסורתיים.

הרחבת תחומי המחקר

בסוף שנות השמונים החלה לעסוק בהתפתחות השפה הצרפתית ובאפיון השינויים המתרחשים בה במהלך הזמן. היא עסקה בנושא זה מנקודות תצפית אלה: תהליכי הגרמטיקליזציה; שינויים סמנטיים; פוליסמיות; ותאוריית הפרוטוטיפ.
בת-זאב שילדקרוט הוכיחה שבמקרים רבים הניתנים להגדרה אפשר לנבא שינויים סמנטיים, זמנם וטיבם. בין השאר, היא הראתה שתהליך היווצרותן של מילות יחס ושל מילות שעבוד ניתן לחיזוי.

תלמידיה

חוה בת-זאב שילדקרוט העמידה חוקרים רבים בתחום הבלשנות והתרגום . בין תלמידיה ד"ר ארזה טיר-אפלרויט, ד"ר אביב אמית, ד"ר טניה גלוזמן, ד"ר הילה קרס, ד"ר חגית שפר, ד"ר לין חלוזין-דברת, תמר שביב.
יששכר בעריש אייכנשטיין (זידיטשוב)

ביוגרפיה

רבי ישכר בעריש נולד בגליציה בשנת ה'תקל"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (הראשון) מספרין ולהינדא בת רבי צבי, ונישא לעטיא בתו של רבי אליהו לבינגר. לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש אייכנשטיין אבי חסידות זידיטשוב בי"א בתמוז ה'תקצ"א הוכתר רבי ישכר בעריש כאדמו"ר מזידיטשוב במקומו.
בז' בסיון ה'תקצ"ב, כשנה בלבד לאחר תחילת כהונתו באדמו"רות נפטר רבי ישכר בעריש ונטמן בסקולע. את מקומו מילא חתנו ואחיינו, רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין מראזלה במקביל לאביו רבי משה אייכנשטיין שכיהן בסאמבור.
הלשכה המדינית של חמאס

הלשכה המדינית של החמאס היא זרוע פוליטית בארגון הטרור חמאס אשר אמונה על יחסי החוץ של הארגון, בעיקר מול מדינות ערב והפזורה הפלסטינית. הלשכה גם מספקת מקורות מימון לפעילויות הטרור של הארגון.
במרוצת השנים הפכה הלשכה המדינית לגוף הדומיננטי והמשפיע על קבלת ההחלטות של חמאס.
מקום מושבה כמעט מאז היווסדה הוא בארצות ערב. במהלך שנות התשעים בירדן, ולאחר מכן בדמשק. החל משנת 2012 מקום מושבה הוא בקטר.
אחד מראשיה הראשונים של הלשכה המדינית היה מוסא אבו מרזוק. בשנת 1996 הוא הוחלף על ידי חאלד משעל. בשנת 2017 הוא הוחלף על ידי אסמעיל הניה. סאלח אל-עארורי מונה לסגנו באוקטובר 2017.
הלשכה המדינית נקטה קו אגרסיבי כלפי ישראל, גם כשהנהגת חמאס בעזה רצתה לחתור להפסקת אש. המהלך גרר ביקורת כלפי הארגון וכלפי ההנהגה בחו"ל.
בריאן אידובו

במועדונים

אידובו התחנך בבית הספר לכדורגל "סמנה" שהיה מסונף לזניט סנקט פטרבורג, אולם התקשה להתבלט בהרכב המרכזי ועבר לבסוף לקבוצת הכדורגל אמקאר פרם. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית ערך ב-6 במאי 2012 במשחק של אמקאר נגד טרק גרוזני.
לאחר שהושאל לדינמו סנקט פטרבורג במהלך עונת 2013/14, אידובו חתם על חוזה חדש ל-3 שנים עם אמקאר ב-30 ביוני 2014, הוא האריך את החוזה שלו שוב בפברואר 2017 עד קיץ 2020 אבל בעקבות פירוק הקבוצה, חוזהו הסתיים והפך לשחקן חופשי.
ביולי 2018 חתם על חוזה למשך שלוש שנים עם לוקומוטיב מוסקבה.

