google/wiki40b huggingface dataset:
יומן

יומן משמש לרישום אירועים לפי סדר הימים בלוח השנה. יומן עשוי להיות צופה פני עתיד, כלומר לשמש לרישום אירועים ומשימות המתוכננים לעתיד, או צופה פני עבר, כלומר לתאר אירועים לאחר התרחשותם.

יומן משימות

יומן משימות משמש לרישום אירועים ומשימות המתוכננים לעתיד, כתזכורת למועד התרחשותם הצפוי ותורם ליכולת ארגון זמן. לעיתים היומן מעוצב מראש עם מקום בגודל קבוע לכל יום מימות השנה, ולעיתים הוא מאפשר כתיבה חופשית, כך שלכל יום מוקדש המקום הנדרש לתיאור אירועיו. עד לשלהי המאה העשרים נוהל היומן במחברת שיועדה לכך. בשלהי המאה העשרים ניתנו למטרה זו כלים ממוחשבים, שצמצמו את השימוש ביומן הנייר. 
ככלי לרישום משימות לביצוע משמש היומן בין השאר תלמידים, הרושמים בו פרטים על שיעורי הבית שלהם, ימי הולדת ועוד. מי שפעילותם כוללת פגישות (עם לקוחות, תלמידים וכדומה) משתמש ביומן לניהול לוח הזמנים שלו.

יומן אישי

יומן אישי משמש לרישום אירועים, רגשות ומחשבות של בעל היומן. הכתיבה ביומן מתבצעת באופן שוטף. הכתיבה ביומן נחשבת פרטית, והצצה ליומן של אדם אחר נחשבת מעשה לא מקובל. אולם לעיתים יומנו של אדם שנפטר משמש כעדות על חייו ואישיותו. דוגמה ליומן כזה הוא יומנה של אנה פרנק. 
יומנים מסוימים הם בעלי ערך רב בייחוד יומני מסע המתארים מאורעות שקרו בזמן מסעות ומשמשים מקור לחקר אנתרופולוגיה ויחסים בין אישים בעמים שונים מנקודות מבט של עמים אחרים.
יומניו של אדם שהיה דמות ציבורית מתפרסמים לעיתים, ביוזמתו או ביוזמת יורשיו, ככלי לתיאור מעשיו ועולמו.

יומן אישי ככלי ספרותי

ישנם גם סופרים אשר כותבים את ספרם בצורת יומן של הגיבור. דוגמאות לכך הם ספרי הנוער "יומני הנסיכה", "יומנו של חנון", ועוד.
ספרו של אלון חילו, "אחוזת דג'אני" נכתב כשילוב של שני יומנים שנכתבו על ידי גיבורי הספר. העובדה שאחד מגיבורי הספר, חיים מרגליות קלווריסקי, הוא דמות היסטורית אמיתית, והאמירה בהקדמה "מאת המביא לדפוס" כי ביסס את הספר על יומנו האישי של קלווריסקי, גרמה לחלק מהקוראים לחשוב שמדובר ביומן אמיתי, אף שהספר הוא ספר בדיוני.
"יומנה של אנה פרנק" נכתב כיומן אישי והתפרסם בהמשך כספר המתעד את קורותיה של הילדה היהודיה ומשפחתה במחבואם בתקופת השואה באמסטרדם, הולנד.
לאופולד החמישי, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

לאופולד נולד ב-9 באוקטובר 1586 בגראץ, לקרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה, בתם של אלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואנה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1598 הוסמך לאופולד כבישוף, אף על פי שלא הוסמך קודם לכן ככומר. בשנת 1602 הוא מונה לבישוף של שטרסבורג, משרה שבה הוא החזיק עד לשנת 1626. משנת 1609 ואילך הוא לחם עם שלו שכירי החרב שלו במלחמת הירושה של יוליך נגד מקסימיליאן השלישי, ארכידוכס אוסטריה, ומשנת 1611 עבור רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוהמיה. בשנת 1614 הוא מימן את בניית הכנסייה של המכללה הישועית של מולשהיים.
בשנת 1619 לאחר מותו של קרוב משפחתו, התמנה לאופולד למושל הירושה של מקסימיליאן: אוסטריה הנוספת וטירול, ובשנת 1626 ירש את השטחים הללו, והחזיק בהם עד מותו. בשנת 1626 הוא התפטר מעמדותיו הכנסייתיות והתחתן עם קלאודיה דה מדיצ'י, בתם של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה וכריסטינה מלורן. בשנת 1632 הוא נלחם על ולטלינה והגן על טירול נגד השוודים, וב-13 בספטמבר 1632 הוא מת בשוואץ.
אלכס פינה

ביוגרפיה

פינה נולד בעיר פמפלונה, עיר הבירה של הקהילה האוטונומית נווארה שבצפון ספרד.
בגיל חמש עבר עם משפחתו לסן סבסטיאן שבחבל הבסקים. לאחר מכן למד באוניברסיטת נווארה .

