יורם שפטל

קורות חיים

שפטל נולד לברינדל, ילידת פולין, ולשלמה שפטל, יליד רוסיה, שניהם אנשי העלייה החמישית, וגדל בתל אביב. אביו היה מהנדס כימיה, שעלה לארץ ישראל ב-1933. תעשיין אמיד בעל מפעל לשפתונים שייצא למדינות ערב. לדברי שפטל, עם פרוץ מלחמת העצמאות חדלו לקוחותיו הערביים של אביו מלעמוד בהתחייבויותיהם הכספיות והוא פשט את הרגל. ]
שפטל למד בבית הספר תל נורדאו שבשכונת תל נורדאו בתל אביב, עד אמצע כיתה ה', נשר מלימודיו, והשלים את לימודי היסודי בבית חינוך סוציאליסטי לילדי עובדים ע"ש א.ד. גורדון בצפון העיר. בתיכון למד בכיתה ט' בלבד, בעירוני ד', והשלים את בחינות הבגרות באופן עצמאי. שירת בצבא ההגנה לישראל בחיל התותחנים ולאחר מכן במסגרת המילואים בעוצבת ברעם (חטיבה 300) משני צידי גבול ישראל-לבנון, והמשיך להתנדב לשירות מילואים במסגרת חטיבת כפיר בגדוד נצח יהודה עד גיל 58.
לאחר שירות החובה שהה באנגליה, שם עבד בבית מסחר יהודי במנצ'סטר.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1971–1974 וקיבל רישיון עריכת דין בפברואר 1976. במהלך לימודיו היה סגן יו"ר אגודת הסטודנטים בפקולטה וכן היה נציג ועד עובדי הטוטו.
שפטל גרוש ומתגורר בקיסריה.

עורך דין

כעורך דין צעיר בתחילת דרכו קנה לעצמו שפטל שם, כשייצג במהלך השנים 1980–1981 את המאפיונר היהודי-אמריקאי מאיר לנסקי. שפטל הקים, עוד בהיותו סטודנט למשפטים, ועד פעולה למניעת גירושו של לנסקי מישראל. בעתירה שהגיש לבג"ץ, לאחר שלנסקי כבר גורש ולאחר ששפטל כבר היה לעו"ד, נדרשה המדינה לפחות לאפשר ללנסקי להיכנס למדינה כתייר, אחת לשנה, לתקופה שלא תעלה על 30 יום, ועתירתו זו התקבלה.
במרץ 1988, הורשע שפטל בארבע עבירות שונות בגין התנהגות שאינה הולמת עורך דין בבית הדין המשמעתי הארצי של לשכת עורכי הדין בישראל. לפי פסק הדין, בשנת 1984, שפטל הגיש בקשות דחייה לבתי משפט שונים, לרבות בית המשפט העליון, בתואנות שקר לפיהן נקרא למילואים ואף הציג צו מילואים, אולם בעת שהגיש את הבקשות לדחייה, שפטל ידע כי צו המילואים בוטל, וקבע למעשה באותו מועד חופשה ברומניה. אב בית הדין, עו"ד אביגדור שלוש, ציין בפסק הדין כי יש במעשיו של שפטל חומרה רבה המגיעה עד לכדי עבירות פליליות של שיבוש הליכי משפט וקבלת דבר במרמה. עוד ציין כי לשפטל 10 הרשעות קודמות. שפטל נידון ל-9 חודשי השעיה על תנאי למשך שנתיים. 
לאורך השנים ביסס שפטל את מעמדו כאחד מעורכי הדין הידועים בישראל בתחומי המשפט הפלילי והמשפט החוקתי. הוא ייצג בין השאר נאשמים הנחשבים לעבריינים בולטים, כגון: יצחק אברג'יל, מאיר אברג'יל וגרגורי לרנר. הוא בלט גם בתיקים אידאולוגיים. כך, למשל, ייצג את חגי עמיר, אחיו של יגאל עמיר ושותפו לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, את עמירם בן אוליאל שנחשד בהצתת בית משפחת דוואבשה בדומא, את החייל אלאור אזריה בערעור על הרשעתו בבית הדין הצבאי, ואת נשיא המדינה לשעבר משה קצב בבקשתו לדיון נוסף על ערעורו בגין הרשעתו באונס. על הבקשה כתבה השופטת אסתר חיות: "בא כוחו המלומד של העותר לא הותיר אבן שלא הפכה בפסק הדין נושא העתירה לדיון נוסף והעלה לא פחות מארבע סוגיות עיקריות ולא מעט סוגיות-משנה המסתעפות מהן, אשר לדעתו מצדיקות דיון נוסף".
תיקים בולטים נוספים בהם ייצג שפטל הם של אלי כהן, שרצח את אשתו בתאילנד וביתר את גופתה, ושל איש העסקים ניסים חדד, שהורשע בבית המשפט המחוזי באונס בנה בן השנה וחצי של בת זוגו, ולאחר מכן זוכה בבית המשפט העליון מחמת הספק. בפסק דינו בתיק זה, כתב על שפטל השופט יצחק עמית: "אין לחשוד בבא כוחו המלומד של המערער כי הוא בבחינת מי שאינו יודע לשאול".
שפטל ייצג יחד עם שותפו, עו"ד דורון בקרמן, כאלפיים ניצולי שואה מברית המועצות בתביעה נגד ועדת התביעות. תיק זה עסק ברשלנות בטיפול התביעות של אותם ניצולים, שלא קיבלו פיצויים בסך 15,000 ש"ח. פסק הדין קבע כי הניצולים יפוצו ב-30 מיליון ש"ח, ובעקבות כך החליטה גרמניה לשלם לעוד 20 אלף ניצולים סכום בסך 15,000 ש"ח לכל ניצול.
שפטל נוהג לייצג ללא תמורה מתנחלים מיהודה ושומרון ובעבר גם מרצועת עזה, בעתירות שונות בבג"ץ ואף בבתי משפט רגילים. כאשר ייצג את מפוני גוש קטיף הופיע בבית המשפט עם צמיד גומי כתום ועם סרט כתום קשור לחגורה שהיו מסמלי המחאה נגד תוכנית ההתנתקות.
ב-2004 נורו יריות לעבר שפטל בעת שנכנס לרכבו. הוא לא נפגע, אך רכבו ניזוק.

