google/wiki40b huggingface dataset:
אמה עברייה

ביהדות, אָמה עברייה היא נערה יהודיה שנמכרה לשפחה על ידי אביה. בתורה נאמרו לגביה דינים מיוחדים לעניין דרך העסקתה וחיובים שונים של האדון כלפיה. בדומה לעבד עברי, גם האמה העבריה אינה מכורה ממש, אלא רק עבודתה ('מעשה ידיה') מכורה לאדון.
דיני האמה העברייה מובאים בפרשת משפטים שבספר שמות, וכן בפרשת שופטים שספר דברים. בנוסף, בספר ויקרא, דנה התורה בדיני עבד עברי שונים, אשר חלים גם על אמה עברייה.

קניית אמה עברייה

לפי התורה, אישה אינה יכולה למכור את עצמה לשפחה, ואף בית הדין אינו רשאי למוכרה בעקבות גניבה. (בניגוד לאיש שגנב, שבית הדין יכול למוכרו לעבד עברי על מנת לשלם את הגניבה).
האפשרות היחידה שתיווצר אמה עבריה היא אם כן, כאשר אביה נקלע לבעיות כלכליות, ואינו מסוגל לפרנס את עצמו ואת משפחתו. התורה איננה מעודדת מצב זה, ומעדיפה שאדם ימכור את עצמו לעבד מאשר ימכור את בתו, וכן מחייבת את האב לפדות את בתו ברגע שתהיה לו אפשרות. האב יכול למכור את בתו כל זמן שהיא קטנה, אך כאשר הבת מגיעה לגיל נערות פוקעת מהאב אפשרות המכירה באופן מוחלט.

מהות המכירה

כדינו של עבד עברי, גם אמה עברייה אינה נמכרת בפועל, אלא רק עבודתה נמכרת לאדון. מאחר שלפי התורה הזכויות על עבודתה של הבת לפני בגרותה שייכות לאביה, הוא יכול למכור זכות זאת לאדם אחר.
קיימת אופציה שבה הנערה מקבלת מעמד של נשואה לאדון או לבנו, דבר המתבצע פורמלית על ידי הפיכת כסף המכירה לכסף קידושין. אופציה זו נקראת בתורה "ייעוד", והיא נעשית על ידי אמירה בלבד של האדון, בהסכמתה של הנערה. לאחר מכן הנערה נחשבת לאשתו החוקית לכל דבר, והאדון או בנו חייבים כלפיה את כל החובות שאיש חייב כלפי אשתו הנשואה, הנקראים בתורה "שאר כסות ועונה". התורה מעדיפה אפשרות זו, מאחר שכך האמה נמצאת בעצם בבית בעלה/חמיה לעתיד, והיחס אליה יהיה משפחתי ולא כספי בלבד.

ייעוד

'ייעוד' היא מצווה המוטלת האדון, שמשמעותה כי מי שברשותו אמה עבריה, מוטלת עליו מצווה להתחתן עימה או לחתנה עם בנו, על ידי שמייעדה ומייחדה לאישות, ובכך, המעות הראשונות שנתן לאביה כדי לקנותה לשפחה – נהפכים למפרע למעות קידושין. 
לפי דעתו של רבי יוסי ברבי יהודה, הקידושין נעשים בחוב המעות שנותר מתוך המעות הראשונות, המחייב אותה להשלים את העבודה שנתן לאביה, ולכן דווקא אם מתוך שש השנים שנמכרה נותר זמן עבודה השווה פרוטה, היא מקודשת.
לפי דעתם של שאר חכמים, המעות הראשונות נהפכות למפרע למעות קידושין, ולכן אם הלך האב וקידש את בתו לאחר שמכר אותה לאמה עבריה, יכול עדיין האדון לקיים בה את מצוות ייעוד, שכן בכך הוא מברר למפרע שהמעות הראשונות ניתנו לקידושין על ידו, ולא יכול היה השני לקדשה. בגמרא גם ישנה דעה אחרת, האומרת כי למרות זאת יש צורך שישאר בזמן שנשאר עליה לעבוד, שווי של שווה פרוטה, שכן נלמד מהפסוק "והפדה".
הייעוד חל על ידי שאומר לה בפני שנים הרי את מקודשת לי, והחל מהייעוד, היא נעשית אשתו לכל דבר ועליה להתנהג עימה כאשה ולא כעובדת. 
התורה דורשת שאמה עבריה תמכר רק למי שיכול לקיים בה את מצוות ייעוד; הוא – או לחלופין בנו, ולכן אינו יכול למוכרה למי שאינה יכול להנשא עמו, כמו לבנו (שהוא אחיה) שאינו יכול להנשא עימה, לא הוא שהוא אחיה ולא בנו שהיא אחות אביו. אך דין זה תקף רק באופן שאין קרובים אלו יכולים להנשא עימה בשום אופן, וגם אם קידשו אותה אין חלים עליה קידושין. לעומת זאת, מותר למוכרה למי שהיא יכולה להנשא עמו באיסור, כמו אלמנה לכוהן גדול, שהאיסור הוא איסור לאו ולא איסור כרת, וכאשר הוא מקדש אותה תופסין הקידושין וחלין עליה.
עצם הלוז