קריירה

הוא החל את דרכו כעיתונאי בעיתון "El Diario Vasco", ולאחר מכן עבר לסוכנות הידיעות "Europa Press".
בשנת 1993 החל לעבוד כתסריטאי ועורך ב"Videomedia". בשנת 1996 עבר ל"Globomedia".
בשנת 1997 היה בצוות התסריטאים של סדרת הטלוויזיה "Más que amigos". לאחר מכן היה המפיק והיוצר של הסדרות "Los Serrano", "Los hombres de Paco" ו"El barco".
בשנת 2016, לאחר השקת סדרת הטלוויזיה "בפנים", שהוא היה אחד מיוצריה, עזב את חברת Globomedia ופתח חברת הפקות עצמאית, "Vancouver Media".
הסדרה הראשונה אותה הפיקה החברה הייתה "בית הנייר", ששודרה לראשונה בערוץ Antena 3 הספרדי, ולאחר מכן נמכרה לשירות הזרמת המדיה נטפליקס. בשל הצלחת הסדרה חתמו נטפליקס ופינה על חוזה ליצירת סדרות מקוריות בשביל נטפליקס.
ב-2019 יצר את הסדרה "המזח".
שינג'י אונו

אוראווה רד דיימונדס

אונו נולד במחוז שיזואוקה, יפן. בנעוריו שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון שימיזאו בעיר. בשנת 1998 החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית. בעונת הבכורה שותף ב-27 משחקי ליגה, בהם הבקיע 9 שערים. בשנת 1999 זכה להתעניינות מצד קבוצות זרות, כאשר הוביל את נבחרת יפן עד גיל 20 לגמר אליפות העולם לנוער, שהתקיימה בניגריה. בהמשך השנה נפצע בברכו, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום העונה.

פיינורד רוטרדאם

בעקבות הופעתיו בגביע הקונפדרציות שהתקיים בשנת 2001 הוחתם בפיינורד רוטרדאם ההולנדית. בעונתו הראשונה בקבוצה סייע לקבוצה לזכות בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 3-2 במשחק הגמר על בורוסיה דורטמונד, והיה לכדורגלן היפני הראשון שזוכה בגביע אירופאי. פציעות חוזרות גרמו לאונו להחמיץ משחקים רבים. לאחר שהחמיץ את מרבית עונת 2004/05 החליטה פיינורד למכור את השחקן והוא שב לשחק באוראווה רד דיימונדס, בה חתם על חוזה לשלוש עונות.

בוכום

לאחר ששיחק שתיים וחצי עונות בליגה היפנית עבר בחלון ההעברות של ינואר 2008 לקבוצת בוכום מהבונדסליגה הגרמנית. ב-3 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במהלכה בישל שני שערים. הפציעות המשיכו להשבית את אונו ממשחק ובשתיים וחצי העונות ששיחק בקבוצה רשם רק 34 הופעות. בסיום עונת 2009/10 ביקש מהקבוצה להשתחרר מחוזהו על מנת לשוב ולשחק ביפן.

שימיצו אס-פולס

בינואר 2010 חזר למחוז הולדתו לאחר שחתם בקבוצת שימיצו אס-פולס, ששילמה עבורו סכום של 300 אלף אירו. לדבריו של אונו הבחירה בקבוצה נבעה מרצונו להתאחד עם אשתו ושני בניו שהתגוררו ביפן כל העת. בשלוש עונותיו בקבוצה רשם 85 הופעות, בהן כבש 12 שערים.

ווסטרן סידני וונדררס

בספטמבר 2012 הצטרף אונו לקבוצת ווסטרן סידני וונדררס, שנוסדה באותה שנה והצטרפה לליגת העל האוסטרלית. ב-6 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה וב-9 בדצמבר כבש את שער הבכורה שלו בליגה בבעיטת עונשין. בינואר 2014 הודיעה הקבוצה כי בסיום העונה ישוב השחקן לשחק ביפן.

קונסאדולה סאפורו

במאי 2014 הצטרף לקבוצת קונסאדולה סאפורו מהליגה השנייה ביפן והספיק לשחק בשבעת המשחקים האחרונים של העונה. בעונת 2015 שותף ב-17 משחקים, בהם הבקיע צמד שערים.

