google/wiki40b huggingface dataset:
חצי האי האיברי

חלוקה מדינית

בחצי האי שוכנות כיום המדינות: 
  ספרד 
   פורטוגל 
   אנדורה 
   גיברלטר כטריטוריה שמשויכת לממלכה המאוחדת 
  הרפובליקה הקטלאנית כמדינה לא מוכרת

גאוגרפיה

חצי האי האיברי ממוקם בדרום מערב אירופה, קווי אורך 43°47′38″N 7°41′17″W - 36°00′15″N 5°36′37″W (פונטה דה טאריפה - נקודת אסטאקה דה בארס).
חצי האי מכיל שתי מדינות גדולות: ספרד ופורטוגל, וכן את אנדורה (בהרי הפירנאים בצפון) ואת גיברלטר (בקצה הדרומי). גובל בצרפת ובמפרץ ביסקיה ("הים הקנטאברי") בצפון, בים התיכון במזרח, במצר גיברלטר (וכן חלקים מהים התיכון והאוקיינוס האטלנטי) בדרום, ובאוקיינוס האטלנטי במערב. זהו חצי האי השני בגודלו באירופה (אחרי חצי האי הסקנדינבי), ושטחו 582,860 קמ"ר.

היסטוריה

בשנת 219 לפנה"ס היחידות הראשונות הרומיות פלשו לחצי האי האיברי, במהלך המלחמה הפונית השנייה נגד קרתגו. רומא סיפחה את חצי האי האיברי לאימפריה שלה. לאחר שתי מאות של מלחמה עם אויביהם בחצי האי, ניצחו הרומאים והפכו את חצי האי למחוז של היספניה.
במאה ה-5 לספירה פלשו שבטים גרמניים ובני בריתם, הסרמנטים לחצי האי האיברי. גל נוסף של פולשים גרמניים, ויזיגותים, הגיעו וכבשו את כל חצי האי. הגרמנים והסרמנטים גורשו, וחלקם השתלבו בין הויזיגותים. הוויזיגותים לבסוף כבשו את כל הממלכה של הגרמנים בשנים 584–585. הם גם כבשו את הפרובינציה של האימפריה הביזנטית (552-624) בדרום חצי האי והאיים הבלאריים.
בשנת 711 לספירה פלשו המורים לחצי האי האיברי, וגירשו את הויזיגותים (הכיבוש המוסלמי של ספרד). עם המנהיג שלהם טארק אבן זיאד הם ירדו בנמל בדרום ספרד (שלימים נקרא גיברלטר על שם מנהיגם הצבאי). ומשם כבשו את חצי האי האיברי, והחלו שם שלטון איסלאמי. אל-אנדלוס (ערבית: الإندلس, ארץ הונדלים) הוא השם שהערבים נתנו לחצי האי האיברי. המורים, שבאו מצפון אפריקה, שלטו בחצי האי מהמאה ה-8 לספירה עד המאה ה-15 לספירה. בימי הביניים רבים מן האסטורים הנוצרים, שהציגו עצמם כממשיכים של הממלכה הויסגותית הנוצרית רצו לכבוש את חצי האי האיברי בחזרה. לכן, הם מרדו בכובשים האיסלאמים מבית אומ'יה בצפון ההררי שהיה נתון תחת כיבושם כשבע שנים, והקימו שם מחדש ממלכה נוצרית בשם אסטוריאס, ומשם כבשו את חצי האי מידי המוסלמים. הכיבוש מחדש הזה שעודד על ידי האפיפיור כמלחמת קודש מכונה הרקונקיסטה, במיוחד יוצאת דופן תמיכתו של האפיפיור אורבנוס השני. בימי הביניים בחצי האי שכנו ממלכות רבות, הדומיננטיות מהן: קסטיליה, אראגון, נווארה, לאון ופורטוגל. האיברים השתלטו לאט לאט על חצי האי עד שגרשו את אחרוני המורים והיהודים בשנת 1492 כשניצחו במלחמה את אמירות גרנדה.
לבסוף, התאחדו הממלכות קסטיליה ואראגון לספרד כתוצאה מנישואיהם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.
טפה סיאלכ

טפה סיאלכ (בפרסית: تپه سیلک) הוא אתר ארכאולוגי גדול בפרבר של העיר כאשאן, במחוז איספהאן, במרכז איראן, קרוב לגן פין (باغ فین). התושבים הקדומים של האזור קשורים לתרבות נהר הזאינדה.

היסטוריה

הזיגוראט בטפה סיאלכ נבנה בסביבות 3000 לפני הספירה. מחקר משותף של הארגון למורשת תרבותית באיראן, הלובר, והמכון הצרפתי למחקר באיראן  מאשר כי ההתיישבות המוקדמת ביותר בסיאלכ מתוארכת ל-5500-6000 לפנה"ס.
חוקרים משערים כי סיאלכ וכל השטח סביב לה נוצרו כתוצאה ממקורות מים סמוכים, שעדיין קיימים היום. "מעיין סולימאן" הזרים מים לאזור זה מן ההרים הסמוכים במשך אלפי שנים. "גן פין", שנבנה במתכונתו הנוכחית במאה ה-17, הוא אתר תיירות פופולרי. במקום זה מלכי השושלת הספווית  בילו את חופשותיהם, הרחק מערי הבירה שלהם. כאן גם קבור פירוז נהאוונדי  (אבו לואלואה), המתנקש הפרסי בחייו של הח'ליף עמר. 

