הבורסה לניירות ערך בלונדון

בית הקפה

מקורותיה של הבורסה נטועים בבתי הקפה של המאה ה-17, ובפרט ב'בית הקפה של ג'ונתן', היכן שברוקר בשם ג'ון קסטלינג החל לפרסם רשימת מחירים של כמה סחורות, שערי חליפין ומוצרים בסיסיים מסוימים כגון מלח, פחם ונייר בשנת 1698. במקור, לא הייתה זו רשימה יום-יומית, והיא עודכנה רק כל כמה ימים בשבוע. הרשימה ופעילות המסחר הועברו מאוחר מכן ל'בית הקפה של גרוואי'. שם היו נערכות מכירות פומביות של סחורה למשך זמן הזהה לזמן בעירתו של נר שמן. כאשר התפתח המסחר, עם הצטרפותן של עוד ועוד חברות שניסו לגייס הון, האצולה של אותה התקופה הצטרפה גם היא כדי לגייס כספים להם נזקקה. אלו העדויות המוקדמות ביותר למסחר מאורגן בניירות ערך סחירים בלונדון.
בשנת 1773 הקימו ג'ונתן ו-150 ברוקרים נוספים, מועדון ופתחו בורסה פורמלית יותר בסמטת סוויטינג. כעת, נדרשו דמי כניסה כדי להיכנס לחדר המסחר ולסחור בניירות הערך. עם זאת, לא הייתה זו זירת המסחר היחידה באותה העת, שכן נערך מסחר גם בבנק אנגליה. מקרי הונאה היו נפוצים באותה עת, ובניסיון למנוע אותם הוצע להעלות את דמי הכניסה. הצעה זו לא צלחה, ובמקום החלו בגביית דמי חברות שנתיים והקמה של חדר מסחר חדש. חדר המסחר החדש, שהוקם בשנת 1801, היה חדר המסחר המפוקח הראשון בלונדון. השינוי לא התקבל בברכה על ידי כל המעורבים, וביום הראשון למסחר נאלץ שוטר לגרש את מי שלא היו חברים.

ספר החוקים הראשון

בשנותיה הראשונות של הבורסה, הורגש במספר מקרים מחסור ברגולציה ובכללים בסיסיים לניהול מערכת המסחר. בפברואר 1812 הועברו מספר תקנות, אשר מאוחר יותר היוו את הבסיס לספר החוקים הקודיפיקטיבי הראשון של הבורסה. למרות חוסר מורכבותו של המסמך, נושאים כגון פירעון ופשיטת רגל הוסדרו בו באופן בהיר למדי. יחד עם התקנות החדשות ונפח המסחר ההולך וגובר, הבורסה תפסה את מקומה בחיי המסחר של העיר. למרות ביקורות חוזרות ונשנות מצד העיתונות והציבור, הממשלה השתמשה בשוקי הבורסה (וסביר להניח שלא יכלה בלעדיהם) במטרה לגייס כמויות כספים משמעותיות לצורך המלחמות כנגד נפוליאון.

'המפץ הגדול' והבורסה המודרנית

לאחר תקופות לא פשוטות בזמני מלחמות העולם הראשונה והשנייה, נהנתה הבורסה מהצלחה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. עובדה זאת דחפה בכירים בבורסה לחפש אחר מרחב פעילות מתאים יותר שישמש כבית המגורים החדש של הבורסה. העבודות על מגדל הבורסה החדש החלו בשנת 1967, והבניין החדש בגובה של כ-100 מטרים הכיל 26 קומות, כאשר המנהלה השתכנה בקומות העליונות, ואילו קומות הביניים אוכלסו על ידי חברות שונות. המלכה אליזבת השנייה חנכה את הבניין ב-8 בנובמבר 1972, והבניין החדש נהפך לאבן דרך בעיר, עם קומת המסחר שלו הנפרשת על פני שטח של 2,100 מטר רבוע.
שנת 1973 הייתה שנת מפנה עבור הבורסה. ראשית, הוסרו שתי מגבלות מסחר והותר לראשונה לצרף נשים וזרים כחברים בקומת המסחר. שנית, במרץ אותה השנה הבורסה לניירות ערך בלונדון התאחדה רשמית עם 11 הבורסות האזוריות הבריטיות והאיריות. התרחבות זו הובילה ליצירת משרה חדשה של מנכ"ל, שלאחר חיפוש מאומץ, ניתנה לרוברט פל. מדד FTSE 100 המזוהה עם הבורסה, הושק בפברואר 1984. המדד התגלה כמדד היעיל ביותר ממדדי הבורסה והוא עוקב אחרי 100 החברות המובילות הרשומות למסחר בבורסה. האירוע המשמעותי ביותר שאירע בבורסה בשנות השמונים היה ללא ספק הסרת הפיקוח הפתאומית בשווקים הפיננסיים בבריטניה בשנת 1986 במה שזכה לכינוי 'המפץ הגדול'. בשנת 1995 השיקה הבורסה את שירות ה-AIM ‏(Alternative Investment Market) שלה, במטרה לאפשר לחברות צומחות להתרחב לשווקים בינלאומיים. שנתיים לאחר מכן הושקה מערכת המסחר האלקטרונית, והביאה עמה מהירות ויעילות רבים הרבה יותר לתהליך המסחר. בשנה הראשונה למילניום, 2000, בעלי המניות של הבורסה הצביעו בעד הפיכתה לחברה ציבורית בעירבון מוגבל: London Stock Exchange plc.
בניין הבורסה הישן הפך לחסר שימוש לאור רפורמת הדה-רגולציה אשר כונתה 'המפץ הגדול', שכן היא אפשרה מעבר לשימוש מואץ במסחר ממוחשב, והחלפת המסחר פנים אל פנים. על כן, בשנת 2004 הועברה הבורסה למטה החדש והנוכחי שלה בכיכר פטרנוסטר, בסמוך לקתדרלת סנט פול. בשנת 2007 הבורסה לניירות ערך בלונדון התאחדה עם הבורסה של איטליה, ה-Borsa Italiana, באופן שיצר את קבוצת הבורסה לניירות ערך בלונדון (LSEG). הקבוצה פועלת מהמטה שלה בכיכר פטרנוסטר.