נבחרת לאומית

אונו ערך את הופעת הבכורה בנבחרת יפן ב-1 באפריל 1998 במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית. הוא היה חלק מהנבחרת במונדיאל 1998, במונדיאל 2002 ואולימפיאדת אתונה. הוא היה חלק מסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006, אך בשל פציעה הספיק לשחק רק במשחק אחד במסגרת המוקדמות. פציעות מנעו ממנו לקחת חלק גם במשחקי גביע הקונפדרציות בשנת 2003 ו2005. בין השנים 1998 ו-2008 השתתף ב-56 משחקים והבקיע שישה שערים.
שי מאיר

שי (שלום יעקב) מאיר (נולד ב-24 ביולי 1943) הוא איש עסקים ישראלי, מייסד מוזיאון השעווה ומאירלנד, והמנהל של כלבו שלום שפעל במגדל שלום בתל אביב מ-1965 ועד 1989.

ביוגרפיה

שי מאיר נולד בשם שלום יעקב מאיר בתל אביב, בנם של רבקה ומרדכי (מוטקה) מאיר. קרוי על שם שני סביו, שלום מאיר ויעקב פרלשטיין. את שנות ילדותו העביר בבית משפחת מאיר בבת ים, שהיווה מוקד עלייה לרגל לראשי המשק, פוליטיקאים בכירים ואנשי החברה הגבוהה בישראל של אמצע המאה ה-20. 
סיים את חוק לימודיו במגמה הריאלית בגימנסיה הרצליה. מושפע מאורח חייו וההיסטוריה הספורטיבית של אביו, מרדכי מאיר, ניסה שי מאיר את כוחו כספורטאי. הוא החל לשחק טניס בגיל 10, אז קנה לו אביו את ה"רקטות" (מחבטים) הראשונות, במועדון הטניס של "מלון רמת אביב". באותה עת פעלו בישראל מועדוני טניס ספורים: "מכבי תל אביב", המועדון של "מיקלוש" ממנו צמחה "הפועל תל אביב" ו"מכבי צפון". הוא שיחק במועדון כ- 12 שנים. בשנת 1963 הוביל את המועדון יחד עם הטניסאים ירדן פרגמן, אמנון אריאלי ואחרים לליגה הלאומית. הוא השתתף בטורניר הזוגות הראשון של אבות ובנים בשנת 1954 והיה צעיר המתמודדים. בשנות ה-80, כשניהל את כלבו שלום, פרס את חסותו על טורניר זה וארגן 13 טורנירים כאלה, שמהם יצאו המנצחים לאליפות העולם בתחום זה. 
מאיר היה גם שחקן כדוריד. יחד עם חבריו דני ירושלמי (לימים שחקן בנבחרת ישראל) ויוסי מליכסון הוביל את נבחרת גימנסיה הרצליה. בשנת 1966 שיחק בנבחרת אס"א תל אביב.
שירת בחיל המודיעין. עשה תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במינהל עסקים (MBA) באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית.
עם שובו ארצה בשנת 1969 החל לעבוד כמנהל הכספים והחשב של כלבו שלום, אחד מתוך שורה ארוכה של מפעלים ועסקים שהקים אביו יחד עם אחיו ומשקיעים נוספים. בשנת 1971 פרצה שריפה בכלבו שלום, ושי מאיר הוביל את שיפוץ הכלבו עד לפתיחתו מחדש עם מספר חידושים שיווקיים, עיצוביים ואחרים שלא נראו עד אז בישראל. בשנת 1972 התמנה למנהל ראשי (Managing Director) של הכלבו עד למכירתו בשנת 1987.
בשנת 1966 נישא לנילי ולהם 4 ילדים ו-10 נכדים.
בשנת 2009 כתב והוציא לאור את הספר "סיפורם של האחים מאיר" בהוצאת קווים.

פעילות עסקית וציבורית

במקביל לעבודתו בכלבו שלום, הוביל שי מאיר את תכנונם והקמתם של מוזיאון השעווה הישראלי והמאירלנד במגדל שלום.
בשנת 1973 נפתח "מוזיאון השעווה הישראלי" עם תצוגה של 100 בובות שעווה. המוזיאון נוהל על ידי שי מאיר במשך 14 שנים.
בשנת 1974 פתח שי מאיר את ה"מאירלנד", פארק שעשועים שפעל בעונת הקיץ על הגג הפתוח במגדל שלום.
בשנת 1980 החל לפעול כחבר ועד בלשכת המסחר של תל אביב ולאחר הבחירות שהתקיימו בלשכה בשנת 1983 מונה לסגן נשיא הלשכה.
במהלך השנים שימש שי מאיר כדירקטור בחברות וארגונים רבים, וביניהם: בנק ירושלים, אוניברסיטת תל אביב, חברת הנפט הלאומית, חברת וולפסון קלור מאיר בע"מ, מאיר חברה להשקעות בע"מ והאגודה לקידוד המוצר בישראל.
נינגאווי

מאפיינים

הנינגאווים הם בין המינים הקטנטנים ביותר בקרב חיות הכיס: אורך גופם 5–8 ס"מ, ומשקלם 5–13 גרם בלבד. יש להם מבנה גוף צר וגמיש המזכיר את החדף, ראש מחודד ומשולש המותאם לחיטוט בחריצים, בחול ובאדמה, שפם ארוך וזנב דקיק שאורכו כאורך הגוף. האוזניים הדקיקות ועגלגלות שלהם גדולות יחסית לממדי גופם, והם מתאפיינים בעיניים גדולות ובולטות ובאף זעיר. הגפיים שלהם זעירות, וכפות הרגליים האחוריות רחבות יחסית. לנינגאווי יש פרווה זיפית צפופה אשר צבעה נע בין אפור לצהבהב, וגחונו, גפיו וסנטרו בהירים יותר. מערכת השיניים שלו דומה לטורפים ולא למכרסמים.

