google/wiki40b huggingface dataset:
סארין

השפעות ביולוגיות

השפעת הסארין על מערכת העצבים היא קטלנית - החומר חודר דרך מערכת הנשימה ואף דרך העור, ובדומה לרוב גזי העצבים פוגע במערכת העצבית של קורבנותיו. הוא מדכא את האנזים אצטילכולין אסטראז, כך שמעוכב פירוק הנוירוטרנסמיטור אצטילכולין ונפגעת יכולת מערכת העצבים לפקד על השרירים. 
התסמינים הראשונים של חשיפה לסארין הם נזלת, כיווץ שרירי החזה והיצרות האישונים. לאחר מכן מופיעים קשיי נשימה, בחילה והפרשת רוק מוגברת. לבסוף מאבד הקורבן את השליטה על הסוגרים ועל שרירי השלד, כתוצאה מכך נגרמות עוויתות ומוות בחנק.
מספיקה חשיפה ל-0.01 מיליגרם סארין לקילו משקל גוף כדי לגרום מוות תוך דקה. עוצמתו, לפי הערכות, היא פי 500 מגז הציאניד. הזרקה מיידית של אטרופין או חומרים אחרים, המשמשים מעכבים תחרותיים לקולטנים של אצטילכולין, מהווה תרופה יעילה.

בדיקות אבחון

מחקרים מבוקרים בבני אדם הראו כי מינון של 0.5 מ"ג מהרעל גרם לדיכוי של 38% מכדוריות הדם האדומות ושל האנזים אצטילכולין אסטראז למשך כמה שעות מהחשיפה. ארבע שעות לאחר חשיפה, נוזל הפלסמה של שורדי מתקפת סארין הכיל רמות של 2-135 מיקרוגרם לליטר של תוצר פירוק סארין בגוף (isopropylmethylphosphonic acid).

היסטוריה

החומר התגלה בראשונה בשנת 1938 בגרמניה על ידי שני מדענים גרמנים שניסו ליצור חומרי הדברה חזקים יותר. סארין היה החזק מבין ארבעת גזי העצבים שיוצרו על ידי גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

בסוריה

מאז ראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 מפתחת סוריה ארסנל נרחב של נשק כימי וביולוגי הכולל כמויות גדולות של סארין.
ב-2013 האו"ם נקרא לחקור דיווחים על כך שממשלת סוריה השתמשה בסארין במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה. פעילי אופוזיציה בסוריה פרסמו קטעי וידאו רבים, ובהם נראו אזרחים נפגעים עם סימפטומים של חשיפה לסארין, כאשר רבים מהקורבנות ילדים. עובדת השימוש בנשק הכימי על ידי משטרו של בשאר אל-אסד אושרה על ידי גורמים רשמיים צרפתיים. מזכיר המדינה האמריקני ג'ון קרי הודיע שנעשה שימוש בסארין. גורמים בישראל אישרו שממשלת סוריה ביצעה כמה תקיפות בנשק כימי מאז פרוץ מלחמת האזרחים שם.
ב-23 באפריל 2013 סיפר ראש חטיבת המחקר באמ"ן, תת-אלוף איתי ברון, כי "בסוריה יש ארסנל עצום של נשק כימי. להערכתנו המשטר עשה ועושה שימוש בנשק כימי". לדבריו, "ההתפתחויות מטרידות, עצם השימוש בנשק כימי בלי תגובה הולמת מצד העולם, יכולה לאותת שזה לגיטימי". הייתה זו ההודעה הראשונה של גורם רשמי על השימוש בנשק כימי על ידי משטר בשאר אל-אסד. תת-אלוף ברון הסביר כי הערכה זו נעשתה על פי ניתוח תסמיני הנפגעים מהתקיפות. 
ב-25 באפריל 2013 הבית הלבן אישר כי המודיעין האמריקני מאמין שממשלת סוריה השתמשה בסארין בהיקף קטן נגד כוחות המורדים במדינה, ושההערכה מתבססת על ראיות פיזיות.
משטרו של בשאר אל-אסד עשה שימוש בסארין בהתקפה על פרבר של דמשק ב-21 באוגוסט 2013. על פי דו"ח שהפיקה מחלקת המדינה של ארצות הברית עבור הבית הלבן, בהתקפה נהרגו 1,429 בני אדם, בהם 426 ילדים. דו"ח של האו"ם אישר כי בדמם של ההרוגים נמצאו עקבות סארין.
ב-4 באפריל  2017 כמאה בני אדם נהרגו ו-400 נפצעו במתקפה אווירית שכללה נשק כימי בעיירה ח'אן שייח'ון שבמחוז אדלב שבצפון-מערב סוריה, לפי דיווח של רשויות הרפואה במחוז שבשליטת האופוזיציה. לפי הארגון הסורי לזכויות אדם, מניין ההרוגים הוא 58, ולא ברור אם מטוסים סוריים או רוסיים הם שהפציצו את העיירה ח'אן שייח'ון, המוחזקת בידי המורדים. בסוכנות הידיעות הצרפתית דווח כי מטוסי צבא אסד המשיכו לתקוף את בית החולים שבו מטופלים נפגעי המתקפה. התקיפות גרמו לרבים להיחנק, וגורמים רפואיים בשטח דיווחו כי בתקיפה נעשה שימוש בגז הקטלני סארין.
Boogie Down Productions

