google/wiki40b huggingface dataset:
איגיון

איגיון או אִי-גָיוֹן (הלחם בסיסים של אי-היגיון, באנגלית: nonsense - נוֹנְסֵנְס) הוא התבטאות בכתב או בעל-פה, בשפה שלכאורה היא מובנת ותקנית, אך בעצם אין לה משמעות או שהמשמעות אינה הגיונית או אפשרית; היא יכולה להכיל סתירות, הברקות ומוזרויות. האיגיון הוא סוגה בריטית מסורתית ונפוץ במיוחד בחמשירים. איגיון יכול להיות מופנה הן לילדים והן למבוגרים.

המונח איגיון

את המונח העברי "אי-גיון", שהוא היפוכו של "היגיון", הגתה ככל הנראה לראשונה דפנה עבר-הדני בתרגומה לשירי אדוארד ליר (הוצאת טרקלין, 1973). זהו השקול למונח האנגלי (Nonsense verse) או לזה הגרמני (Unsinnpoesie). גם שירי-שטות, שירי-הבלים, שירי-איוולת, שירי-הבאי, מתאימים להגדרה.

יצירות איגיון

יצירת איגיון יכולה להיות ציור, מילה, משפט, שיר, בדיחה, סיפור או סרט. הרובד האיגיוני יכול להיות שימוש במילים מומצאות (כאלה שאין להן משמעות ולא קיימות בשפה), בצירוף של מילים חסרות משמעות למשפטים חסרי משמעות, בבניית משפטים חסרי משמעות ממילים קיימות (המילים קיימות אך המשפטים אינם הגיוניים), או באוסף של משפטים, דימויים חזותיים או אירועים הגיוניים שמצטרפים להתרחשות בלתי הגיונית. במקרים רבים האיגיון משתמש בחרוזים, שהם דרך להוסיף יופי מבני ומנגינה שמהווים מסגרת לתוכן האיגיוני. האיגיון, כמו המטאפורה מחברים שני דימויים או יותר, מילוליים או חזותיים. המטאפורה שעצם החיבור בין האלמנטים יוצר ערך מוסף למשמעות של כל אחד מהם, משמעות שלא הייתה שם קודם. לעומתה, האיגיון הוא חיבור של שני אלמנטים שיוצר ריק. הריק מביך את השומע או הצופה ולכן הוא יוצר את התדהמה או הצחוק. החיבור מפחית מהמשמעויות של כל אחד מהשלמים שחוברו.
השימוש באיגיון הוא בדרך כלל לצורכי שעשוע, וקיימות יצירות ספרותיות שלמות שהן איגיוניות מתחילתן ועד סופן, כל אחת בדרכה. חיבור איגיוני שונה מג'יבריש, שכן הוא אינו אוסף סתמי של צלילים דמויי-שפה אלא משתמש בתחביר ובדקדוק חוקיים כדי להעביר מסר שאין בו כל משמעות או היגיון. יצירה איגיונית אינה קשקוש אקראי - על המחבר ליצור שילוב שמצד אחד נדמה כבעל משמעות, ומצד שני מכיל מספיק סתירות פנימיות וחיצוניות כך שקל לזהות את האיגיון.
אך טבעי הוא שהקוראים מנסים למצוא משמעות ביצירות, כי במקרים רבים הן נראות כאילו יש בהן מסרים מורכבים ומבלבלים. אבל המשמעויות שאנשים מציעים הן לעולם רעיונות ולא יותר, כי לאיגיון אין פרשנות אחת "נכונה". אין היגיון באיגיון.
יצירות איגיון הן אתגר למתרגמים, במיוחד כשהן מתבססות על משחקי מילים מתוחכמים ומתחכמים, ועוד יותר כשהמילים הן מילים מומצאות. מאחר שהמילים צריכות להישמע טבעיות ואמיתיות לא ניתן להשאיר אותן בשפה הזרה. מצד שני, קשה לתרגם מילה שאינה קיימת במילון.
סמל קליפורניה

סמל מדינת קליפורניה (באנגלית: Seal of California) או החותם הגדול של מדינת קליפורניה (The Great Seal of the U.S. state of California) אומץ על ידי האספה החוקתית של המדינה בשנת 1849. הסמל עוצב מחדש בשנת 1937.