ארכאולוגיה

 טפה סיאלכ נחפרה במשך שלוש עונות (1933, 1934, 1937) על ידי צוות בראשות רומן גירשמן.
מחקרים הקשורים באתר נערכו על ידי ד"א מקואן (McCown), י' מג'ידזאדה (Majidzadeh) ;ופ' אמייה (Amieh).
החפירה חודשה במשך מספר עונות בין השנים 1999 ו-2004 על ידי צוות משותף של אוניברסיטת פנסילבניה ושל הארגון למורשת תרבותית באיראן בראשות צאדק מלכ שהמירזאדי, שנקרא "הפרויקט לבדיקה חוזרת של סיאלכ".
ממצאים מן החפירה הראשנית נמצאים ברובם  בלובר, בעוד אחרים ניתן למצוא במוזיאון הבריטי, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו-יורק, במוזיאון הלאומי של איראן ובידיהם של אספנים פרטיים.
ממצאים אלה כללו כמה כלי חרס מעוטרים נאים.
ג'ונתן ספקטור

ראשית חייו

אביו הוא יהודי רוסי. ספקטור למד בבית ספר תיכון סנט ויאטור, ושיחק עבור קבוצת הכדורגל שלו במסגרת ליגת הכדורגל לתיכונים. לאחר מכן החל לשחק במועדונים מליגת הפיתוח של ארצות הברית, תחילה במועדון מבופאלו גרוב שבאילינוי, ולאחר מכן הצטרף למועדון שיקגו סוקרס ממקום לידתו, ארלינגטון הייטס. הוא עבר מאוחר יותר לאקדמיית ברנדטון מטעם פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, ונעשה לבוגר האקדמיה ב-2003. ייחוסו של ספקטור (סביו מצד האם נולדו בסייגן שבגרמניה) איפשר לו להשיג דרכון גרמני, מה שאיפשר לו לעבור לשחק באירופה.

קריירת המועדונים

ספקטור התגלה על ידי צייד כשרונות של מועדון הצמרת האנגלי מנצ'סטר יונייטד, כאשר שיחק עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 17 בגביע החלב ב-2003. על אף ששיחק במקור בעמדת החלוץ, הוא הוסב לעמדת המגן עקב פציעות של שחקנים אחרים. צייד הכשרונות, שנועד לעקוב בתחילה אחרי שחקנים אחרים, הבחין בכישורי ההגנה של ספקטור ודיווח על כך למועדון.
בעקבות כך, ספקטור הצטרף למועדון של מנצ'סטר יונייטד בקיץ 2003. את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת הוא ערך במשחק מגן הקהילה מול ארסנל באוגוסט 2004. כעבור מספר חודשים החליט מאמן הקבוצה, אלכס פרגוסון, להשאילו לקבוצה אחרת בפרמייר ליג, בלקבורן רוברס, על מנת שיצבור ניסיון. עם זאת, פרגוסון ביטל את עסקת ההשאלה מאחר שהזדקק לספקטור בשל פציעות בהגנת הקבוצה, ומכיוון שהפציעות נמשכו, ההשאלה לא הספיקה להתבצע לפני תום מועד חלון ההעברות. לבסוף הושאל ספקטור בפתיחת עונת 2005/2006 לקבוצת צ'רלטון את'לטיק, על מנת שיצבור יותר ניסיון משחק בקבוצה בוגרת. הוא סיים את העונה עם 20 הופעות במדי צ'רלטון, מתוכן ב-13 פתח בהרכב.
ביוני 2006 עבר ספקטור לקבוצת וסטהאם יונייטד. הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה במשחק בגביע אופ"א מול פאלרמו, ושיחק ב-28 משחקים בכל המסגרות בעונת 2006/2007. ספקטור היה חיוני עבור וסטהאם ושיחק בכל עמדות ההגנה בעונה זו, בשל פציעות ויכולת לא טובה מצד שחקנים אחרים, ויכולתו לשחק לכל אורך חוליית ההגנה ובקישור האחורי. בתחילת עונת 2007/2008 הוא כבש את שערו הראשון בקריירה המקצוענית, בניצחון קבוצתו על דרבי קאונטי. עם זאת, היה ספק האם השער שייך לספקטור, או שזהו שער עצמי של שחקן דרבי קאונטי, אדי לואיס.
בעונת 2011\2012 עבר לשחק בקבוצת בירמינגהאם סיטי.