אקולוגיה

הנינגאווים הם יונקים מדבריים בעיקר, אך נראים גם בסוואנות צחיחות ובשטחי מרעה. הם פעילי לילה המבלים את היום במאורות, בגזעי עצים חלולים או בתוך שיחים קוצניים. בטמפרטורות קרות במיוחד או בתקופות של מחסור במזון, הנינגאווי נכנס למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (Torpor) על מנת לחסוך באנרגיה. הנינגאווי הוא טורף קטן אשר ניזון מפרוקי רגליים, חרקים וחסרי חוליות; שיטת ההריגה שלו היא נשיכות מהירות באזור הראש. 
לנקבות הנינגאווי יש 6–7 פטמות וכיס מדומה שהוא למעשה קפל עור גדול. לאחר תקופת הריון של 21 ימים, הנינגאווית ממליטה שגר של 5–6 וולדות אשר נגמלים לאחר 3 שבועות. הם מבלים כחודש וחצי בכיס של האם ולאחר מכן יוצאים ממנו והופכים לעצמאיים. תוחלת החיים של הסוג בטבע קצרה במיוחד ומעטים שורדים יותר משנה אחת. בשבייה, הנינגאווי עשוי לחיות עד כשנתיים וחצי.
אלסו

קריירה מוזיקלית

אלסו ידוע בעיקר בהפקות בסגנון הפרוגרסיב האוס. הוא התפרסם בשנת 2011 בגלל הרמיקסים שלו לשירים ידועים כמו "Alcoholic" של טים ברג, "Save the World" של Swedish House Mafia וג'ון מרטין ובמיוחד הרמיקסים לשירים "If I Lose Myself" של ואן ריפאבליק ול-"Pressure" של נאדיה עלי, שנבחר לשיר הדאנס-אלקטרוני שנוגן הכי הרבה ב-2011.
ב-2012, הופיע ברשימת האמנים החדשים המומלצים לשנת 2012 של ערוץ MTV, לצד הארדוול, ניקי רומרו ו-R3hab. ב-4 באוגוסט 2012, Alesso הוציא לאור את השיר "Years" יחד עם ביצוע קולי של הזמר מתיו קומה, ולאחר חודשיים שוחרר הקליפ לשיר.
ב-7 באוקטובר 2013, פרסם את השיר "Under Control" מתוך האלבום העתידי "Forever", יחד עם קלווין האריס ובביצוע קולי של הצמד הרטס.
אלסו ביצע את כניסת הבכורה שלו לרשימת 100 הדיג'יים הטובים בעולם של המגזין DJ Mag בשנת 2011 כשדורג במקום ה-70. ב-2012 עלה בדירוג למקום העשרים וב-2013 הגיע למקום ה-13 (דירוג השיא שלו, אותו שחזר שנתיים לאחר מכן).
ביולי 2014 חתם בחברת ההקלטות דאף ג'אם, ובאותה שנה יצא לסיבוב ההופעות  "Heroes Tour" אשר נקרא על שם השיר "Heroes (We Could Be)" (בשיתוף טובה לו) שהוציא באוגוסט של אותה שנה. במהלך סבב ההופעות שיתף פעולה עם הקמפיין "Chime for Change" אשר מטרתו העצמת נשים ברחבי העולם. נכון לאוקטובר 2014 גייס אלסו מעל ל-50,000$ עבור הקמפיין.
ב-22 במאי 2015 שוחרר אלבום הבכורה של אלסו, "Forever". באלבום, שיצא תחת דאף ג'אם, נכללו שירים כגון "Heroes (We Could Be)" ,"Sweet Escape" והרמיקס לשיר של ואן ריפאבליק "If I Lose Myself".
ב-7 באוקטובר 2016 שחרר גרסה חדשה לשיר "Years", ובה משתתף חבר להקת אקסו Chen. ב-21 באוקטובר שוחרר הסינגל "Take My Breath Away" שהופק יחד עם דילון פרנסיס.
ב-8 בספטמבר 2017 שחררה היילי סטיינפלד יחד עם אלסו ובשיתוף וואן ופלורידה ג'ורג'יה ליין, וב-13 באוקטובר הוציא אלסו  את השיר "Is That for Me", ביחד עם הזמרת הברזילאית אניטה.
באוגוסט 2018 חתם אלסו בלייבל ההקלטות 10:22pm (של חברת יוניברסל מיוזיק גרופ) וב-31 באוגוסט שחרר את שירו הראשון תחת אותו לייבל, "REMEDY". באותה השנה היה לאחד ממפיקי האלבום Phoenix של ריטה אורה.
Academia.edu

קבלה וביקורת

TechCrunch ציין כי האתר מעניק למשתמשיו "דרך יעילה ועוצמתית להפיץ את מחקריהם".

