google/wiki40b huggingface dataset:
מרקו סימיץ'

קריירה

סימיץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, אך לא שיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון וכשהיה בן 19 הצטרף לקבוצה הבולגרית ספרטק ורנה במדיה רשם רק הופעה אחת במשחק ידידות. כעבור חודש הושאל לצ'רנומורץ ביאלה מהליגות הנמוכות בבולגריה. בקיץ 2007 חתם ברדניצ'קי קרגוייבץ ובמהלך העונה הושאל ל-OFK מלדנובאץ בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בעונת 2008/2009 חתם בבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית, בה רשם רק שלוש הופעות במהלך העונה. בקיץ 2009 חזר לסרביה וחתם בבז'אנייה מליגת המשנה.
בקיץ 2010 חתם סימיץ' ביגודינה מליגת העל הסרבית. ב-15 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0–0 נגד וויוודינה. במהלך העונה חתם בבאטה בוריסוב מליגת העל הבלארוסית, עמה זכה בשתי אליפויות ואף השתתף עמה בשלב הבתים של ליגת האלופות ושלב ההצלבה של הליגה האירופית.
בינואר 2013 חתם בקייסריספור מליגת העל הטורקית, אשר שילמה עבורו כמיליון אירו. אחרי שתפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה במהלך העונה הראשונה שלו במועדון, בעונת 2013/2014 מעמדו התערער והקבוצה ירדה לליגת המשנה. בליגת המשנה חזר סימיץ' להרכב, ובסיום העונה חזרה הקבוצה לליגה הבכירה. סימיץ' שיחק עונה נוספת בליגת העל הטורקית ואף שימש כקפטן הקבוצה, אך לא הסתדר עם המאמן הקאן קוטלו שהצטרף בינואר 2016, ובתום העונה הסתיים חוזהו והוא עזב את המועדון.
ב-3 ביולי 2016 הגיע סימיץ' לישראל וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 2–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. סימיץ' ערך בסך הכל 9 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-13 בדצמבר שוחרר מהקבוצה לאחר שנקלעה לבעיות כלכליות.
ב-14 במרץ 2017 חתם ברוסטוב מליגת העל הרוסית. ב-23 ביוני 2017 חתם בפחטקור טשקנט מליגת העל האוזבקית.

נבחרת לאומית

בספטמבר 2011 זומן סימיץ' לראשונה לסגל נבחרת סרביה לקראת המשחקים נגד איטליה וסלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2012, אך לא השתתף במשחקים. 
באוגוסט 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת מונטנגרו, וב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בלארוס. ב-8 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 נגד מולדובה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
DAISY

DAISY הוא תקן ופורמט לספרי שמע, כתבי עת דיגיטליים, וטקסט ממוחשב.
DAISY נועד להיות תחליף שמע מלא לתוכן מודפס, והוא תוכנן במיוחד לשימוש על ידי אנשים עם מוגבלויות שימוש בתוכן מודפס, כגון עיוורון, לקויי ראייה, ודיסלקסיה.
הפורמט מבוסס על MP3 ו-XML ויש לו תכונות מתקדמות בנוסף לאלו של ספר שמע מסורתי. משתמשים יכולים לחפש חומר ספציפי, לקבוע סימניות מקום,  לנווט במדויק שורה אחר שורה, ולווסת את מהירות הדיבור ללא עיוות בקול. DAISY גם מספק טבלאות מידע המונגשות באמצעות שמע,  הפניות, ומידע נוסף.
בשל מכך, DAISY מאפשר למאזינים לקויי ראייה לנווט במיזמים מורכבים יחסית כאנציקלופדיות או ספרי לימוד, שאחרת קשה להשתמש בהקלטות שמע רגילות.
כבש ארגאלי

מאפיינים

זהו מין הכבש הגדול ביותר, ויכול להגיע לכדי גובה של 120 ס"מ ולמשקל של 140 ק"ג. תת-מין של הכבש הארגאלי, ארגאלי פמיר (הקרוי גם כבש מרקו פולו, משום שתואר לראשונה על ידיו) יכול להגיע לאורך של בערך 6 רגל.
הצבע הכללי משתנה בין חיה לחיה, מצהבהב-בהיר עד לחום-אפור כהה. הפנים בהירות יותר. לזכרים צווארון מסולסל לבן וציצית גב. לזכרים שתי קרניים מעוקלות. אורך הקרניים יכול להגיע עד 190 ס"מ. זכרים משתמשים בקרניהם כדי להתחרות אחד בשני. לנקבות יש קרניים גם כן, אך הן קטנות בהרבה מאלו של הזכרים.
הארגאלי חיים בעדרים של 2 עד 100 פרטים, המופרדים לפי מין, חוץ מבעונת ההזדווגות. דווח על עדרים נודדים, במיוחד זכרים. הודות לרגליהם הארוכות, עדרים יכולים לנוע במהירות ממקום למקום. הם נוהגים לחיות בגובה רב יותר בקיץ.
קרב שירימני