תיאור הסמל

בסמל מופיעה אלת החכמה מינרווה, דב גריזלי - שהוא החיה המסמלת את המדינה באופן רשמי, האוכל מאשכול ענבים המסמלים את תעשיית ייצור היין של המדינה, אלומת חיטה - המסמלת את ענף החקלאות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה, וכן כורה המסמל את הבהלה לזהב ואת ענף המכרות, וספינה מייצגת את המסחר ואת הכלכלה של המדינה. בסמל מופיע מפרץ סן פרנסיסקו ונהר סקרמנטו, וכן מוטו המדינה: "אאורקה" - "מצאתי" (Eureka) - המתאר את גילוי הזהב במדינה.
סביב הסמל מצויים 31 כוכבים המסמלים את היותה של קליפורניה המדינה ה-31 המצטרפת לארצות הברית.
האלה מנרווה "נולדה" כאדם בוגר לאחר שקפצה מראשו של האל יופיטר ועל כן היא מסמלת את מדינת קליפורניה שהפכה למדינה מבלי להיות קודם טריטוריה.
שמות רבה

שמות רבה הוא מדרש אגדה לספר שמות. 
החיבור מורכב משני חלקים שונים. החלק הראשון (פרשות א -יד) דורש את פרקים א -י של ספר שמות, והוא מכונה במחקר שמות רבה א. חלק זה כולל דרשות על סדר הפסוקים והוא דורש פסוק פסוק כדרכו של המדרש הפרשני. החלק השני (פרשות טו -נב) ראשיתו בדרשות על שמות יב 2 עד לסוף ספר שמות (אין במדרש זה דרשות על פרק יא של ספר שמות). חלק זה הוא בעל אופי שונה והוא מדרש דרשני מסוג התנחומא שבנוי סביב נושאים שונים שקשורים לפסוקים הפותחים את סדרי הקריאה בתורה.
הרמב"ן, בן המאה ה-13, הוא הראשון שמצטט את שני חלקי החיבור כספר אחד, ולכן מניחים שצירוף שני החלקים השונים לכדי חיבור אחד נוצר לא יאוחר מן המאה ה-12.
מהדורה מדעית של שמות רבה א יצאה לאור על ידי אביגדור שנאן בשנת תשמ"ד.
איפנמה

היסטוריה

רוב שטחה הנוכחי של איפנמה היה שייך לז'וזה אנטוניו מוריירה פיליו, הברון של איפנמה. משמעות השם "איפנמה" בשפת טופי עתיקה היא "מים רעים", במובן של גרועים לדיִג, משום שהגלים נחלשים קרוב מדי לחוף, וכך מבריחים את הדגים.

מאפיינים

איפנמה היא אחד האזורים היקרים ביותר למחיה בריו. השכונה סמוכה לקופקבנה, אך היא אחידה יותר ואיננה כוללת אזורים עניים. קל יחסית לנווט באיפנמה, משום שרחובות השכונה מסודרים בתבנית שתי וערב. בשכונה מסעדות ידועות בעולם, בתי קפה וחנויות. את תרבות החוף מובילים הגולשים ואוהבי השמש הרבים שנפגשים מדי יום על החוף.
איפנמה שיחקה תפקיד בתרבותה של ריו מאז ומתמיד. יש בה אוניברסיטאות, גלריות אמנות, תאטראות ובתי קפה. איפנמה עורכת קרנבל משלה, נפרד מזה של ריו. המצעד של איפנמה מושך אליו עד 15,000 אנשים לרחובות השכונה בזמן הקרנבל.

החוף

חופה של איפנמה מפורסם בכל העולם. שני הרים, המכונים "שני אחים" (Dois Irmãos) נישאים מצידו המערבי של החוף. החוף מחולק למקטעים על ידי נקודות המכונות "סוכות מצילים" (postos). בירה נמכרת בכל מקום לאורך החוף, לצד משקה הקשאסה המסורתי. על החוף ניתן תמיד למצוא מעגלי אנשים המשחקים כדורגל, כדורעף ופוצ'יוולי, משחק שהוא שילוב של כדורעף וכדורגל, ושמקורו בברזיל.
בחורף יכולים הגולשים ליהנות מגלים שגובהם 3-4.5 מטרים. צבע המים יכול להשתנות מכחול בהיר, ועד ירוק עכור לאחר גשמים עזים. תחלופת מים קבועה שומרת את המים נקיים. מבנה החוף הבוגדני יוצר לעיתים קרובות זרמים מהירים. אחד הדברים המעניינים בנוגע לחוף איפנמה הוא שיש בו אזור הנקרא "החוף העליז", ליד רחוב Farme de Amoedo, הידוע בתור אזור ידידותי להומוסקסואלים, עם דגל הגאווה מתנופף באוויר.
ממערב לתחנה הצבעונית, לקראת לבלון נמצאת רצועת חוף ידועה אחרת, הנקראת Poste Nove ("הנקודה התשיעית", על שם סוכת המציל התשיעית), שבה מתאספים לעיתים קרובות קריוקאים (כינוי לתושבי ריו), צעירים ויפים לבושים במכנסי שלושת-רבעי.

