google/wiki40b huggingface dataset:
תמ"א 35

תוכנית מתאר ארצית 35 או תמ"א 35 היא תוכנית מתאר ארצית שנועדה להגדיר את מדיניות התכנון ופריסת היישובים בישראל עד שנת 2020. התוכנית, שנקראת גם "תוכנית המתאר הארצית המשולבת לבניה, לפיתוח ולשימור", פורסמה בנובמבר 2000, ואושרה על ידי הממשלה בסוף שנת 2005. המטרות המוצהרות של התוכנית הן "לתת מענה לצורכי הבנייה והפיתוח של המדינה תוך שמירה על השטחים הפתוחים ועל עתודות הקרקע לדורות הבאים". 
הבסיס הרעיוני והתשתיתי של תמ"א 35 היא תוכנית ישראל 2020 שהוכנה בראשות האדריכל ומתכנן הערים אדם מזור. כמו כן היא הוכנה על סמך לקחים של תמ"א 31. על סמך תמ"א 35, הוכנו תוכניות מתאר מטרופוליניות עבור חיפה, ירושלים ותל אביב ובאר שבע.  
עיקרי התוכנית הן חיזוק הערים והמטרופולים הקיימים, הימנעות מפרבור, צעדים של עירוניות מתחדשת כמו עירוב שימושי קרקע ובאופן כללי יותר חידוש עירוני, חיזוק התחבורה הציבורית, בנייה מרקמית, ועוד. התוכנית רואה בחופים נכס ציבורי, וקוראת לשמירה על אזורי חיץ ירוקים בין הערים והימנעות מהפיכת ישראל לעיר אחת גדולה. כמו כן, התוכנית ממליצה לא להקים עוד יישובים חדשים בישראל.  
על מנת לנסות לקדם את השגת מטרות התוכנית ולצורך יישום עקרונות התכנון שלה, צורפו לתוכנית שורה של אמצעי מדיניות משלימים כמו מדיניות כלכלית-חברתית, חידוש וחיזוק הערים, שימור וטיפוח השטחים הפתוחים, חיזוק שיתוף הפעולה בין רשויות ועוד. 
בהחלטת הממשלה נקבע כי גופי הממשלה השונים יפעלו להטמעת אמצעי המדיניות המצורפים לתוכנית בפעולותיהם וידווחו לממשלה מדי שנה על יישומם.
בהיותה תוכנית מתאר ארצית, תמ"א 35 מהווה ברוב המקרים את הבסיס לכל יוזמות הפיתוח והבנייה בישראל, ותוכניות מתאר אזוריות ומקומיות אמורות להתבסס על העקרונות שגובשו במסמך, ולא אמורות לחרוג מהגבולות שמוצבים על ידי התוכנית.

רקע היסטורי

תוכנית המתאר הקודמת הייתה תמ"א 6. עם התקדמות העלייה מברית המועצות בשנות ה-90, הגיעו המתכננים במועצה הארצית לתכנון ולבנייה למסקנה שתמ"א 6 לא תספק מענה לגידול המשמעותי באוכלוסיית מדינת ישראל. בשל דחיפות הנושא, גובשה בשנת 1993 תוכנית זמנית בשם תמ"א 31 שעיקריה היו המשך בנייה מואצת באזור משולש בעל קודקודים בירושלים, נתניה ואשדוד. תוצאות תמ"א 31 כוללים את כביש 6 והעיר מודיעין, אשר שניהם מדגישים תכנון מוטה רכב פרטי ופרבור. 
בשנת 1997 יזמו האדריכל אדם מזור ואנשים נוספים את תוכנית ישראל 2020, שקראה לחיזוק הערים הקיימות, לבנייה של בנייני מגורים של 6-8 קומות, ולהימנע מפרבור ומבנייה של מגדלים גבוהים שאמנם יכולים בתאוריה לסייע לשיכון יותר אנשים בשטח קרקעי נתון, אבל הם גם יקרים לבנייה ולתחזוקה, ומתאימים לקבוצה קטנה ועשירה באוכלוסייה או הופכים למשכנות עוני. עם החלשות העלייה, והיות וממילא תמ"א 31 הוגדרה כתוכנית זמנית, הוכנה תוכנית תמ"א 35 שנועדה לתת מענה לגידול אוכלוסיית ישראל ולצורכי הבנייה בה עד שנת 2020, שהתבססה על תוכנית 2020.
העלאה באוב

העלאה באוב או דרישה אל המתים הוא טקס מיסטי, שבו מנסים המשתתפים ליצור קשר עם נשמה של אדם שמת, ולקבל מסר ממנה. וריאציות של הטקס קיימות בתרבויות רבות. בין הנפוצות שבהן: רופא אליל או מדיום, המכניס עצמו למצב טראנס באופן טקסי בניסיון לתקשר עם המתים או ישויות רוחניות אחרות. התורה אוסרת ביצוע טקסי העלאה באוב, הנקראים "דרישה אל המתים" (ספר דברים, פרק י"ח, י-יא).