עצם הלוז (או "נסכוי") היא העצם שממנה, על פי דברי חז"ל, יבנה מחדש הגוף בימי תחיית המתים. שמות נוספים לעצם זו הם "נסכוי" (משנה ברורה חלק ג, סימן ש, ס"ק ב, בשם הקדמונים) ו"בתואל רמאה" (ספר הזוהר).

עצם הלוז בגויים

מדברי המדרש עולה שעצם זו אינה נרקבת גם אצל נכרים, ולא רק אצל יהודים. וכך מספר הרב שאול ברוך מהעיר קרולי, שמצא בכתב עת שהופיע בעיר מריש-אוסטראו (כיום: מורבסקה אוסטרבה, צ'כיה), מאמר מאת מנהל הקרמטוריום, שמצא בתוך אפר גויה עצם קטנה שלא נשרפה, והוא שיער שמדובר בעצם הלוז (שאול בחיר ה', עמ' קצח). באנציקלופדיה אוצר ישראל מביא שבאגדות עמי קדם קרויה עצם זו בשם "אב אדיר", והסופרים האשכנזיים קראו לעצם "יודענקנעכל" - העצם היהודית. אך בסידור רבי שבתי מרשקוב כתב שברשעים גם עצם זו נרקבת, והחיד"א כתב בשם תלמידי האר"י שמי שחייב כרת גם עצם הלוז נרקבת אצלו.
אברהם בן זאב