בטיחות

באופן כללי, איפנמה נחשבת לאחד הרבעים הבטוחים ביותר באזור הדרומי (Zona Sul). תושבי השכונה שייכים ברובם למעמד הבינוני והבינוני-גבוה. ככזו, יש בה נוכחות משטרתית גבוהה יותר מאשר באזורים אחרים.
רכבות טיולים

היסטוריה

רכבות הטיולים הראשונות היו נפוצות בעיקר בארצות הברית. שם, בשונה מברוב מדינות אירופה הרכבות היו איטיות יותר מהרגיל וכמעט ולא שמשו לנסיעות מסוג של תחבורה ציבורית. במקום זאת שימשו הרכבות בעיקר לטיולים.
בימינו, עת השתכללו והתקדמו אמצעי התחבורה, נסיעות ברכבת למטרות טיולים נפוצות בכל מקום על פני האדמה. המדינות שבהן נפוצה במיוחד הנסיעה ברכבות טיולים הן המדינות: רוסיה, בריטניה, אוסטריה, ארצות הברית, סין, אוסטרליה ודרום אפריקה. במדינות אחרות וביניהן גם מדינת ישראל טיולי רכבות כמעט ולא קיימים.
שנות ה-20 של המאה ה-19

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מנהיגי עולם בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדענים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

סופרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נסיכות הבוחר מהנובר

גאוגרפיה

הנסיכות כללה שטחים גדולים שנמצאים כיום במדינת סקסוניה התחתונה, וכללה את כל שטחי בראונשווייג, חוץ מנסיכות בראונשווייג-וולפנביטל, שהפכה בשנת 1815 לדוכסות בראונשווייג.

היסטוריה

ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג היה בנו הרביעי של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולכן לא היה סיכוי רב כי האדמות הנרחבות של בית הנובר יגיעו אי פעם לידו, אולם בשנת 1665 מת כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ושני אחיו הנותרים של ארנסט אוגוסט נותרו עדיין ללא צאצאים. בשנת 1679 נפטר עוד אחד מאחיו - יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט אוגוסט ירש את נסיכות קאלנברג, שבירתה בעיר הנובר. אחיו היחיד שנותר בחיים גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג נישא למאהבתו כדי להפוך את בתו סופיה דורותיאה לחוקית אולם השניים לא ילדו עוד ילדים. תחת החוק הסאלי נאסר על נשים לרשת את אדמותיהם ותאריהם של אביהן, ולכן נותר בנו של ארנסט אוגוסט - גאורג היורש היחיד לדוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1682 החליט בית הנובר לאמץ את זכות הבכורה, לפיה הבן הבכור יורש את כל אדמותיו של אביו ולא חולק אותן עם אחיו הצעירים, כפי שהיה נהוג בדוכסות עד אז.
בשנת 1692 קיבל ארנסט אוגוסט מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו של בית הנובר במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר לפני שקיבל רשמית את התואר והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג לודוויג.
מעט לאחר עלייתו של גאורג לשלטון בהנובר נפטר ויליאם, דוכס גלוסטר, בנה ויורשה היחיד של אן, מלכת בריטניה והפרלמנט הבריטי העביר חוק לפיו יעבור הכתר הבריטי לאחר מותה של המלכה לקרוב משפחה הפרוטסטנטי בלבד. קרובת המשפחה הפרוטסטנטית הקרובה ביותר לאן הייתה בת דודתה סופיה, נסיכת הפפאלץ, אמו של הדוכס גאורג, שהפכה בן לילה ליורשת העצר לממלכה הבריטית.
בשנת 1701 פרצה מלחמת הירושה הספרדית ונסיכות הנובר לחמה נגד ספרד לצד האימפריה הרומית הקדושה, בריטניה והרפובליקה ההולנדית. במהלך המלחמה כבש גאורג את שטחי הדוכסויות השכנות, בראונשווייג-וולפנביטל וסקסוניה-לאוונבורג, ואף מונה על ידי הקיסר כפילדמרשל קיסרי. בשנת 1708 אישר הדיאט הקיסרי את מעמדו של גאורג כנסיך בוחר.
ב-28 במאי 1714 מתה אמו של גאורג, סופיה מהנובר בגיל 83 והוא הפך ליורש העצר לכתר הבריטי. המלכה אן מתה חודשיים לאחר מכן והפרלמנט הבריטי הכריז על גאורג כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה הגדולה ואירלנד.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחם צבא הנובר לצד צבא בריטניה, אך בשנת 1806 נכבשה הנסיכות ונמסרה לממלכת פרוסיה. בשנת 1807 הוחלט בחוזה טילזיט על הקמת ממלכת וסטפאליה, שכללה את שטחי הנסיכות יחד עם שטחים מנסיכות הבוחר מהסן ונסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. לאחר קרב לייפציג פורקה ממלכת וסטפאליה, והנסיכות חזרה לשליטת בית הנובר.
רננה לשם

רננה לשם בן-גוריון (29 במרץ 1925 – 21 במאי 2008) הייתה מיקרוביולוגית ישראלית, ממייסדי המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה (לצדו של פרופ' אלכסנדר קינן) וסגנית יו"ר המכון, ופרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