היסטוריה

בזמן שחלוצי ההיפ הופ האמינו כי מקורו של ההיפ הופ הוא מדרום ברונקס, מילות השירים של הלהקה היריבה ג'וס קרו לא הובנו כהלכה וחברי להקת Boogie Down Productions חשבו שבשיר The Bridge נטענת הטענה כי ההיפ הופ התחיל במקור בקווינס ברידג'. חברי הלהקה השיבו בכעס ובחריפות עם השירים כמו The Bridge is Over ו-South Bronx, שהתחילו את אחת ממלחמות הראפ הראשונות בהיסטוריית ההיפ הופ. קרב זה הסתיים במהירות לאחר מותו של סקוט לה רוק.
הקונפדרציה של הריין

היסטוריה

ב-12 ביולי 1806 חתמו בפריז 16 מדינות גרמניות על איחודם במסגרת הקונפדרציה של הריין, תחת חסותו של נפוליאון. ב-1 באוגוסט פרשו חברי הקונפדרציה באופן רשמי מהאימפריה הרומית הקדושה, וב-6 באוגוסט הכריז פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על פירוק האימפריה, ונשאר רק עם התואר קיסר אוסטריה.
על פי האמנה, הקונפדרציה הייתה מנוהלת על ידי גוף חוקתי משותף, אך המדינות השונות (במיוחד הגדולות) רצו ריבונות בלתי מוגבלת. במקום ראש מדינה מלוכני, כפי שהיה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נשא קרל תיאודור אנטון מריה פון דלברג, לשעבר הקנצלר הראשי, בתואר "הנסיך הראשון" של הקונפדרציה. ככזה, הוא היה נשיא מועצת המלכים וניהל את הדיאט של הקונפדרציה, שנועד להיות גוף דמוי פרלמנט למרות שמעולם לא התאסף בפועל, בעוד נשיא מועצת הנסיכים היה פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן.
בתמורה לתמיכתם בנפוליאון קיבלו כמה מהשליטים מעמד גבוה יותר: בוואריה, וירטמברג וסקסוניה קיבלו מעמד של ממלכה, ואילו באדן, הסן וברג קיבלו מעמד של דוכסות גדולה. בנוסף קיבלו המדינות שטחים נוספים, על ידי שצורפו אליהם המדינות הקטנות לשעבר של האימפריה. אולם המדינות נאלצו לשלם מחיר גבוה מאוד על מעמדם החדש, מכיוון שהקונפדרציה הייתה בראש ובראשונה ברית צבאית, שמטרתה לספק הגנה הדדית למדינות בברית, וכן הם נאלצו לשלוח חיילים רבים להילחם במלחמות הנפוליאוניות. כפי שהתגלגלו האירועים, מצאו עצמם חברי הקונפדרציה כפופים יותר לנפוליאון מאשר היו כפופים קודם לכן לבית הבסבורג.
לאחר תבוסת פרוסיה לצרפת בקרב ינה-אאורשטדט בשנת 1806, לחץ נפוליאון על רוב המדינות הקטנות בגרמניה להצטרף לקונפדרציה של הריין. בסופו של דבר הצטרפו עוד 23 מדינות גרמניות לקונפדרציה, ובשיא גודלה בשנת 1808 כללה הקונפדרציה 36 מדינות - ארבע ממלכות, חמש דוכסויות גדולות, 13 דוכסיות, 17 נסיכויות, ואת הערים החופשיות של ברית ההנזה המבורג, ליבק, וברמן. מכל מדינות גרמניה, רק אוסטריה, פרוסיה, הולשטיין הדנית ופומרניה השוודית, וכן מדינות הגדה המערבית של הריין ונסיכות ארפורט, שסופחו על ידי האימפריה הצרפתית, נשארו מחוץ לקונפדרציה.
בשנת 1810 חלקים גדולים של הקונפדרציה בצפון מערב גרמניה סופחו לצרפת, על מנת לפקח טוב יותר על אמברגו הסחר עם בריטניה - המערכת הקונטיננטלית.
הקונפדרציה של הריין התמוטטה בשנת 1813, לאחר המערכה הכושלת של נפוליאון נגד האימפריה הרוסית ותבוסתו במערכה בגרמניה. רבים מחבריה הצטרפו למחנה בעלות הברית, לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג.
סמרה (כדורסל)