בנבחרת

בנובמבר 2017, אידובו נקרא לנבחרת ניגריה למשחק הידידות נגד נבחרת ארגנטינה בכדורגל באצטדיון קרסנודאר ב-14 בנובמבר 2017. אידובו ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף לאולה איינה במחצית השנייה והבקיע את השער השלישי בניצחון 4-2.

חייו האישיים

אביו הוא ניגרי ואמו חצי-רוסייה, חצי ניגרית. הוא נולד וגדל בסנקט פטרבורג, למעט תקופה קצרה מגיל 3 עד 6. כאשר הוא חי באוברי, ניגריה. אידובו דובר רוסית ושימש כמתרגם עבור הנבחרת הניגרית במסיבת העיתונאים שזו ערכה בקרסנודאר בנובמבר 2017.
שפוט: דיוקן עצמי

תיאור

הדפסו של אורי ליפשיץ הוא הידוע בסדרה בת שבעה הדפסים שיצר האמן בסדנת ההדפס ירושלים בשנת 1979-1978 בקירוב. שישה מבין הדפסים אלו הודפסו בסדרות בנות 6 עותקים (כ"א) אמנם בכל הספרות העבודה מתוארכת לשנת 1980, אולם היא הוצגה בתערוכה "אמן - סדנה - הדפס" שהתקיימה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן בפברואר שנת 1979. תצלום העבודה אף הופיע על כריכת ספר התחריטים והדפסי האבן של האמן.
במרכז העבודה, כמו בכל הדפסי הסדרה, מופיע תצלום דיוקנו העצמי של האמן. ליפשיץ גזר את הראש מן התצלום והוא צולם על ידי אריק קילמניק בתהליך של הטיה, כך שבכל אחד מן ההדפסים מופיע הראש בפרספקטיבה שונה ונטוייה יותר. התצלום הועבר אל לוח הדפסה עשוי אבץ באמצעות תצריב צילומי. מעל התצלום מופיעים כתמי צבע, היכולים להתפרש כדימוי דל דם נוזל, סימן של ספרית ימים ושרבוטים נוספים, שנוצרו על ידי אקווטינטת סוכר. בצדו העליון השמאלי של ההדפס מופיע דימוי של דובי, שנותר בטכניקה של תצריב. דימוי זה כבר הופיע בסדרת הדפסים "בובות ורובים" של ליפשיץ משנת 1974. בנוסף, בטקסט בכתב ידו של ליפשיץ מופיע שם הסדרה - "שפוט" ו-"Convicted" - בעברית ובאנגלית.
מאירה פרי להמן תיארה את השימוש הסדרתי בצילום כ"הולך וקטן, הולך ו'נמחץ', עד שבהדפס האחרון הוא נראה כאילו מגובה, כחלק מרצפה". האלימות העצמית המופיע בעבודות הביאה את גדעון עפרת לתאר את סדרת העבודות כמבטאות "תהליך הדרגתי של חיסול האני".
אריך מולר

ביוגרפיה

מולר נולד בפרבר באבי הסמוך לעיר נאחוד (Náchod) בבוהמיה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, למשפחת תעשיינים יהודית מתבוללת. אימו באה ממשפחת תעשיינים שהקימו בסוף המאה ה־19 מפעל טקסטיל גדול (S. Katzau).
מולר התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי ונפל בשבי הרוסי בתחילת מלחמת העולם הראשונה. שבע שנים שהה בסיביר שם התוודע לאינטלקטואלים ציוניים, למד עברית ויהדות.

בשנת 1920 חזר לצ'כוסלובקיה ותכנן לעלות לארץ ישראל. דודו, הוגו מולר, שכנע אותו להצטרף למפעל המשפחתי. אריך מולר הצטרף בתנאי שיום יבוא והוא יקים סניף של המפעל בארץ ישראל.