פרשנות

חכמי ישראל נחלקו מהי העלאה באוב, כאחד ממחלוקתם בנושאי מאגיה. הרציונליסטיים שבהם לא מקבלים את קיומו של האוב, ולדעתם כל הטקסים הללו קשורים לתרגילים פסיכולוגיים וליכולות של דיבור מהבטן וכדומה, והמיסטיים שבהם מקבלים את האפשרות הטכנית לבצע העלאה באוב.
גם בקרב המיסטיקנים, יש הטוענים שאין בידינו כיום היכולת לעשות זאת (למשל, רבי יעקב חגיז בספרו עץ החיים).
כך מתייחס הרמב"ם להעלאה באוב בספרו "משנה תורה":
כיצד מעשה האוב? זה שהוא עומד ומקטיר קטורת ידועה ואוחז שרביט של הדס בידו ומניפו, והוא מדבר בלאט בדברים ידועים אצלם, עד שישמע השואל כאילו אחד מדבר עימו ומשיבו על מה שהוא שואל בדברים מתחת הארץ בקול נמוך עד מאוד, וכאילו אינו ניכר לאוזן אלא במחשבה מרגיש בו
— משנה תורה לרמב"ם, ספר מדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ו', הלכה א'
חוליאן קסטרו

ביוגרפיה

קסטרו נולד בסן אנטוניו למשפחה ממוצא מקסיקני. אביו היה פעיל חברתי ומורה למתמטיקה ואמו הייתה פעילה פוליטית שנמנתה עם מקימי מפלגת ראסה אונידה, ואף ניסתה ללא הצלחה להתמודד למועצת העיר. השניים לא נישאו, ונפרדו כשקסטרו היה בן 8. אחיו התאום חואקין אף הוא עוסק בפוליטיקה, ומאז 2013 הוא חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון התקבל קסטרו לאוניברסיטת סטנפורד, הודות למדיניות העדפה מתקנת, ולמד מדע המדינה ותקשורת. בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2001 נבחר קסטרו לראשונה למועצת העיר סן אנטוניו, ובגיל 27 היה לחבר המועצה הצעיר ביותר בהיסטוריה של העיר. בשנת 2005 התמודד לראשונה על ראשות העיר, אך הפסיד בסיבוב השני לשופט פיל הרדברגר. הוא בחר שלא להתמודד מול הרדברגר ב-2007, ובבחירות שנערכו ב-2009, בהן לא התמודד הרדברגר, ניצח, לאחר שזכה בכ-56% מקולות הבוחרים. בשנת 2011 נבחר לכהונה נוספת, לאחר שזכה בכ-83% מקולות הבוחרים.
עוד באותה השנה, ביקר חוליאן קסטרו בישראל במסגרת שיתוף פעולה בנושא פרויקטים באנרגיה ירוקה בין עיריית סן אנטוניו לבין עיריית תל אביב. במסגרת הביקור, נפגש קסטרו עם ראש עיריית תל אביב רון חולדאי וחתם עמו על אמנת ידידות.
קסטרו נשא את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2012. ביולי 2014 מונה למזכיר השיכון והפיתוח עירוני תחת הנשיא ברק אובמה, תפקיד אותו מילא עד ינואר 2017.
ב-12 בינואר 2019 הכריז על עצמו כמועמד לנשיאות ארצות הברית.
קסטרו מציע רפורמה כוללת בתחום ההגירה לארצות הברית, אותה פירט במאמר בשם "Putting people first" ("קודם כל אנשים"). בין השאר הוא מציע להפסיק לעצור מהגרים, למעט "מקרים חמורים". הצעות נוספות שלו כוללות הפיכת מעבר הגבול לארצות הברית לעבירה אזרחית בלבד (במקום עבירה פלילית כיום), סגירת רוב מתקני המעצר, הגדלת מכסות המהגרים המורשים לעבור ממקסיקו לארצות הברית, הבטחת עורך דין לכל קטין המצוי בהליכי הגירה, הבטחת מקלט למהגרים נפגעי אלימות במשפחה, תוכנית לאזרוח מזורז של כל המהגרים ללא מסמכים המתגוררים כיום בארצות הברית, ומסלול מואץ לאישור איחוד משפחות.
דודו מספר לגולו

רקע

התוכנית שודרה לפני העולם הערב בערוץ 2 הניסיוני. התוכנית נוצרה בתקציב דל (דודו טופז קיבל רק החזר נסיעות). בובת גולו עוצבה על ידי קלאודיו סטריק ויוצרה על אילנה יהב

תוכן

דודו טופז הקריא סיפורים לפני השינה לבובה (ממין זכר) בשם גּוּלוּ בדיבובה של עירית שילה. התוכנית הופקה באולפני מימד ומומנה באמצעות מכירת מוצרים נלווים עם דמותו של גולו.

