google/wiki40b huggingface dataset:
קטלינה בוזויאנו

ביוגרפיה

היא סיימה בשנת 1969 לימודי תיאטרון במכון לאמנות התיאטרון והקולנוע בבוקרשט.
בתום לימודיה נשלחה לעבוד כבמאית בתיאטרון הלאומי ע"ש וסילה אלקסנדרי ביאשי, ואחר כך עבדה עד שנת 1973 בתיאטרון הצעירים בפיאטרה ניאמץ. בשנים 1985-1979 הייתה במאית הבית של "התיאטרון הקטן" (Teatrul Mic) בבוקרשט. החל משנת 1985 ועד לפרישתה לגמלאות בשנת 2006 הייתה במאית הבית של התיאטרון בולנדרה.
בוזויאנו ידועה גם בעיבודיה לתיאטרון של רומנים חשובים. אחת מהצלחותיה הגדולות הייתה הצגת הבכורה בתיאטרון לוצ'יה סטורזה בולנדרה של "בוקר אבוד" (Dimineață pierdută), עיבוד של הרומן בעל אותו השם מאת גבריאלה אדמשטיאנו. פרט לתיאטרון ביימה בוזויאנו גם מופעי אופרה. היא שיתפה פעולה עם תיאטראות רבים ברומניה ובחו"ל.
בין היתר ביימה בשנת 1984 בתיאטרון באר שבע, יחד עם אדריאן ג'ורג'ה כעוזר במאי, את ההצגה "השטן במוסקבה" לפי האמן ומרגריטה מאת מיכאיל בולגקוב, שנחשבה להצגת התיאטרון של השנה לפי הדירוג שפורסם בעיתון מעריב.
החל משנת 1975 קטלינה בוזויאנו התמנתה כפרופסור לבימוי והחל משנת 1990 ועד 2006 כדקאן הפקולטה לתיאטרון באוניברסיטה הלאומית לאמנויות הבמה בבוקרשט. אחרי פרישתה מלמדת בתרוניות לתואר שני קורסים לאנתרופולוגיה ועל צורות אלטרנטיביות של תיאטרון.

חיים פרטיים

קטלינה בוזויאנו נישאה בשנית עם השחקן פטרה פנדורו, מנהל לשעבר של התיאטרון הלאומי בטימישוארה ושל התיאטרון לוצ'יה סטורזה-בולנדרה בבוקרשט, ויש לה שני ילדים:שטפנוץ יורדנסקו, מנישואיה הראשונים, ווליקה פנדורו, מעצבת במה ותפאורה.
נפטרה ב-3 באוגוסט 2019.
קרב מגנסיה

רקע

בשנת 197 לפנה"ס פלש אנטיוכוס השלישי, מלך הסלאוקים ליוון והובס על ידי הרומאים בקרב תרמופילאי בשנת 191 לפנה"ס. שנה לאחר מכן, התחולל קרב מגנסיה.

מפקדים

הקרב התחולל בין צבאותיו של אנטיוכוס השלישי לבין הרומאים.

תוצאות

התבוסה בקרב מגנסיה חייבה את אנטיוכוס השלישי לכרות בשנת 188 לפנה"ס את שלום אפאמיאה המשפיל, שחייב את הסלאוקים לנטוש את כל השטחים שמצפון להרי הטאורוס, לשלוח בני ערובה לרומא בהם שני בניו של אנטיוכוס, לשלם לרומא פיצויי מלחמה גדולים, שאף הכתיבו לסלאוקים צורת פעולה, והגבלת כוחם הצבאי, בצי ימי ופילי מלחמה.
בכך הסתיימה השפעת הסלאוקים באסיה הקטנה רובה ככולה, והאזור נכנס לספירת ההשפעה הרומית. קרב מגנסיה אף סימן את תחילת הסוף של האימפריה הסלאוקית.
שדה מרס (סנקט פטרבורג)

היסטוריה

כאשר העיר סנקט פטרבורג הוקמה על ידי הצאר פיוטר הגדול אזור הפארק היה אזור מיוער שכונה בשם "המדשאה הגדולה". באזור אורגנו טקסים לרגל סיום המלחמה הצפונית הגדולה, ולאזור ניתן השם "שדה התענוגות". בשנת 1740 נבנו בפארק שבילים.
בשנת 1777, לאחר בניית ארמון הקיץ בתכנונו של האדריכל ברטולומאו רסטרלי עבור קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה, שונה שם הפארק ל"מדשאת הצארינה". בשלהי המאה ה-18 הפך הפארק למחנה אימונים צבאי, ונערכו בו צעדות של צבא רוסיה, אימונים ומצעדי ניצחון.
בשנת 1799 הוצב בפארק אובליסק לזכרו של פיוטר רומיאנצב, ובשנת 1801 הוצבה בפארק אנדרטה לזכרו של אלכסנדר סובורוב. בשנת 1805 שונה שם הפארק לשמו הנוכחי, והאנדרטה של סובורוב הועברה לכיכר סובורובה.
לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הפסיק הפארק לשמש כמחנה אימונים צבאי והפך לאתר הנצחה. ב-23 במאי 1917 נקברו בפארק קורבנות מהפכת פברואר, והוקם בו קבר אחים ל-184 מתוך 1,382 האזרחים שנהרגו במהפכה.
בין השנים 1917–1919 הוקמה בפארק אנדרטה ל"לוחמי המהפכה" בתכנונו של האדריכל לב רודנב. בשנת 1918 שונה שם האתר ל"אתר הנצחה לקורבנות המהפכה" אולם בשנת 1944 הושב לאתר שמו הקודם.
בשנת 1943, בתקופת המצור על לנינגרד במהלך מלחמת העולם השנייה, הוסב הפארק לגן לגידול ירקות עבור תושבי העיר הרעבים ובאותה שנה הוצבו 16 פנסים לא הרחק מגשר ניקולאי הסמוך.
בתחילת שנות האלפיים הוסרו העיצובים המתכתיים הסמוכים לאש התמיד. האתר משמש בעיקר כאתר הנצחה וטיולים, אך משמש לעיתים גם כבמה להפגנות כפי ששימש בינואר 2017 כשנערכה בו הפגנה כנגד העברת קתדרלת איסק הקדוש לחסות הכנסייה. כך גם במחאות שפרצו במרץ 2017