בין השנים 1923 ו-1934 ביקר בארץ ישראל למעלה מ-7 פעמים ובמהלכם סייע בהקמת מפעל "חרושת העמק" בעפולה ובשנת 1930 רכש פרדס במושבה פרדס חנה.

בעקבות עליית היטלר לשלטון בגרמניה ב-1933, החליט מולר לעלות לארץ והתחיל בהגשמת חלומו להקמת מפעל טקסטיל באדמות "כופריתא" - מפעל אתא. מולר, אשתו הלן ובנו יונתן עלו בשנת 1934 לארץ ועם הלאמת המפעלים בצ'כוסלובקיה בשנת 1938 הגיע ארצה גם הדוד הוגו מולר ויסד את אתא חברה לטקסטיל
בסתיו 1949 פרש מולר מאתא ויחד עם בנו יונתן הקימו את "מולר טקסטיל" צפונית לנהריה בשנה שלאחר מכן. 
בשנת 1958 נענה לבקשת אהוד אבריאל להקמת מפעל "חולה טקסטיל" בקריית שמונה בשותפות עם ההסתדרות.
בשנת 1972 הקים את מפעל "מוליתן" לייצור חוטי תפירה.
בערוב ימיו המשיך לגור בדירה מעל למפעל בנהריה.
גדעון רייס

ביוגרפיה

רייס נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, בנם של פאולה ואיזי רייס. הוא בן למשפחה בת 3 אחים, כולם ספורטאים מצטיינים ושחקני כדורסל בהפועל גבעת ברנר מהליגה הראשונה. זאב, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה משולשת, ויהודה. הוא התאמן בהדרכתו של גלעד ויינגרטן.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1966 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר, לפני ישי ויתקין מהפועל רמת השופט (6.81 מטר) ומיכאל הר-פז מהפועל חיפה (6.42 מטר).

אלוף המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט 1969 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.23 מטר, לפני חגי עינת מישראל (7.09 מטר) וג'פרי גבל מארצות הברית (6.94 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1970 זכה רייס בפעם השנייה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר, לפני ישי ויתקין מהפועל העמקים (6.91 מטר) ומיכאל בן-עמי ממכבי תל אביב (6.72 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1971 זכה רייס בפעם השלישית מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.03 מטר, לפני עמיר כחולי (6.69 מטר) וישי ויתקין (6.68 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1972 זכה רייס בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.00 מטר, לפני לבקוביץ' מהפועל רמת גן (6.67 מטר) וישי ויתקין מהפועל עמק חפר (6.66 מטר). ראשון בתחרות היה טומי היינס מארצות הברית (7.34 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכה רייס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.15 מטר, אחרי וקסמן מארצות הברית (7.23 מטר) וצבי עמלי מישראל (7.17 מטר).
במלחמת יום הכיפורים שנערכה באוקטובר 1973 נפצע רייס ביומה השלישי של המלחמה ברמת הגולן לאחר שטיל סאגר פגע בטנק שלו. הוא איבד שתי אצבעות ביד ימין ואת עין שמאל. על גבורתו במלחמה קיבל את עיטור המופת. תקופת ההחלמה שלו ארכה כשנה, שבה שימש מספר חודשים כמאמן הפועל גבעת ברנר.
רייס ששיחק כדורסל ביד שמאל המשיך את הקריירה הספורטיבית שלו עד סוף שנות ה-70. הוא פרש לאחר שקבוצתו גבעת ברנר/נען ירדה ליגה. הוא נמצא במקום ה-40 ברשימת הקלעים של כל הזמנים, עם 3,854 נקודות.