רקע

לקרב שירימני קדם סכסוך בן שני עשורים על ירושת דוד השלישי, שנאלץ לוותר על מחוז טאו באסיה הקטנה והשטחים הסמוכים לו, וזאת בעקבות מרידת הנפל שלו בבסיליוס השני. כל מאמציו של אביו של גיאורגי, בגרט השלישי, למנוע את סיפוח השטחים האלה בידי הביזנטים עלו בתוהו. כיבוש השטחים השנויים במחלוקת בכוח על ידי גיאורגי הראשון, בשנת 1014–1016 גרם לפריצת מלחמה כוללת. גיאורגי הגדיל לעשות וכרת ברית עם הח'ליף הפטאמי של מצרים, אל-חכים (996-1021), שהניאה את בסיליוס מלהגיב מיידית למתקפה של גיאורגי. כמו כן היו הביזנטים מעורבים במלחמה קשה כנגד הבולגרים, שהגבילה את פעולותיהם למערב, אולם מיד עם השלמת כיבוש בולגריה, ועם מותו של אל-חכים, בשנת 1021, הוביל בסיליוס השני את צבאו כנגד הממלכה הגאורגית.

הקרב

שני הצבאות, הביזנטי והגאורגי, הובלו בידי שליטי הממלכות. צבאו של בסיליוס כלל רבים מחיילי המשמר הוורנגי, כאשר גיאורגי מצידו תיגבר את צבאו בארמנים שהצטרפו לצבאו. בקרב היו הגאורגים קרובים לניצחון, אך התקפת נגד של בסיליוס הכריעה את הקרב. שני מצביאים גאורגיים נהרגו בקרב זה: ראטי בר'וואבשי וחורסי. בעקבות מסע הניצחון בזז הקיסר את האדמות השכנות והחזיר את שליטתו באזור.
קהינדה ויילי

ביוגרפיה

ויילי נולד בלוס אנג'לס בשנת 1977. בילדותו הוריו נפרדו, וויילי גדל לצד חמשת אחיו בבית אמו בדרום-מרכז העיר לוס אנג'לס. מגיל צעיר עודדה אמו את משיכתו לאמנות ורשמה אותו לחוגי ציור.
בגיל 11 קיבל שיעורי אמנות בקונסרבטוריון של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה.
בגיל 12 למד במשך 6 שבועות בתוכנית ללימודי אמנות על ידי לנינגרד (סנט פטרסבורג) בברית המועצות, בחסות המרכז למיזמים U.S/U.S.S.R וקרן שהוקמה על ידי איש העסקים מייקל מילקן. בגיל 20 ביקר אצל אביו וחיפש את שורשיו בניגריה.
אחרי לימודים ב-Los Angeles County High School for the Arts, בשנת 1999 הוא סיים תואר ראשון באמנויות במכון לאמנות בסן פרנסיסקו ובשנת 2001 את התואר השני באמנות באוניברסיטת ייל.
בשנת 2001 כשהיה אמן הבית של Studio Museum ברובע הארלם בניו יורק, מצא
"פוטו רצח" של גבר שחור שנתן לו השראה לסדרת הציורים Conspicuous Fraud Smile.
הוא התיישב ופועל בברוקלין שבניו יורק והוא הומוסקסואל מוצהר.
בציוריו מטשטשים הגבולות בין אופני הייצוג המסורתי והעכשווי תוך כדי מיזוג סגנונות - החל מהרוקוקו הצרפתי, אדריכלות מורית, ציורי בדים ממערב אפריקה עד היפ-הופ עירוני ודוגמיות צבעוניות של עיצוב פנים לפי מרתה סטוארט.
לעיתים קרובות שימשו לו כמודלים גברים אלמונים מרובע הרלם, או ידוענים אפרו-אמריקאים מעולם הבידור, האמנויות והספורט, כשהתנוחה של המצויר והרקע לדמות לקוחים מאמנים ידועים בתולדות האמנות, כמו טינטורטו, טיציאן, רובנס,אנגר, ז'אק-לואי דוד ואחרים.
לפי הזמנתו של מייקל ג'ונסון צייר את הזמר בדמות המלך פיליפ השני רכוב על הסוס, לפי סגנונו של אנתוני ואן דייק.
אחרי שנת 2006 יצר שורה של דיוקנאות של גברים צעירים בסדרה שנקראה """The World Stage.
בשנת 2012 יצר את הציור "יהודית והולולפרנס" שבו הרקע צוייר על ידי עוזריו.
ויילי יצר גם ויטראז'ים כמו "סמלו (אפשר להבין גם "זרועותיו") של ניקולס רוטריוס, בישוף אראס"
ישיבת כרמיאל

תפקיד הישיבה

תפקידה של ישיבה על פי חזונה הוא "גידול אנשי תורה ואמונה, תלמידי חכמים, המלאים בדעת ובאהבה, ובעלי תחושת אחריות ושליחות".
אלו "באים לידי ביטוי בלימוד בבית המדרש, וגם בשירות הצבאי המשולב במהלכו של הלימוד, ובחיי הקהילה בהמשך".