אש תמיד

ב-6 בנובמבר 1957 הוקמה במרכז הפארק אש תמיד - הראשונה שהוקמה ברחבי רוסיה. מאתר זה הועברה האש לאש התמיד שהוקמה בסמוך לחומת הקרמלין במוסקבה בשנת 1967.

קבר אחים

האתר שימש כקבר אחים להרוגי מהפכת פברואר, ביניהם מפגיני מרד יארוסלב שפרץ ביולי 1918, אנשי צבאו של הגנרל ניקולאי יודניץ'. כמו כן קבורים בפארק: משה אוריצקי, ראש השירות החשאי הראשון של פטרוגרד (נרצח ב-30 באוגוסט 1918); משה גולדשטיין, שר הדפוס והתעמולה הסובייטי (נרצח ב-20 ביוני 1918); חיילי רובאי לטביה וביניהם הקומיסר סמיון נחימסון ואחרים.
דניאל סובשיץ'

זאדר

סובשיץ' החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת זאדאר, מעיר הולדתו, בעונת 2003/2004. בעקבות ירידת זאדאר מהליגה הראשונה בקרואטיה, עזבו שחקנים רבים את הקבוצה, ביניהם שוערי הקבוצה. עקב כך הפך סובשיץ' לשוער הראשון של הקבוצה.

היידוק ספליט

בקיץ 2008 הושאל סובשיץ' להיידוק ספליט ובאופן מיידי הפך לשוער הראשון של הקבוצה, כאשר הופיע בכל משחקי הליגה של הקבוצה במחצית הראשונה של עונת 2008/2009. במהלך פגרת החורף, הוחלט במועדון להמיר את ההשאלה להעברה, וסובשיץ' נרכש על ידי המועדון. בהמשך העונה המשיך סובשיץ' לאייש את עמדת השוער בהיידוק באופן קבוע.
בעונת 2009/2010, עונתו השנייה של סובשיץ' בהיידוק, הופיע ב-28 משחקי ליגה ושתי הופעות במוקדמות הליגה האירופית, ובנוסף סייע לקבוצתו לזכות בגביע הקרואטי.
בעונת 2010/2011 שיחק ב-20 משחקי ליגה. בתחילת חודש נובמבר נפצע בברכו, פציעה שהשביתה אותו למשך חודשיים. בנוסף, באותה עונה העפילה היידוק לליגה האירופית, בה שיחק השוער בכל משחקי הקבוצה, מלבד אלו שבזמן קיומם היה פצוע.

מונקו

בחודש ינואר 2012 הצטרף סובשיץ' למונקו מליגת המשנה הצרפתית. עד סיום עונת 2011/2012 הופיע ב-17 משחקי ליגה, אשר ב-5 מתוכם שמר על רשת נקייה. את שערו היחיד בקריירה כבש בבעיטה חופשית, שער ניצחון מול בולון במשחק שהסתיים ב-1:2 למונקו. בעונה שלאחר מכן היווה סובשיץ' חלק חשוב בעלייה של מונקו לליגת העל הצרפתית מהמקום הראשון בליגת המשנה, כאשר החמיץ שלושה משחקי ליגה בלבד.
ב-10 באוגוסט 2013 ערך סובשיץ' את הופעתו הראשונה בליגת העל הצרפתית, בניצחון החוץ של מונקו 0-2 את בורדו. בעונת 2013/2014 שמר סובשיץ' על רשת נקייה ב-6 משחקי ליגה, מתוך 35. באותה עונה הופיע סובשיץ' בליגה בלבד, כאשר השוער הארגנטינאי סרחיו רומרו שיחק בשאר המסגרות.