לשם נולדה בירושלים בשנת 1925, בתם של פולה ודוד בן-גוריון, מראשי המדינה שבדרך (ולימים ראש ממשלת ישראל, הראשון). רננה הייתה בתם הצעירה, אחותם של גאולה ועמוס. בצעירותה הושפעה מאוד מספרו של זאב ז'בוטינסקי "שמשון", ובעקבות זאת ביקשה ממכריה לתקופה מסוימת לקרוא לה סמדר.
בהתקפה על שיירת הדסה ב-13 באפריל 1948, נהרג ארוסה של בן-גוריון, שהיה אז סטודנט צעיר.
בשנת 1950 קיבלה בן-גוריון תואר מוסמך במדעים בבקטריולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת תשט"ו-1956 קיבלה תואר דוקטור על עבודתה בבקטריולוגיה, "מחקר הגורמים המתנים את אלימות חיידק הדבר".
ב-1956 נישאה לדוד (דולי) לשם, מהנדס אווירונאוטיקה.
בשנים 1957–1958 עשתה פוסט-דוקטורט במכון פסטר לצדו של פרנסואה ז'קוב. משנת 1953 שימשה לשם כחוקרת במחלקה לגנטיקה בקטריאלית במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה.
בשנת 1969 החלה לכהן כפרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב. לשם הייתה חברת מועצת המכון למורשת בן-גוריון וחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.
לשם לא הייתה מעורבת בפוליטיקה, אך יצאה מספר פעמים מחוץ לישראל בשליחויות ציוניות, בהן ביקור אצל יהודי מוסקבה ב-1958. כמו כן, הופיעה באירועים שונים בהשתתפות הוריה, כגון פגישה עם נשיא צרפת שארל דה גול. עם יוליאנה, מלכת הולנד ועם מלך דנמרק.
לשם הייתה פעילה עד שחלתה במחלת אלצהיימר. נפטרה בנתניה ב-21 במאי 2008, בגיל 83. נקברה בקיבוץ שפיים.
הותירה אחריה בן יחיד, אורי לשם בן-גוריון.
שמואל גוגול

שמואל גוגול (1924 - 13 במאי 1993) היה מוזיקאי, מייסד תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן. גוגול היה ניצול שואה ומתלמידיו של יאנוש קורצ'אק.

ביוגרפיה

נולד לאריה לייב ולברוניה בוורשה. כשהיה בן שלוש נפטרה אמו ולאחר גירוש אביו מפולין גידלה אותו סבתו. כשחלתה הביאה אותו סבתו ב-1930 לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק, שם קיבל במתנה לאחד מימי הולדתו מפוחית פה. 
בשנת 1940, עבר עם שאר ילדי בית היתומים לגטו ורשה. משם הבריחה אותו סבתו לגטו במקוב מזובייצקי, שם גר דודו החייט. בתקופה מסוימת הסתתר עם סבתו ביער הסמוך לפשאסניש. ממקוב נשלח באקציה למלאווה ומשם נשלח לאושוויץ. עם העברתו למחנה נלקח ממנו כל רכושו, כולל מפוחית הפה, אולם הוא החליף עם אחד משוכני הצריף שלו מפוחית בתמורה למנות מזון. באחת מהפסקות הצהריים שבמהלכן ניגן גוגול במפוחית, שמע אותו קצין אס אס, וצירפו לתזמורת המוות, תזמורת שליוותה את כניסת היהודים לתאי המוות. גוגול נדר לעצמו נדר, לפיו אם יינצל ממוות יקדיש את חייו לנגינה במפוחית, וילמד ילדים יהודים לנגן בכלי זה על פי ערכיו של יאנוש קורצ'אק.
לאחר המלחמה הגיע גוגול לטולוז שבצרפת, שם הכיר את רות לבית ברמן, ניצולת שואה ילידת שווצינגן שבגרמניה והשניים התחתנו. הם עלו לישראל והשתקעו בשכונת עזרה ובצרון בתל אביב.
בשנים 1948-1950 נמנה עם חברי הלהקה הצבאית "איילון".
בשנת 1955 הקים את שלישיית המפוחיות הראשונה בארץ, אשר כללה אותו במפוחית סולו, את ראובן מרקס במפוחית אקורדים ואת דני בן דוד במפוחית בס. אמרגן השלישייה היה גיורא גודיק והיא ניגנה מספר שנים ברחבי הארץ, באולמות, מחנות צבא במושבים ובקיבוצים. עם פטירתו של מרקס בפסח 1971, הפסיקה השלישייה את פעילותה.
בשנת 1963 הוא זכה לקיים את נדרו, והקים את "תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן", שלימים נקראה על שמו.
בשנת 1990 חזר גוגול לראשונה לפולין עם תזמורת נגני מפוחיות פה. הוא ביקר בבית היתומים בוורשה, במקוב מזובייצקי, העיר אליה נמלט מגטו ורשה והגיע גם לאושוויץ, שם ביצע עם התזמורת את השיר "העיירה שלי בעלז" (ביידיש: "מייַן שטעטעלע בעלז"), הנעימה אותה ניגן גוגול עם תזמורת המוות ליד קרמטוריום מס' 3 בבירקנאו. 
באותה שנה העניקה לו "עמותת יאנוש קורצ'אק הגרמנית" בעיר ויינהיים פרס על פעילותו בתחום החינוך ובהפצת מורשתו של קורצ'אק.
בשנת 1993, בעקבות פנייה של ראש הממשלה דאז יצחק רבין, התלווה גוגול לנסיעה ממלכתית לאושוויץ, לציון 50 שנה למרד גטו ורשה. כחודש לאחר נסיעה זו נפטר גוגול. 
הוא הותיר אחריו את רעייתו, רות (1927 - 2015), ושני ילדים. נטמן בבית העלמין ירקון.
יצרנית מפוחיות הפה הגרמנית "הונר" קראה סדרת מוצרים על שמו (Schmuel Gogol Chromonica).
יונה גודמן