דעותיו וסגנונו

שפטל ידוע בדעותיו הימניות ובסגנונו. מבחינה אידאולוגית הוא משייך עצמו לציונות הרוויזיוניסטית. הוא נוהג לבקר בחריפות את השמאל הישראלי לדורותיו בניסוחים חריפים. הוא מתנגד לפתרון שתי מדינות לשני עמים ותומך בסיפוח שטח C ביהודה ושומרון. באשר לרצועת עזה, שפטל סבור כי ישראל צריכה לנתק כל קשר איתה ולהעביר את מלוא האחריות עליה לידי מצריים. בהומוסקסואליות הוא רואה "סטייה מחליאה" והתנגד לקיום מצעד הגאווה בירושלים. בנוסף עו"ד שפטל נוהג לבקר את מערכת המשפט בישראל על אחוז ההרשעות הגבוה בה, ובמיוחד את בית המשפט העליון, שלטענתו, בייחוד מאז השופט אהרן ברק, ניכס לעצמו סמכויות לא לו.
בולט במיוחד יחסו הביקורתי של שפטל כלפי התקשורת בישראל אותה הוא מרבה לתקוף. בין היתר, בולטות התבטאויותיו נגד ערוצי הטלוויזיה, העיתונים, וביחסו כלפי תחנת הרדיו גלי צה"ל,, ביטויים שהובילו את מפקד גל"צ ירון דקל להגיש תלונה לרדיו ללא הפסקה ולרשות השנייה.
שפטל תומך נלהב בקפיטליזם, דבר המתבטא בדעותיו הליברליות והאנטי-סוציאליסטיות. לטענתו, מצבה הכלכלי של ישראל רק הולך ומשתפר מאז המהפך של הליכוד. הוא הביע, בין היתר, התנגדות חריפה למחאת האוהלים ולשביתת הרופאים. עם זאת, הוא הביע את תמיכתו בזכותם של העובדים להתארגנות לא ממסדית כדי לשמור על זכויותיהם, להבדיל מוועדי העובדים הגדולים בחברות הממשלתיות.
על אף ששפטל מגדיר את עצמו אתאיסט (כתוצאה מהשואה), הוא מרבה להשתמש ברטוריקה יהודית דתית ולקיים מנהגים יהודיים. הסיבה לכך, לטענתו, היא שאצל היהודים לא הייתה מעולם הפרדה בין דת ללאום, ולכן היהדות היא חלק בלתי נפרד מהזהות הלאומית היהודית. מסיבה זו הוא גם מתנגד להפרדת הדת מהמדינה בישראל. את היהדות הרפורמית הוא כינה "קבוצה יהודית אנטישמית". בנוסף הוא תומך בהקמת בית המקדש על הר הבית, תוך הריסת כיפת הסלע. לדבריו התנגדותו לשמאל אינה רק פוליטית אלא גם תרבותית-לאומית. הוא מאשים את השמאל החילוני בכך שניסה ליצור זהות יהודית "חלולה", מנותקת ממקורות היהדות. הוא נוהג להתפלל בבית כנסת מדי שבת ולומד את כתבי הרמב"ם.