חיים אישיים

במאי 1969 התחתן ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת 1985 עבר עם משפחתו להתגורר בניו ג'רזי שבארצות הברית וניהל עסק לייבוא רהיטי משרד מישראל ומבולגריה.
פסטיבל הקולנוע ירושלים

היסטוריה

יוזמת הפסטיבל היא כלת פרס ישראל ומקימת סינמטק ירושלים, ליה ון ליר, לאחר שב–1983 הוזמנה לשפוט בפסטיבל הקולנוע בקאן, החליטה לייסד פסטיבל סרטים בינלאומי במתכונת דומה בישראל. כבר בשנתו הראשונה זכה הפסטיבל לארח דמויות מרכזיות מתחום הקולנוע כמו ז'אן מורו, ליליאן גיש, וורן בייטי וג'ון שלזינגר. 
מאז הקמתו ועד היום נחשב הפסטיבל לאחד האירועים החשובים והיוקרתים ביותר בעולם הקולנוע הישראלי, ובמהלכו מוקרנים מיטב הסרטים, הן ישראליים והן בינלאומיים, ואף סרטים שאינם נמנים עם הזרם המרכזי והמקובל של הקולנוע העכשווי, כמו סרטים המשתייכים לקטגוריות האוונגרד, התעודה, הקלאסיקה המשוחזרת, האנימציה וכן רטרוספקטיבות רחבות-יריעה של יוצרי קולנוע גדולים.
החל משנת 2005 מתקיים בפסטיבל אירוע הפיצ'פוינט השנתי אשר נועד להוות פלטפורמה עבור יוצרים ישראלים להציג פרויקטים עלילתיים באורך מלא המצויים בתהליכי פיתוח והפקה מתקדמים בפני אישים נבחרים מתעשיית הקולנוע הבינלאומית. האירוע מאפשר  ליצור אפיקי תקשורת בינלאומיים, להרחיב את מקורות המימון של הפרויקטים, ולקדם קופרודוקציות ושיתופי פעולה פוטנציאליים.

תחרויות הנערכות בפסטיבל

הפסטיבל מפנה זרקור לקולנוע הישראלי, תוך קיומן של תחרויות נושאות פרסים וחשיפה של היצירה המקומית בפני אנשי מקצוע ועיתונאים מרחבי העולם וקיומן של בכורות ישראליות לצד רטרוספקטיבות של מיטב היצירה הישראלית. במסגרת התחרויות, חולקו בעשורים האחרונים קרוב לעשרה מיליון דולר ליוצרים ישראלים בתחומי הקולנוע העלילתי, התעודי, סרטי סטודנטים, סרטים קצרים.
הפסטיבל מקיים תחרויות יוקרתיות וביניהן תחרות שרובר לקולנוע בינלאומי, תחרות "ברוח החופש" ליצירות קולנוע העוסקות בחתירה הנצחית של האדם לחופש ולצדק, תחרות "אומנות בצומת" לקולנוע ניסיוני, פרס "פיפרסקי" מטעם הפדרציה הבינלאומית של מבקרי קולנוע לסרטי ביכורים, פרסי "החוויה היהודית" העוסקת בשאלות של היסטוריה וזהות יהודית ופרסי "היצירה הצעירה" לסרטי גמר של תלמידי תיכון בישראל.

אורחי הפסטיבל

בין אורחי הפסטיבל לאורך השנים: טרנס מאליק, מישל חזנוויצ'וס, קלוד לנצמן, קוונטין טרנטינו, לורי אנדרסון, ג'ון טורטורו, דייוויד מאמט, ריצ'רד לינקלייטר, מוחסן מח'מלבאף, ז'אן רנו, תיאו אנגלופולוס, רומן פולנסקי, דברה וינגר, שנטל אקרמן, אנתוני מינגלה, קירק דאגלס, אנג לי, מיכאל קאקויאניס , וים ונדרס, רוברטו בניני, קלוד ללוש, קשישטוף קישלובסקי, רוברט דה נירו, הארווי קייטל, מייק לי, ורן בייטי, ליליאן גיש.