קורות חייו

גודמן נולד בארצות הברית ובמהלך שנות ה-70 עלה לישראל. גדל בחיפה. בין השנים 1990–1993 שימש ראש מחלקת הדרכה של בני עקיבא. בשנים 1997–2000 שימש כמזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא. היה חבר בעמותת אל עמי העוסקת בחינוך לאמונה והפצת היהדות לציבור הרחב.
כמו כן, עבד במרכז מהו"ת (מרכז היערכות להתמודדות בחירום) ישראל, שם ריכז את הליווי החינוכי-קהילתי של חלק ממפוני ההתנתקות ואת הסיוע החינוכי-רוחני לקהילות שנפגעו באירועי טרור. 
החל משנת 1990 מלמד במכללת אורות ישראל  ושימש בה במגוון תפקידים. כעת משמש כראש תחום חינוך אמוני וכן כראש המכון הגבוה ללימודי מנהיגות חינוכית ואמונה במכללה. בין עיקרי עיסוקיו היום: דרכים להעמקת החינוך היהודי והדתי, טיפוח זהות ציונית-דתית וניתוח תהליכים המתרחשים בחברה הציונית-דתית ואתגרי הורות של גיל הנעורים. רוב כתיבתו והרצאותיו מתמקדות בנושאים אלו. 
בין השאר, גודמן מוציא לאור דף דו-שבועי בו מבט חינוכי ותורני על אתגרי חינוך חדשים, המכונה "בעין חינוכית" המופץ למנויים ולרשתות חינוך. ב-2012 הוציאה מכללת אורות ישראל את מאה המאמרים הראשונים כספר, אותו גודמן ערך, המכונה: "בעין חינוכית - מבט חינוכי-תורני על אתגרי חיינו המתחדשים".גודמן גם הגיש פינה בנושא חינוך באתר האינטרנט ערוץ 7.
גודמן נשוי ומתגורר בפדואל שבשומרון. בעתות חירום הוא משמש כדובר היישוב.
באפריל 2014 מונה על ידי הרב חיים דרוקמן למנהל החינוכי של מרכז ישיבות בני עקיבא. בסתיו אותה שנה הוציא לאור ספר בשם "ונקדשתי" המציע כיצד ללמד סוגיות הקשורות בתחום הצניעות לתלמידי ישיבות ואולפנות.
בשנת 2016 אושרה עבודת הדוקטורט שלו שנכתב בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית. העבודה עוסקת בדילמות אידאולוגיות בקרב צעירים דתיים-לאומיים ותמורות בזהותם, בדגש על יציאתם מהחממה החינוכית אל משעולי החיים.
באביב 2017 מונה למועצת החמ"ד.
מוחמד דרוויש

קריירת מועדונים

דרוויש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. בקיץ 2010 הושאל לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. ב-14 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד מכבי באר שבע. ב-9 בנובמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. בינואר 2011 חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל עד לסיום העונה. ב-12 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 3-1 להפועל פתח תקווה. בקיץ 2011 הושאל להכח עמידר רמת גן עד לסיום העונה.
בקיץ 2012 קיבל את כרטיס השחקן שלו ממכבי חיפה וחתם בהפועל אשקלון. ב-1 בפברואר 2013 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה בתיקו 4-4 נגד הפועל פתח תקווה. בקיץ 2013 חזר לקדנציה שנייה בהכח עמידר רמת גן.
בקיץ 2014 חתם בשבאב א-דאהרייה מליגת העל הפלסטינית עמה זכה באליפות כבר בעונתו הראשונה בקבוצה.
בקיץ 2016 חתם בהילאל אל-קודס.