שפטל מגיש בהתנדבות שתי תוכניות בתחנת הרדיו 103FM החל משנת 2009. האחת, הוותיקה, נקראת "יורם שפטל" ובה הוא פורש את משנתו ומשוחח עם מאזינים על מגוון נושאים. כמו כן הוא מקדיש פינה מיוחדת בתוכניתו לשפה העברית העוסקת בביקורת שפה, חידוד וחידוש מילים ומושגים עבריים שהוחלפו במרוצת הזמן במילים לועזיות, ובה הוא מארח את עו"ד אלי וילנר. בנוסף, מקפיד שפטל להשמיע בתוכניתו "שיר לאומי". בדרך כלל זהו שיר מתקופת ימי המחתרות וימיה הראשונים של מדינת ישראל. שמה של התוכנית היה בעבר "שפטל עצבני", אך הנהלת רדיו ללא הפסקה שינתה את השם לבקשתו של נתן זהבי, המנחה תוכנית בשם "זהבי עצבני". התוכנית השנייה, "החיים על פי שפטל", שבה פורש שפטל את משנתו ביתר הרחבה, שודרה בעבר בימי ראשון, וכיום מועלית מדי יום חמישי בשעה ארבע אחר הצהריים, לאתר האינטרנט של הרדיו.
בעקבות שידור של נתן זהבי, שבו כינה זהבי את שפטל "אדולף", הגיש שפטל בשנת 2012 תביעת דיבה נגד זהבי. בית המשפט פסק לטובת שפטל, וזהבי חויב לפצותו בסכום של 35,000 ש"ח, בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט.
מאזין ששוחח עם שפטל בתוכניתו וספג ממנו כינויי גנאי הגיש נגדו בשנת 2013 תביעה בגין לשון הרע. בית משפט השלום דחה את התביעה, אך בערעור בבית המשפט המחוזי נפסק שעל שפטל לפצות את התובע ב-75,000 ש"ח בתוספת 30,000 ש"ח הוצאות משפט. בקשת רשות ערעור של שפטל נדחתה.
בפורים 2014, לאחר שהרב אהרן יהודה לייב שטיינמן קילל את חברי הממשלה על הכוונה להטיל סנקציות פליליות על בחורי ישיבות שלא יתגייסו, גידף אותו שפטל בתוכניתו. בעקבות ההתבטאות דרשו חברי כנסת חרדים לפטרו מהתחנה.
ביולי 2017, במהלך פרשיית אלאור אזריה, גידף שפטל את הרמטכ"ל רב-אלוף גדי אייזנקוט בתוכניתו. לדרישת מנהל התחנה התנצל שפטל על הדברים מספר ימים לאחר מכן, אך בתחילת 2018, החליטה ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין להעמיד את שפטל לדין משמעתי על דבריו.
בעבר הייתה לשפטל במשך שנתיים תוכנית ברדיו קול חי בשם "חקירה נגדית", התוכנית ירדה ב-2002. החל מ-2014 שימש שפטל כפאנליסט בתוכנית "הפטריוטים". במרץ 2018 החל שפטל לשמש פאנליסט בתוכנית ״כולם ב-20״ שהגיש בועז גולן בערוץ 20 וכמה חודשים לאחר מכן הצטרף כפאנליסט לתוכנית ״האולפן הפתוח״ עם בועז גולן המשודרת מידי ערב בין 21:30-23:00. שפטל נותן פרשנות בתוכנית על ענייני היום בימים א' וג' ולצידו משמש עו״ד ארי שמאי כפאנליסט נוסף בתוכנית של ערוץ 20. החל מפברואר 2018 כותב טורי דעה במעריב.
שפטל הוא חובב מכוניות ספורט יוקרתיות. ב-2009 עוקל רכב ספורט מדגם BMW Z3 שבבעלותו לאחר שלא שילם קנסות תעבורה וחנייה.
דמותו זכתה לחיקויים סאטיריים בתוכניות הרדיו "חותרים למגע", "שי ודרור" ו"מה קשור" ובתוכניות הטלוויזיה "בובה של מדינה" ו"ארץ נהדרת".