צוות הישיבה

בראשות הישיבה הרב יעקב ידיד העומד גם בראש הגרעין התורני בעיר. 
הרב ידיד למד בישיבת מרכז הרב ולאחר מכן שימש כר"מ בישיבת ההסדר באלון מורה שבשומרון ומשם יצא בשליחות רבו הרב אליקים לבנון להקים בכרמיאל את הישיבה.
יחד עם הרב ידיד ישנו צוות רמי"ם, 
תלמידי חכמים שהגיעו לכרמיאל מישיבת מרכז הרב, הר- המור וחלקם אף בוגרי הישיבה בכרמיאל.
ניהול הישיבה מבוצע על ידי חבר מועצת העיר לשעבר יאיר שטרן.
רבנים נוספים מחוץ לעיר מגיעים באופן תדיר ללמד בישיבה .

הלימוד והאווירה בישיבה

בישיבת כרמי-אל לומדים כמסורת הישיבות, לימוד עיון בגמרא ממסכתות הש"ס הבבלי. על פי המלצת הגר"א שפירא, סדרי הערב כוללים לימוד במסכתות מסדר מועד.
השיעורים ניתנים מדי יום .תוכנית הלימודים בכרמי-אל שמה דגש על לימודי אמונה ותנ"ך בחברותות - בוגרים - צעירים, ובשילוב דפי מקורות להרחבת הדעת, בכל נושאי האמונה והתנ"ך.
בישיבה ניתן דגש ליחס אישי, הכולל שיחות אישיות, חברותות עם הר"מים - עם ראש הישיבה ועם ר"מ השיעור. כמו כן, הישיבה מצוינת כישיבה בעלת אווירה משפחתית חמה וביתית בין תלמידי הישיבה אברכיה ורבניה.
הבחורים מנהלים בעצמם את חדר האוכל והפנימיה מתוך תחושת השותפות שבהקמת קרן תורה ואמונה בעיר כרמיאל.

השרות הצבאי

הישיבה מוכרת כישיבת הסדר . התלמידים משרתים בין היתר כמ"כים, קציני חי"ר ומודיעין. הרבנים בישיבה מלווים את התלמידים תוך כדי שירותם הצבאי, ומבקרים במחנות הצבא, ואף הבחורים מגיעים לביקורים בישיבה.
צוות הישיבה רואה את השרות הצבאי כערך ציוני ותורני, ומכוון את התלמידים להצטיינות גם בשדה הצה"לי.
המסע למערב

המסע למערב (בסינית: 西遊記 – שִׂי יוֹאוּ גִ'י) הוא אחד מארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים. הספר הודפס במקור בעילום שם בשנות ה-90 של המאה ה-16 בתקופת שושלת מינג, ולמרות ששום הוכחה לזהותו של המחבר לא שרדה עד ימינו נוהגים מתחילת המאה ה-20 לייחסו למלומד וו צ'אנג אן.
הסיפור קרוי לעיתים קרובות גם סיפורו של קוף או קוף בעקבות השמות השונים שניתנו לאחד התרגומים הפופולריים של הסיפור, התרגום המקוצר לאנגלית של המתרגם האנגלי ארתור ווילי.
הרומן הוא תיאור בדיוני של האגדות סביב העלייה לרגל של הנזיר הבודהיסטי טאנג סאן דז׳אנג [唐三藏] להודו במהלך שושלת טאנג במטרה להשיג את כתבי הקודש המכונים סוטרה. על פי הוראותיו של הבודהה נתנה הבודהיסטווה גואן יין משימה זו לנזיר ולשלושת מגיניו בדמות תלמידיו והם קוף (סוּן ווּקוֹנג), חזרזיר (ג'וּ בָּאגְיֵה) ובן-החול (שָׁה ווּגִ'ינְג). – יחד עם נסיך הדרקון בתפקיד סוסו של סאן דז׳אנג. ארבע דמויות אלו הסכימו לעזור לסאן דְזָאנְג כאמצעי לכפר על עוונותיהם.
מלומדים אחדים משערים כי הספר הוא סאטירה על יעילותו של הממשל הסיני בתקופה בה נכתב. השורשים של הספר "המסע למערב" נטועים באמונה הסינית העממית, באגדות סיניות ובמערכת הערכים הסינית, הפנתאון של האלים הטאואיסטים והבודהיסטים המופיעים בספר משתקף גם כיום באמונות הדתיות העממיות הסיניות.
חלק מהפופולריות המתמשכת של הרומן נובע מהעובדה שהוא פועל בכמה מישורים. הוא סיפור הרפתקאות, מקור לתובנה רוחנית, ואלגוריה נרחבת שבה המסע של קבוצה של עולי רגל להודו מייצגת את המסע האישי לקראת הארה.