היסטוריה

מועדון הכדורסל הוקם בשנת 1977 תחת השם סטרויטל סמרה. בשנת 1981 העפילה הקבוצה לליגת העל הסובייטית, אך לא השיגה אף תואר משמעותי בתקופה זו. בשנת 1992 רשמה הקבוצה הישג משמעותי כאשר סיימה את העונה כסגנית אלופת רוסיה. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השלישי.
לאחר התפרקות ברית המועצות, קבוצת הכדורסל סק"א אלמטאי מקזחסטן עברה לעיר סמרה ושינתה שמה לקבוצת "צס"ק בב"ס סמרה" והשתתפה בליגה הבכירה בעונת 1992. באותה עת שתי קבוצות ייצגו את העיר סמרה, קבוצת הכדורסל סטרויטל סמרה (שבינתיים שינתה שמה ל"מועדון הכדורסל סמרה") וקבוצת צס"ק בב"ס שבסיום עונת 1997 נקלעה לקשיים פיננסיים והכריזה על פשיטת רגל, הקבוצה עברה לעיר טולה ושינתה שמה לבסוף לארסנל.
מועדון הכדורסל סמרה סיימה במקום השלישי בעונות 1996/67 ו-1997/98, אך אלה היו הישגי השיא של הקבוצה ובעונות הבאות התדרדר מצב הכדורסל בעיר. לאחר מעברהּ, קבוצת צס"ק סמרה הוקמה מחדש ואוחדה עם קבוצת הכדורסל סמרה. בשנת 2002 החליט מושל מחוז סמרה להחיות את השם "צס"ק בב"ס סמרה" והקים מחדש קבוצה בשם זה. הקבוצה החדשה התאחדה במהרה עם מועדון הכדורסל של סמרה והקבוצה המאוחדת החלה לשחק תחת השם "צס"ק בב"ס סמרה".
בשנת 2007 הצליחה הקבוצה לזכות באליפות היורוקאפ צ'לנג'. בעונה 2009/10, לאחר התדרדרות מתמשכת במצבה הפיננסי של הקבוצה, הכריזה "צס"ק בב"ס סמרה" על פשיטת רגל. בשנת 2012 הוקמה הקבוצה מחדש הפעם תחת השם "מועדון הכדורסל סמרה-סגאו". 
בשנת 2014 שינה הקבוצה את שמה וחזרה להיקרא "מועדון הכדורסל סמרה". בשנה זו, השתתפה הקבוצה בסופרליגה הרוסית בכדורסל. בעונת 2019 הקבוצה זכתה באליפות הסופרליגה, אחרי שגברה על ספרטק סנקט פטרבורג בגמר הפלייאוף.
קוזונאק

קוזונאק (ברומנית: cozonac, בבולגרית: козунак) היא עוגת שמרים מסורתית במטבח הרומני ובמטבח הבולגרי.
להכנת קוזונאק משתמשים בקמח יבש מאוד, חלב, סוכר, ביצים, חמאה ושמרים. לשיפור הטעם מוסיפים קליפה מגורדת של תפוזים או לימונים.
הקוזונאק יכול להיות אוורירי או ממולא. המלית בקוזונאק ממולא יכולה להכיל רחת לוקום, אגוזים, צימוקים, זרעי פרג, פירות מסוכרים, גבינה ממותקת או שילוב כלשהו בין מרכיבים אלה. גם בקוזונאק אוורירי אפשר לשלב מעט אגוזים או צימוקים.
איטלו גריבולדי

תחילת הקריירה

ב-1899 סיים גריבולדי את האקדמיה הצבאית האיטלקית והוצב כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. הוא לחם במלחמה האיטלקית-עות'מאנית בצפון אפריקה ובהמשך נטל חלק במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית האיטלקית. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה כיהן גריבולדי בתפקיד המושל הצבאי של אדיס אבבה וכן כראש המטה של הצבא האיטלקי במלחמה.

מלחמת העולם השנייה

בשלהי 1940, במהלך מבצע מצפן, כיהן גריבולדי לזמן קצר כמפקד הארמייה העשירית בשל מחלתו של מפקדה מריו ברטי. במהלך הקרבות, לאחר שהגנרל ג'וזפה טלרה שהחליף את מריו ברטי נהרג, מונה גריבולדי שוב למפקד הארמייה. במועד מינויו הארמייה כבר ספגה אבידות כבדות והתקשתה להמשיך ולפקד ככוח לוחם. בין 25 במרץ ועד 19 ביולי 1941 כיהן כמושל לוב ומפקד כוחות צבא איטליה בצפון אפריקה. גריבולדי הועבר מתפקידו בשל חיכוכי דעות מול מפקד קורפוס אפריקה ארווין רומל. 
ב-10 ביולי 1942 הוא נקרא לפקד על הכוחות האיטלקיים בחזית המזרחית במקום הגנרל ג'ובאני מסה לו היו חילוקי דעות עם בניטו מוסוליני בעניין הרחבת הפעילות האיטלקית בחזית הרוסית. גריבולדי נטל פיקוד על הארמייה השמינית ונחל עמה תבוסה קשה במהלך מבצע סטורן קטן שהיה חלק מקרב סטלינגרד. למרות המצוקה הקשה אליה נקלעו הכוחות האיטלקיים, גילה גריבולדי קור רוח והצליח לארגן את נסיגת מקצת היחידות האלפיניות של הארמייה ובכך להצילן. על פעולה זו עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