נבחרת קרואטיה

סובשיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה עד גיל 21 ב-1 במרץ 2006, במשחק ידידות נגד דנמרק. בסך הכל לזכותו 6 הופעות בנבחרת הצעירה של קרואטיה, כולל 2 במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 - 2007.
בשנת 2009 זומן סובשיץ' לראשונה לנבחרת קרואטיה הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית במשחק ידידות נגד ליכטנשטיין, בו שמר על רשת נקייה וקרואטיה ניצחה 0-5. במאי 2010 הופיע ב-2 משחקי נבחרת נוספים, נגד אוסטריה ואסטוניה, אשר גם בהם לא ספג.
בשנת 2018 היה שותף להעפלתה הסנסציונית של נבחרת קרואטיה עד לגמר המונדיאל, בו הפסידו בתוצאה 4-2 לצרפת. לאחר המונדיאל פרש מהנבחרת בה סך הכול היו לו 44 הופעות.
אלכסנדר איגניובסקי

קריירת מועדונים

נולד בעיר פנצ'בו, סרביה, יוגוסלביה דאז, איגניובסקי החל לשחק כדורגל מקצועני בשנת 2008 בקבוצת OFK בלגרד מליגת העל הסרבית. בעונתו הראשונה בבוגרים, שיחק 23 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. ב-8 ביולי 2009, הוא הושאל לקבוצת מינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. אחרי תקופת ההשאלה, הוא חתם בקבוצת ורדר ברמן. לקראת עונת 2014/2015 הצטרף איגניובסקי לאיינטרכט פרנקפורט. ב-16 ביוני 2016 חתם בפרייבורג.
בקיץ 2018 חתם איגניובסקי בפ.צ. מגדבורג, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. כעבור עונה עבר להולשטיין קיל, אף היא מליגת המשנה.

קריירה בינלאומית

משנת 2009, איגניובסקי שיחק עבור נבחרת סרביה עד גיל 21. עקב מוצאו המקדוני, במרץ 2010, מאמנה של הנבחרת המקדונית, מירסד יונוז, הכריז על רצונו לצרף את איגניובסקי לנבחרתו. ניסיון זה לא נשא פרי בסופו של דבר. במקום זאת, איגניובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו עבור סרביה ב-28 בפברואר 2012, במשחק ידידות מול ארמניה שנערך בלרנקה, קפריסין.
Work Bitch

רקע והוצאה

שמועות לגבי סינגל ראשון מתוך אלבומה השמיני הקרב של ספירס החלו להתפשט כבר בתחילת הקיץ, כאשר רק ב-20 באוגוסט, באתר אינטרנט הרשמי של הזמרת נפתחה ספירה לאחור של 28 ימים עד לתאריך ה-17 בספטמבר. בתגובה לספירה לאחור בריטני רק צייצה בטוויטר: "מוזיקה חדשה מגיעה יותר מהר ממה שאתם מצפים". ב-9 בספטמבר, אישרה ספירס כי בתום הספירה לאחור הפועלת באתרה, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום.
ב-15 בספטמבר 2013, כיממה לפני מועד היציאה לאור, דלף השיר במלואו לאתרים שונים באינטרנט לרבות יוטיוב. בעקבות ההדלפה ספירס הגיבה דרך חשבון הטוויטר והפייסבוק שלה כי היא מאוד מאוכזבת, ועל כן השמעת הבכורה של השיר הוקדמה לאותו יום. השיר זכה להשמעת בכורה ב-15 בספטמבר 2013, בשעה 15:00 בצהריים, שעון ארצות הברית, בתחנת הרדיו "iHeartRadio". בחצות אותו היום הופץ השיר להשמעות בכל תחנות הרדיו בארצות הברית ולהורדה דיגיטלית בחנות המוזיקה של אפל iTunes.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ לסינגל: "Work Bitch" צולם על ידי בן מור, שאחראי בין היתר לווידאו קליפ של will.i.am בשיתוף ספירס בסינגל: "Scream & Shout". ב-29 באוגוסט, חשפה ספירס שהיא בחזרות לצילומים, אותם כינתה "הדבר הגדול ביותר שבוע הבא". הצילומים נמשכו שלושה ימים במליבו שבקליפורניה, ב- 7 בספטמבר עד ה-10 בספטמבר, במהלכם ספירס ומנהלה האישי פירסמו תמונות מהסט בחשבונותיהם ברשתות החברתיות.
ב-1 באוקטובר, יצא לאור הווידאו קליפ. ונהפך לווידאו השני הנצפה ביותר באתר היוטיוב שלה עם כ- 245,000,000 מיליון צפיות והקליפ הראשון שלה אשר עבר את רף מיליון הלייקים.
נכון לנובמבר 2017 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-265,000,000 צפיות באתר ה-vevo הרשמי שלה.
אנטואן, דוכס לורן