שם הדומיין

"Academia.edu" אינה אוניברסיטה או מוסד להשכלה גבוהה אחר, ולכן אל לה להיות מזוהה בעזרת סיומת האינטרנט "‎.edu", המשמשת מוסדות מסוג זה. למרות זאת, שם המתחם "Academia.edu" נרכש ב־1999, טרם התקנות המאפשרות רק למוסדות על־תיכוניים מוכרים להחזיק בסיומת "‎.edu". כל האתרים בעלי הסיומת "‎.edu" שנוצרו לפני 2001 הוכשרו בדיעבד, גם אם לא היו מוסדות להשכלה גבוהה.
מבקרים שונים ראו בשימוש בסיומת "‎.edu" בעייתיות מסוימת. קת'לין פיצפטריק, האחראית על תקשורת מדעית  באגודה לשפה מודרנית  אמרה כי היא מוצאת את השימוש בסיומת בעייתי ביותר, מפני שהסיומת יכולה להטעות אנשים, ולגרום לחשוב שזהו מוסד חינוכי, ולא חברה למטרות רווח.
עם זאת, בקשריה עם הרשות לניירות ערך של ארצות הברית משתמשת החברה בשם "Academia Inc.‎".
חסידות מאקווא

חסידות מאקאווא היא חצר חסידית, שמרכזה בקריית אתא ושורשיה בעיר מאקו (Makó) שבהונגריה. בראשה עומד האדמו"ר הרב שמעון למברגר.
לחסידות בתי כנסת בקריית-אתא, בבני-ברק, באשדוד, באלעד ובבורו פארק שבארצות הברית.

מייסד השושלת

מייסד השושלת הוא רבי משה פאָרהַאנד, מחבר ספר "אהל משה'", שהיה רבה של העיר מאקו וראש ישיבה בעיר, לפי המתכונת של הישיבות החסידויות ההונגריות.
רבי משה נפטר בי"ז בסיוון תש"ד, בעצם ימי השואה, בעיר בודפשט. לאחר מאמצים הועבר לעירו לקבורה.

הדור השני

לאחר המלחמה חזרו מקצת הניצולים למאקו. הרב משה-נתן-נטע למברגר, שהיה נשוי לנכדתו של רבי משה, הנהיג את הקהילה. עוד בימי סבו שימש דיין בקהילה משנת תרצ"ו, ולאחר השואה שיקם מחדש את הקהילה והישיבה.
חידושי תורתו ותשובותיו ההלכתיות יצאו לאור בספרים "עטרת משה" ו"כלי גולה". את החידושים החל לכתוב כשהיה במחנה טרזינשטאט ועבד שם במאפיית לחם. על התלושים שמסרו לו עובדי המחנה, כדי לקבל את פרוסות הלחם שהוקצבו להם, היה רושם את חידושיו והם היו הבסיס לספריו.
בשנת תשי"ב עלה הרב למברגר לארץ. הוא התיישב תחילה בירושלים ולאחר מכן נתמנה לרב הקהילה החסידית בכפר אתא (כיום קריית אתא). נפטר בשבת כ' בחשוון תשמ"ג.
חתניו הם רבי דב בעריש פנט מדעעש רמות, הרב חיים מאיר אנגלרד אב"ד דאברא, הרב משה אושרי, ורבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוויהל.
עדי כהן (שחיינית)

ביוגרפיה

כהן התאמנה בקבוצת מכבי אשדוד בהדרכתו של ולדימיר סופר.

אלופה ושיאנית ישראל

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בדנקרק צרפת בסוף יולי 2000, סיימה כהן במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 30.79 שניות, שיפור לשיא בן השנה של טל שפייזר (30.91 שניות) ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה הטרי והעמידה אותו על תוצאה של 30.59 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 30.57 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונישבר במאית השנייה על ידי אניה גוסטומלסקי (30.56 שניות).

2001

בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ב-2001 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות.

2002

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2002 סיימה כהן במקום 22 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.85 שניות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.63 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.36 דקות, לפני דנית קמה ממכבי קריית אונו (2:22.84 דקות) וסיגל סימסולו מבני הרצליה (2:23.53 דקות).  מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:05.42 דקות, אחרי אור מלצר מהפועל הוד השרון בית ברל שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14–18 של 1:04.40 דקות ולפני דנית קמה (1:06.90 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות, אחרי אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (29.98 שניות), ואור מלצר (30.53 שניות).