שלהי הקריירה ואחריתו

בספטמבר 1943, לאחר כניעת האיטלקים לבעלות הברית, נשבה גריבולדי בידי הגרמנים, נשפט ונידון למוות בעוון בגידה. בשלהי 1944 שוחרר ממאסרו על ידי כוחות בעלות הברית, ושב לאיטליה. הוא פרש מהצבא לחיים פרטיים. בשנת 1970 הלך לעולמו והוא בן 91. גריבולדי נקבר באחוזתו המשפחתית בעיר הולדתו לודי. בנו, מריו גריבולדי, היה אף הוא גנרל בשורות הצבא האיטלקי ונאט"ו.
פסלטר

פסלטר (מלטינית: Psalterium) הוא כינוי בנצרות לספר המכיל את ספר תהילים וכן תפילות נוספות (כגון לוח שנה ובו מועדי ימי זיכרון לקדושים נוצריים). ספרים אלה היו כתבי היד הנפוצים ביותר באירופה של ימי הביניים, בבתי משפחות האצילים ובעלי הממון, עד ימי הביניים המאוחרים עת שספרי השעות נהיו נפוצים בבתי האצולה.
לרוב היו ספרים אלה הספרים היחידים שנמצאו בבתי האצילים, והם שימשו הן לתפילה והן ללימוד קריאה. בשל העובדה שמרבית מחזיקי הספרים לא ידעו לקרוא, הספרים היו עשירים באיורים, המהווים דוגמה לאמנות ימי הביניים.

בכנסייה המזרחית, ובנצרות האורתודוקסית

בכנסייה המזרחית ובנצרות האורתודוקסית נהגו לחלק את ספרי הפסלטר ל-20 מקטעים שנקראו קתיזמות - ואלה נקראו במהלך התפילות. משמעות המילה "קתיזמה" - "ישיבה", שכן מזמורים אלה נקראו ברובם בישיבה (למעט מספר פסוקים שנקראו "סטאסיס" ונאמרו בעמידה), בניגוד לייתר חלקי התפילה שנאמרים בכנסייה המזרחית בעמידה.

פסלטרים מאוחרים

הספר הראשון שהודפס בצפון אמריקה היה פסלטר שנקרא ספר תהלים של מושבת המפרץ. ספר זה הודפס בשנת 1640 בקיימברידג' שבמושבת מסצ'וסטס.
סימן שאני גדול

מבנה הסיפור

אין מדובר בסיפור עם התחלה, אמצע וסוף. במקום המבנה הזה, שבדרך כלל הוא זה שנוכח, הסיפור כולו מורכב מהוכחות למעבר סופי מילדות לשלב מתקדם יותר בחיים, כשהילד גדול יותר. בסיפור סיטואציות מוכרות לכל וההבדלים בין מצב למצב בולטים. גם האיורים מסייעים להמחשת המעבר: כל פעם מופיעים שני איורים- האיור הראשון מתאר את המקרה הראשון, שקרה לדמות בסיפור בילדותה, והאיור השני מיוחס לאותה שנים אחר כך. כמו כן האיורים של המצבים המתקדמים יותר בולטים יותר מהאיורים המתייחסים למה שקרה בעבר.
השינויים שחלים בדמות מעידים על דברים שונים שפיתחה לאורך השנים שעברו, כגון כישרון, התבגרות וחוכמה. 
כל משפט בסיפור מתחיל ב"כש" ומתייחס לסימן המעיד על הגדילה.
יחסי טורקיה–שווייץ

דמוגרפיה

בערך 130,000 מהגרים מטורקיה חיים בשווייץ, רבים מהם הם כורדים טורקיים.]

ריגול

במרץ 2017, משרד עורך הדין  הכללי של שווייץ ערך חקירה למעקב אפשרי של קהילת טורקיה בשווייץ. דווח שהנחקרים במעקב עובדים בשגרירות הטורקית בברן. החשודים הם חברים מפוקחים של הפגנה פוליטית על האוניברסיטה של ציריך וחטפו איש עסקים שוודי- טורקי שהיה קשור לתנועת הגולן בציריך. השגריר הטורקי אילהן סאיגילי הכחיש את ההאשמות.
יוהנס שטפלר