בעקבות התוכנית

לתוכנית נוצרה תוכנית המשך בשם "לילה טוב שלומפי" בהגשת שלמה ארצי וציפי שביט. כמו כן שווקו מוצרים נלווים לתוכנית הכוללים שוקו, מכתביות וחמישה ספרים וקלטות של סיפורים נבחרים מהתוכנית.
ביל ברי

ביוגרפיה

ברי נולד בעיר דולות', מינסוטה שבארצות הברית. משפחתו עברה בכמה מקומות במדינה לפני שהגיעו למייקון, ג'ורג'יה שם פגש בבסיסט מייק מילס וניגן איתו במספר הזדמנויות. השניים עברו יחד לעיירה הקרובה את'נס על מנת ללמוד במכללה, שם פגשו את שני החברים האחרים בלהקת אר.אי.אם - פיטר באק ומייקל סטייפ. במהלך 17 שנים עם הלהקה ברי תרם מכשרונו בנגינה על מספר כלים וגם בכתיבת שירים - הידוע שבהם הוא הלהיט "Everybody Hurts". ברי כתב את רוב השיר אך הקרדיט באלבום נחלק בין כל חברי הלהקה. 

בשנת 1995, במהלך סיבוב ההופעות העולמי של האלבום Monster, ברי התמוטט על הבמה בלוזאן (שווייץ). הוא נלקח לבית חולים מקומי ונמצא שהוא סובל ממפרצת מוחית. לאחר תקופת התאוששות חזר ברי להופיע עם הלהקה אך המקרה השפיע עליו עמוקות. כשנה לאחר מכן, לקראת סיום העבודה על האלבום New adventures in Hi-Fi, הודיע ברי לחברי הלהקה המופתעים שהוא פורש מהלהקה ומעולם המוזיקה ועובר להתרכז בחקלאות. לבקשתו, הלהקה לא צירפה אליה מתופף מחליף במקומו אלא נשארו כשלישייה. 

לאחר הפרישה, ברי הצטרף לשאר חברי הלהקה במספר אירועים כמו הכניסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול (ב-2007)והקלטת שיר של ג'ון לנון באלבום מחווה לדארפור.

חייו האישיים

ברי נישא לחברתו מארי בשנת 1986. הם התגרשו 11 שנים לאחר מכן ללא שהביאו ילדים לעולם. בשנת 2003 הפך ברי לאב כשאוון (בנו מחברתו הנוכחית) נולד. ברי גם ידוע כשחקן גולף.

דיסקוגרפיה

למידע נוסף ראו דיסקוגרפיה של אר.אי.אם. 

מלבד עבודתו במסגרת אר.אי.אם, השתתף ברי גם בפרויקטים מוזיקליים אחרים, בתור נגן וגם בתור כותב שירים. הוא השתתף באלבומים של הרכבים כמו האינדיגו גירלס והטרוגס.
שמיני עצרת

משמעות החג

המונח "עצרת", פירושו 'אספה', בעיקר לצורך תפילה והקרבת קרבנות. יש המפרשים ש"עצרת" מבטאת התכנסות מן הסוכה אל הבית. ביום ה"עצרת" המלאכה אסורה. גם יום שביעי של פסח נקרא "עצרת" (דברים טז ח), וכן חג השבועות נקרא כך בפי חז"ל. להבדיל משאר החגים, בהם מובלטים הניסים והנפלאות שעשה אלוהים לעם ישראל, בשמיני עצרת לא חוגגים מאורע מסוים אלא שמחים באלוהים כמבואר בילקוט שמעוני.

פתיחת עונת הגשמים

לחגים במקרא יש, מלבד המשמעות הדתית, גם צד חקלאי: חג הסוכות נקרא גם "חג האסיף": "וְחַג הָאָסִף בְצֵאת הַשָנָה בְאָסְפְךָ אֶת־מַעֲשֶיךָ מִן־הַשָדֶה" (שמות כג, טז). תקופה זו היא תחילת ימות הגשמים בארץ ישראל, לכן נהוג בשמיני עצרת לומר את תפילת הגשם המציינת את תחילת עונת הגשמים ובקשת שנה ברוכה. כמו כן, ביום זה מתחילים להזכיר את ירידת הגשמים בתפילת עמידה, באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם". בימי בית שני היו מנהגים נוספים הקשורים במים, כגון ניסוך המים, שמחת בית השואבה ואמירת הושענות. יסודם של מנהגים אלו קדום ככל הנראה.

חג לעם ישראל

אחד ההסברים המפורסמים שניתנו למשמעותו של החג מבוסס על דברי חז"ל בגמרא, ולפיו שמיני עצרת מבטא את קשר האהבה המיוחד בין הקדוש ברוך הוא לישראל, בשונה מימי חג הסוכות שיש בהם מאפיינים המבטאים אוניברסליות. לפי חז"ל זהו ההסבר לעובדה שבחג הסוכות מקריבים בבית המקדש שבעים פרים (כנגד שבעים אומות העולם) ובשמיני עצרת מקריבים פר אחד כנגד עם ישראל בלבד.