קריירה בינלאומית

ב-11 ביוני 2015 דרוויש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין בהפסד 3-2 לערב הסעודית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-24 במרץ 2016 הורחק בהפסד 2-0 לאיחוד האמירויות הערביות.
בורמואלוס

בורמואלוס  (לאדינו: Burmuelos ,Bermuelos,‏ Burmuelicos) הן סוג של פריטר ספרדי יהודי, הנפוץ בעיקר בחגים חנוכה ופסח. 
המאכל נקרא בישראל בשם שמקורו בלאדינו, והוא דומה בשמו ובמהותו ל-Buñuelo, פריטר ספרדי עממי.
יש המציינים כי המקור לפריטר, הוא המטבח היהודי והמוסלמי מתפוצת ספרד, בעת שהייתה תחת השלטון האסלאמי וכונתה אל-אנדלוס. המאכל השתרש במטבח המקומי וגם לאחר תום הרקונקיסטה נותר חלק מהמטבח הספרדי הנוצרי, ממנו עבר ביחד עם המהגרים לאמריקה הלטינית ודרך מגורשי ספרד הגיע גם למטבח הבלקני והצפון אפריקאי בגרסאות שונות.
הבורמואלוס מוכנים בדרך כלל לחגים, כאשר בחג החנוכה הם עשויים מעיסת בצק המבוססת על קמח ושמרים, מלובבים לצורת לביבה, מטוגנים בשמן עמוק ומומתקים בסירופ מתוק מסוגים שונים.
התצורה הנפוצה ביותר, בעיקר בקרב יוצאי הבלקנים היא בורמואלוס לחג הפסח, אשר מוכנים מתערובת בסיסית של מצות, מים וביצים ממנה מלבבים לביבות בגדלים שונים ומטגנים בשמן עמוק. המאכל משמש בחלק מהגרסאות לקינוח מתוק, כשבוזקים מעליו אבקת סוכר או מפזרים גרגרי סוכר, או כתוספת לארוחות שונות, כאשר נהוג לגוון את התערובת בהתאם לייעוד, בתבלינים, בצל קצוץ וגבינה בולגרית.
מקלע מקסים

מבנה

בעוד מכונות הירייה שקדמו לה, דוגמת מקלעי הגארדנר והגאטלינג, השתמשו במנגנון ידני לצורכי הטעינה, הירייה ופליטת תרמילי הכדורים, המקסים השתמש לפעולות אלו באנרגיה המשתחררת בתהליך הירי עצמו. 
המקלע השתמש ברתע ובגזים שיצר כל כדור על מנת לפלוט את תרמילו ולהכניס את הבא אחריו. מבחנים שנעשו הראו שהמכונה הצליחה לירות כ־500 כדורים בדקה, כמות המשתווה לכוח האש של כ־30 רובים בריחיים מהסוג שהיה נפוץ באותה תקופה. מקורות אחרים מציינים קצב אש של 600 כדורים לדקה ואף קצב אש של 700 כדורים לדקה. בהשוואה לכלי נשק בני זמנה הייתה מכונת הירייה של מקסים מגושמת ומוזרה ונדרשו בין ארבעה לשישה אנשי צוות על מנת להפעילה.
עם זאת, מכונת הירייה הייתה חידוש משמעותי ביחס לקצבי האש האיטיים של כלי הנשק האחרים בשדה הקרב, והייתה קטלנית במיוחד כאשר הופעלה מול טקטיקות הסתערות מיושנות. יתרון נוסף של המכונה היה אמינותה בהשוואה לכלי נשק אחרים של המאה ה-19, שנטו להיתקע, לעיתים עם תוצאות הרות אסון למשתמשים בהם.
גרף דו-צדדי

בתורת הגרפים, גרף דו-צדדי (נקרא גם גרף דו-חלקי) הוא גרף שבו ניתן לחלק את הקודקודים לשתי קבוצות זרות, כך שלא קיימת קשת בין שני קודקודים השייכים לאותה הקבוצה.
גרף דו-צדדי מלא הוא גרף דו-צדדי, אשר מכיל את כל הקשתות האפשריות.
גרפים דו-צדדיים מועילים במידול בעיות התאמה. למשל, אם יש לנו קבוצה  של אנשים וקבוצה  של עבודות ואנו רוצים לבצע חלוקת עבודה, נוכל בתור מודל לתאר את האנשים והעבודות כגרף דו-צדדי שקבוצת קודקודים אחת בו היא  והשנייה , ויש קשת בין אדם המתאים לעבודה מסוימת ועבודה זו.
אצה עמדה ציון