חייו

יוהנס שטפלר נולד כנראה ביוסטינגן (Justingen) בשוואביה או ב- Blaubeuren הסמוכה. לאחר שרכש את השכלתו הבסיסית בבית הספר של המנזר ב- Blaubeuren, החל ללמוד בחודש אפריל 1472 אסטרונומיה ומתמטיקה באוניברסיטת אינגולשטאט שהוקמה באותה עת. את לימודיו סיים עם קבלת תואר שני בחודש ינואר 1476. לאחר מכן התמנה לכומר של ג'סטינגן ובנוסף לתפקידיו הכנסייתיים, עסק בד בד בתחום האסטרונומיה והאסטרולוגיה, כמו גם בייצור גלובוסים ומכשירי אסטרונומיה שונים ובמהרה רכש מוניטין בתחום. במהלך השנים ניהל התכתבות ענפה עם מנהיגי ההומניסטים, ביניהם יוהנס רויכלין עבורו יצר הן מכשירי חישוב אסטרונומיים והן הורוסקופים.
בשנת 1493 כתב בשפה הלטינית את חיבורו החשוב הראשון Elucidatio fabricae ususque astrolabii, שהיה אחד מהספרים הפופולריים ביותר שעסקו בתחום המבנה של מכשירים אסטרולוגיים ושימושם למדידת גובה הכוכבים, לניווט ועוד. הספר פורסם לראשונה בשנת 1512 ושימש כלי עבודה בידיהם של סטודנטים וחוקרים בתחום האסטרונומיה, המתמטיקה והאסטרולוגיה. הספר יצא לאור ב-16 מהדורות ותורגם לצרפתית ולגרמנית. חיבוריו והניסויים שביצע בתחום האסטרונומיה העניקו השראה לחסידיו בתחום, ביניהם וילהלם שיקארד (1592 - 1635).
בשנת 1507 נענה שטפלר לבקשתו של הדוכס אולריך, להתמנות לתפקיד יושב ראש הקתדרה ללימודי מתמטיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת טיבינגן ובשנת 1511 נחשב לאחד מהמורים המפורסמים באוניברסיטה. בשנת 1518 כתב את הספר Calendarium romanum, בו מוצעות עריכת רפורמות בלוח השנה, שהיוו מאוחר יותר בסיס ללוח השנה הגרגוריאני. המוניטין שרכש כמורה והחיבורים שכתב ופרסם, גרמו לבחירתו לתפקיד רקטור בשנת 1522.
בין תלמידיו נמנו סבסטיאן מינסטר שנחשב אחד מ-15 ההבראיסטים הבולטים בתקופת הרפורמציה ופיליפ מלנכתון ממנהיגיה הרוחניים של הרפורמציה הלותרנית, שלמד משטפלר את ההיבטים הטכניים של האסטרולוגיה.
בשנת 1530 פרצה מגפה באזור האוניברסיטה והיא נאלצה להעתיק את משכנה לאחד מהכפרים הסמוכים לטיבינגן. שטפלר וחלק מהסגל שלו עברו ל- Blaubeuren, שם הלך לעולמו שנה מאוחר יותר, כתוצאה מנזקי המגפה שקיפדה את חייו. הוא נקבר בכנסיית (Stiftskirche) בטיבינגן.

תחזיות אסטרולוגיות

בשנת 1499 חזה שטפלר כי 20 צירופים פלנטריים יתאחדו במזל דגים (מזל המים) וכתוצאה מכך יתרחשו רעידות אדמה העלולות לגרום לשיטפון שיכסה אזורים רבים בעולם ב-20 בפברואר 1524. כיוון שלשטפלר היה מעמד בכיר באוניברסיטת טיבינגן, רבים התייחסו לתחזית בכובד ראש. במהלך השנים מאז שתחזיתו של שטפלר נודעה ברבים, פורסמו מאות חוברות בהן נכתבו אזהרות באשר לאסון המתקרב. יום זה חלף ללא אסון ושטפלר ערך חישובים חדשים וחזה כי העולם יגיע לקצו בשנת 1528. לאור כישלון תחזיתו הקודמת, תחזית זו לא עוררה תגובות מיוחדות וגם יום זה חלף כקודמו ללא אירועים מיוחדים.
קאנטרי קלאב

מוֹעֲדוֹן שָׂדֶה (מלועזית: קאנטרי קלאב) הוא מועדון ספורט ששוכן בדרך־כלל מחוץ למרכזי הערים, ובו מתקני ספורט שונים. מתקני הספורט שונים ממועדון למועדון, כשבין המתקנים המקובלים בריכת שחייה, מגרש טניס, מגרש גולף, מועדון פולו, מועדון רכיבה על סוסים, כדורגל, חדר כושר ועוד. 
מקור רעיון מועדון השדה בארצות הברית, ומועדונים כאלה גם נפוצים בבריטניה, באוסטרליה ובמדינות נוספות. על פי רוב פועלים מועדוני שדה כמועדוני חברים המעודדים חברות על בסיס שנתי.
במועדוני שדה קלאב רבים בארצות הברית היו מקובלים בעבר כללים נוקשים של קבלה למועדון, כאשר לא התאפשר לבני מיעוטים גזעיים או דתיים (כגון שחורים, היספאנים או יהודים) להתקבל לחברות במועדון. כיום השתנה המצב בחלק גדול מהמועדונים, בין השאר עקב חקיקת חוקים נגד אפליית מיעוטים.