2003

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2003 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.43 שניות, אחרי אור מלצר 30.32 שניות ולפני דנית קמה (31.43 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב ביחד עם חברתה לאגודה ורד בורוכובסקי בשיא אישי חדש של 1:05.13 דקות ואחרי אור מלצר (1:04.78 דקות).

2004

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2004 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.91 שניות, אחרי אור מלצר (30.65 שניות) ולפני סיגל סימסולו (31.13 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.34 דקות, אחרי מלצר (1:04.67 דקות) ולפני סימסולו (1:05.49 דקות).

2005

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 סיימה כהן פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.04 דקות.
שין קיונג-סוק

חייה

קיונג-סוק נולדה בכפר השוכן בדרום מערב קוריאה הדרומית, כילדה רביעית והבת הבכורה לשישה אחים. הוריה היו חקלאים שלא יכלו לשלוח אותה ללימודים בבית ספר תיכון. בגיל 16 היא עברה לסיאול שם גר אחיה הבכור. לפרנסתה עבדה במפעל אלקטרוניקה ובמקביל למדה בתיכון ערב. קיונג-סוק למדה כתיבה יוצרת באקדמיה לאמניות בסיאול. ספר הביכורים שלה פורסם בשנת 1985.
כתיבתה כוללת נובלות וסיפורים קצרים. במהלך השנים זכתה במספר פרסים.
ספרה המפורסם ביותר הוא "בבקשה תשגיחי על אמא" שיצא לאור בקוריאה הדרומית בשנת 2009, והגיע למיליון עותקים עשרה חודשים לאחר יציאתו לאור. הספר הומחז להצגה. באפריל 2012 הגיע ל-2 מיליון עותקים. הספר יצא לאור ב-19 מדינות ביניהן ארצות הברית וסין. בישראל יצא הספר בשנת 2011 בהוצאת ידיעות אחרונות. המהדורה העברית תורגמה מאנגלית. הספר מספר על אמא שנעלמת ומשפחתה המחפשת אותה. הספר מסופר מזווית הראיה של בני המשפחה השונים. כל בן משפחה בתורו מספר על אמו ועל זיכרונותיו ומערכת יחסיו עם אמו. האמא היא אשה פשוטה שאינה יודעת קרוא וכתוב החיה בכפר שהקדישה את כל חייה לילדיה, בתקופה של שינויים חברתיים רבים. ילדיה המשכילים גרים בסיאול.
פופאי המלח

פופאי המלח (באנגלית: Popeye the Sailor Man) היא דמות קומיקס וסרטים מצוירים שנוצרה על ידי אלזי סיגר (Elzie Segar) בשנת 1929. כאשר פופאי נקלע לצרה הוא אוכל תרד מקופסת שימורים, וזוכה לכוח אדיר, בדרך כלל כדי להציל את אהובתו אוליב אויל מאויבו בלוטו (או "ברוטוס" לעיתים, בכמה גרסאות עבריות של העלילון).

היסטוריה

פופאי הופיע לראשונה בקומיקס ב-17 בינואר 1929, כדמות משנית בקומיקס של סיגר "Thimble Theatre". קומיקס זה הופיע במשך שנים עם הכוכבים אוליב אויל (Olive Oyl) ואחיה קסטור אויל. דמותו של פופאי צברה פופולריות, עד שהוא קיבל יותר ויותר מקום בעלילה, ולבסוף שם הקומיקס שונה לשמו. 
יוצר הקומיקס גדל בעיירה צ'סטר, כ-95 ק"מ מסנט לואיס, ארצות הברית. המקומיים טוענים שדמויות הקומיקס נוצרו בהשראת דמויות מקומיות בעיירה.
על פי טענה זו, פרנק "רוקי" פיגל שהיווה את ההשראה לדמותו של פופאי, היה בעל עין אחת ומעשן מקטרת, שאהב להיכנס לקטטות, ובדרך כלל גם ניצח בהן. דורה פסקל, שהיוותה את ההשראה לדמותה של אוליב אויל (Olive Oyl), הייתה רזה וגבוהה באופן יוצא דופן ולבשה מטפחת על צווארה; היא הייתה בעלת חנות ולעיתים רחוקות יצאה ממנה. בעליו של בית הקולנוע המקומי, ויליאם שכוצ'רט היווה את ההשראה לדמותו של Wimpy. הוא אהב מאוד המבורגרים, ונהג לשלוח את עובדיו בבית הקולנוע, ביניהם סיגר, לקנות לו המבורגרים.
סיגר למד איור בהתכתבות בתקופה שבה עבד בבית הקולנוע בצ'סטר.