אירועי חוצות

בשנים האחרונות התרחב אל לקהלים חדשים עם פרויקטים כמו "JFF on the go" (שתי משאיות אשר נודדות בשכונות שונות בירושלים ומקרינות מקבץ איכותי מסרטי הפסטיבל) ופרויקט פארקולנוע, מתחם חדש שהשיק הפסטיבל בגן העצמאות ובו מתקיימים מפגשים עם כוכבי טלוויזיה, הקרנות, הופעות של אמנים עכשוויים ואטרקציות קולנועיות לילדים. בנוסף מתקיימים הקרנות סרטים, מופעים, קונצרטים קולנועיים ושלל אירועי חוצות נוספים.
פאוליוס שירביס

פאוליוס שירביס (בליטאית: Paulius Širvys;
‏6 בספטמבר 1920, פדוסטליס - 27 במרץ 1979, וילנה) היה משורר ליטאי. שיריו הליריים, השאובים במידה רבה מאירועי חייו, הם בדרך כלל קצרים ועל רבים מהם חוברו לחנים. נחשב לאחד ה"בארדים"  (משוררי העם, דאיניוס dainius) של עמו, יצירותיו אהובות על כמה דורות של ליטאים.

שנות ילדותו וצעירותו

פאוליוס שירביס נולד בשנת 1920 בכפר פּדוּסטֶליס במחוז זאראסאי. מילדותו נאלץ לעבוד על מנת לעזור לפרנסת המשפחה. למד  בבתי ספר יסודיים בעיירות דוסטוס ואלכסנדרוולה. 
בשנת 1940 סיים את לימודיו בבית ספר חקלאי בסלאי ועבר ללמוד בבית ספר לפיקוח וטרינרי (kontrolasistentų kursus)    בגרוזדג'יאי. אחרי כניסת הכוחות הסובייטים לווילנה למד שם בבית ספר צבאי סובייטי בשנים 1940-1941.
בימי מלחמת העולם השנייה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות מצאה אותו בשבנצ'יונליאי.
נפל בידי הגרמנים כשבוי מלחמה ואחרי שברח ממחנה השבויים על יד מינסק נתפס שוב ונשלח לעבודות כפיה בגרמניה בשנת 1942.
בשנת 1944 הצליח שוב לברוח, חצה את קווי החזית בליטא וחזר לשורות הצבא הסובייטי כחייל בחטיבה הליטאית הסובייטית 16. השתתף בקרבות בצפון ליטא ובקורלנד, שבה נפצע בקרב. אחרי המלחמה שוחרר מהצבא והתחיל לעבוד כעורך עיתונים מקומיים ברוקישקיס, פנדליס, מרקינה ורודישקס.

חייו הבוגרים ודרכו כמשורר

יצירותיו הראשונות פורסמו בכתבי עת בשנת 1948. בשנים 1954–1955  עבד במערכת כתב העת "ליטרטורה איר מנאס" "Literatūra ir menas ("ספרות ואומנות") ובשנים 1958-1962 בכתבי העת "מוסקלייביס" "Moksleivis" ("התלמיד") ו"גניס" Genys ("הנקר")
(ב 1962). ב-1957 סיים לימודי ספרות במכון ע"ש מקסים גורקי במוסקבה. בין השנים 1967–1969 עבד כהגאי באניות הדייגים שבסיסן בקלייפדה.
השירה הלירית של שירביס מושפעת מזכרונותיו מזמן מלחמת העולם השנייה ומהמסורת הפולקלורית הליטאית. יש בה כנות ביטוי ומלודיות עצובה המזכירה את  שירי העם. 
פאוליוס שירביס נפטר בווילנה במרץ 1979, בגיל 59.
הובא לקבורה בבית הקברות אנטקלניס בווילנה.