ביוגרפיה

אנטואן נולד ב-4 ביוני 1489 בבר-לה-דוק, לרנה השני, דוכס לורן ולפיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון. אנטואן התחנך בחצרו של לואי השנים עשר, מלך צרפת יחד עם אחיו קלוד, והתיידד עם פרנסואה, דוכס אנגולם.
בשנת 1508 מת אביו, ואנטואן ירש את נחלתו ותאריו. בשנת 1509 הוא מינה את אמו לעוצרת הדוכסות יצא להילחם באיטליה, שם הוא לחם בקרב אניידלו ובקרב מארינייאנו, אולם לאחר מכן חזר לצרפת ולא השתתף בקרב פאביה, שבו נפל פרנסואה הראשון, מלך צרפת בשבי.
אנטואן נאלץ להתמודד עם הרפורמציה הפרוטסטנטית, וב-26 בדצמבר 1523 אף הוציא צו נגדה. בשנה שלאחר מכן פרץ מרד האיכרים של אלזס, במהלכו כבשו המורדים את סאברן וניסו לכבוש את סן-דייה-דה-ווז', בעוד האיכרים של פיי דה ביטש מרדו גם הם במאי 1525. אנטואן שלח משלחת צבאית שעלתה על סאברן ב-17 במאי וריסקה צבא איכרים ב-20 במאי ליד סלסטה. לאחר מכן הוא פרסם צווים אחרים נגד הפרוטסטנטים.
אנטואן שמר על נייטרליות במלחמות שהתרחשו בין פרנסואה הראשון, מלך צרפת לקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובחוזה נירנברג (26 באוגוסט 1542), הוא השיג את עצמאותה של דוכסות לורן מקרל החמישי.
בשנת 1538 הוא טען לזכותו על התארים של דוכס חלרה ורוזן צוטפן, בעקבות מותו של קרל השני, דוכס חלרה, אך לא הצליח לזכות בתארים הללו. בשנת 1539 סבל אנטואן משגדון, ובשל כך ביקש מאחייניתו, מרי דה גיז לשלוח לו סוס סקוטי, שעליו קיווה שיהיה לו קל יותר לרכוב. ב-14 ביוני 1544 מת אנטואן בבר-לה-דוק, ובנו פרנסואה הראשון, דוכס לורן ירש את נחלתו ותאריו.
רחוב דובאל

רחוב דובאל (באנגלית: Duval Street) הוא הרחוב הראשי של העיירה קי וסט באיי הקיז במדינת פלורידה שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מצפון לדרום, כאשר קצהו הצפוני גובל במפרץ מקסיקו וקצהו הדרומי באוקיינוס האטלנטי בואכה קובה.
הרחוב מהווה אתר תיירות פופולרי, לאורכו מצויים חנויות, מסעדות ובתי מרזח (פאבים) רבים, בהם הפאב סלופי ג'ו. הרחוב קרוי על שמו של ויליאם פופ דובאל, המושל הראשון של טריטוריית פלורידה.
בחלקו הצפוני של הרחוב, בסמוך לכיכר מלורי מצויות חנויות בגדים (חולצות T ובגדי ים) ומזכרות רבות המיועדות לתיירים הרבים הפוקדים את האי (בעיקר אלו המגיעים לכיכר מלורי באוניות הנוסעים העוגנות בסמוך לה). בחלקו המרכזי של הרחוב מצויות חנויות יקרות יותר המיועדות בעיקר לתושבי האי. חלקו הדרומי של הרחוב מכיל חנויות המיועדות לתושבי האי (חנויות קמעונאיות שאינן מיועדות לתיירים המוכרות מוצרי צריכה שונים).
מערבית לרחוב נמצאים מתחם טרומן ובסיסי צי ארצות הברית, וכן מגדלור קי וסט ובית ארנסט המינגוויי. בסמוך לקצהו הדרומי של הרחוב נמצא אתר "הנקודה הדרומית ביותר בארצות הברית".

הרחוב מהווה מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של קי וסט, וממוקמים בו פאבים רבים, מועדונים וכן בית קולנוע המשמשים את הקהילה.

"זחילת דובל" - "Duval Crawl"

רחוב דובל ידוע בחיי הלילה שלו ובמספר הפאבים הרב שבו. תושבי האי מכנים במונח "זחילת דובל" (באנגלית: Duval Crawl) על מנת לתאר באופן ציורי, תוך השאלת שם הרחוב, את התנהגותם הם ואת התנהגות התיירים העוברים מפאב לפאב לאורך הרחוב.
דונג האי צ'ואן

דונג האי צ'ואן (בסינית: 董海川; נולד בצ'ו צ'יה וו (Chu Chia Wu) שבפרובינציית חֶבֵּיי סביב שנת 1800) היה אמן לחימה סיני. מגיל צעיר גילה עניין באמנויות הלחימה, הוא נדד בדרכים ולמד שיטות שונות. יכולתו הגבוהה בשיטות אלה פרסמה את שמו ברבים. דונג החל להתאמן גם בשיטה דאואיסטית לפיה מתרגלים הליכה במעגלים. את התרגול הזה שילב דונג עם הידע הלחימתי שרכש וייסד, באמצע המאה ה-19, את אמנות הפה קואה המודרנית.
מאוחר יותר עבר דונג לבייג'ינג ועבד בארמון של הנסיך סו-וונג. מספרים שבאחת המסיבות הגדולות שנערכו בארמון שירת דונג כמגיש תה והפליא בזריזותו, במהירותו ובדייקנותו. דונג התבקש על ידי הנסיך להפגין את אמנותו ואחר כך מונה להיות מאמנו האישי של הנסיך. כך גם התפרסמה אמנות הפה קואה ברבים.
דונג הפך להיות אחד מאמני הלחימה הגדולים בהיסטוריה. נפטר בסביבות שנת 1880. על קברו חרוטים שמם של לא פחות משבעים ושניים תלמידים.
מרים צנגן

ד"ר מרים צנגן (6 באוגוסט 1929 – 15 בספטמבר 2015) הייתה רופאה ישראלית, יושבת ראש ההסתדרות הרפואית בישראל ויושבת ראש ארגון רופאי קופת-חולים של ההסתדרות הכללית (כיום שירותי בריאות כללית).