נבחרת לאומית

ב-2003, ספקטור שיחק עם נבחרת הנערים של ארצות הברית בגביע העולם עד גיל 17 בפינלנד. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית בשנת 2004, במשחק מוקדמות גביע העולם מול נבחרת ג'מייקה.
ב-2005 ספקטור שיחק עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 באליפות העולם לנוער שנערכה בהולנד. במהלך עונת 2005/06 הוא שיפר את מעמדו בנבחרת הלאומית, והוזכר כמועמד להכללה בסגל ארצות הברית למונדיאל 2006. אף על פי כן, פציעה במשחק מול פורטסמות' באפריל 2006 מנעה ממנו לשחק בגביע העולם. בשנת 2007 זכה ספקטור עם נבחרת ארצות הברית בגביע הזהב של CONCACAF (אליפות צפון ומרכז אמריקה), ושיחק גם במשחק הגמר, שבו ניצחה ארצות הברית את נבחרת מקסיקו. 
לאחר פציעותיהם של סטיב צ'רונדולו ופרנקי היידוק, ספקטור נכלל כמגן הבכיר בסגל ארצות הברית לגביע הקונפדרציות 2009, והיה חלק מההפתעה של הנבחרת שזכתה במקום השני בטורניר. הוא פתח בכל שלושת משחקי נבחרתו בשלב הבתים, ובישל שער לקלינט דמפסי בניצחון על מצרים במחזור האחרון של שלב הבתים. שער זה היה השער לו הייתה זקוקה ארצות הברית על מנת להעפיל לחצי הגמר. הוא בישל שער נוסף לדמפסי במשחק הגמר מול נבחרת ברזיל, כאשר מסר מהאגף הימני לדמפסי, שעמד ברחבת העונשין. השער העלה את ארצות הברית ליתרון 0-1, מה שלא הספיק לה כדי לנצח במשחק.
מזעור סיכונים אמפירי (ERM)

מזעור סיכונים אמפירי (ERM) הוא עיקרון בתיאוריית הלמידה הסטטיסטית, המגדיר משפחה של אלגוריתמי למידה ומשמש לקביעת גבולות תיאורטיים על ביצועיהם.

סיבוכיות

מזעור סיכונים אמפירי לבעיית סיווג עם פונקציית הפסד 1-0 ידועה כבעיה NP-קשה אפילו עבור סוג פונקציות פשוט יחסית כמו סיווג ליניארי .  מקרה יוצא דופן בו הבעיה יכולה להיפתר ביעילות הוא כאשר הסיכון האמפירי המינימלי הוא אפס, כלומר הנתונים ניתנים להפרדה ליניארית. 
בפועל, אלגוריתמים של למידה חישובית מתמודדים עם זה על ידי שימוש בקירוב קמור לפונקציית ההפסד 0-1 (כמו למשל באלגוריתם  הSVM ), שקל יותר לייעל, או על ידי שימוש בהנחות מסוימות על ההתפלגות 
 </mi><mo stretchy="false">  </mo><mi>  </mi><mo>  </mo><mi>  </mi><mo stretchy="false">  </mo></mstyle></mrow> </math>   </img>  (ובכך לאלגוריתם למידה לא-אגנוסטי).
בקעת קדש

בקעת קֶדֶשׁ היא בקעה קטנה בגליל העליון המזרחי, בסמוך לגבול לבנון, ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים. רוב שטחה של הבקעה מעובד.
הבקעה תחומה במערב בהר מלכיה, בדרום בהר זמר ובהר צבי, במזרח בגבעה עליה ממוקם מושב רמות נפתלי ובצפון בגבעה עליה ממוקם קיבוץ יפתח, וחוצה אותה כביש הצפון.
בקצה המזרחי של הבקעה, מעל עמק החולה, נמצאת מצודת כ"ח, ובקצה המערבי של הבקעה, למרגלות מלכיה, נמצא תל קדש (המחולק לתל המקראי ולחורבה הרומית).
הבקעה קרויה על שם העיר הקדומה קֶדֶשׁ, ויוסף בן מתתיהו מתאר כי בימי המרד הגדול, טיטוס חנה את גייסותיו במקום לקראת כיבוש גוש חלב הסמוכה.
נג'מנה

שם העיר

משמעות השם בערבית הוא "מקום של שקט".

היסטוריה

נג'מנה יוסדה על ידי הצרפתים כפור לאמי (Fort-Lamy) בשנת 1900. העיר הייתה מרכז סחר חשוב ונהפכה לבירת האזור.
במהלך מלחמת העולם השנייה מטוס גרמני הפציץ את שדה התעופה של העיר והשמיד כמויות גדולות של דלק ועשרה מטוסים.
הנשיא פרנסואה טומבלבי שינה את שם העיר ב-1973 לנג'מנה. במהלך הסכסוף הצ'אדי-לובי בשנות ה-80 פלשה לוב לצ'אד וכבשה את העיר למשך כמה שנים. במהלך מלחמת האזרחים במדינה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 העיר נהרסה חלקית ומרבית האוכלוסייה ברחה מהעיר.