ביוגרפיה

בן זאב נולד ב-7 בינואר 1923 בווינה, בשמו ארטור שֶחטֶר-זייף. עלה לישראל ב-10 באוקטובר 1938 במסגרת "עליית הנוער" לקיבוץ עין שמר. עם יתר הצעירים העולים התקבלו כגרעין חברת נוער בשם "נֵצֶר" ובו 28 חברים. מדריכי הגרעין היו הסופרת והמחנכת, רבקה גוּרפיין וגֶצל אֶרליכמן. בעין שמר חיבר בן זאב מספר שירים על הסביבה: בְּדֶרֶךְ כַּרְכּוּר, בִּשְׂדוֹת כַּבָּארָה ועוד (בִּכּוּרֵי סְתָו, גסטליט, חיפה, תשמ"ו-1986) וכן פזמונים שונים לחגים ולמסיבות, אך בעיקר נודע שירו הראשון "זֶמֶר, זֶמֶר לָךְ". לפי עדותו חיבר את השיר ב-1940, בגיל 17. בשנה זאת התארחה בקיבוץ קבוצת נוער מבולגריה, ובערבי הווי משותפים הציגו חברי הקבוצה ריקוד בולגרי שמילותיו היו "כמה טוב לרקוד". בן זאב כתב במחברתו את מילות השיר החדש, על פי המנגינה ששרו הצעירים הבולגרים, וכך החלו חניכי חברת הנוער וחברי הקיבוץ לשיר את "זֶמֶר, זֶמֶר לָךְ" החדש ולצרפו למעגלי ההורה שלהם.
גרעין "נֵצֶר" סיים הכשרתו בעין שמר ב-1 בנובמבר 1940 וחבריו עברו לשער הגולן. חלקם עזבו והנשארים התאחדו עם הגרעין המקומי "הַשִּׁחְרוּר" שנקרא "נֵצֶר לַשִּׁחְרוּר". בשער הגולן עבד אברהם בענפי הקיבוץ השונים והיה פעיל בענייני תרבות וחברה, וגם שם חיבר פזמונים למסיבות החבר'ה, על פי מנגינות עממיות. בתקופה זו הכיר את תִּרְצָה בַּרְגָּל, שהייתה חברה בגרעין "הַשִּׁחְרוּר" ובגרעין המאוחד. היא הקימה שלישיית זמרים, יחד עם אברהם ורות (הלנה) פיגדוֹר (גם היא מגרעין "נֵצֶר") ולזכותם נזקף ביצוע הבכורה של "זֶמֶר, זֶמֶר לָךְ" ב-1942.
באותה עת, זכה אברהם לכינוי "פְּרִימוּס", לאחר שמילא תפקיד הפרימוס במחזה ההיתולי של נתן אלתרמן "נֵס גָּדוֹל הָיָה פֹּה". לכן, בשער הגולן היה זכור בן זאב שנים רבות בשם "אברם פרימוס".
ב-1947 עזב בן זאב את שער הגולן והתגייס לשירות צבאי. הוא הוצב לעבודה במטבח של מחנה מרכוס, בכרמל הצרפתי בחיפה. באמצע שנות ה-50, המלחין אפי נצר ניגן בהרקדות ולימד שירים במחנה מרכוס. ב-1957 חיפש מישהו שיכתוב מילים ללחן שחיבר לריקוד, והוא הופנה לבן-זאב. הפגישה בין אפי נצר לאברהם בן זאב הולידה את שירו הראשון של אפי נצר "הוֹרָה נְעוּרִים", שנדפס באותה שנה ב"בַּמַּעֲלֶה", עיתון תנועת "הנוער העובד", וכן גם שיר נוסף שלו "כָּל אֶחָד" (אַל נָא תֹּאמַר: רְאוּ אָדָם צוֹעֵד זָקוּף, בָּטוּחַ...), בלחנו של דוד זהבי. הקשר בין בן זאב לאפי נצר נמשך מספר שנים והניב עוד שירים. ביניהם, "שׁוֹבָךְ יוֹנִים" ב-1961, "אֲנִי וְשִׁירִי" בפסטיבל הזמר של 1964.
בן זאב המשיך ליצור קשרים עם מלחינים שהלחינו משיריו. כך היה עם דוד זהבי (שהלחין את "כָּל אֶחָד"), יוסף הדר (שהלחין את "הָאִישׁ וְהַגִּיטָרָה"), ניסן כהן הברון ("בְּסַנְדָּלַיִךְ"), יעקב שגיא ("דֶּבְּקָה בְּנוֹת הַכְּפָר"), אילן נובקוביץ' ("הַנְּשִׁיקָה הָרִאשׁוֹנָה") ושלמה בּירָן (בידרמן) ("בּוֹאִי"). את שיריו פרסם אברהם בן זאב לאור בשני קבצים: "בִּכּוּרֵי סְתָו" (גסטליט, חיפה, תשמ"ו-1986 - 61 עמודים) ו"דַפִּים" (סער, ת"א, תש"ן-1990 63 עמודים). ברשימת שיריו באקו"ם רשומים 64 שירים.
התגורר ברחוב ארלוזורוב בחיפה. הוא לא נישא ולא נולדו לו ילדים. את אהבתו לחיפה, ביטא בשירים רבים על העיר. בהם, "הָאִשָּׁה וְהַוָּאדִי" (על ואדי ניסנאס), "הָהָר הַיָּרֹק", "הָעִיר הַתַּחְתִּית", "בַּחֲזָרָה לְוָאדִי סַאלִיבּ".
בן זאב נפטר ב-13 במאי 2014. הוא נקבר למחרת בבית העלמין תל רגב. ארבעה חודשים לפני מותו נערך לכבודו ערב הוקרה, עם מיטב שיריו, בבית האבות "בן יהודה" בחיפה, בו התגורר בשנתיים האחרונות לחייו, לאחר שלקה במחלת אלצהיימר.
פרנק מרטן

קורות חיים

מרטן נולד בז'נבה, העשירי והאחרון בילדיו של שרל מרטן, כהן דת. עוד לפני שהחל את לימודיו, כבר ניגן בפסנתר ואילתר. בגיל תשע, כבר חיבר שירים שלמים ומגובשים בצורתם, ללא כל הדרכה בצורת השיר או בהרמוניה. ביצוע של המתאוס פסיון, ששמע בגיל שתים-עשרה טבע בו חותם בל יימחה והוא הציב לו את באך כמורה דרך ומודל חיקוי. 
מרטן למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה של ז'נבה במשך שנתיים, ובמקביל הלחין מוזיקה ולמד נגינה בפסנתר אצל יוזף לאובר. משנת 1918 עד 1926 חי בציריך, רומא ופריז. יצירותיו מאותן שנים מלמדות על חיפושי שפה מוזיקלית משלו.
בשנת 1926 ייסד את האגודה למוזיקה קאמרית של ז'נבה, שאותה ניהל כפסנתרן וצ'מבליסט במשך עשר שנים. במשך הזמן הזה גם לימד תאוריה ואלתור במכון ז'אק-דאלקרוז ומוזיקה קאמרית בקונסרבטואר של ז'נבה.
מרטן ניהל את הטכניקום המודרני למוזיקה משנת 1933 עד 1940 והיה נשיא איגוד המוזיקאים השווייצרי משנת 1942 עד 1946.
בשנת 1946 עבר להולנד לפנות לו יותר זמן להלחנה משיכול היה להשיג בשווייץ, שם היה שקוע מדי במספר רב של פעילויות אחרות. במשך עשר שנים חי באמסטרדם ולבסוף התיישב בנארדן.
משנת 1950 עד 1957 לימד קומפוזיציה בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. אחרי 1957 פרש מן ההוראה והתרכז בהלחנה; במשך שארית חייו הגביל את הופעותיו הפומביות בנגינה לסיורים מזדמנים של מוזיקה קאמרית ולניצוח על יצירותיו הוא. הוא שמר על אמות המידה הגבוהות שלו כפסנתרן ועשה כמה הקלטות אולפן בזקנתו.
חליל פאן