הנצחה

1995 - מחוז הולדתו, זאראסאי, הקים פרס לשירה על שמו, המוענק כל שנתיים
הברק (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

בתחילת הסדרה, מדען המשטרה בארי אלן (ג'ון וסלי שיפ) מעורב בתאונה בה הוא מוצף בכימיקלים אשר נופלים ממדף כתוצאה ממכת ברק. בהמשך אלן מגלה כי כתוצאה מהתאונה הוא מסוגל כעת לנוע במהירויות על. 
בעקבות החיסול של אחיו השוטר, על ידי המאפיונר והשוטר לשעבר ניקולאס פייק, אלן מחליט להשתמש בכוחותיו תחת מסווה של דמותו של "הברק" (הוא לובש מסיכה וחליפה אדומה עם סמל ברק בחזה), כדי לנקום את מות אחיו וכדי להילחם בפשע. בין נבליו הרבים נכללים קפטן קור, מאסטר המראות וטריקסטר, אותו גילם מארק המיל. בנוסף, קיימת הגרסה הטלוויזיונית לפלאש ההפוך, אם כי צבע תלבושתה שונה.
היחידה שיודעת את סודו היא עוזרת המחקר שלו, טינה מק'גי (אמנדה פייס).
מלחמת הכוכבים: כוחות גורליים

מוצרים נוספים בזכיון הסדרה

במעמד ההכרזה על הסדרה, לוקאס פילם הודיעה על השקת קו צעצועים מאת הסברו, וסדרת ספרי ילדים. הצעצועים יהוו סוג חדש של דמויות שהגדרתו נמצאת בין דמויות פעולה לבובות. כל צעצוע יהיה בגובה 28 סנטימטר ויציג דמות שונה מהסדרה. הם יושקו ב-1 באוגוסט 2017, ויכללו בין השאר גם את הדמויות לוק סקייווקר וקיילו רן.
סדרת ספרי הילדים הנושאת את שם הסדרה תהווה אדפטציה לפרקי הסדרה. שני ספרים עתידים לפרסום עד כה, בשם הרפתקאות נועזות: הספר הראשון יעסוק בפרקים על הדמויות סבין, ריי, ופאדמה. הספר השני יעסוק בפרקים על הדמויות ג'ין, אסוקה, וליאה.
חגי איזירר

ביוגרפיה

למד בישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים, בחברותא עם אברהם שרמן, לימים רב ודיין, וחברו לבית הדין הגדול. נישא לבתו של הרב ברוך נאה ונכדתו של הרב אברהם חיים נאה. גר ברחובות והיה מראשי כולל "יד ברודמן" להוראה ודיינות לבוגרי ישיבות הסדר ויוצאי צבא בעיר. שימש כר"מ בישיבת הכותל וגם עמד בראש הכולל ללימודי דיינות בישיבה. רבים מחידושיו התפרסמו בקובץ התורני "אבני משפט" שבהוצאת הכולל.
כיהן כדיין בבית הדין הרבני בחיפה, כאב בית הדין הרבני ברחובות, ובהמשך בבית הדין הרבני האזורי בירושלים. בשנת 2002 התמנה כחבר בית הדין הרבני הגדול, משרה בה כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-2011.
הרב איזירר היה מקורבו של הפוסק החרדי-ליטאי הרב יוסף שלום אלישיב ונחשב כמי שהוביל קו מחמיר בפסיקותיו בבית הדין הרבני הגדול. בעיקר התבטא הדבר בתחום הגרות, הרב איזירר נקט שאין להקל בשאלת קבלת מצוות כתנאי מעכב בקבלת הגרות, לדעתו אין להקל כדברי הפוסקים שקבלת מצוות חלקית מספיקה לשם כך, בפרט כשהגר אינו מקבל על עצמו שמירת שבת. במאמרו בנושא זה העיר גם נגד המצרפים שיקולים לאומיים לסוגיה הלכתית טהורה זו, כדבריו. נאמן לעמדתו זו, עמד לצד הרב אברהם שרמן בעת פרשת הגיורים שבה קבעו בפסק דין בשנת 2008 כי יש לפסול את כל הגיורים שנעשו משנת 1999 על ידי הרב חיים דרוקמן, שעמד בראש מערך הגיור, בשל בעיית קבלת המצוות.