תיירות

מבחינה תיירותית העיר איננה מפותחת כלל. האטרקציות התיירותיות בה כוללות בין השאר את המוזיאון הלאומי הצ'אדי, קתדרלה, וכמה מסגדים.

השכלה

בנג'מנה, ממוקמת האוניברסיטה המרכזית של צ'אד. כמו כן קיימים בתוך העיר מוסדות ללמוד מנהל עסקים, לרפואה וטרינרית, ובתי ספר זרים, שהבולט ביניהם הוא "בית הספר האמריקני של נג'מנה".

תחבורה

תחבורתית, העיר מקושרת לרשת הכבישים הטרנס-אפריקאית, המחוברת גם כן לכביש נג'מנה-ג'יבוטי, ולכביש המהיר "טריפולי-קייפטאון". כל אלה הופכים את העיר למרכז, מבחינת התחבורה הטרנס-אפריקנית. 
לעיר נמל תעופה בינלאומי אחד, נמל התעופה הבינלאומי נג'מנה (קוד יאט"א-NDJ), אשר שוכן בפרבריה של העיר.
מסורת פרי

מסורת פרי (Feri) היא דת כישוף ופולחני מסתורין נאו-פגנית, אשר נוסדה בשנות ה-40 על ידי ויקטור אנדרסון ואשתו קורה בקליפורניה, ארצות הברית.

הגדרה

מסורת פרי היא דת כישוף. חסידי המסורת משתמשים בטכניקות של מאגיה עממית, מאגיה טקסית, טראנס ושמאניזם כדי להתפתח מבחינה רוחנית, להשפיע על הסביבה, ולעבוד את האלים.
מסורת פרי היא דת אקסטטית. בניגוד לדתות כישוף המדגישות מיניות לשם פריון כמו ויקה, מבוססת מסורת פרי סביב החוויה החושנית והתודעה המינית של המכשפה. פרי ידועה בפתיחות שלה ובקבלה של כל צורת חוויה מיסטית ארוטית, כולל חוויות לא הטרוסקסואליות. היא שואבת השפעות ממגוון דתות ואמונות כולל קלטיות, פנתאיזם, ויקה, הונה (כישוף ילידי שמקורו בהוואי), מאגיה גבוהה ושמאניזם.
מסורת פרי היא פוליתאיסטית ומאמינה בקיומם של אלים מרובים, המצויים במקומות שונים ובתקופות זמן שונות. האלוהות המרכזית של מסורת פרי, היא אלת הכוכב, וריאציה של האלה האם המטריארכלית.

אלים

חברי פרי מאמינים בפנתאון פוליתאיסטי ייחודי, הכולל שלושה אלים ושלוש אלות, שהם אספקטים של אלת הכוכב. לכל אל יש תאומים, או פנים אחרות. על פי הפרי, טיבם של האלים במסורת הוא כפול ופרדוקסלי. חלק מן האלים של הפרי הם היסטוריים ומקורם בפנתאון הוולשי, האגדה היהודית, ודת האי הוואי. אחרים הם אלים מודרניים וחדשים לגמרי. כמו כן קיימת אמונה במספר ישויות רוחניות ספציפיות, שאינן אלים.

מנהגים

המנהגים המרכזיים של הפרי הם ייצוב שלוש הנפשות, עבודה עם פנטכל הברזל ופנטכל הפנינה, לב התמימות השחור, עבודה עם אנרגיה כחולה, עבודה עם הצל, וכן טכניקות טראנס ואקסטזה שונות. האתיקה של הפרי מדגישה אחריות אישית ואי-עידוד חולשה פנימית או אצל אחרים.
פרי היא דת כישוף, החולקת מאפיינים רבים עם דתות כישוף מודרניות אחרות כמו ויקה. כמו ברוב דתות הכישוף, גם הפרי מטילים מעגל קסם, משתמשים בכישוף להעצמה אישית, חוגגים את גלגל השנה ומקיימים טקסי פולחני מסתורין והכנסה בסוד. לפרי יש דרגת חניכה אחת בטקסי ההכנסה בסוד. דרגות נוספות מתקבלות בשיטה של מטות. המטה הירוק ניתן לכל מכשפה במעמד טקס החניכה. מטה לבן ניתן למכשפה שלמדה שירה טקסית, מיתולוגיה או צורות הבעה אמנותית אחרות. מטה שחור מסמל את הדרגה הגבוהה ביותר ומוענק למי ששולט בטכניקות טראנס ואקסטזה.