ביוגרפיה

מרים גרינה צנגן נולדה בהאג, הולנד, לאברהם ורבקה-ברכה סטריקובסקי.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתרה אצל זוג נוצרים בכפר ביקברכן שבמזרח הולנד.
בשנת 1955 קיבלה תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ליידן שבהולנד. באותה שנה נישאה ועלתה למדינת ישראל, ובהמשך התמחתה ועבדה כרופאת משפחה במחוז דן.
בשנת 1980 נבחרה לתפקיד יו"ר ארגון רופאי קופת-חולים, ושימשה בתפקיד עד 1991.
בשנת 1983 התקיימה שביתת הרופאים הגדולה, במהלכה חתמה ד"ר צנגן על הסכם עם הנהלת קופת-חולים בעניין רופאי המרפאות של קופת-חולים. הסכם זה קבע לרופאי המרפאות ימי עבודה רצופים במקום ימי עבודה מפוצלים.
בשנת 1989 מונתה לתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית ה-11 ושימשה בתפקיד זה עד 1995.
בתקופת כהונתה כיו"ר הר"י חל גל העלייה הגדול מברית המועצות,
במסגרתו עלו לארץ רופאים רבים. עקב כך, מספר הרופאים המורשים בארץ עלה מ-14,400 בשנת 1989 ל-21,723 בשנת 1995, אז כ-30% מהרופאים המורשים בארץ היו עולים חדשים מגל עלייה זה. תקופה זו לוותה במאבקים בין הר"י והממשלה בנוגע לתקנים לקליטת הרופאים החדשים ולהעלאות שכר, ובמהלכה נחתמו הסכמים קיבוציים בנושאים אלו. בשנת 1995 25% מהרופאים המועסקים בישראל היו עולים מגל עלייה זה.
בשנת 1990 ניהלה ד"ר צנגן שביתה של כלל רופאי הר"י במחאה על החלטת שר האוצר (דן מרידור) ושר הבריאות (אהוד אולמרט) להגיש תביעה משפטית נגד קופת חולים הכללית כדי לחייב אותה לבטל העלאות שכר לרופאים במתקניה.
בשנת 1994 התקיימה שביתה נוספת בת יממה בנוגע לשכר הבסיס של הרופאים, בסופה נחתם הסכם קיבוצי בנושא.
בראשית שנות ה-90 ליוותה את תהליך החקיקה של חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק ב-1994, והייתה נציגה מכוחו במועצת הבריאות.
בשנת 1990, עקב כבילת אסירה ביטחונית במהלך לידה, פנתה ד"ר צנגן אל מפקד כלא השרון ואל ועד רופאי בית החולים  מאיר, וכתבה כי "רופא שביצע לידה בתנאים כאלו, פעל בניגוד לכללי האתיקה של הרופאים, שהם אוניברסליים". עקב כך האסירה שוחררה מכבליה. בעקבות המקרה שירות בתי-הסוהר תיקן את פקודות הנציבות בנושא.
בשנת 1993 נחשף קיומו של טופס רפואי שהורה לרופא מתקן מעצר להעריך בפני החוקרים במתקן האם אסיר כשיר רפואית לכבילה, לכיסוי ראש ועיניים ולעמידה ממושכת במהלך החקירות. עקב כך כתבה ד"ר צנגן לראש הממשלה דאז יצחק רבין שהדבר מהווה השתתפות בעינויים והפרה בוטה של כללי האתיקה הרפואיים, ולכן הר"י תאסור על הרופאים למלא את הטופס. רבין השיב כי הטופס נכנס לשימוש בטעות וכעת מוצא משימוש.
לאחר תום כהונתה כיו"ר הר"י ניהלה מרפאה לרפואת משפחה ברמת גן עד 2003. בנוסף, שימשה כרופאה בפנימיית סמינר אור החיים לבנות בבני ברק עד שנת 2015. ד"ר צנגן הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2015, בת 86 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
ברכה זיסר

ד"ר ברכה זיסר (נולדה בשנת תשי"ח, 1958) היא מייסדת ומנהלת מאגר מח העצם המרכזי בישראל ובית ההחלמה "אורנית" לילדים חולי סרטן, מטעם ארגון עזר מציון.