רקע היסטורי

הספר נכתב במאה ה-16, ומבוסס על גרעין היסטורי אמיתי מן המאה השביעית. הנזיר סאֵן דְזָאנְג, היה נזיר חשוב מאוד בבודהיזם הסיני, משום שעלה לרגל למקומות הקדושים לבודהיזם בהודו וחזר לסין. נקודת המוצא והסיום למסע הייתה פגודת אווז הבר הגדול בשיאן שמחוז שאאנשי. שׂוּ'אֵן דְזָאנְג יצא למסע בן עשרים שנה מסין להודו, שעבר דרך פקיסטן ואפגניסטן, חלק הארי של מסעו נערך ברגל. כאשר הגיע להודו הוא ליקט אלפי כתבים בודהיסטיים קדושים והביאם עמו במסעו חזרה לסין. את שארית חייו הוא עשה בסין בתרגום כתבים אלו מהשפה סנסקריט לשפה הסינית, ביחד עם אנשים רבים נוספים. סאֵן דְזָאנְג חיבר ספר על מסעו, שמהווה מקור חשוב ביותר לחקר ההיסטוריה של הודו.
מאות שנים לאחר מותו נוצרו אגדות שונות על מסעו של הנזיר סאֵן דְזָאנְג להודו. באגדות אלו שונה היעד של הנזיר ומסעו נערך לא להודו, כי אם לגן עדן ושם בודהא עצמו נותן לו את הכתבים. המסע נהפך להיות למסע מיתולוגי. במסע זה עוזר לו קוף פלאי ושמו סון וו קונג לאורך כל הדרך. האגדות הרבות לבשו במאה ה-16 דמות של רומן, שבו הגיבור המרכזי הוא קוף. חלק מן החוקרים סוברים כי מקור דמותו של הקוף ברומן הוא באפוס המיתולוגי ההודי הראמאיאנה, שם גיבור הסיפור הוא האל-הקוף האנומן. התכונה המאגית הבסיסית של קוף היא יכולתו לפשוט וללבוש צורה, כמו כן יש באפשרותו לשכפל את עצמו 84,000 פעמים. שינוי הצורה הוא השפעה של הבודהיזם ההודי. 84,000 הוא מספר חשוב בבודהיזם ההודי ומתאר את מספר גלגולי הנשמות, מספר השרידים של בודהא ותכונות נוספות. קוף מסוגל אף לקפוץ למרחק 84,000 פרסאות.
תל ברק

תל בְּרַק (בערבית: تل براك, תעתיק: תל בּראכּ) הוא תל עתיק בסוריה. באתר זה ישבה עיר עתיקה בשם נַגַר (Nagar), ששמה שונה לאחר מכן לנוואר. האתר הארכאולוגי שוכן ליד נהר החבור העליון, 50 ק"מ צפונית מזרחית לעיר אל-חסכה במחוז אל-חסכה, ליד הכפר תל ברק שנתן לתל את שמו.

היסטוריה

היישוב במקום החל כיישוב קטן באלף השביעי לפנה"ס. שמו של היישוב המקורי אינו ידוע. במהלך האלף הרביעי לפנה"ס התפתח היישוב במקום לאחת הערים הגדולות באותה עת בצפון מסופוטמיה באזור הג'זירה. לעיר היו קשרים עם התרבויות ששכנו בדרום מסופוטמיה. בסוף תקופת אורוכ (4000 - 3100 לפנה"ס) גודלה של העיר הצטמצם. בשנת 2600 לפנה"ס לערך התרחבה העיר שנית ואז נודעה בשם נגר. העיר הייתה עיר בירה של ממלכה אזורית ששלטה בעמק נהר החבור.
חלקים גדולים מנגר נהרסו סביב 2300 לפנה"ס, אולי על ידי מארי, או על ידי סרגון מאכד שלאחריו נשלטה על ידי האימפריה האכדית. העיר נבנתה מחדש כדי שתשמש כמרכז מינהלי של המחוז. בתקופה זאת המינהל היה בידיהם של תושבים מקומיים. לאחריו הייתה לה תקופה עצמאית כעיר מדינה חורית. העיר פרחה שוב במאה ה-19 לפנה"ס והיא הייתה תחת שלטונם של ממלכות אזוריות שונות כמו מארי. בעיר זאת ניצח מלך מארי יחדומלים (Yahdun-Lim) את שמשי-אדד הראשון מלך אשור בתקופת המאבק ביניהם, לפני שיחדמלים נרצח, ושמשי-אדד כבש את מארי. לאחר מכן ירדה בחשיבותה ובמאה ה-18 לפנה"ס נשלטה על ידי כחת, עיר קרובה ששכנה מצפון-מזרח לנגר. תחת שלטון מיתני במאה ה-15 לפנה"ס, השם נגר נעלם, אבל העיר המשיכה להתקיים בשם נאוור. בתקופה זאת העיר הייתה עיר סחר חשובה של ממלכת מיתני. העיר נהרסה שוב על ידי אשור בשני גלי הרס בין 1300 ל-1275 לפנה"ס. ההרס הראשון נעשה על ידי אדד-ניררי הראשון והשני על ידי יורשו שלמנאסר הראשון. העיר לא חזרה יותר להוות מרכז חשוב כפי שהייתה בעבר. היא הפכה ליישוב קטן ונעלמה מעל דפי ההיסטוריה בתחילת תקופת בית עבאס.
העיר יושבה לאורך התקופות על ידי אנשים מתרבויות שונות, אנשים מתרבות חלף, שמיים וחורים. כבר בתקופות הקדומות הייתה העיר מרכז דתי. באתר נמצא "מקדש עין" שהאל הראשי שלו היה בלת-נגר (Belet-Nagar), שהיה נערץ בכל אזור החבור. העיר הייתה מרכז עלייה לרגל לעבודת אל זה. תרבות העיר הוגדרה בהתאם לתרבויות השונות שגרו בה לאורך התקופות. כשהעיר הייתה עצמאית היא נשלטה על ידי אספה מקומית או מלך מקומי. מיקומה של העיר בין אנטוליה, הלבנט ודרום מסופוטמיה, הפך אותה למרכז סחר.
האזכור הראשון המתייחס לנגר נמצא בארכיון מארי ולוחות שנמצאו בנאבאדה (Tell Beydar), אתר בצפון סוריה בקרבת תל ברק, שנשלט בתקופת הממלכה האזורית על ידי נגר. רוב הרשומות המתייחסות לנגר נמצאו בארכיון אבלה. 
האתר נחפר על ידי מקס מלוואן ב-1937. בין השנים 2011-1976 נחפר האתר על ידי משלחות שונות, ביניהן משלחת של אוניברסיטת לונדון, משלחת של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק ומשלחת של אוניברסיטת מישיגן. העבודה באתר פסקה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
עופר שיף