היסטוריה

ויקטור אנדרסון נולד בשנת 1917 בניו מקסיקו, ארצות הברית. בילדותו עברה משפחתו למדינת אורגון, שם עבר חוויה מיסטית עמוקה ולמד מנהגי כישוף עממי מקבוצת מהגרים מאזור אפאלצ'יה.
בשנת 1944 נשא ויקטור לאשה את קורה, ילידת אלבמה, ארצות הברית. קורה הגיעה ממשפחה נוצרית אדוקה, בעלת היסטוריה של שימוש במאגיה עממית נוצרית. יחד עם קורה, החל ויקטור להתעניין בדתות כישוף. הוא יצר קשר עם מכשפות באיטליה ובהוואי ואף התרשם מעבודתו של ג'רלד גרדנר, מייסד ויקה.
בשנות החמישים והשישים פגשו ויקטור וקורה נער צעיר בשם טום דלונג. יחד עם דלונג, שאימץ את הפסבדונים גידיון פנדרוון הם פיתחו את מסורת פרי.
בדומה למסורת הדיאנית הפמיניסטית, גם מסורת פרי הושפעה במידה רבה מן המהפכה החברתית והפוליטית שהתרחשה בארצות הברית בשנות השישים. מקליפורניה התפשטה מסורת פרי למקומות נוספים בארצות הברית, ואף למדינות כמו גרמניה ובריטניה.
בשנות השבעים פגשו בני הזוג אנדרסון את רוב האישים שלימים יפתחו את מסורת פרי, ילמדו אותה, ויפיצו אותה בעולם: אליסון הארלו, גבריאל קארילו ואחרים.
התלמידה המפורסמת ביותר של ויקטור אנדרסון, שזכתה אף לכינוי "המכשפה המפורסמת ביותר בעולם" היא סטארהוק. סטארהוק עברה טקס חניכה למסורת פרי בשנות השבעים והקימה את אספת המכשפות קומפוסט, שלימים תהפוך למסורת כישוף בפני עצמה: ריקליימינג.
נפטוניום

היסטוריה

הנפטוניום זוהה על ידי אדווין מקמילן ופיליפ אבלסון מאוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, בשנת 1940, והיה לראשון היסודות הטרנס-אורניים.
הנפטוניום קרוי על שם כוכב הלכת נפטון המופיע בין אורנוס לפלוטו במערכת השמש, וכך הנפטוניום נמצא בין אורניום לפלוטוניום בטבלה המחזורית.
בספטמבר 2002, חוקרים במעבדה הלאומית לוס אלמוס הצליחו ליצור בפעם הראשונה מסה קריטית של נפטוניום כאשר עירבבו אותו עם אורניום מועשר.

מאפיינים

הנפטוניום הוא מתכת כסופה-לבנה. מופיע בשלוש צורות פולימורפיות: אלפא-נפטוניום (מבנה של מעוינים עד לטמפ' של 280 מעלות צלזיוס), בטא-נפטוניום (מבנה של טטרהדרונים עד לטמפ' של 576 מעלות צלזיוס), גמא-נפטוניום (מבנה קובייתי עד לטמפרטורת ההתכה 637 מעלות צלזיוס). הנפטוניום פעיל כימית ומסוגל להתרכב עם הלוגנים ועם חמצן.
הנפטוניום נמצא בטבע בכמויות זעירות מאוד בעפרות של אורניום, שם הוא נוצר בשל השפעה של קרינה קוסמית וכתוצאה מבליעה של נייטרונים שנפלטים כתוצאה מביקוע גרעיני ספונטני של האורניום על ידי האטומים שלו עצמו. עם זאת, רוב הנפטוניום מיוצר כיום במעבדות או כשלב ביניים בייצור פלוטוניום, בתהליך של הפצצת אורניום בנייטרונים:
שלמה גליקשטיין

ביוגרפיה

לאורך השנים, לא ידע הטניס הישראלי הצלחות רבות, עד שהגיע שלמה גליקשטיין הצעיר מהפועל אשקלון, והפגין רמת טניס גבוהה ביותר. בשנת 1976 הוא צורף לנבחרת גביע דייוויס של ישראל ומפגש הראשון נגד טורקיה זכה ב-2 משחקים. כבר בגיל 19 הוא זכה באליפות ישראל (1977). בשנת 1980 הוא הגיע לאליפות וימבלדון והודח בסיבוב השני על ידי ביורן בורג.  
בשנת 1981 זכה גליקשטיין בטורניר היחידים בטניס במשחקי המכביה ה-11 והיה בכך לישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בטורניר זה.
במרץ 1983 גרם גליקשטיין לסנסציה ספורטיבית, כאשר גבר על המדורג מספר 1 בעולם באותם ימים, הצ'כי איוון לנדל, 3:6, 5:7 בטורניר מונטה קרלו.
הישגו הגדול נרשם במסגרת משחקי הזוגות, שם העפיל יחד עם סימונסון השוודי לגמר אליפות צרפת, הרולאן גארוס אך הפסיד בגמר. 
בשנת 2005 זכה גליקשטיין במכביה ה-17 במדליית זהב בזוגות מעורבים לוותיקים עם אלופת ישראל בעבר אילנה ברגר.
כיום, גליקשטיין מכהן בתפקיד מנכ"ל איגוד הטניס בישראל. הוא נשוי לעו"ד הילה רוזן, שלוש פעמים אלופת ישראל בטניס ובמשך 11 שנים הייתה חברה בנבחרת הנשים של ישראל בטניס.
ג'יימס אנדרסון