סוכה בשמיני עצרת

הגמרא דנה בשאלת ישיבה בסוכה בשמיני עצרת בחו"ל. מצד אחד, לפי התורה יושבים שבעה ימים בסוכות ולא בשמיני עצרת, אך מצד שני, היום השמיני בחו"ל הוא ספק שביעי של סוכות בגלל יום טוב שני של גלויות. מסקנת הגמרא היא: "והלכתא: מיתב יתבינן ברוכי לא מברכינן", כלומר חייבים לשבת בסוכה בשמיני עצרת אלא שאין מברכים. בשולחן ערוך נפסק להלכה על פי מסקנת הגמרא, אך למרות זאת יש מקומות שנוהגים שלא לשבת בסוכה בשמיני עצרת או לשבת רק חלק מהיום, וכמה אחרונים מקשים ליישב מנהג זה.

תפילות החג

ביום טוב ראשון בחו"ל, קוראים "כל הבכור" או "עשר תעשר" ומפטירים בברכת שלמה. ביום טוב שני, שהוא שמחת תורה, וכן ביום טוב היחיד בארץ ישראל, קוראים פרשת וזאת הברכה, ומפטירים בתחילת ספר יהושע.
משפחת בנבנשתי

משפחת בֶּנְבֶנִשְׂתִּי (גם בן ויניסטי או בֶּנְבֶנִישְׂתִּי; בקסטיליה: Benveniste; בקטלוניה: בֶּנְבֶנִשְׂתּ, Benvenist; באיטליה: Benvenisti; בפורטוגל: Bemveniste; בצפון אפריקה: בנישתי, בניסטי Beniste/i) היא משפחה יהודית-ספרדית אצילה עתיקה, בעלת שם ייחודי שהצמיחה מתוכה רבנים, סופרים, משוררים, רופאים, סוחרים גדולים ואישי ציבור רבים.
השם בנבנשתי הוא שם משפחה בעידן המודרני. במשך תקופה ארוכה לפני כן הוא היה שם נוסף שהוצמד לשם של פרטים במשפחה החל בימי הביניים או שם פרטי בשימוש בקבוצות משפחתיות מסוימות (ראה להלן). תופעה דומה רואים במשפחות רבות בספרד של ימי הביניים באזורים המוסלמיים והנוצרים (ראה: אברבנאל, אבולעפיה, אבן שושן, חסדאי ועוד). במקור השם הוא מדרום צרפת - פרובנס, מהערים נרבון ומונפלייה. מוצא המשפחה עם השם הנוסף 'בנבנשתי' קשור כנראה בהקמת מרכז יהודי חשוב בעיר נרבון במאה ה-10 וה-11 על ידי רבנים מבבל צאצאי ראשי הגולה - הגאונים: מכיר, רב ששת, רב חסדא, שאלתיאל, הלוי ואחרים. צאצאי הרבנים עברו גם לברצלונה ונזכרים כ'נשיאים' בספרי הנוסעים בנימין מטודלה (1165) ויהודה אלחריזי (1208 בערך) המתארים את העיר, ובמסמכים אחרים מהתקופה. התואר 'נשיא' ניתן למשפחות בעלי מעמד כלכלי וחברתי בולט בקהילה היהודית ולמשפחות בעלי ייחוס לגאונים ולבית דוד. הרמב"ם  - בן אותה תקופה - מגדיר את מנהיגי הסנהדרין כנשיאים: "הגדול בחכמה שבכולן מושיבין אותו ראש עליהן, והוא ראש הישיבה והוא שקורין אותו החכמים נשיא בכל מקום". המשפחות התחתנו זו עם זו. בני המשפחה השתתפו בבניית נסיכות ברצלונה במאות ה-11-12 ומלכות ארגון (משנת 1035) בתור יועצים (אלפקים Alfakim), גובי מס/גזברים/שרי אוצר (ביילה Baile) ורופאי החצר. השם בנבנשתי מופיע במשפחה גם כשם פרטי.
אהרן רבינוביץ

ביוגרפיה

רבינוביץ נולד בשנת 1911 בעיר סלונים שבפולין. ב-1930 עלה לארץ ישראל ושיחק בתיאטרון האהל. בהמשך ייסד את חברת "ססגון" לייצור שלטים. חיבר את המנון בני ברית שבה היה אח.
רבינוביץ החל לכתוב שירים ופזמונים שפורסמו והולחנו על ידי טובי המלחינים בארץ באותם ימים.
ב-1999 קיבל את התואר יקיר העיר תל אביב.
טראנסאארו