חליל פאן (באנגלית: pan flute) הוא כלי נגינה עתיק ממשפחת כלי הנשיפה מעץ אשר מורכב מעשרה צינורות עץ שונים או יותר באורכים שונים המחוברים זה לזה ומסודרים בצורה אנכית. לחליל ואריאציות שונות, והשימוש בו נפוץ ברומניה, אוקראינה, דרום אמריקה, סין, קוריאה ועוד.

במיתולוגיה היוונית

שמו של החליל לקוח מן המיתולוגיה היוונית, על שמו של פאן, אל הרועים, המוזיקה, הטבע והשעשועים. על פי המיתולוגיה, פאן התאהב בנימפה סירינקס אך זו לא רצתה אותו ופנתה לאלים לעזרה. על מנת להרחיק את פאן מהנימפה, הפכו אותה האלים לקנה. פאן, באבלו, חתך את הקנה לחלקים באורכים שונים ויצר מהם את החליל שנקרא על שמו "חליל פאן". במקור היה החליל נקרא בשם "סירינקס" או "סירינגה", על שמה של סירינקס, הנימפה בה התאהב האל.
דיוויזיית מתנדבים 1, טודור ולדימירסקו

דיוויזיית מתנדבים 1, טודור ולדימירסקו (ברומנית: Divizia Tudor Vladimirescu) הייתה דיוויזיית מתנדבים ראשונה, שהורכבה בברית המועצות מחיילים רומנים שבויים, שהתנדבו להילחם במסגרתה לצד ברית המועצות נגד גרמניה הנאצית.
לשלטונות ברית המועצות היה ניסיון קודם, הם כבר הרכיבו דיוויזיה פולנית על שם תדיאוש קושצ'ושקו.
לגיוס מתנדבים עבור הדיוויזיה הופעלו הקומוניסטים הרומנים הגולים בברית המועצות ובראשם אנה פאוקר. הגיוס הוכתר בהצלחה רבה ובראש הדיוויזיה הוצב קולונל ניקולאה קמבראה, בראש מטה הדיוויזיה הוצב לוקוטנט-קולונל יאקוב טקלו וכעוזר פוליטי מונה קולונל מירצ'אה האופט. שלושת הקצינים האלה הגיעו לאחר המלחמה לדרגות גנרל.
עודפי המתנדבים מקרב השבויים הרומנים שמשו להקמת דיוויזיה רומנית נוספת, דיוויזיית הוריה, קלושקה וקרישאן.
הדיוויזיה לחמה לצד הצבא האדום בטרנסילבניה והמשיכה עד הרי טטרה.
ב-1947 הדיוויזיה הפכה לדיוויזיה משוריינת ובהמשך לדיוויזיה ממונעת.
א.א.ק. אתונה (כדורסל)

היסטוריה

המועדון צמח להיות אחד ממועדוני הפאר היוונים, תוך זכייה ב-8 אליפויות הליגה היוונית, 4 פעמים בגביע היווני והשתתפות בגמר הליגה האירופית. במועדון שיחקו טובי הכדורסלנים באירופה ובהם: ג'ייק צאקאלידיס, ג'ון רוברט הולדן, קורט רמביס ורבים אחרים. בסיום עונת 2010/2011 ירדה הקבוצה לליגה אתניקי A2, שהיא ליגת המשנה היוונית. ולאחר עונה אחת ירדה לליגה השלישית. בסיום עונת 2012/2013 העפילה לליגה השנייה. ובסיום עונת 2013/2014 העפילה בחזרה לליגת העל. בעונת 2015/2016 התמודדה הקבוצה ביורוקאפ, שם סיימה את דרכה בשלב הבתים הראשון במקום החמישי בבית ו'.
ז'אן דה לה ברייר