אצה עמדה ציון הכריז על עצמו קיסר אתיופיה בספטמבר 1707 מידי הקיסר תקלה היימנות הראשון בעיר יאבלה שבגוג'אם. עמדה ציון עשה את דרכו מגוג'אם אל הבירה גונדר שם יחד עם מבני משפחת המלוכה שכעסו על הקיסר תקלה שרצח את אביו ייאסו הגדול הפיל את תקלה, אך באותו החודש הגיח תקלה עם צבאו והדיח את עמדה ציון. במסורת האתיופית נהוג להוסיף את התואר אצה המתאר קיסר למורדים שטענו לכתר.
על פי ג'יימס ברוס מושל גוג'אם מטעם תקלה היימנות היה דירמאן והוא היה זה שהביס את עמדה ציון והבריח אותו מגונדר ולאחר מכן את תומכיו דרומית מהנילוס הכחול ומחוץ לגוג'אם וביאבלה השמיד אותם סופית והרג את עמדה ציון השלישי.
בתחילת ההתנגשות, דירמאן נלחם עם כל אומץ הלב שיכול להיות מצופה מאיש במקרים אלו
— James Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile [1805 edition], vol. 4 pp. 12f.
פוליטיקה של סאו טומה ופרינסיפה

הרשות המחוקקת

האספה הלאומית (Assembleia Nacional), היא בית המחוקקים של המדינה, ומורכבת מ-55 חברים. היא נבחרת לתקופת כהונה של ארבע שנים בבחירות יחסיות.

מפלגות

מפלגת השלטון הנוכחית, מפלגת הפעולה הדמוקרטית העצמאית, המחזיקה ב-26 מושבים בפרלמנט, הנה מפלגת מרכז. בעבר ישבה בשלטון מפלגת כוח התנועה לשינוי דמוקרטי - המפלגה הליברלית, אך כיום היא מהווה את המפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט, ומחזיקה במושב אחד בלבד. מפלגה זו היא מפלגת ימין-מרכז. דעות דומות ישנן גם למפלגת התלכדות המפלגה הדמוקרטית - קבוצת השתקפות, אשר מחזיקה ב-7 מושבים בפרלמנט, בדומה לבחירות הקודמות (2006). מפלגת השמאל היחידה במדינה היא מפלגת התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה/המפלגה הדמוקרטית החברתית.

הרשות השופטת

בעבר, היה בית המשפט העליון אחראי בפני האספה הלאומית, אך כיום, תחת החוקה החדשה, הרשות השופטת היא עצמאית. בראשה עומד בית המשפט העליון.

יחסי חוץ

עד עצמאותה בשנת 1975, הייתה סאו טומה ופרינסיפה כמושבה פורטוגזית בעלת קשרים דיפלומטיים מעטים, למעט אלו עם פורטוגל. בעקבות עצמאותה ביקשה הממשלה החדשה להרחיב את יחסיה הדיפלומטיים. בשנים הראשונות בלט בעיקר שיתוף פעולה עם מושבות פורטוגזיות ביבשת אפריקה, ובמיוחד עם אנגולה. יחסים טובים ביבשת ישנם עם מדינות נוספות, בעיקר עם גבון והרפובליקה של קונגו. בדצמבר 2000 הצטרפה סאו טומה ופרינסיפה לאיחוד האפריקאי, לאחר שצעד זה אושר על ידי האספה הלאומית.
ממשלת סאו טומה ופרינסיפה שומרת בדרך כלל מדיניות חוץ המבוססת על נייטרליות ורצון לשיתוף פעולה עם כל מדינה המוכנה לסייע בפיתוח הכלכלי של המדינה. בשנים האחרונות קיים דגש רחב יותר ויותר על קיום קשרים עם ארצות הברית ומדינות מערב אירופה. יחסיה של המדינה עם פורטוגל, המהווה כיום את מקורם של 59% מהיבוא למדינה, נשארו חשובים כתמיד מאז עצמאות המדינה. בשנת 2006 כוננה סאו טומה ופרנסיפה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית, ובכך גרמה לניתוק היחסים עם הרפובליקה העממית של סין. מאוחר יותר סאו טומה ופרנסיפה ניתקה את היחסים עם הרפובליקה הסינית, צעד שקיבל ברכה מהרפובליקה העממית של סין.
המדינה חברה כיום במספר ארגונים בינלאומיים בנוסף לחברות באיחוד האפריקאי, ועמם אפשר למנות את ארגון הסחר העולמי, ארגון התיירות העולמי וארגון הימאות הבינלאומי.
נצחיות התורה

נצחיות התורה (או התורה היא נצחית) הוא ביטוי של פרשני התורה שמציין כי התורה היא על-זמנית ורלוונטית לכל דור ודור ועד סוף כל הדורות.
האמונה והידיעה כי תורת משה היא נצחית נחשבת כאחת מיסודיה של היהדות.