תולדות החברה

החברה נוסדה ב-28 בדצמבר 1990. מטוסיה הראשונים היו חכורים מחברת התעופה הלאומית איירופלוט והיא הייתה חברת התעופה הרוסית הראשונה שנוסדה לאחר שנים רבות בהן איירופלוט הייתה חברת התעופה היחידה ברוסיה.
טיסתה הראשונה של החברה הייתה לקו מוסקבה - תל אביב בנובמבר 1991 וקו זה נפתח רשמית בשנת 1993. באותה שנה רכשה החברה מטוסי בואינג 737-200 ובואינג 757-200 והפכה לחברה הראשונה ברוסיה שהפעילה מטוסים שאינם מתוצרת רוסית.
בשנת 1995 הפכה לחברה הראשונה ברוסיה שהפעילה מועדון נוסע מתמיד ובאוקטובר 2011, טרנסאארו הייתה לחברת התעופה הראשונה ברוסיה ובמזרח אירופה שהזמינה את מטוס האיירבוס A380.
החברה נכנסה להליכי פירוק באוקטובר 2015 לאחר שלא הצליחה להוציא לפועל רכישת מטוסים חדשים ומצבה הפיננסי התדרדר. באוגוסט 2015 ממשלת רוסיה הכריזה שחברת אארופלוט תרכוש כ-75% ממניות טראנסאארו. החברה תוכננה לעבור לידי חברת אארופלוט בספטמבר 2015 כשלמנהל החברה מונה דמיטרי סאפריקין. החברה הוצעה למכירה סמלית במחיר רובל אחד למניה, בעסקה שאושרה על ידי ממשלת רוסיה, כש-75% ממניות החברה היו אמורים להימצא בחזקת אארופלוט ו-25% ממניות החברה בידי הממשלה הפדרלית, אך באוקטובר 2015 אארופלוט ביטלה את העסקה בטענה שאינה רוצה לקבל על עצמה את חובותיה הגדולים של טראנסאארו וטראנסאארו התקדמה לקראת הליך פשיטת רגל. הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית הורתה לעצור את טיסות החברה עד להסדרת ענייניה הפיננסיים. ב-20 באוקטובר החברה עוד ניסתה לחתום על הסכם רכישה עם חברת התעופה S7 איירליינס שתרכוש עד מ-51% ממניות טראנסאארו, על מנת להימנע מהכרזה על פשיטת רגל אך לאחר בדיקת משרד התחבורה של רוסיה הוחלט לבטל את העסקה בטענה שהחברה הפרה את הרישיון שלה. כל הנוסעים שרכשו כרטיסים לפני ה-15 באוקטובר הועברו לטיסה בחברות תעופה אחרות ועד סוף אוקטובר 2015 החברה חדלה מלפעול.
ב-26 באוקטובר 2015 רישיון החברה בוטל והיא הפסיקה את פעילותה באופן סופי כחברת תעופה. בנובמבר 2016 כל מניות החברה התייקרו ביותר מ-70% בבורסת מוסקבה לאחר שהנהלת החברה הצהירה על כוונתה לחדש את פעילותה.

פעילות החברה בישראל

החברה הפעילה 3 טיסות יומיות בקו בין נמלי התעופה דומודדובו ונמל התעופה הבינלאומי ונוקובו לנמל התעופה בן-גוריון. כמו כן, החברה הפעילה שתי טיסות שבועיות בקו סנט פטרסבורג-תל אביב. הטיסות בוצעו במגוון מטוסי החברה. החברה הפעילה 2 טיסות שבועיות בין מוסקבה לנמל התעופה בעובדה.
הטיסות בוצעו במטוסי בואינג 737-500, 737-800 ובמטוסי בואינג 747-400.
דייוויד דנסקין