בישראל

הקאנטרי קלאב הראשון בישראל הוקם בתל אביב ב-1965 בסמוך לצומת גלילות. המועדון התפרש על שטח של 11 דונם והציע בין השאר בריכה אולימפית, 11 מגרשי טניס ו-600 מקומות חנייה. הוא פעל ברציפות עד שנת 2004.
מועדוני שדה הפכו נפוצים בישראל החל מסוף המאה ה-20. כיום קיימים עשרות מועדוני שדה, רובם במרכז הארץ סביב הערים הגדולות במרכז.
ג'ון פורד

ביוגרפיה

הוא נולד בקייפ אליזבת שבמדינת מיין בשם ג'ון מרטין פיני (Feeney), כילדם העשירי (מתוך 11 ילדים) של זוג מהגרים מאירלנד. רבים מסרטיו של פורד מתייחסים באופן ישיר או סמוי למוצאו האירי (כמו "המלשין" ו"מה יפית עמק נוי", עליהם זכה באוסקר).
לתעשיית הקולנוע נכנס כשחקן בשנת 1914, בעקבות אחיו המבוגר, פרנסיס, שהיה לבמאי ושחקן. בשלוש השנים הבאות כיכב ב-19 סרטים אילמים, בהם גם עם אחיו המבוגר, פרנסיס, שאף ביים אותו. פורד סיגל לעצמו בתקופת היותו שחקן את השם 'ג'ק פורד' כשם הבמה שלו. סרטו המשמעותי ביותר כשחקן היה "לידתה של אומה" של הבמאי ד. וו. גריפית', אולם תפקידו שם היה מזערי וללא קרדיט.
ב-1917 החל בבימוי סרטים. הוא החל בבימוי סרטים קצרים, לרוב מערבונים, כשהוא עצמו מופיע בשלושה מתוכם. כבר באותה שנה החל לביים סרטים באורך של כ-50 דקות, כשהוא כותב את התסריט. בראשית שנות העשרים שימש פורד כנשיא איגוד במאי הקולנוע האמריקני.
מכאן החלה קריירה בת חמישה עשורים שבה ביים ג'ון פורד מעל ל-140 סרטי קולנוע קצרים וארוכים, כשחלקם הגדול היו מערבונים שהביאו לו את פרסומו הגדול. ג'ון ויין היה לשחקן שהופיע במספר הסרטים הגדול ביותר שבימויו של פורד. שיתוף פעולה מעין זה, שהתקיים במעל לעשרים סרטים ונמשך החל למעשה עוד ב-1930 בסרט "גברים ללא נשים", אולם ג'ון ויין הופיע בתפקיד ניצב נטול קרדיט. הם חזרו לשתף פעולה בשלהי שנות השלושים בסרט "מרכבת הדואר" (Stagecoach), מערבון שהיה לנקודת פריצה בקריירה הן של פורד והן של ויין. הסרט גרף 7 מועמדויות לפרס האוסקר כולל על הבימוי.
בהמשך הם שיתפו פעולה, בין השאר, גם בסרטים "הקרבה ראוייה לשמה", "שלושת הסנדקים", טרילוגיית המערבונים: "מבצר האפצ'ים", "היא ענדה סרט צהוב" ו"ריו גרנד", "כנפי נשרים", "חיילים על סוסים" ושניים משלושת סרטיו הגדולים ביותר של פורד: "האדם השקט", זוכה פרס האוסקר על הבימוי, בו גילם ויין מתאגרף, לשם שינוי ו"המחפשים", הנחשב לאחד המערבונים הגדולים שנעשו אי פעם. במערבונים של פורד ניכרת אידאולוגיה נוצרית שמרנית שהעלתה על נס את דמות החלוץ, עובד האדמה, הישר והצנוע ואת מאבקו המיגע בשממה. כך עזר פורד לעצב את האתוס האמריקני על האדם הנלחם באיתני הטבע ובאינדיאנים ומביא את הקדמה ואת התרבות אל הספר הפראי (מיתוס השליחות בישימון).
בנוסף הרבה פורד לביים סרטי מלחמה, במיוחד לאור סיום מלחמת העולם השנייה, כשהבולטים שבהם היו "מסטר רוברטס" ו"הקרבה ראוייה לשמה", ששניהם עסקו במלחמת העולם השנייה שזה עתה הסתיימה לה. בנוסף, פורד ביים גם דרמות, החפות מכל אלימות כדוגמת "ענבי זעם", על פי הרומן הנודע של ג'ון סטיינבק שעסק במשפחת חקלאים בתקופת השפל הגדול שפקד את ארצות הברית בשלהי שנות העשרים, הדרמה "הוריקן" שעסקה בגזענות ו"מרי מלכת סקוטלנד", דרמה תקופתית על חייה של מרי מלכת הסקוטים, אותה גילמה קתרין הפבורן. ב-1953 ביים את הסרט מוגמבו עם קלארק גייבל, אווה גארדנר וגרייס קלי. ב-1955 החל לביים את הסרט מר רוברטס אך פרש והוחלף על ידי מרווין לרוי.
ב-1973 העניק לו הנשיא ריצ'רד ניקסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