מקורות בתורה

בתורה עצמה קיימת כמה הבחנות כי אינו מדובר כאן בתורה בת-זמן מסוים ויש לכך כמה דוגמאות בציוויי התורה עצמה; "וְכִי תִשְׁגּוּ וְלֹא תַעֲשׂוּ אֵת כָּל הַמִּצְו‍ֹת הָאֵלֶּה אֲשֶׁר דִּבֶּר ה' אֶל מֹשֶׁה.מִן הַיּוֹם אֲשֶׁר צִוָּה ה' וָהָלְאָה לְדֹרֹתֵיכֶם." (במדבר טו כב). כמו כן בספר דברים כתוב כי "ה' אֱלֹהֵינוּ כָּרַת עִמָּנוּ בְּרִית בְּחֹרֵב, לֹא אֶת אֲבֹתֵינוּ כָּרַת ה' אֶת הַבְּרִית הַזֹּאת כִּי אִתָּנוּ אֲנַחְנוּ אֵלֶּה פֹה הַיּוֹם כֻּלָּנוּ חַיִּים." (דברים ה ג), לפי הפרשנות מוסבר כי כשם שאין דעתו של בונה טחנת מים שיסתובב רק על המים שעוברים כעת בנהר אלא לכל המים שעוברים כעת וגם למשך העתיד כן הדבר בתורת משה.
וכן על הכתוב כי התורה ניתנה לבני ישראל נתינה מוחלטת ולא שייך בזה נתינת תורה אחרת עד סוף כל העתים "כי ..לא בשמים היא" (דברים) דורשת המדרש רבה שלא נטעה לומר כי משה אחר וחדש יעמוד בעתיד ויביא איזה תורה אחרת מן השמים כי כבר הודע לנו כי לא נשתייר איזה תורה חדשה בשמים שלא ניתנה על ידי משה רבינו.
גם על הכתוב "קֶדֶם יָדַעְתִּי מֵעֵדֹתֶיךָ כִּי לְעוֹלָם יְסַדְתָּם." (תהלים קיט קנב) הוסבר בפרשנות שאין לטעות לומר שתורת משה הייתה שייכת רק בימי דורות האבות והקדומים הראשונים ואחר כך נתבטלו אלא כי עדות התורה ייסודים לעולם וכמו שהיו בימי קדם כן שייכים לעולם.
הרב יהושע וולק כ"ץ, מציג שעל השנות הכתוב "וגם בך יאמינו לעולם (שמות יט ט)" יש להבין את עניינו של תורת השם כנצחית, וזאת כי כבר העיד הכתוב שבני ישראל האמינו בהשם (שמות יד לא) ואין הכפל אלא לדייק כי האמונה בתורת משה תהיה עולמית ונצחית. וכן מוסיף לומר שגם יש כאן גם כעין לימוד מסוג דבר הלמד מעניינו, כי כל עניין בפרק יד של שמות מדבר בכללות עניין נתינת התורה.

מצווה לדור מסוים בלבד

על אף האמונה הכללית כי התורה היא נצחית הוסבר בפרשנות כי יש אמנם מצוות כתובות בתורה שניתנו לדור המדבר או לדור כניסת ישראל לארץ ישראל בלבד. ונימנה מצוות חלוקת הארץ לבני שבט מסוים בלבד -כלומר שלא יועבר נחלה שבט מסוים אל שבט אחר- כאחת מהן.
בעל ספר החינוך בחר להקים את דעתו בנושא נצחיות התורה בהרחבו על מצוות מחיית שבעה עממין;
אולי חושב יחשוב שזו מצווה שאינה נוהגת לדורות אחר ששבעת עממין כבר אבדו וזה אמנם יחשבהו מי שלא יבין ענין נוהג לדורות ואינו נוהג לדורות..כל מצווה שהיא נעדרת ממנו מחמת שאינה נמצאת לנו שנוכל לעשותה אבל לא שהכתוב יתלה אותה בזמן מן הזמנים..אף כי כבר עשינו בהם המחוייב על ידי דוד..אעפ"כ לא תקרא מצווה..שאינה נוהגת
— ספר החינוך, מצווה תכ"ה צוטט מספר המצוות להרמב"ם
לדעתו של הרב דוד הופמן, יוסף בן מתתיהו הציג באמונה שהתורה לא נשתנתה כלל והודיע זאת ברורות בספרו נגד אפיון, שם גם כתב (לאחר חורבן בית שני): "כי גם בהלקח ממנו יקרנו וערינו וכל יתר מחמדינו, הנה תשאר לנו תורתנו לנצח נצחים".

פולמוס העקרים

לפי המובא בספר העקרים יש שהבינו כי דעתו של המחבר הייתה כי התורה איננה נצחית. כנגדו יצא הרב יעקב בן חביב להקים העצה שאין לשלול שהתורה שייכת לכל הדורות
יש שהסבירו כי כשם שהקדוש ברוך הוא הוא אל נצחי כן תורתו שנתן על ידי משה היא נצחית כמוהו.

במשנת החסידות

ספרי החסידות נוהגים להתייחס לכל פסוק בתורה כהוראה השייכת לכל יהודי בכל זמן, כיוון שהתורה היא נצחית, ולכן הם מבקשים לעיתים קרובות למצוא את הרמז בפסוק הקשור לעבודת השם של כל יהודי באופן נצחי. 
אדמור"י חב"ד לדורותיהם השתמשו בביטוי "התורה היא נצחית".