חייו

דנסקין נולד בעיירה ברנטיסלנד שבסקוטלנד. בתחילת הקריירה שלו הוא היה שחקן חובב בקירקלדי וונדררס, לצידם של ג'ק מקבין ופיטר קונולי שהצטרפו אליו ברויאל ארסנל. דנסקין עבר ללונדון ב-1885 על מנת למצוא עבודה, ולבסוף מצא עבודה במפעל רויאל ארסנל שבשכונת וולוויץ'. דנסקין פגש במפעל מספר חובבי כדורגל, ביניהם ג'ק האמבל ושחקני נוטינגהאם פורסט לשעבר פרד בירדסלי ומוריס בייטס. דנסקין והאמבל נחשבים בדרך כלל לאנשים שהניעו את הקמת קבוצת הכדורגל של המפעל - מועדון הכדורגל דיאל סקוור.
באוקטובר 1886 אירגן דנסקין מגבית בקרב חובבי הכדורגל במפעל, והשתמש בכסף שנאסף על מנת לרכוש את כדור המשחק הראשון של המועדון. ב-1 בדצמבר 1886 השתתף דנסקין בפגישה שנערכה בפאב מקומי, ובה הוחלט רשמית על הקמת מועדון הכדורגל תחת השם רויאל ארסנל. הוא גם הוביל את שחקני דיאל סקוור במשחק הראשון בתולדות המועדון נגד איסטרן וונדררס ב-11 בדצמבר 1886; המשחק הסתיים בניצחון 6 - 0 לטובת דיאל סקוור. דנסקין המשיך לשחק ברויאל ארסנל (השם החדש של המועדון באותה תקופה) במשך שנתיים נוספות. אולם, לאחר שנפצע במשחק מול מועדון הכדורגל קלפטון בינואר 1889 הוא החליט לפרוש ממשחק פעיל, אם כי בשנים שלאחר פרישתו הוא שיחק לעיתים רחוקות.
רויאל ארסנל הפך למועדון מקצועני ב-1891. שנה אחת לאחר מכן דנסקין החליט להתמודד בבחירות להנהלת המועדון, אך לא הצליח להיבחר. הוא סיים את הקשר שלו לארסנל והחל לעבוד עם קבוצת הכדורגל רויאל אורדננס פקטוריס שהתפרקה בערך ב-1896. כמו כן, הוא היה שופט במספר משחקים מקומיים. דנסקין היה אוהד של המועדון והגיע למשחקים, ובנו בילי מכר תוכניות במשחקי הבית שנערכו במאנור גראונד.
דנסקין הקים מפעל לייצור אופניים בפלאמסטיד, לפני שעבר לקובנטרי ב-1907 על מנת לעבוד בחברת Standard Motor. בריאותו של דנסקין לא הייתה טובה בשנותיו האחרונות, ומצבו נגרם בין השאר בעקבות הפציעות שספק בזמן המשחקים. למרות זאת הוא היה אחד ממייסדי ארסנל שזכו לראות את הצלחת המועדון בשנות ה-30; ב-1936 נטען כי הוא עודד ממיטת חוליו את ארסנל בזמן גמר גביע ה-FA, במקביל להאזנה לשידור המשחק ברדיו. לאחר מספר שנים של בריאות רופפת הוא מת ב-1948 בהוספיס שבווריק.
מועדון האוהדים הסקוטי של ארסנל החליט בשנת 2007 להקדיש לזכרו של דנסקין לוח כחול בסמוך למקום הולדתו בברנטיסלנד.

משפחתו

דנסקין נישא לג'ורג'ינה האראדון ב-1886, ולזוג נולדו שלושה ילדים (שניים מתוכם מתו בינקותם). ג'ורג'ינה מתה ב-1916 כתוצאה מנפחת. ביוני שלאחר מות אשתו נישא בילי, בנו היחיד שנותר בחיים, לאישה בשם מרי ג'ונס. לזוג נולדו שני ילדים.
אוסף הספרות

אוסף הספרות (בסינית מסורתית: 藝文類聚; בסינית מפושטת: 艺文类聚; בפין-יין: Yìwén Lèijù, יִיוֶן לֵייג'וּ') הוא אחת האנציקלופדיות הסיניות הקדומות ביותר. היצירה הושלמה בשנת 624, בתקופת שושלת טאנג, בידי הקליגרף אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן, אשר שימש בתפקיד העורך הראשי. בכתיבת היצירה השתתפו יותר מעשרה אנשים, בהם נציב סגנות המזכירות לִינְגְחוּ דֶפֶן, הנציב צֶ'ן שׁוּדָה, האחראי על הנסיכים פֵּי ג'וּ', הרשם של האחראי גָ'או חונְגְגְ'ה אחראי הספרות של נסיך צִ'י יְוֵּ'אן לָאנְג ועוד.
"אוסף הספרות" ביחד עם "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "רשומות ראשית הלימוד" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" מכונים "ארבע האנציקלופדיות הגדולות של שושלת טאנג".

מבנה היצירה

היצירה מתפרשת על 100 מגילות, מתחלקת ל-47 פרקים, ומציגה 727 ערכים בנושאים רבים ומגוונים. הערכים מסודרים על פי תוכן עניינים, פותחים בציטוטים מן הספרות העתיקה עם ציון המקור, ולאחריהם מציגים ציטוטים מן הספרות והשירה.
היצירה מצטטת 1,431 יצירות שקדמו לה ובכך משמרת מספר רב של יצירות שירה ופרוזה מן התקופות שקדמו לשושלת טאנג, מתוכן רבות שלא שרדו בצורתן העצמאית. היא גם מכילה יותר ציטוטים מיצירות שקדמו לה, אשר רובן אבדו כבר.