פרס אוסקר

ג'ון פורד הוא היחיד שזכה בארבעה פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר, על הסרטים: "המלשין" (1935), "ענבי הזעם" (1940), "מה יפית עמק נוי" (1942) ו"האדם השקט" (1952), כשלמעשה, אף אחד מארבעת הסרטים הללו אינו מערבון. שישה מסרטיו היו מועמדים לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ואחד מהם זכה ("מה יפית עמק נוי"). בנוסף זכה פורד בשני פרסי אוסקר בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר, כששירת בצי האמריקני והפיק סרטים דוקומנטרים בעת מלחמת העולם השנייה.
זיקוק נפט

זיקוק נפט הוא כלל התהליכים שבהם הופכים את הנפט הגולמי למוצרי הצריכה השונים.
תהליכי הזיקוק הראשונים פותחו ברוסיה הצארית ובארצות הברית במחצית השנייה של המאה ה-19. 
לאחר מלחמת העולם הראשונה נעשתה התקדמות בתחום הזיקוק והחלו לפרק את המולקולות הארוכות של הנפט למולקולות קצרות יותר על ידי חימום בלחץ.
סברסטאל צ'רפובץ (כדורסל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1971 כמועדון "שקסנה" והתמודד באליפות רוסיה הסובייטית בכדורסל. בשנת 1982 העפילה לליגת המשנה הסובייטית בכדורסל אחרי זכייה באליפות רוסיה הסובייטית אך התמודדה בה במשך עונה אחת בלבד.
בשנת 1993 נרכשה הקבוצה על ידי מפעל סברסטאל המקומי. הקבוצה התחזקה ובעונת 1998/1999 אף סיימה במקום השני באליפות הליגה השנייה, כשמעליה רק חימקי מוסקבה, ברם לא הצליחה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורסל גברים.
מאז 2008 הקבוצה ניסתה להעפיל לליגת הכדורסל הבכירה אך ללא הצלחה. בעונת 2012/13 ירדה לליגה החובבנית אחרי מאזן של 4 ניצחונות ב-28 משחקים. בעונת 2013 חזרה להתמודד בטורניר הסופרליגה הרוסית בכדורסל, השני בחשיבותו במדינה, אך לא החזיקה בה הרבה זמן ובשנת 2014 פורקה סופית.
קיקי סמית

ביוגרפיה

סמית נולדה בנירנברג, גרמניה כאחת משלוש בנות. אביה היה הפסל האמריקאי טוני סמית (Tony Smith) ואמה הייתה זמרת האופרה והשחקנית ג'ין לורנס (Jane Lawrence). המשפחה שהתה בגרמניה זמן רב, שם פיתחה האם את הקריירה שלה כזמרת. בנעוריה היגרה המשפחה בחזרה לארצות הברית והתיישבה בניו ג'רזי. את הכשרתה האמנותית הראשונה קיבלה מאביה והיא עזרה לו ביצירת פסליו המינימליסטיים והמופשטים. בשנת 1971 עבדה בתיאטרון בובות. בין השנים 1974-1976 למדה אמנות בבית הספר לאמנות שבהרטפורד, קונטיקט. עם סיום לימודיה עברה להתגורר בעיר ניו יורק, שם הייתה שותפה לפעילות "Colab", ארגון של אמנים מתחומים שונים.
יצירותיה של סמית נתפשו כעוסקות במצבים גופניים קיצונים כביטוי למצב נפשי. עבודות כגון "בריכת דם" (Blood Pool‏, 1992) או "זנב" (Tale‏, 1992) שהתפרסמו בתערוכה הקבוצתית "Post Human"‏ (1992), נתפשו כביטוי לעידן הפוסט מודרני ולמיניות בעידן מגפת האידס.
היא גם כתבה מספר ספרים.
בשנת 2009 היא זכתה בפרס של "אישה באמנות" של מוזיאון ברוקלין.
סרט אפס