עזב את העיירה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, ולא חזר לבקר בה. הוא נפטר ב-1938 בגיל 44, ובאותה התקופה הקומיקס הופיע ביותר מ-500 עיתונים.
האנשים, שנטען שהיוו מקור ההשראה לדמויות הסדרה, נפטרו כולם בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. כיום ישנו בעיירה מוזיאון פופאי ואוסף פחיות תרד.
ההתייחסות לתרד כמזון מחזק, הגיעה מפרסום מחקר, שעקב טעות בהדפסת הנקודה העשרונית, ייחס לתרד כמות ברזל גבוהה פי 10 מערכו התזונתי האמיתי.
החל מתחילת הדרך היה פופאי ממותג - ושלל מוצרים החל מסבון ועד סכיני גילוח, הופיעו עם תמונת פופאי עליהם.

טלוויזיה

230 סרטונים מצוירים לקולנוע הופקו בשנים 1932-1957. ב-1960 החלה הפקת סרטונים לטלוויזיה. הדמויות הפכו לפשוטות יותר, כפי שקורה פעמים רבות בטלוויזיה, ושונו מעיצובו המקורי של סיגר.

קולנוע

ב-1980 הפיק הבמאי רוברט אלטמן את סרט הקולנוע "פופאי" בהשראת הקומיקס. רובין ויליאמס גילם את פופאי, שלי דובאל את אוליב אויל ופול ל. סמית' את בלוטו.
ב-2004 יצא לאקרנים סרט באנימציה ממוחשבת 
בשם "Popeye's Voyage: The Quest for Pappy". עלילת הסרט נסובה סביב הרפתקאותיהם של פופאי ומשפחתו, כשהם יוצאים למצוא את אביו של פאפי ולגבור על מכשפת הים. הסרט דובב לעברית והוא נקרא "המסע של פופאי - החיפוש אחר אבא".

בישראל

בשנים 1971-1972 יצא בישראל שבועון לילדים בשם "פופאי/חבריה" אשר כלל בין השאר רצועות קומיקס צבעוניות מתורגמות לעברית.
סדרת האנימציה הקלאסית שודרה בטלוויזיה החינוכית גם בדיבוב, ובערוץ המזרח התיכון. הסדרה פופאי ובנו שודרה בערוץ 2 וכיום בערוץ ג'וניור. הסדרה עוסקת בחייהם של פופאי, אוליב אשתו וילדם סויפי, וכן במשפחתו של בלוטו וילדו טנק.
דרגוטין דימטרייביץ'

תחילת דרכו

דימטרייביץ' נולד ב-17 באוגוסט 1876 בבלגרד, בירת נסיכות סרביה. ב-1892 הוא נכנס לאקדמיה הצבאית של בלגרד, בגיל שש עשרה. הוא נודע כסטודנט מבריק, ומיד לאחר סיום לימודיו הועבר לשרת במטה הכללי של הצבא הסרבי. בשל ממדי גופו המרשימים, הוא כונה "אפיס", על שמו של אל מצרי אשר סמלו היה שור.

משפט סלוניקי

דימטרייביץ' השתתף בקרבות עם הצבא הסרבי כנגד הכוחות האוסטרו-הונגריים שפלשו לסרביה. באוקטובר 1915, הצליחו האוסטרו-הונגרים, בסיוע הגרמנים והבולגרים לכבוש את סרביה, ודימטרייביץ' גלה לסלוניקי יחד עם הממשלה הסרבית. ב-1916 הוא הועלה לדרגת קולונל. עם זאת, מלך סרביה החליט לערוך טיהור בצבאו ולהיפטר מחברי היד השחורה. החלטה זו נבעה בין היתר מסיכוי שהתעורר לכרות ברית שלום נפרדת עם האוסטרים. ב-15 במרץ 1917, הועמדו דימטרייביץ' והקצינים הנאמנים לו למשפט צבאי באשמת שווא של קשירת קשר כנגד בית המלוכה. בחצות הלילה, ה-24 ביוני, הסתיים המשפט ודימטרייביץ' נמצא חייב ונגזר עליו גזר דין מוות יחד עם שמונה מחבריו. הוא סירב לחתום על טופס ערעור או בקשת חנינה מפקד כיתת היורים שהייתה אמורה להוציא לפועל את גזר הדין, היה חברו הטוב של דימטרייביץ', ולפיכך הוא הסכים לבקשתו של דימטרייביץ' לדחות את ההוצאה להורג עד הבוקר, כדי שיוכל לראות פעם אחרונה את הזריחה. במהלך הלילה האחרון שלו, התוודה דימטרייביץ' בפני המוציא להורג על חלקו בתכנון הרצח שהוביל למלחמה. במותו הוא היה בן 40. ב-1953 זיכה אותו בית המשפט הסרבי מכל אשמה.
שיכון חב"ד (ירושלים)