סיווג המקורות

ב"הקדמה לאוסף הספרות" כותב אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן "שונים הדברים הנאמרים בקרב תשעת הזרמים", "רציתי לאסוף את תמציתם, ללקט את ייצוגיהם". הבנתו בתחום אִפשרה לו להפריד בין סגנונות, והוא מסווג את הציטוטים בתוך הערכים  ל"שירה", "מאמרי שיר", "הלל", "דברי תוכחה" וכו'. הספר משנה את החלוקה המקובלת בספרים מסוג זה בכך שהוא משלב את הקטגוריות "מקרים" ו"ספרות" לקטגוריה אחת. המצאות מסוג זה השפיעו עמוקות על הספרות בדורות מאוחרים יותר, ואת הטכניקות שנוצרו בו ניתן לראות מאוחר יותר ביצירות כגון "אנציקלופדיית יוּנְגְלֶה" ו"האוסף השלם של מפות וספרים מאז ומהיום".

ערכים מזויפים

"אוסף הספרות" מכיל גם ערכים שזויפו בידי דורות מאוחרים, כגון הערך "ה-15 לחודש הראשון" במגילה הרביעית, אשר מכיל ציטוטים מן השירה של סוּ וֵיידָאו ושל צְווֵי יֵה, אשר נוצרו יותר מ60 שנה לאחר מותו של היוצר אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן.
תורת הקודים

תורת הקודים, תחום ידע העוסק בהעברה יעילה של מידע דרך מערכת תקשורת מציאותית שעשויה ליצור שגיאות ברצף המידע המועבר. בתורת הקודים מפותח מושג הקוד וכן גם כלים שמאפשרים הבחנה ותיקון שגיאות במידע המתקבל. בסיס כללי לתורת הקודים הונח על ידי קלוד שנון בשנת 1948, אשר הגדיר את מושג המידע באופן מתמטי. בנוסף, עבודתו הגדירה את החסמים התאורטיים על כמות המידע המקסימלי שניתן להעביר בערוץ רועש (משפט הקידוד של שנון), כאשר בניית קודים שואפת להגיע אל חסמים אלו.
קודים לגילוי ותיקון שגיאות נחקרים ומפותחים במסגרת מספר דיסציפלינות, בהן הנדסת חשמל, מדעי המחשב, מתמטיקה ותורת האינפורמציה.

קודים להעברת מידע

כאשר מעבירים מידע דרך מוליך טוב ככל שיהיה (גלי רדיו, קווי טלפון), נופלות טעויות במידע כתוצאה מרעשי רקע שנוצרים מסיבות טכניות בעיקר. שגיאה קטנה ככל שתהיה יכולה לעוות את המידע המתקבל ולהפוך אותו לחסר משמעות, או לבעל משמעות שונה מהרצוי. הבעיה קיימת מאז ומעולם גם בשפת הדיבור והכתיבה. ניתן לראות טעויות דפוס שנובעות מהחלפת אותיות כמעט בכל ספר שיוצא לשוק. 

בעיה זו נעשתה חריפה במיוחד בתקשורת בין מחשבים, בה שינוי של סיבית אחת במסר יכול להרוס את החישוב כולו.
על מנת להתמודד עם שגיאות אלו נוקטים במספר שיטות: ראשית, ניתן ליצור קוד (או שפה) בה אורך כל המילים הוא זהה. בצורה זו ניתן לבודד את הבעיה ולהתמודד עם כל מילה בפני עצמה (אם כי דילוג על אות יוביל לשגיאה מצטברת). שיטה נוספת היא הגדלת השוני בין מילות הקוד או השפה. כך מתאפשר זיהוי ואפילו תיקון של שגיאות מעטות. הרעיון הבסיסי הוא שאם שולחים מסר בקוד מסוים, ניתן להשוות את המסר השגוי שהתקבל אל מילות הקוד האפשריות, ולהחליט כי המילה ששודרה היא מילת הקוד שהכי קרובה למסר (או את אחת מהמילים הקרובות ביותר), מתוך הנחה שבתהליך העברת המסר לא חלו יותר מדי שגיאות.
נתן מנמירוב