ביוגרפיה

אנדרסון נולד בערך בשנת 1680 באברדין, בה התחנך וקרוב לוודאי קיבל את התואר השני שלו (M.A) ואת תואר הדוקטור בתאולוגיה (DD). בשנת 1710 הוא עבר ללונדון והוסמך לכמורה בכנסיית פרסביטריאן, ומאוחר יותר עבר לכנסייה אחרת מזרם הפרסביטריאניזם. על פי The Gentleman's Magazine ("העיתון לג'נטלמן)" נאמר על אנדרסון כי היה ידוע בקרב תושבי לונדון כ"בישוף אנדרסון", ותואר כ"אדם מלומד, אך עם זאת פזיז, אשר איבד חלק ניכר מרכושו בשנת 1720 הקטלנית".
חלק מדרשותיו של אנדרסון הוצאו לאור. אחת מהן לא רוצחי המלך (No King-Killers), אותה הטיף ב-1715, ביום השנה של הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, היה נאום הגנה נלהב על ניהולו של זרם הפרסביטריאניזם במהלך מלחמת האזרחים, ואף הגיע למהדורה שנייה. 
אנדרסון היה בונה חופשי וב-1721 בעת תחייתה של הבנייה החופשית באנגליה, הלשכה הגדולה גמרה אומר להפיק תקציר סמכותי של חוקת האחווה והמשימה הוטלה על אנדרסון. כשסיים לכתוב את החוקה, הציג אותה לפני המפקח הגדול של הלשכה. החוקה של אנדרסון שהיא החוקה של הבונים החופשיים המכילה את ההיסטוריה, החוקים, הנהלים אשר נהוגים על ידי רוב הלשכות הקדמוניות, העתיקות ועבודת האחווה לשימוש הלשכה של לונדון. עבודתו של אנדרסון עברה עריכות והיא מוכרת מאז על ידי הבונים החופשיים האנגליים כקוד הסטנדרטי בנושא הבנייה החופשית ותורגמה לגרמנית. העתק אמריקני של המהדורה הראשונה של 1723 פורסם בניו יורק ב-1855 וקיימים העתקים מאותה מהדורה ב"חוקת קוקס של הבנייה החופשית באנגליה ואירלנד" (1871 וכן בכרך הראשון של הספרייה הארכאולוגית המסונית של קניג (1878). אנדרסון תרם לספרות המסונית את כתב ההגנה של הבנייה החופשית שתורגם לגרמנית והודפס ב-עיזבונות הזהב של הסופרים המוקדמים של הבנייה החופשית של ג'ורג' אוליבר (1847).

הבנייה החופשית

אנדרסון היה בונה חופשי, נשיא לשכה מסונית ומפקח גדול של הלשכה הגדולה של אנגליה. הוא הוזמן בספטמבר 1721 בידי הלשכה הגדולה לכתוב את ההיסטוריה של הבונים החופשיים, וכתב ידו פורסם ב-1723 כחוקותיהם של הבונים החופשיים. שמו של אנדרסון לא מופיע בכותרת העמוד אך בספח למסמך הוא מוכרז כיוצרו.
דולף לונדגרן

ביוגרפיה

לונדגרן נולד בספנגה שבמחוז סטוקהולם, שוודיה למשפחה נוצרית. למד במכון המלכותי לטכנולוגיה בסטוקהולם וקיבל מאוחר יותר תואר שני בהנדסה כימית מאוניברסיטת סידני. לבסוף אף קיבל מלגה יוקרתית ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אך החליט לפנות לכיוון לימודי משחק.
בשנת 1985 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט מסדרת ג'יימס בונד, "רצח בעיניים". באותה שנה הגיעה הפריצה שלו כששיחק בסרטו של סילבסטר סטאלון, רוקי 4, בתפקיד מתאגרף סובייטי בשם איוון דראגו (לתפקיד זה נבחר מתוך כ-5,000 מועמדים).
בקרב חובבי הפנטזיה והמדע בדיוני הוא ידוע בזכות תפקידיו בסרטים "שליטי היקום" ו"חייל אוניברסלי".
לונדגרן ידוע גם בתור לוחם קראטה. הוא היה אלוף אירופה בקראטה קיוקושינקאי בשנים 1980–1981, והשתתף בתחרויות רבות בקראטה ואיגרוף. הוא מחזיק בחגורה שחורה דאן 4 בקיוקושין.
בשנת 2010 הנחה את תחרות המלודיפסטיבלן בשוודיה, תחרות קדם אירוויזיון המקומית. באותה שנה חזר לקולנוע בסרטו של סטאלון בלתי נשכחים, אחרי כמעט 15 שנים מהפעם אחרונה בה הופיע בסרט קולנוע. רוב הסרטים בהם כיכב היו דלי תקציב ולפעמים יצאו ישירות לווידאו ו-DVD.
לונדגרן דובר חמש שפות: שוודית, אנגלית, גרמנית, צרפתית ויפנית.
הוא גילם את הנבל הראשי בסרט "חייל אוניברסלי" - אנדרו סקוט שדמותו הייתה פסיכופת ומטורף.
בשנת 2012 שיחק בסרט האקשן "חייל אוניברסלי: יום הדין" בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם, ושיחק בקומדיה "דירות קטנות" בכיכובו של מאט לוקאס. 
בשנת 2016 שיחק בעונה החמישית של "החץ" בתור קונסטנטין קובאר בפלאשים של אוליבר קווין.
בשנת 2017 השתתף בקליפ לשיר believer של הלהקה אימג'ין דרגונס.
בשנת 2018 שיחק בסרט "מים שחורים" לצידו של ואן דאם, ושיחק בסרט קריד 2 בתור איוון דראגו, יחד עם סילבסטר סטאלון כרוקי.
סבטינו פיסיטלי