ביוגרפיה

ז'אן דה לה ברייר נולד בפריז בשנת 1645. למד משפטים, והתקבל כפרקליט בפרלמנט של פריז. בשנת 1673 קנה את משרת הממונה על האוצר במחלקת הכספים של העיר קאן שבנורמנדיה; משרה זו העניקה לו תואר אצולה.
ב-1680 הכיר את הבישוף ז'אק-בנין בוסואה, שלאחר ארבע שנים המליץ עליו בפני לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה. לה ברייר שירת בחצרו של קונדה, שהעסיק אותו כמורה פרטי של נכדו. שנה לאחר מכן נישא התלמיד לבתם של לואי הארבעה עשר ושל מאדאם מונטספן, שהשתתפה גם היא בשיעוריו של לה ברייר. ב-1686, עם מותו של הנסיך קונדה, נעשה לה ברייר ספרן.
הוא התפטר ממשרתו בקאן והתמסר לחיבור ספרו "הדמויות של תאופרסטוס עם דמויות ומנהגים של המאה הזאת" (Caractères de Théophraste, traduits du grec, avec les Caractères ou les mœurs de ce siècle). הספר זכה לתשע הוצאות בשנים 1688–1696, שבכל אחת מהן הוסיף לה ברייר 'דמויות' ששיקפו את פריז של זמנו. זהו ספרו היחידי.
לה ברייר היה ביישן וסבל מרגשי נחיתות משום שמוצאו היה מן המעמד הבינוני, בעוד שהוא נמצא בין האריסטוקרטים ואנשי חצר המלכות.
הוא בחן את 'גן החיות' הממלכתי בעין חודרת, ותיאר אותו בספרו. הוא השתמש בשמות בדויים של אנשים מפורסמים בחצר המלכות. בפריז פורסמו 'מפתחות' שלפיהם ניתן היה לזהות את הדמויות המקוריות. לה ברייר מחה על כך ואמר שכל דמיון בין דמויותיו ואנשים מסוימים הוא מקרי לחלוטין; איש לא האמין לו, והוא הפך לאדם מפורסם. ב- 1693 נבחר לאקדמיה הצרפתית. לה ברייר, שנשאר רווק כל חייו, מת ב-1696 לאחר שני התקפים של שבץ מוחי, אך במשך זמן רב רווחו שמועות שהורעל.
מדעים מדויקים

מדעים מדויקים הוא שם כוללני לתחומי המדע העוסקים במתמטיקה ובתופעות של החומר הדומם (להבדיל ממדעי החיים). המדעים המדויקים עוסקים בחומר מן הרמה הפשוטה ביותר שלו, שהיא אטומים וחלקיקים, דרך הרמה המורכבת יותר שלו, הכוללת יסודות, תרכובות, תערובות ומולקולות, וגופים גדולים יותר, עד לכוכבים וגלקסיות.
בעבר נכללו המדעים המדויקים, יחד עם מדעי החיים, בתחום שנקרא מדעי הטבע. עם גידולן של האוניברסיטאות והעמקת ההתמחות, פוצלה באוניברסיטאות רבות הפקולטה למדעי הטבע לשתי פקולטות נפרדות, מדעים מדויקים ומדעי החיים. בישראל מתקיים פיצול זה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן, ואילו באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת אריאל ובאוניברסיטה הפתוחה פועלת פקולטה מאוחדת למדעי הטבע.
מנחם גרינוולד

רבי מנחם גרינוולד ה'תר"ג, 1842 - כ"ה בתשרי ה'תר"ץ, 1929 רב העיר שופרון בהונגריה

ביוגרפיה

נולד בהונגריה, לפנחס ויוכבד. היה תלמידו של רבי אליעזר זוסמן סופר ושל רבי אברהם שמואל בנימין סופר, בעל "הכתב סופר", מצעירותו בשנת ה'תרל"ג נקרא לשמש כרב הקהילה האורתודוקסית בשופרון.
בשנת ה'תר"ל נישא למרת מלכה בת רבי דוד ניימן-לאקנבך ראב"ד בעיר פרשבורג ולאחר פטירתה נישא בזיווג שני לבת דודתה שרה בת רבי יצחק קראמר אב"ד בנייהייזל.
היה חברו של רבי יוסף חיים זוננפלד, שהעריכו וכיבדו מאוד. הוא כותב עליו: "שהיה לי אוהב נאמן". ומכנה אותו בתואר "גדול הדור", שימש כנשיא  כולל אשכנזים בארץ הקודש. נפטר בכ"ה בתשרי תר"צ (1929), בהיותו בן שמונים ושבע, ונקבר בשופרון. מעט מדברי תורתו נדפסו בסוף ספרו של חמיו שו"ת  ניר לדוד החדשות, מהדורת תשמ"א.
באב א-שרקי

בַּאב אַ-שַּרְקִי (בערבית: الباب الشرقي, תעתיק מדויק: אלבאב אלשרקי; מילולית: (שכונת) השער המזרחי) היא שכונה ישנה במזרח העיר העתיקה בבגדאד, על הגדה המערבית של נהר החידקל. כיום השכונה ממוקמת במרכז העיר המודרנית, ושווקיה מהווים את אחד המעוזים החשובים ביותר של צבא המהדי, המיליציה השיעית הגדולה בעיראק. למן הכיבוש האמריקאי של עיראק, היה לאחד מהאתרים המרכזיים של פיגועי ההתאבדות בעיר.