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בבני ברק. אביה, עקיבא גור, היה בנו של מייסד העיר יצחק גרשטנקורן וסגן ראש עיריית בני ברק. למדה בבית הספר הממלכתי-דתי מוהליבר ובתיכון הדתי העירוני בעיר. הייתה מדריכה ומרכזת בסניף בני עקיבא המקומי. שירתה בשירות לאומי במסגרתו טיפלה במשפחות אסירים ובנוער במצוקה ברמלה והתגוררה בקיבוץ שעלבים.
בוגרת תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. עבדה במשך שנתיים במעבדות בבית החולים בילינסון. לאחר מכן השלימה תואר שני ותואר שלישי בסיעוד עם התמקדות באונקולוגיה. עבדה כאחות אחראית במחלקה הפנימית בבית החולים בילינסון.
בשנת 1977 נישאה למוטי זיסר. בשנות ה-90 הקימה עם בעלה, בשיתוף ארגון עזר מציון, את בית ההחלמה "אורנית" לילדים ונוער חולי סרטן בפתח תקווה. כעבור כמה שנים הקימו את המאגר המרכזי של מח עצם בישראל. כיום (יולי 2018) המאגר מכיל כ-900,000 דגימות.  
ייסדה עם בעלה את "קרן ברכה ומוטי זיסר", התורמת למטרות צדקה ואחזקת תורה. השניים תרמו לשיפוץ גן העיר הסמוך לעיריית בני ברק והוא נקרא "גן עקיבא" לזכרו של אביה.
בשנת תשס"ז (2007) הדליקה משואה ביום העצמאות. 
זיסר הייתה חברה בוועדת סל התרופות לשנת 2009.
בשנת 2010 נבחרה זיסר בראש עשרים הנשים המשפיעות בציבור הדתי-לאומי.
במשך עשרות שנים התגוררה בבני ברק וכיום מתגוררת בשכונת בת גנים בפתח תקווה. היא אם לחמישה. בתה הבכורה, רחל, היא במאית קולנוע, בנה, דוד, השתלב בעסקי החברה המשפחתית.
הסנה הבוער (אנדרטה)

היסטוריה

בראשית שנות החמישים עמדה על סדר היום של ההנצחה הרשמית במדינת ישראל תוכנית להקמת אנדרטת החייל האלמוני בקריית הממשלה בירושלים. הדבר היה חלק מתוכנית הקמת תשע אנדרטאות ממלכתיות לזכר מלחמת העצמאות- אחת בקריית הממשלה ועוד שמונה באתרי קרבות ברחבי הארץ. האנדרטה הייתה אמורה להיות מוצבת ברחבת מסדרים בין משכן הכנסת לבית הנשיא (שתוכנן במקור בקריית הממשלה). לבסוף הוחלט לחכות עם הקמת האנדרטה עד לסיום התכנון הסופי של האזור והתכנון ירד מסדר היום.
בשנת 1966 נחנך משכן הכנסת, דוד פלומבו (שתיכנן גם את שערי הכניסה לכנסת) התבקש ותרם את פסלו "הסנה הבוער" למטרת הנצחת הנופלים במלחמת העצמאות. הפסל הוצב על בסיס אבני בזלת גדולות בכניסה לבניין. בשנת 1971, לאחר שנדחתה הצעתה של הפסלת בתיה לישנסקי להקמת אנדרטה לנופלים ברחבת הכנסת, הוחלט להסב את "הסנה הבוער" לאנדרטה לכלל הנופלים במערכות ישראל. בפסל הועלתה אש תמיד ונוספה לבסיסו אבן בהירה שעליה נחקקו המילים "ובדמם הבוקר יעלה" שלקוחות משירה של לאה גולדברג "העץ".
בשנות הצבתו בכניסה למשכן שימש להנחת זרים על ידי ראשי מדינות וראשי פרלמנטים זרים כשהם מלווים באנשי משמר הכנסת. דבר זה נהוג בעולם ביחס לאנדרטאות לחייל האלמוני. 
בשנת 2007 בוצע שיפוץ מקיף ברחבת הכנסת ו"הסנה הבוער" הוחלף באנדרטת אש תמיד חדשה בתכנון זליג סגל. הפסל עבר אל מחוץ לרחבת הכנסת והוא מוצב לצד שערי פלומבו מימין לכניסה החדשה לרחבה.
אלכסנדר מיטרוביץ'

שנים ראשונות

נולד בעיר סמדרבו, והחל לשחק באקדמיית הנוער של ענקית הכדורגל הסרבית פרטיזן בלגרד בגיל 11. את הבכורה שלו בקבוצת בוגרים, ערך במועדון חסות של פרטיזן, טלאופטיק, בעונת 2011-2012. הוא כבש בעונה זו 7 שערים ב-25 משחקי ליגה.

פרטיזן בלגרד

ב-27 ביוני 2012, מיטרוביץ' חתם על חוזה מקצועני ראשון ארבע-שנתי בפרטיזן, יחד עם שני עמיתיו לקבוצה מטלאופטיק. הוא ערך את הופכת הבכורה הרשמית שלו במועדון נעוריו, במשחק מוקדמות ליגת האלופות מול המועדון המלטזי ולטה, וכבש שער בכורה 9 דקות בלבד מהרגע שנכנס למשחק כמחליף. ב-23 באוגוסט 2012, מיטרוביץ' כבש בנגיחה במשחק מול טרומסה הנורווגית, במשחק הפלייאוף על ההעפלה לליגה האירופית. שלושה ימים לאחר מכן, הוא כבש את שער הליגה הראשון עבור פרטיזן, במשחק ביתי נגד יגודינה. ב-17 בנובמבר 2012, מיטרוביץ' כבש את השער הראשון במשחק הדרבי הנצחי של בלגרד, בו פרטיזן הפסידה 3-2 לכוכב האדום בלגרד. חמישה ימים לאחר מכן, הוא כבש שער נוסף עבור קבוצתו, בתיקו החוץ במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית מול נפטצ'י באקו מאזרבייג'ן. בסופה של עונת הבכורה שלו בפרטיזן, הוא סיים כמלך שערי הקבוצה בכל המסגרות, כאשר כבש 15 שערים ב-36 משחקים. בזכות נתונים מרשימים אלו, מיטרוביץ' נבחר להיות חלק מנבחרת העונה של ליגת העל הסרבית.