NXT‏ (2014-היום)

באוקטובר 2014 פיסיטלי חתם על חוזה פיתוח עם ה-WWE והחל להתאמן במתחם האימונים של הארגון. ב-4 באפריל 2015 ערך את קרב הבכורה שלו בזירה במופע של NXT שלא שודר לטלוויזיה במסגרת קרב באטל רויאל. לאחר עשרה חודשים של אימונים, הוא סבל מזעזוע במהלך מופע של NXT. בחודש אוקטובר של שנת 2015 הוא החל להתחרות תחת השם אנטוני סבטלי, שלאחר מכן קוצר לטינו סבטלי.
את הבכורה הטלוויזיונית שלו ערך ב-12 באוקטובר 2016 בקרב זוגות לצד רידיק מוס נגד הזוג TM-61 במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, קרב שבו הפסידו והודחו מהטורניר. ב-4 בינואר 2017 סבטלי ומוס הפסידו לריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון). ארבעה חודשים לאחר מכן הפסידו לזוג DIY (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה). את קרב היחידים הראשון שלו ערך ב-20 בספטמבר בהפסד לג'וני גרגאנו. סבטלי ומוס השיגו את ניצחון הבכורה שלהם ב-25 באוקטובר, כשגברו על אוני לורקאן ודני בורץ'. בתחילת שנת 2018 סבטלי ומוס השתתפו בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, וכבר בסיבוב הראשון הפסידו והודחו על ידי קבוצת SAnitY (אלכסנדר וולף ואריק יאנג). ב-25 באפריל במהלך קרב הזוגות נגד ה-Heavy Machinery (אוטיס דוזוביץ' וטאקר נייט) מוס בא לתת יד לסבטלי כדי שיחליף אותו בקרב, אך סבטלי התחמק והשאיר את מוס לבד בזירה מול דוזוביץ' ונייט שניצחו אותם. התחמקות זו של סבטלי סיימה למעשה את החברות בין השניים והפכה את דמותו של סבטלי לדמות הילית (דמות רעה השנואה על הקהל). בסוף אפריל פורסם שסבטלי ספג פציעה בשרירי החזה.

חיים אישיים

פיסיטלי הוא ממוצא חצי איטלקי ומדבר איטלקית בביתו באופן שוטף. כמו כן, יש לו אח בשם שון, שמתאבק בארגונים העצמאיים תחת השם שון סוואג.
גאורג לודוויג, נסיך הולשטיין-גוטורפ

ביוגרפיה

גאורג לודוויג נולד ב-16 במרץ 1719 בהמבורג, לכריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ואלברטינה פרדריקה מבאדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ.
בשנת 1744 הצטרף גאורג לודוויג לצבא הפרוסי, ובשנת 1744 הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך מלחמת שבע השנים לחם גאורג לודוויג תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל הנס פון להואלדט, ובשנת 1757 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1760 לחם גאורג לודוויג בקרב טורגאו, אולם בעקבות איטיותו בקרב פוטר לאחר מכן מהצבא בידי פרידריך השני, מלך פרוסיה.
בשנת 1762 הצטרף גאורג לודוויג לצבא האימפריה הרוסית, ולאחר הדחת פיוטר השלישי, קיסר רוסיה בידי אחייניתו יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, הועלה גאורג לודוויג לדרגת גנרל-פלדמרשל.
ב-7 באוגוסט 1763 מתה אשתו סופיה שרלוטה, נסיכת שלזוויג הולשטיין-זונדרבורג-בק, ובדיוק חודש לאחר מכן ב-7 בספטמבר מת גאורג לודוויג בקיל.
סטטירה הראשונה

סטטירה הראשונה (ביוונית: Στάτειρα, בפרסית: استاتیرا‏; ? - ספטמבר 331 לפנה"ס) הייתה מלכת האימפריה הפרסית. אשתו ואחותו של דריווש השלישי.