ביוגרפיה

נולד לנפתלי הירץ, סוחר אמיד מהעיר נמירוב, וחיה לאנה. בילדותו כונה "העילוי מנמירוב". נישא לבתו של ר' דוד צבי אוירבך, רבה של שרהורוד. לאחר שגר שנתיים בבית חמיו, אביו ציפה שיצטרף לעסק המשפחתי. בשנת 1802 היה אמור לעבור לסניף של ברדיצ'ב, אך באותה שנה הגיע ר' נחמן לברסלב הסמוכה, ושמו עבר בין חבריו של ר' נתן. ר' נתן עם שניים מחבריו החליטו לנסוע לצדיק. ר' נתן מיד נקשר לרבו העתידי, הפך תלמידו הקרוב ביותר, וליווה אותו עד מותו של ר' נחמן בעיר אומן ב-1810.
וכך מסופר על התקרבותו של רבי נתן לרבי נחמן:
בין אברכי נמירוב, אליה שב רבי נתן, היו אף כאלה שטעמו את טעם החסידות. ובשיחותיהם בבית המדרש, פרצו ויכוחים לא מעטים בין אותם אברכים, לבין האברכים המתנגדים לחסידות, שרבי נתן היה מהבולטים שבהם. הם סיפרו לרבי נתן אותות ומופתים מרבותיהם ואת עבודת ה' העצומה שלהם, אולם רבי נתן לא הטה ליבו לסיפוריהם וביטלם במחי יד: 'עבודה?' אמר להם רבי נתן, 'עבודה אמיתית ראיתי אצל חמי, שארבעים שנה לא ישן על מיטה, ויומם ולילה הגה בתורת ה'. וכי אתם יודעים עבודה מהי...?' כך נמשכו הוויכוחים, עד שהחלו לשוחח עמו מעניין שמחה וחיוּת בעבודת ה'. כאן הייתה ידם על העליונה. לבו של האברך הלמדן הגדול, רבי נתן, ספוג היה בכאב משום כך בדיוק. חש היה שחסר הוא את החיות, את השמחה בעבודת ה'. ומשכך, לא ארכו הימים והחלו הדברים להיכנס לליבו. ותוך זמן קצר הפך רבי נתן לחסיד.
— אתר שער ברסלב
ר' נתן העלה על הכתב את כל התורות והמאמרים ששמע מר' נחמן. לאחר מותו ניסה ר' נתן לשמר את חסידות ברסלב. הוא תיקן עלייה לציון וקיבוץ חסידי בראש השנה. הוא היה נוסע בין קהילות החסידים בערים הסמוכות, וכן הדפיס את ספרי ר' נחמן. ר' נתן לא טען להיותו האדמו"ר של חסידי ברסלב, אלא המנהיג והמאחד, ולשיטתו הרבי נשאר תמיד ר' נחמן.
בשנת 1811 הדפיס את הספרים ליקוטי מוהר"ן ו"ספר המידות". בשנים 1819–1821 קנה את כל הנדרש להקמת בית דפוס, והעמיד בית דפוס בביתו, שם הדפיס את ליקוטי מוהר"ן, השלמת ספר המידות ותיקון הכללי בשנת 1821. כדי לא למשוך את תשומת השלטונות נכתב על הספרים שנדפסו באוסטרוה או במוהילב. ר' נתן עסק בהדפסת ספרים במשך כל ימיו, ובכך הפך את ספרי ברסלב לנפוצים ביותר בין ספרי החסידות. השפעתם יצאה אפילו מתחום החסידות ועברה לתחומים שונים, כמו ספרות ותיאטרון.
בשנת 1822, תוך כדי מלחמת העצמאות היוונית, מטורקיה, יצא ר' נתן למסע לארץ ישראל ושהה בה מספר חודשים.
ר' נתן התקין אספת חסידים אצלו בברסלב בחג השבועות ובחנוכה. בשנים 1834–1838 התחדש גל רדיפות נגד חסידי ברסלב בניצוחו של רבי משה צבי גוטרמן מסאווראן. חסידי ברסלב נקראו כופרים, נאסר לאכול משחיטתם, להתחתן איתם ולרחם עליהם. הרדיפות פסקו אחר מותו של הרב גוטרמן. בזמן הרדיפות נעצר ר' נתן, רכושו הוחרם, נאסר עליו להתגורר בברסלב, והוא עבר לעיר הולדתו נמירוב.
בשנת 1838 חזר לברסלב, ובשנת 1844 (ה'תר"ה) נפטר ונקבר בכניסה לבית הקברות היהודי בעיר. את מקומו מילא אחר מותו ר' נחמן חזן מטולצ'ין, עליו אמר "זה שנשא עבורי את דליי המים - רבי נחמן מטולטשין - הוא ינהיג את העדה".
נמל התעופה המבורג פולסביטל

היסטוריה

נמל התעופה בהמבורג נפתח בינואר 1911, והוא שדה התעופה הוותיק ביותר בגרמניה הנמצא עדיין בפעולה. בשנת 1970 התקיימו דיונים על העברת שדה התעופה של המבורג צפונה לאתר ליד קלטנקירכן (Kaltenkirchen), אך תוכנית זו נזנחה.

חברות תעופה שהנמל משמש כבסיס עבורם

ישנם מספר חברות שנמל התעופה בהמבורג משמש להם כבסיס פעולה מרכזי או משני והן: קונדור איירליינס, ג'רמנווינגס, המבורג אינטרנשיונל, לופטהנזה, לופטהנזה סיטי ליין, TUI איירליינס ו-XL איירווייז גרמניה.

תחבורה לנמל

רשת התחבורה הציבורית של המבורג (HVV), מפעילה קו אס באן (רכבת פרוורים) המחבר את שדה התעופה ישירות אל מרכז העיר. נמל התעופה מקושר לכמה קווי אוטובוס באזורים הסמוכים, כמו גם שירותי נסיעות קבוע אל ערים בצפון גרמניה, דוגמת קיל, נוימינסטר וליבק. ישנו שרות מוניות קבוע בנמל.