אנדרלכט

ב-12 באוגוסט 2013, לאחר שמועות רבות, הוכרז רשמית באתר האינטרנט של פרטיזן בלגרד שמיטרוביץ' יימכר למועדון הבלגי אנדרלכט, ב-30 באוגוסט 2013, לאור בקשתו של השחקן ומשפחתו. הוא נמכר תמורת 5 מיליון אירו, שהייתה לשיא מועדון עבור רכישת שחקן באנדרלכט. ב-1 בספטמבר 2013, מיטרוביץ' בישל שני שערים בהופעת הבכורה שלו במועדונו החדש, לאחר שנכנס כמחליף בראשית המחצית השנייה, במשחק ליגת העל הבלגית מול זולטה ורכם. ב-10 בדצמבר 2013, במשחק האחרון בשלב הבתים של ליגת האלופות מול אולימפיאקוס היוונית, מיטרוביץ' נכנס לעמוד בשער הקבוצה כשוערה, לאחר שהשוער המקורי סילביו פרוטו הורחק בכרטיס אדום. מיטרוביץ' נכשל בעצירת בעיטת העונשין (כתוצאה מעבירתו של פרוטו) וספג שער מרגלי אלחנדרו דומינגס. בעונתו השנייה בקבוצה מיטרוביץ' הבקיע 28 שערים, וצבר התעניינות מכמה קבוצות באירופה.

ניוקאסל יונייטד

ב-21 ביולי 2015 חתם מיטרוביץ' בניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג עבור 13 מיליון ליש"ט.

פולהאם

ב-31 בינואר 2018 מיטרוביץ' הושאל לפולהאם מהצ'מפיונשיפ. מיטרוביץ' כבש 12 שערים וסייע לקבוצתו לעלות לפרמייר ליג.
ב-30 ביולי 2018 פולהאם רכשה את מיטרוביץ'. בסוף העונה ירד עם הקבוצה חזרה לצ'מפיונשיפ, וב-7 ביולי 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2024.

קריירת נבחרת

מיטרוביץ' זומן לראשונה לסגל הנבחרת הסרבית הבכירה על ידי המאמן סינישה מיכאילוביץ', לקראת משחק מוקדמות מונדיאל 2014 מול נבחרת בלגיה. הוא פתח בהרכב במשחק זה, ושיחק במשך 69 דקות, עד שהוחלף על ידי מרקו שצ'פוביץ'. במהלך המשחק, הוא אף הספיק לקבל כרטיס צהוב בשל עבירה על הבלגי אקסל ויטסל. לאחר הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, מיטרוביץ' לקח חלק כשחקן מפתח בקמפיין ההעפלה של נבחרת סרביה עד גיל 19 ליורו 2013 לנבחרות עד גיל זה בליטא. מיטרוביץ' הוביל את נבחרתו לזכייה ראשונה היסטורית בטורניר הגמר ואף זכה בתואר השחקן המצטיין בטורניר. ב-6 בספטמבר 2013, הוא כבש את שערו הראשון במסגרת הנבחרת הבוגרת, בתיקו 1-1 מול נבחרת קרואטיה.
מיטרוביץ' היה שחקן הרכב במונדיאל 2018 במדי סרביה וכבש שער אחד בהפסד 2-1 לשווייץ.
איי באונטי

אקלים וקרקע

האיים נהנים משפע במשקעים המגיעים לממוצע שנתי של 1,000 עד 1,500 מ"מ. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על כ-10 מעלות צלזיוס. 
הקרקע של האיים עשוי סלעים, בעיקר גרניט.
האיים נעדרי צמחים וסקולריים, אולם יש בהם סוגי חזזית ואצות ירוקות. לאורף החופים יש סוג של קלפ. 
האיים עשירים בבעלי חיים, בהם: טורפים ימיים, פינגווינים ואלבטרוסים.