עופר שיף (נולד ב-22 בדצמבר 1956), הוא היסטוריון חברתי-תרבותי של הציונות והחברה בישראל, חבר סגל במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

חייו

עופר שיף נולד בשנת 1956 למנחם ולעמליה, שניהם לוחמי אצ"ל בעברם. אביו, מנחם שיף, נחטף במהלך תקופת הסזון על ידי לוחמי פלמ"ח, הוא הובא לקיבוץ קריית ענבים ובהמשך נמסר לידי שלטונות המנדט הבריטי. למרות עמדותיהם האידאולוגיות של הוריו למד עופר בתיכון חדש שהיה מזוהה באותה העת עם חוגי השמאל. בשנת 1974 התגייס ושירת כקצין חינוך בין היתר כקצין החינוך של ביסלמ"ח וכמפקד קורס קציני חינוך. כיום הוא מתגורר בתל אביב.
שיף החל את לימודיו (תואר ראשון בסוציולוגיה ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל) באוניברסיטת תל אביב והוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס שבארצות הברית. עם חזרתו מארצות-הברית ב-1993 לימד במכללת בית ברל והקים שם את המרכז ללימודי השואה. מאז 1996 מכהן כחבר סגל במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות. במסגרת זאת כיהן בשורה של תפקידים, ביניהם ראש המסלול ללימודי למדינת ישראל ומנהל מכון בן-גוריון (2001–2004). בשנת 2014 מונה למנהל ההוצאה לאור של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות ולעורך שותף (יחד עם ד"ר אבי בראלי) של כתב העת עיונים בתקומת ישראל.
בשנת 2016 הקים מעבדת מחקר רב-תחומית העוסקת ב"ישראל בעם היהודי" במסגרת המרכז ללימודי ישראל של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות. במסגרת זו הוא מבקש להוביל קבוצת חוקרים העוסקת במיקומן ובהשפעתן של התפוצות על החברה בישראל.

מחקריו

מחקריו הראשונים של שיף התמקדו בהתמודדות היהדות החסידית עם השואה ובדמותו של קלונימוס קלמיש שפירא, האדמו"ר מפיאסצנה. לאחר מכן התמקד שיף ביהדות ארצות הברית ובציונות האמריקנית. בין השאר חקר את התגובות היהודיות-אמריקניות לשואה, גישות יהודיות-רפורמיות לציונות ולמדינת ישראל ואת דמותם של כמה מנהיגים יהודיים-אמריקאיים בולטים ובהם הוראס קלן, ג'וליאן מורגנשטרן, לואי ליפסקי, אבא הלל סילבר ועוד.
בשנים האחרונות מתמקד שיף בחקר הזהות היהודית-ישראלית מתוך נקודת מבט משווה, ותוך ניסיון לבחון מושגים תרבותיים וחברתיים הנותנים ביטוי לנקודות המבט הישראליות כלפי פנים וכלפי חוץ.
מילאן (ניו מקסיקו)

גאוגרפיה

מילאן ממוקמת ב-35°10′37 צפון, 107°53′43″W מערב. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחו של הכפר הוא 7.5 קמ"ר.

דמוגרפיה

במפקד אוכלוסין שהתקיים בשנת 2000, התגוררו בכפר 1,891 אזרחים, 673 משקי בית ו-475 משפחות. צפיפות האוכלוסייה בכפר הייתה 250.9 נפש לקמ"ר.
אוכלוסיית הכפר מורכבת מ-51.03% לבנים, 1.32% אפרו-אמריקאים, 13.96% אינדיאנים, 28.87% מגזעים אחרים ו-4.81% משני גזעים או יותר.
ב-39.5% מ-673 משקי בית בכפר יש ילדים מתחת לגיל 18 שגרים בם, 49.0% הם זוגות נשואים המתגוררים יחד, 15.8% בהם נשים היא בעלת הבית ללא בעל. הממוצע של משק בית הוא 2.81 נפשות וממוצע של משפחה הוא 3.33.
אניטה בריאנט