פיגועי ה-22 בינואר 2007

ב-22 בינואר 2007, ביום השני של חודש מוחרם שראשיתו מקודשת בשיעה לציון רצח האמאם חוסיין בכרבלא, שתי מכוניות התפוצצו ברחובות שוק באב א-שרקי וגרמו למותם של 88 אנשים ולפציעתם של 160 אחרים. פיגוע זה היה אחד הפיגועים העקובים ביותר בדם מאז הפלישה האמריקאית לעיראק במרץ 2003. 
הפיגועים תוזמנו במטרה לגרום לנזק מקסימלי והתרחשו בצהרי היום, הזמן העמוס ביותר בשווקים. כל אחת ממכוניות התופת נשאה כ-100 ק"ג של חומרי נפץ, והדי הפיגועים נשמעו בצידה השני של העיר מעבר לחידקל. לאחר הפיצוצים מספר גדול של גופות נערמו אחת על השנייה בארגזי עץ והועמסו על רכבי פינוי, בעוד שאחרות הושחתו ונקרעו לחתיכות קטנות מההדף. בעקבות הפיצוצים התלקחו לא פחות מתריסר מכוניות שחנו בקרבת מקום. ענני העשן הסמיכים נסחפו לתוך "האזור הירוק" של בגדאד, מרחק של כמעט קילומטר.
הפיגוע בבאב א-שרקי לא ייחודי, ומהווה דוגמה טיפוסית לפיגועי ההתאבדות שזעזעו את עיראק בשנים הראשונות לאחר הכיבוש האמריקאי. הפיגועים כוונו אל מטרות אזרחיות מתוך המאבק העדתי על השליטה בעיראק בין הסונים לשיעים. קרוב לוודאי שהפיגוע היווה מעשה נקם סוני בעקבות רציחתם של עשרות סונים בידי שיעים בשבועות הקודמים באזור זה של בגדאד.
הורליו גומש

קריירת מועדונים

גומש החל את הקריירה במועדון הברזילאי קרוזיירו, בו שיחק 59 משחקים בין השנים 2002 ו-2004. באותה שנה הוא נצפה על ידי פיט דה ויסר, מגלה הכישרונות של איינדהובן אשר לבסוף החתימה אותו ביולי של אותה השנה.
גומש ערך את הופעת הבכורה שלו בהולנד, במשחק נגד הכוכב האדום בלגרד, ב-11 באוגוסט 2004. בראשית דרכו בקבוצה, היו מספר מבקרים שפיקפקו ביכולותיו כשוער. הספקות האלו נמוגו במהרה. גומש גילם תפקיד חשוב בתקופה בה פ.ס.וו זכתה בארבע אליפויות רצופות בליגת העל ההולנדית, ובהישגיה המרשימים בגביעים האירופאים השונים. בעונתו הראשונה, פ.ס.וו הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות, לאחר 14 ניסיונות רצופים קודמים בהן לא העפילה אפילו לסיבוב השני של הטורניר. בעונות שלאחר מכן, פ.ס.וו הצליחה כל פעם להעפיל מעבר לשלב הבתים.
גומש היה ידוע כחביב הקהל של אוהדי פ.ס.וו. כאשר שיחק בפ.ס.וו, אוהדי כדורגל רבים מהולנד התקשרו לסגל הנבחרת הברזילאית ודרשו מהם לזמן אותו לסגל הנבחרת. בסופו של דבר, הוא אכן זומן לסגלה ב-2003.
הייתה לו פתיחה קשה מאוד לעונת הפרמייר ליג 2008/2009, אחרי שטוטנהאם הפסידה בשני משחקיה הראשונים בתוצאה 2:1 למידלסברו ולסנדרלנד. תצוגה טובה שלו בשער, עזרה לטוטנהאם לזכות בנקודה הראשונה שלה לעונה לאחר שסיימה את משחק החוץ נגד צ'לסי בתיקו. טוטנהאם הציגה יכולת דלה, וחלק מהאשמה הופנתה כלפי גומש.
ב-24 במאי 2014 חתם בקבוצה האנגלית ווטפורד לעונה אחת. בעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף להעפלת הקבוצה לפרמייר ליג.