רקע

ב-22 באוגוסט 2013 פרסם הצמד בערוץ היוטיוב שלו מערכון ושמו "במאי אפס", בכיכובו של טרגר. המערכון הציג את דמותו של 'אפס', הישראלי המכוער, החצוף והקולני. המערכון זכה להצלחה והפך לוויראלי במהירות, ולאחריו נוצרו עוד מערכונים רבים בכיכובו של 'אפס'.
במהלך 2014 גייסו פז וטרגר באמצעות אתר הדסטארט תקציב ליצירת סרט עלילתי בכיכובו של 'אפס'. הכסף גויס בתוך ימים ספורים. את שאר התקציב מימן ערוץ קומדי סנטרל ישראל, והסרט נוצר בשיתופו ושודר בו לראשונה.
הסרט בנוי מקונספט מוכר של "סרט על עשיית סרט" (סרט ארספואטי), ומלא בבדיחות פנימיות על הסרט עצמו. חלק גדול מההומור של הסרט מבוסס על עולם הקולנוע ויצירת סרטים: הפיכת הסדרה האינטרנטית לסרט קולנוע ("היום לכל מטומטם שעושה משהו ביוטיוב נותנים סרט"), תסריט משומש (סצנה שבה מתאר אפס למפיקים העתידיים של הסרט את ההצעה שלו לתסריט, שהיא למעשה העלילה של הסרט "טיטאניק"), תקציב נמוך ועוד.
הסרט שודר לראשונה בערוץ "קומדי סנטרל ישראל" ב-29 בינואר 2015. כמה ימים לאחר שידור הסרט בטלוויזיה, העלו היוצרים את הסרט במלואו לערוץ היוטיוב של "שוגר זאזא". נכון לאפריל 2016, הסרט זכה ללמעלה ממיליון וחצי צפיות באתר.

עלילה

'אפס' (תום טרגר) מנסה לרמות את ערוץ 'קומדי סנטרל' בכך שהם יתנו לו תקציב ליצירת סרט וכך ישיג כסף ללא מאמץ. כשאפס מגלה שיצטרך ליצור סרט עם הכסף שקיבל מקומדי סנטרל, הוא וחברו אור מתחילים בהפקת הסרט 'סרט מלך', שבו אפס יככב, יביים ויכתוב.
לצורך הסרט מלהק אפס את שרון, מלצרית ושחקנית מתחילה שהוא התאהב בה והוא מחזר אחריה, יחד עם שחקנים נוספים כדוגמת מנחם - הומלס שגר בתחנה המרכזית, טל שפר - בתפקיד עצמו ועוד. במקביל, מתגלה כי יחזקאל ונחום - שני מתנקשים בעלי חזות דתית, מנסים שוב ושוב לחסל את אפס, מסיבה שאינה ברורה, ללא הצלחה.
במהרה, הסרט מתחיל להתפרק וכל אנשי ההפקה, כולל שרון, טל שפר ואפילו אור בעצמו, עוזבים את הסרט ומנתקים קשר עם אפס. אפס מנסה להשלים את הפקת הסרט עם מנחם, היחיד מבין אנשי הצוות שנותר לצדו. במהלך צילום סצנה שבה אפס מפוצץ הליקופטרים (במציאות), הוא גורם לאסון התרסקות ומבוקש על ידי המשטרה. מנחם עורך את הסרט אך אפס מאוכזב מעריכתו הגרועה וחוטף התקף אפילפטי ומפטר את מנחם. 
כעבור כמה חודשים, אפס הופך לחסר-כול ומתגורר ברחוב. אור מוצא את אפס ברחוב, וחושף בפניו שהסרט שיצר מוקרן בפני קהל שאוהב ומעריץ אותו, וכעת עליו להסיק מסקנות ולשנות את דרכיו.
מנחם מתגלה כסוכן כפול שהסכים להפיץ את 'סרט מלך' בכדי להשפיל את אפס. נחום מתגלה כלא יותר כעווית של המציאות הנוצר במוחו של יחזקאל, בעוד במציאות, נחום הינו חישוק.
אפס מגיע להקרנה של 'סרט מלך' ומגלה כי כולם אוהבים אותו ומריעים לו. הוא נושא נאום מרגש על איך עלינו להתנהג בכבוד וברגישות אל הזולת, אך מיד מגלה שאמר את זה בצחוק, והוא לא למד שום לקח מהאירועים האחרונים. הסרט מסתיים בריב המוני וגס, לשמחתו הרבה של אפס.
מסלול לווייני בינוני

מסלול לוויני בינוני (באנגלית: MEO - Medium Earth Orbit) הוא אזור החלל מסביב לכדור הארץ, שנמצא מעל למסלול הלווייני הנמוך (שגובהו עד 2,000 קילומטר) ומתחת למסלול הגאוסטציונרי (שגובהו 35,786 קילומטר).
הלוויינים הנפוצים בעיקר באזור זה הם לווייני ניווט כמו לווייני ה-GPS (בגובה של 20,200 קילומטר), GLONASS (בגובה של 19,100 קילומטר) וגלילאו (בגובה של 23,222 קילומטר). לווייני תקשורת שמרחפים מעל הקוטב הצפוני והדרומי גם כן נמצאים במסלול זה.
זמן ההקפה של לוויינים הנמצאים באזור זה נע בין שעתיים ל־24 שעות.