ראשית חייה

בריאנט נולדה בעיר קטנה בשם בארנסדאל (Barnsdall) במחוז אוסאג' שבאוקלהומה, ארצות הברית. זמן קצר לאחר הולדת אחותה הוריה התגרשו. אביה הצטרף לצבא ארצות הברית ואמהּ החלה לעבוד והשאירה את הילדות להתגורר באופן זמני אצל סבן וסבתן. כשבריאנט הייתה בת שנתיים לימדו אותה הסבים לשיר את מזמור הנוצרי הנפוץ, "Jesus Loves Me". היא שרה לראשונה על הבמה בגיל 6 ביריד מקומי באוקלהומה והמשיכה לשיר מדי פעם בתוכניות רדיו וטלוויזיה. כאשר תוכנית הכשרונות של ארתור גודפרי הגיע לעיר בה התגוררה, רשמו אותה הוריה לאודישן, זאת על אף שאביה התנגד לכך בתחילה. כשהייתה בת 18 זכתה בתחרות "מיס אוקלהומה", תחרות שהזוכה בה מייצגת את המדינה בתחרות מיס אמריקה, ובזו התמודדה שנה לאחר מכן בשנת 1959 וזכתה במקום השני מיד לאחר סיום לימודיה. במהלך השנים היא החלה להופיע בתוכניות טלוויזיה ברשת הארצית NBC.
בשנת 1960 נישאה בריאנט לבוב גרין, די ג'יי ממיאמי ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-1980, בריאנט התגרשה מגרין. כנוצריה אדוקה, גירושיה של בריאנט גררו ביקורת מצד קבוצות נוצריות שטענו לצביעות במעשיה לאור ערכי הנישואים הנוצריים האדוקים שהציגה תדיר, ודבריה כנגד "התדרדרות המשפחה" והטפותיה בנושא.

קריירה מוקדמת

בריאנט הפכה לזמרת פופ מצליחה, ושבעה משיריה נכנסו למצעד "U.S. Hot 100" האמריקאי. ובין השנים 1959 - 1964 היא הוציאה מספר אלבומים בחברות התקליטים קולומביה רקורדס וקרלטון, חלק מהסינגלים מתוכם הגיעו למקומות גבוהים יחסית במצעדי בילבורד. בשנת 1969 היא מונתה לתפקיד דוברת חברת המיצים "Florida Citrus Commission", הופיעה בפרסומות החברה בטלוויזיה הארצית והפכה מזוהה עמה. במקביל היא הופיעה בפרסומות לחברות נוספות כגון קוקה-קולה, הולידיי אין, קראפט וטאפרוור. בריאנט שרה את המנון ארצות הברית בסופרבול בשנת 1969, ואת "מזמור הקרב על הרפובליקה" בטקס הקבורה של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון בשנת 1973. במאי 1978 היא התראיינה למגזין פלייבוי.

התדרדרות הקריירה ופשיטת הרגל

נציבות פירות ההדר של פלורידה (Florida Citrus Commission) החליטה בשנת 1979 שלא לחדש את חוזה העבודה של בראינט עמם לאחר המחלוקת הציבורית בה הייתה מעורבת, ובשל פרסום שלילי שגרר הקמפיין שלה והחרם על חברת המיצים שנלווה אליו. בתקשורת סומן המהלך כתחילתו של סוף הקריירה שלה שנחשבה למזהירה. בהמשך פתחה את "אחוזת המוזיקה של אניטה בראיינט" בטנסי, מקום בו הייתה מופיעה עם הלהיטים מתחילת הקריירה שלה בשילוב עם "חלקים ארוכים בהם הטיפה בנושא אמונתה הנוצרית". למרות המקום העצמאי, נוכחות המבקרים בו הייתה דלה ורבים מעובדי המקום לא קיבלו משכורות. אניטה הגיבה לכך שעליהם לקוות שאלוהים ישלח משקיעים חדשים למקום. לאי-תשלום המשכורות היו השלכות קשות על העובדים שנכסיהם עוקלו, ורבים כעסו על כך שבזמן זה בראינט התגוררה בבית בשווי 350,000 דולר בשכונה אמידה. "אחוזת המוזיקה" הגישה בקשה לפשיטת רגל בשנת 2001 ובריאנט שהגישה בקשה דומה כבר שלוש שנים קודם לכן בארקנסו, נודעה בכישלון עסקיה המסחריים במדינות חגורת התנ"ך בהן פעלה.
בראינט חזרה בשנת 2005 לעיר מולדתה שבאוקלהומה לרגל חגיגות 100 השנים לעיר, ובעיר קראו את אחד הרחובות על שמה. בשנת 2007 היא הופיעה בטקס מוזיקה בבית הספר בו למדה כנערה. היא מתגוררת בעיר אדמונד ועוסקת בפעילויות צדקה.
משחק בעל ידיעה שלמה