קריירה בינלאומית

גומש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בגביע הזהב של CONCACAF בשנת 2003. ברזיל בחרה לשלוח אל הטורניר את הנבחרת האולימפית, עד גיל 23, אף על פי שמותר לשלוח שחקנים מכל הגילאים. גומש שיחק 5 משחקים עבור ברזיל, והעפיל איתה עד לגמר בו הפסידה 1:0 לנבחרת מקסיקו.
גומש היה בסגל גביע הקונפדרציות בשנת 2005 אך לא זכה לאף דקת משחק. הוא גם נופה מהסגל שלקח עמו קרלוס אלברטו פריירה למונדיאל 2006 בגרמניה.
הוא נכלל על ידי מאמן הנבחרת החדש דונגה בסגל הנבחרת לקראת משחקי סוף הקיץ. ב-14 באוגוסט 2006, הוא זומן לסגל לקראת משחק ידידות נגד נורווגיה, שנגמר בתיקו 1:1. ב-3 בספטמבר 2006, הוא שיחק בניצחונה של ברזיל 3:0 על יריבתה נבחרת ארגנטינה באצטדיון האמירויות באנגליה. יומיים לאחר מכן, הוא שמר משחק שני ברציפות על שער נקי מספיגה, בעת הניצחון 2:0 על נבחרת ויילס בווייט הארט ליין. משחקו האחרון מאז בנבחרת ברזיל היה ב-10 באוקטובר 2006, בניצחון 2:1 על אקוודור.

הישגים

גומש שבר שיאים וקצר שבחים רבים בזמן ששיחק בהולנד. הוא מחזיק בשיא של מספר האחוזים הגבוה ביותר של משחקים בהם לא ספג שער בליגת העל ההולנדית, אחרי ששמר על שער נקי ב-60% ממשחקי הליגה של פ.ס.וו. בעונתו הראשונה בקבוצה, גומש לא ספג שער במשך 16 שעות ו-11 דקות סך הכל. באותה העונה, הוא הצליח לשמור על שערו במשך 817 דקות ברציפות מספיגה. בעונתו השלישית בהולנד, 2006/2007, הוא שבר את שיאו האישי מחדש, לאחר שלא ספג שער במשך 956 דקות ברציפות, שהפכו לחלק משמעותי ביותר בהבטחת האליפות של איינדהובן. פ.ס.וו זכתה באליפות לאחר שהיה לה את אותן מספר הנקודות שהיו גם ליריבתה אייאקס אמסטרדם, בזכות עדיפות ביחס השערים בהבדל של שער אחד בלבד (לה היה +50, ולאייאקס היה +49).
גומש חתם בטוטנהאם הוטספר האנגלית ב-26 ביוני 2008, תמורת סכום המוערך בגובה של 7.8 מיליון פאונד. הוא קיבל אשרת עבודה באנגליה, אף על פי שלא שיחק ב-75% ממשחקי נבחרתו בשנתיים שלפני כן.
בנות סכנין

היסטוריה

בשנת 1999 פנתה התאחדות הספורט לבתי הספר בישראל אל מנהל מחלקת הספורט בעיריית סח'נין, חמיד גנאים, והציעה לו לפתוח קבוצות כדורגל לבנות בגיל חטיבת הביניים בעיר. על אף מגבלות חברתיות ודתיות במגזר הערבי וחרף התפיסה הרווחת שלפיה הכדורגל הוא ספורט גברי הקים גנאים שתי קבוצות: קבוצה לחטיבת הביניים של בית הספר טאהא חוסיין וקבוצה לחטיבת הביניים של בית הספר אלחלאן. בשתי הקבוצות שיחקו נערות בכיתות ז', ח' ו-ט'.
בשנת 2001 החליטה התאחדות בתי הספר שהקבוצה שתזכה באליפות המדינה בכדורגל נשים תשתתף במכביה ותייצג את ישראל. קבוצת בנות סכנין הגיעה לחצי הגמר ונקבע כי תשחק נגד קבוצת בית הספר גולדה מאיר. הימים היו ימי האינתיפאדה השנייה, והקבוצה מבית הספר על שם גולדה מאיר סירבה להגיע למשחק הביתי בסח'נין, בעיקר בשל לחץ מצד הורי התלמידות. בהתאחדות בתי הספר הוחלט כי המשחק הביתי של בנות סכנין ייערך בקריית ביאליק, אבל גנאים התנגד להחלטה זו, ובסופו של דבר הוחלט על משחק אחד במגרש נייטרלי, בכרמיאל. קבוצת בנות סכנין העפילה לגמר וזכתה במדליית הכסף.
כאשר הנערות סיימו את חטיבת הביניים החליט גנאים להקים קבוצות כדורגל בתיכון ג'אמל טרביה שבסח'נין. בתחילה המטרה שלשמה הקים גנאים את קבוצות הכדורגל לנשים לא הייתה תחרותית, אלא חינוכית: גנאים ביקש להשתמש בכדורגל ככלי חינוכי וככלי להעצמה נשית. באותה שנה הפסידה הקבוצה בכל משחקיה, אך כבר לאחר מספר שנים, בשנת 2004, היא הוכתרה לאלופת ישראל בשכבת נערות.
לאחר שקבוצות חטיבות הביניים והתיכון של סח'נין בכדורגל זכו במספר אליפויות, הוחלט להקים את בנות סכנין ולרשום את קבוצות המועדון – בוגרות, נערות וילדות – לליגות של התאחדות לכדורגל בישראל. תומכי המועדון הן עיריית סח'נין והטוטו, ומנהלי הקבוצות מנהלים אותן בהתנדבות.
מסיבות חברתיות ודתיות מתקשה קבוצת הבוגרות של בנות סכנין להגיע להישגים. הנשים עוזבות את הקבוצה בגיל צעיר יחסית מסיבות שונות: לימודים, נישואים, קרבה לדת, חוסר עניין, לחץ מהמשפחה ועוד. לעומת זאת קבוצות הנערות והילדות של בנות סכנין נחשבות לאחת הטובות בישראל, והן זכו פעמים רבות באליפות ובגביע המדינה. שחקניות רבות מבנות סכנין הגיעו לנבחרת ישראל בכדורגל. בנות סכנין היא הקבוצה היחידה מהמגזר הערבי ששיחקה בליגת העל בכדורגל נשים מאז ומעולם. בעקבות פיתוח כדורגל הנשים בסח'נין החלו יישובים ערביים אחרים בישראל להקים קבוצות כדורגל לנשים.
בסוף עונת 2016/2017 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. הקבוצה הופיעה לעוד שני משחקים בעונה הבאה ולאחר מכן התפרקה.
AssaultCube