גילוי והתיישבות

איי באונטי התגלו ב-8 בספטמבר 1788 על ידי ויליאם בליי אשר קרא להם על שם ספינתו. חודשים ספורים לאחר מכן התרחש בהם המרד על הבאונטי. האיים היו יעד פופולרי לציידי טורפים ימיים במהלך המאה ה-19 אך הם לא נושבו מעולם וכך גם כיום. בשנת 1870 הם סופחו לניו זילנד.
מאז שנת 1998 מוכרזים איי באונטי כאתר מורשת עולמית כחלק מהאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד.
פארק פריור

גן הנוף פארק פריור (באנגלית: Prior Park Landscape Garden) הוא גן אנגלי מהמאה ה-18, שתוכנן על ידי המשורר אלכסנדר פופ ואדריכל הנוף לנסלוט בראון, ומנוהל ידי הקרן הלאומית. הגן שוכן דרומית לעיר באת' שבסומרסט, במרחק 1.2 קילומטר מתעלת קנט ואייבון. לגן הייתה השפעה בהגדרת סגנון העיצוב של הגנים האנגליים באירופה.
היזם והפילנתרופ ראלף אלן הקים את הגן בשלבים בין 1734 למותו ב-1764, ונעזר בעצותיהם של פופ ובראון. אלן נבחר לראש העירייה של באת' ב-1742, לאחר שהחל לעבוד במשרד הדואר. אבן באת', הנמצאת בבניינים רבים בעיר, נלקחה ממכרות קומב דאון ובאת'המפטון דאון. באותה שנה בקירוב הורה אלן לאדריכל ג'ון ווד לבנות אחוזה בתוך הגן, המשמשת כיום את מכללת פריור פארק. ויליאם וורברטון, חתנו של אלן, התגורר באחוזה למשך תקופה קצרה. לאחר שוויליאם בקפורד מכר את מנזר פונטהיל הוא חיפש אחר מקום מגורים חדש, ובחר בגן.
הגן משתרע על פני 113 דונמים, על מורדות עמק קטן ותלול, וניתן להשקיף ממנו על באת'. האתרים הידועים בו הם גשר פלדיאני, מקדש גותי, מערת גברת אלן, ושלושה אגמים ואגם בצורת נחש. הגשר הפלדיאני הוכר כבניין רשום מדרגה I וכמונומנט עתיק רשום. במרחק כחמש דקות הליכה מהגן נמצא הבאת' סקייליין (קו הרקיע של באת'), שהוא שביל הליכה מעגלי בהיקף של 10 קילומטרים המקיף את באת'.
אורנה שיפריס

קורות חייה

אורנה שיפריס נולדה וגדלה בחיפה, הקטנה מבין ארבעה אחים. בחטיבת הביניים שרה במשך שלוש שנים בלהקת הנוער "צלילי חוגים". היא הנחתה פינה בתוכנית נוער בערוץ המקומי בחיפה (1998). היא בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון לאומנויות ויצ"ו. בתקופת התיכון הציגה במשך שלוש שנים ב"מופע הקולנוע של רוקי". שירתה בצה"ל בבית המשפט הצבאי. לאחר שחרורה מצה"ל שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "ילדות רעות". שיפריס למדה בבית צבי (2009-2006). הצגת הבוגרים שלה הייתה "דמעותיה המרות של פטרה פון קאנט", בה שיחקה בתפקיד גבריאלה, בתה הקטנה של פטרה.
בזמן הלימודים היא שיחקה בסרט האימה "טוב שחזרת הבימה" לצד לוסי דובינצ'יק ואייל שכטר (2006).
היא שיחקה בסרט "למה השמש" (2011), מאת ובבימויה של אפרת קאופמן, בו גילמה את דמותה של מעיין, תלמידת אולפנה שמצויה במסע חיפוש עצמי. הסרט זכה כסרט הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, בו שיפריס גם זכתה בציון לשבח על המשחק (2012).
שיפריס שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט האימה הקומי "מורעלים", מאת ובבימויו של דידי לובצקי (2011). ב"מורעלים" גילמה את דמותה של מאיה, אהבת נעוריו של דני, ג'ובניק מסכן בבסיס של חיילים מורעלים. מאיה מגיעה לבסיס ומביאה לחיילים חיסונים שהופכים אותם לזומבים. ודני ומאיה מנסים להיחלץ מהמצב. הסרט הוקרן בפסטיבל אייקון ובפסטיבל "פרנגידיר" ובפסטיבלים בעולם.
בטלוויזיה שיחקה בתפקיד אורח גם בסדרה "מעצר בית".
וכן השתתפה בפרסומות לYes, משרד הבריאות, חברת ג'וינט ובקטלוג לבגדי מעצבת "אחיות".
שיפריס למדה משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס ואצל משה איבגי. וכמו כן בעלת תעודת הוראה ותואר ראשון בבימוי והוראה מסמינר הקיבוצים.
אולג ולאסוב

קריירה

הוא התחיל את הקריירה בבית הספר לכדורגל של קירובסק והמשיך באקדמיית הכדורגל של מועדון זניט סנקט פטרבורג. בילדותו התאמן גם בשורות קבוצת איז'ורץ קולפינו ממחוז לנינגרד.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת מטאלורג פיקאליובו מהליגה הרוסית השלישית עד ששיחק בסאטורן וב-2002 כבר צורף לסגל זניט ושיחק בה עד עונת 2006. הוא שיחק גם בשורות טורפדו מוסקבה, טרק גרוזני, מורדוביה סראנסק, ארסנל טולה בה שיחק מיוני 2016 ועד קיץ 2017.
בקיץ 2017 עבר לדינמו סנקט פטרבורג והפך לבורג מרכזי בהרכב הקבוצה. בקיץ 2018 הקבוצה עברה לסוצ'י ושינתה שמה והוא שוחרר משורותיה. בהמשך חתם בקבוצת לנינגרדץ.