בתורת המשחקים, משחק בצורה רחבה נקרא משחק בעל ידיעה שלמה אם בכל שלב ושלב של המשחק, השחקן שתורו לשחק יודע מה היו מהלכי כל השחקנים עד אותו שלב, ובמידה והיו הגרלות, השחקן יודע את תוצאותיהן. בפרט, במשחק בעל ידיעה שלמה השחקנים משחקים זה אחרי זה והם אינם משחקים באופן סימולטני.
קבוצת ידיעה של שחקן מסוים היא קבוצת קדקודים אשר השחקן אינו יכול להבחין ביניהם. משחק ייקרא "בעל ידיעה שלמה לשחקן i" אם כל קבוצת ידיעה של שחקן זה מכילה קדקוד אחד בלבד. כלומר, בבואו לבצע מהלך, השחקן יודע באיזה מקדקודי ההחלטה שלו בעץ המשחק נמצאת התחרות. משחק ייקרא "בעל ידיעה שלמה" אם הוא בעל ידיעה שלמה לכל אחד מהשחקנים.
במילים אחרות, משחק בעל ידיעה שלמה הוא משחק שבו כל אחד מהקדקודים של כל אחד מהשחקנים מהווה קבוצת ידיעה של אותו שחקן. אחרת, יקרא משחק בעל ידיעה לא שלמה.
שחמט הוא דוגמה למשחק עם ידיעה שלמה, כל שחקן יודע את המצב על הלוח בכל רגע נתון ויודע מה הייתה סדרת המהלכים שהביאה למצב הלוח הנוכחי. דוגמאות נוספות של משחקים בעלי ידיעה שלמה הם: דמקה, מונופול, סולמות ונחשים, איקס עיגול והקס. דוגמאות למשחקים ללא ידיעה שלמה: פוקר (שבו הקלפים של כל שחקן מוסתרים מהשחקנים האחרים), וזוג או פרט.

משפט קיון (Kuhn)

בכל משחק סופי בעל ידיעה שלמה קיים לפחות שיווי משקל אחד באסטרטגיות טהורות.
מארק ויוויאן פואה

קריירה

פואה החל לשחק כדורגל במועדון קאנון יונד הקמרוני. את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית ערך בגיל 18, מול מקסיקו. שנה לאחר מכן הופיע במדי נבחרתו במסגרת במונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית. פואה שיחק בכל שלושת משחקי הנבחרת בטורניר.
בשנת 1996 עבר פואה לקבוצת לאנס הצרפתית בה שיחק במשך 4 עונות. פואה ביסס את מקומו בהרכב באופן מיידי והיה ממצטייני הקבוצה בעונת ב-1997/1998 בה זכתה הקבוצה באליפות. קבוצות רבות הביעו בו עניין, אך בשלהי עונה זו נפצע פואה ושבר את רגלו. פציעה קשה זו גרמה לו להחמיץ את מונדיאל 1998 בצרפת.
לאחר שהחלים מן הפציעה ושיחק מספר משחקים עם לאנס, נרכש פואה על ידי וסטהאם יונייטד תמורת 4 מיליון פאונד. פואה שיחק 25 משחקים במדי הקבוצה וכבש שער אחד, אך לא תפס מקום קבע בהרכב. בשנת 2000 זכה עם נבחרת קמרון בגביע אפריקה השלישי בתולדותיה.
בתום עונת 1999 עבר פואה לאולימפיק ליון, תמורת 6 מיליון פאונד, בשורותיה חזר להציג יכולת גבוהה. ליון סיימה בעונה הראשונה עם פואה במקום השני, ואחריה, בעונת 2001/2002, זכתה באליפות צרפת. בינואר 2002 הופיע במדי נבחרתו במסגרת טורניר גביע אפריקה לאומות שנערך במאלי. פואה בלט במדי נבחרתו בטורניר, וכבש את השער השלישי בחצי הגמר – מול נבחרת מאלי. בגמר ניצחה קמרון את נבחרת סנגל בדו-קרב פנדלים וזכתה בגביע. במונדיאל 2002 לא העפילה קמרון לשלב השני, אך פואה שיחק בכל אחד משלושת משחקי נבחרתו. 
בתחילת עונת 2002/2003 הושאל פואה לשנה למנצ'סטר סיטי, לאחר חיזורים ממושכים על ידי מאמן הקבוצה קווין קיגן אשר היה מעוניין לרכוש את השחקן, אך בגלל דרישות גבוהות מצד ליון שהחזיקה בכרטיס השחקן, הוא הושאל בתמורה לחצי מיליון פאונד. במנצ'סטר סיטי סייע פואה לקבוצה לבסס את מקומה בפרמייר ליג. פואה כבש בסיטי 9 שערים, והפך לאחד השחקנים האהודים ביותר בקבוצה. שערו האחרון של פואה במדי הקבוצה, הוא השער האחרון שנכבש באצטדיון ה"מיין רואד".
פואה היה שותף להופעתה של נבחרת קמרון במסגרת גביע הקונפדרציות 2003. ב-26 ביוני, בדקה ה-72 של משחק חצי גמר הטורניר בין קמרון לקולומביה, במצב של 1:0 לטובת קמרון, התמוטט פואה על כר הדשא לאחר שלקה בליבו. פואה פונה מהמגרש כשהוא מחוסר הכרה. משם הועבר למרכז הרפואי באצטדיון, שם תוך כדי טיפול הפסיק לנשום, ולאחר כ-45 דקות של ניסיונות החייאה, נאלצו הרופאים לקבוע את מותו. משחק חצי הגמר המקביל בטורניר בין צרפת לטורקיה, נפתח לאחר דקת דומיה לזכרו.
יעקב רימון

יעקב רימון (1903–1973) היה משורר וסופר עברי דתי-לאומי.