הקמת השכונה

השכונה נוסדה בשנות השישים על ידי הרב עזריאל זליג סלונים (בהוראת רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר מלובביץ'), כשכונה של חסידות חב"ד בירושלים, במרכז השיכון נמצאים המוסדות העיקריים של החסידות בירושלים; ישיבת תורת אמת, תלמוד תורה, בית כנסת מרכזי עם חדרי ספח לתפילה, מקווה טהרה, סניף מרכזי של צעירי אגודת חב"ד וכולל אברכים.
בשיכון גרות כ-1500 משפחות. בין תושבי השיכון נמנה הרב זלמן נחמיה גולדברג חבר בית הדין הרבני הגדול בדימוס והעורך הראשי של האנציקלופדיה התלמודית.
בעבר התגוררו בשיכון רבנים רבים ומפורסמים בהם הרב עובדיה יוסף, הרב בן-ציון אבא-שאול, הרב חיים זייצ'יק, הרב שמואל דויטש, הרב יעקב יוסף, הרב אליעזר ננס, הרב שאול אלתר, הרב ברוך שמעון שניאורסון, הרב חנוך גליצנשטיין והרב שלמה ניימן לשעבר רבה הראשי של משטרת ישראל.
השיכון נמצא בין הרחובות; פנינה, חנה, אלקנה, עלי הכהן, בר-אילן ויעקובזון. בין הבתים מקשר מעלה מדריגות הקרוי מעלות הרב ננס (על שם ר' אליעזר ננס).
שיכון חב"ד גובל בתל ארזה, קריית צאנז, רוממה, ועזרת תורה.
בעבר השיכון גבל בגן החיות התנ"כי עד שהועתק למלחה ובמקומו נבנה רחוב מנחת יצחק.

בית הכנסת המרכזי

בית הכנסת המרכזי, ממוקם במורד רחוב חנה במפלס הרחוב, במקום ישנו בית מדרש אחד גדול ושלשה חדרי ספח (שטיבלאך), בבית הכנסת במקום מתפללים מכל העדות והזרמים.
כמנהג חסידי חב"ד מתקיימים בו מנינים לתפילת שחרית עד חצות היום, דבר המושך למקום רבים מתושבי האזור המאחרים להתפלל.

בית המדרש של האדמו"ר מקאליב

אחרי שהקים מוסדות בראשון לציון ובבני ברק, בנה האדמו"ר מנחם מנדל טאוב מקאליב בית מדרש חדש ומפואר ברחוב חנה, הבניין נחנך בשנת תשס"ב, והאדמו"ר העתיק את מעונו לירושלים והתגורר מעל בית המדרש עד לפטירתו ב-2019.

בית המדרש של חבורת נחלת יעקב

בשבתות וימים טובים פועל במתחם "תלמוד תורה ויז'ניץ" ברחוב חנה בית כנסת בראשות המשפיע הרב צבי מאיר זילברברג, התפילות בראשותו אורכות שעות ארוכות, לדוגמה תפילת שחרית של שבת אורכת כשלוש שעות. תפילת מנחה של שבת מתחילה בשקיעה ולאחר מכן נערכת סעודה שלישית במקום. מספר דקות לפני צאת הכוכבים לשיטת רבינו תם מתחיל הרב זילברברג בשיחתו שנמשכת יותר משעה. לשיחתו זו מגיעים מדי שבוע מאות שומעים, גם כאלה שאינם חסידים.

גן חנה

בשיפולי השכונה על צלע ההר בתוך חורשת אורנים עתיקה, ישנו גן שעשועים גדול בשם 'גן חנה', בעבר היה הגן מפורסם בשל המתקנים המיוחדים שהיו בו, בתי עץ גבוהים המחוברים ביניהם באמצעות גשרים העשויים מחבלים ומגלשה ארוכה ותלולה העשויה מאבן שיש. בראשית המאה העשרים ואחת עקב בעיות בטיחות הוחלפו כל מתקני הגן במתקנים חדשים העשויים ממתכת ופלסטיק.

הרב אריה לייב כהנוביץ

הרב אריה לייב כהנוביץ (כ"ה בטבת ה'תרפ"ט, 7 בינואר 1929 - ו' באלול ה'תשס"א) נולד בתל אביב לרב יחיאל כהנוביץ, אמו הייתה בתו של האדמו"ר מקוז'ניץ-לודז'. בבחרותו למד בישיבות תפארת צבי וכנסת ישראל-חברון. היה מקורב לרבני הישיבה הרב יחזקאל לוינשטיין והרב אליהו לופיאן שאף למד עמו בחברותא. אשתו היא בתו של הרב אלקנה וייסנשטרן ששימש כרבה של שכונת בית ישראל בירושלים.
כיהן כרב שכונת תל ארזה ושיכון חב"ד בין השנים תש"כ-תשס"א.