היסטוריה

פיתוח AssaultCube החל ביולי 2004 על ידי מספר חברים בקהילת המשחק Cube. הגרסה הרשמית הראשונה הופיעה בנובמבר 2006. התוכנית הייתה ליצור משחק חדש לחלוטין שיכלול את הפשטות וסגנון התנועה של Cube אך בסביבה ריאליסטית יותר.
ב-6 במאי 2007 שם המשחק שונה מ-ActionCube ל-AssaultCube עקב בקשה ממפתחי המשחק Action Quake.
כיום פועלים עשרות שרתים למשחק מקוון.

רישיון

בעוד שהתוכנה מתבססת על מנוע חופשי, רישיון השימוש בקובצי הנתונים של המשחק עצמו אינם תוכנה חופשית. רישיון השימוש בהם מרשה הפצה לא מוגבלת, אולם אוסר שינוי. המשחק נמצא, לדוגמה, במאגר non-free של הפצת דביאן.
פיתוניים

רבייה

נקבות הפיתון, כשאר הזוחלים, מטילות ביצים. הן מסדרות אותן בערימה ונכרכות סביבן. מאחר שהן בעלות דם קר, ואינן מסוגלות לחמם את הביצים בעזרת חום גופן, הן מרעידות את גופן בתנודות קלות המעלות את טמפרטורת הביצים. זהו אחד מהמקרים היחידים הידועים של התנהגות הורית אצל נחשים, שבדרך כלל נוטשים את צאצאיהם לאחר ההטלה. תוחלת החיים שלהם היא עד 35 שנים.

הפיתון והאדם

כאמור, בטבע הפיתון נמנע בדרך כלל מלהתקרב לבני האדם ואינו מסוכן להם. משום כך הפיתון נפוץ כחיית מחמד, וניתן למצוא אותו בחנויות המוכרות חיות מחמד אקזוטיות. בגלל התנהגותו הבלתי צפויה, צריך להיות מגדל מנוסה כדי לגדל מינים גדולים של פיתון, כגון הפיתון הבורמזי או הפיתון המרושת. מגדל לא מנוסה עלול להבהיל או להרגיז את הנחש, שעלול לנסות לברוח או לתקוף את המטפל. פיתונים שברחו מהשבי עלולים להפר את האיזון הטבעי בסביבת מגוריהם, ואף לסכן את בני האדם החיים באזור. תועדו מקרים בהם הרג הנחש את המטפל הבלתי-מנוסה.
ונוס מאורבינו

"אולימפיה" של מאנה

בשנת 1863 יצר הצייר הצרפתי אדוארד מאנה את "אולימפיה", ציור השואב את השראתו מציורו של טיציאן, ובו מוחלפת הדמות הערטילאית של ונוס בדמותה של ויקטורין מאונט, שהייתה המודל האהוב על מאנה. בציור של מאנה "הולבשה" מאונט כזונה. אלמנטים מהוגנים כביכול דוגמת הנשים הקשורות בחיי הנישואין והכלב המנומנם הוחלפו בשפחה שחורה המביאה מתנות מלקוחות הזונה וחתול ששערו סומר, סמל לערמומיות ובוגדנות. השימוש שעשה מאנה ביצירת המופת של טיציאן תוך החלפת האלמנטים הקלאסיים והמהוגנים באלמנטים חריגים הוביל לתגובה קשה נגד ציורו של מאנה בעת שהוצג, ובדיעבד הפכו את מאנה לאחד מאבות הציור המודרני.