ביוגרפיה

יעקב (חיים) רימון נולד למשפחה חסידית בעיר בייז'ון שבפולין. אביו, אפרים אליעזר גְרַנַט, היה תלמיד חכם, רב וסופר. אחיו הבכור, המשורר יוסף צבי רימון, עלה לארץ ישראל ראשון, ויעקב עלה עם הוריו ואחיו האחרים בשנת 1909. התגורר במשך כל חייו בשכונת מונטיפיורי בתל אביב (אביו היה מרבניה של שכונת נווה שלום).
מצעירותו היה פעיל בתנועות תורה ועבודה, כתלמידו של הרב קוק. מראשוני תנועת הפועל המזרחי. היה מראשי המתנגדים להצטרפות להסתדרות הכללית. בעקבות זאת הוא הורחק בשנת 1935 מהפועל המזרחי, יחד עם מאיר שמעון גשורי ויחיאל דונקלרוט, והשתתף בניסיון להקים את תנועת "הפועל המזרחי המקורי". 
כתב וערך עשרות ספרים, ביניהם סיפורת, שירה וספרות ילדים. בגיל 40 לערך התעוור רימון, אך למרות זאת המשיך בפעילותו הספרותית העניפה, שכללה פרסום שירי ילדים רבים בעיתון "הצופה לילדים".
כמה משיריו שהולחנו, הושרו על ידי ברכה צפירה, יהורם גאון, האחים והאחיות ועוד. שירו "נרות שבת" נלמד בבתי-ספר וגני ילדים רבים והפך לשיר קבלת שבת נפוץ.
בשנות החמישים והשישים היה פעיל, לצד אנשי ספר ואקדמאים שונים, באגודת הסתרים "אחים נאמנים", שהייתה בעלת תפישה ציונית-דתית.
עבד שנים רבות במחלקה לעזרה סוציאלית בעיריית תל אביב. בעקבות חוויותיו כתב את ספרו "ילדים בעוני: מיומנו של עובד סוציאלי" (1946).
בשנת 2006 התחדש העניין בשירתו, לאחר שיצא לאור קובץ עם מיטב שיריו (מבחר שירים) בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
נכדו הוא הפרופסור למשפטים דוד גליקסברג.
ג'ון אלווי

קריירה

אלווי, יליד  בפורט אנג'לס, וושינגטון, החל את קריירת הפוטבול שלו באוניברסיטת סטנפורד שם שיחק כקוורטרבק עד שסיים את לימודיו לתואר בכלכלה ב-1983. בשנתו האחרונה הגיע למקום השני בהצבעה לזכייה בגביע הייזמן.
בדראפט של שנת 1983 נבחר אלווי בבחירה הראשונה של הדראפט על ידי בולטימור קולטס, אלווי הודיע כי יסרב לשחק עבור הקולטס והם נאלצו להעבירו בטרייד לדנוור ברונקוס. ב-1986 הוביל אלווי את הברונקוס למשחק הסופרבול. על אף שכיכב במשחק בו מסר שתי מסירות לטאצ'דאון ורץ עם הכדור לטאצ'דאון נוסף, הפסידו הברונקוס במשחק לניו יורק ג'איינטס. ב-1987, נבחר ל-MVP של ה-NFL והוביל בשנית את הברונקוס לסופרבול XXII. למרות יתרון מוקדם ברבע הראשון הפסידו הברונקוס במשחק לוושינגטון רדסקינס. ב-1990 הוביל את הקבוצה לסופרבול XXIV בו הפסידו לסן פרנסיסקו 49'. לאחר שלושה הפסדים במשחקי הסופרבול, העפילו הברונקוס לסופרבול XXXII בו ניצחו את גרין ביי פקרס. בעת קבלת גביע וינס לומברדי, הכריז בעלי הברונקוס, פאט בוולן "זה בשביל ג'ון". שנה אחר כך העפילו שוב לסופרבול. במשחק ניצחו את אטלנטה פלקונס וזכו בפעם השנייה ברציפות בסופרבול. אלווי נבחר ל-MVP של משחק הסופרבול. משחק זה היה המשחק הרשמי האחרון של אלווי, שפרש בסוף עונה זו.

בשנת 2000 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות וב-2004 נכנס להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני. מאז פרישתו הפך להיות אחד מבעלי קבוצת הפוטבול באולמות סגורים קולורדו קראש מליגת ה-AFL. ב-2011 מונה לסגן נשיא והמנהל המקצועי של קבוצת דנוור ברונקוס. במסגרת זו בחר להחתים את הקוורטרבק פייטון מאנינג שחזר מפציעה ממושכת. הקבוצה זכתה בעונת 2016 בסופרבול 50.