ביוגרפיה

השם "איסטטירה" משמעו "נערת התפילה". תאריך לידתה אינו ידוע. היא הייתה בתם של אציל פרסי בשם ארסמס ואשתו סיסיגמביס. ידוע על שני אחים שהיו לה דריווש ואוקסיטאריס. היא מתוארת במקורות בתור "האשה היפה ביותר באסיה". בתאריך לא ברור היא נישאה לאחיה דריווש - צעד מקובל למדי בקרב משפחות האצולה הפרסיות. בשנת 336 לפנה"ס נרצח המלך ארתחששתא הרביעי, ודריווש הוכתר כמלך דריווש השלישי. סטטירה ילדה לו שתי בנות: ברסינה ודריפטיס ובן בשם אוכוס. 
בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול מלך מוקדון לפרס. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא שגודלו היה בערך 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים, הוא לקח עמו את סטטירה יחד עם שתי בנותיהם ובנם, וכן את אמו סיסיגמביס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי, עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה.
על פי פלוטרכוס, אלכסנדר שמע שהנשים משוכנעות שדריווש מת בקרב, וכי הן מתאבלות עליו. הוא שלח לאוהלן את לאונטוס, אשר הודיע להן שדריווש לא מת, והבטיח להן יחס הולם. על פי יוסטינוס, אלכסנדר הגיע בעצמו אל האוהל, ונשות משפחת המלוכה "נצמדו זו לזו למראה הזרים החמושים, והקימו זעקות שבר כמו מצפות למוות מיידי. אחר הן נפלו לרגליו של אלכסנדר והתחננו לא על חייהן, אלא לעיכוב הוצאתן להורג עד שיקברו את גופת דריווש". אלכסנדר התרגש מהדאגה שהפגינו, והבטיח להן שהמלך חי. הוא ניחם אותן והבטיח להעניק להן יחס מכובד ואף למצוא לבנות חתנים מתאימים.
נראה שאכן הנשים זכו ליחס מכובד ולפרטיות, אם כי סביר להניח שפעולה זאת לא נבעה מנימוס או טוב לב, אלכסנדר רצה לבסס את טענתו לכתר הפרסי על ידי כך שיאמץ כבני משפחתו את משפחת המלך הקודם, תחת שישעבד אותה כמנהג מלך כובש. משא ומתן בין דריווש לאלכסנדר על שחרור בני משפחתו נכשל, והמשפחה המשיכה להתלוות אל אלכסנדר במסעותיו. אריאנוס כותב שחרף יופייה האגדי של סטטירה, אלכסנדר לא התפתה לקחת אותה לאשה. עם זאת, באזור ספטמבר 331 לפנה"ס, סטטירה מתה, על פי המקורות כתוצאה מהריון שהסתבך. מכיוון שהיא נפלה בשבי לכל הפחות שנה קודם לכן, לא ייתכן שדריווש היה האב. חלק מהחוקרים הציעו את ההצעה שאלכסנדר היה האב, ויש אף הסבורים שזו הסיבה לכך שסירב לשחרר אותה גם כאשר דריווש הציע פיצויים נכבדים מאוד. עם זאת, אין רמזים המאששים או סותרים טענה זו.
אחד מחצרניה של סטטירה הצליח להימלט במהלך הלוויה שנערכה לה, ולהגיע אל דריווש ולספר לו על מותה. פלוטרכוס מספר שדריווש הזדעזע מכך שאשתו ואחותו לא זכתה לקבורה מלכותית, אולם השליח הרגיע אותו שהן בחייה והן במותה זכתה מלכתו בכבוד הראוי לה. לימים נישאה בתה ברסינה לאלכסנדר עצמו, ושינתה את שמה ל"סטטירה" על שם אמה.
ריצ'רד ולנטיין מוריס

ריצ'רד ולנטיין מוריס (באנגלית: Richard Valentine Morris;‏ 8 במרץ 1768 – מאי 1815) היה קצין בצי של ארצות הברית.

חייו

ריצ'רד מוריס נולד במוריסניה, אז במחוז ווסטצ'סטר, כיום בברונקס בעיר ניו יורק. אביו, לואיס מוריס, היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. 
הוא מונה לקפטן בצי האמריקני ב־7 ביוני 1798. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת פיקד על הפריגטה (28 תותחים) "אדמס", ותפס בשבי כמה אוניות צרפתיות. עם צמצום הצי לאחר המלחמה שוחרר מוריס מן השירות והוחזק בעתודה. ב־1802, כשפרצה המלחמה הברברית הראשונה, נקרא לעמוד בראש שייטת בת שבע אוניות, שמשימתה לשים קץ להתקפות הקורסארים הברברים מטריפוליטניה ואלג'יריה על אוניות סוחר אמריקניות. מוריס, שהניף את דגל מפקד השייטת (קומודור) על הפריגטה "צ'סאפיק" (38 תותחים), הטיל עם אוניותיו הסגר מן הים על טריפולי. ההסגר נכשל והאוניות עשו את רוב זמנן בנמל גיברלטר. מוריס שוחרר מתפקידו, והפיקוד על השייטת הועבר לידי אדוארד פרבל. הוא נקרא לשוב לארצות הברית, עמד בפני ועדת חקירה והודח מן הצי ב־14 במאי 1804.
מוריס היה חבר במפלגה הפדרליסטית ונציגה בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק ב־1814.