google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר ז'ידקוב

קריירה

ז'דקוב התחנך בפנימייה לכדורגלנים בעיר רוסטוב על הדון. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת "אטוממש וולגודונסק" מהליגה השנייה של ברית המועצות (למעשה הליגה השלישית בחשיבותה במדינה). בגיל 18 הוזמן לשחק בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל הסובייטית, תחילה כשוער שני ולאחר מכן כשוער ראשון. בשנת 1987 שוכנע על ידי ולרי לובנובסקי לעבור לדינמו קייב. ז'דקוב היה בסגל של דינמו קייב ארבע עונות, אך זכה לשחק במשקים מעטים, שכן השוער הראשון של הקבוצה היה ויקטור צ'אנוב. בשנת 1991 התירה דינמו קייב את החוזה עם ז'ידקוב, והוא שיחק כמה חודשים בקבוצת ניבה ויניצה מליגת העל האוקראינית. לאחר מכן נסע לאוסטריה, שם שיחק בקבוצה מהעיר מדלינג. 
בשנת 1993 הגיע ז'דקוב לישראל והצטרף לקבוצת הפועל צפרירים חולון. במשך כחמש עונות וחצי היה ז'דקוב השוער הראשון של הקבוצה, ששיחקה ברוב אותן השנים בליגה הבכירה (מלבד עונת 1997/1998), ובמדיה ערך 151 הופעות.
במהלך עונת 1998/1999 עזב ז'ידקוב את צפרירים ועבר לקבוצת אנז'י מחצ'קלה ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית, ובשנת 2000 עלה עם הקבוצה לליגת העל הרוסית. בשנת 2002 עבר ז'דקוב לקבוצת טום טומסק, ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית. בתום שתי עונות פרש ממשחק פעיל, ולאחר מכן שימש כמאמן שוערים ועוזר מאמן בקבוצות שונות.

נבחרת לאומית

ז'דקוב זומן כמה פעמים לנבחרות הצעירות של ברית המועצות, אך לא שותף באף משחק רשמי של הנבחרת. בשנת 1988 זומן לנבחרת הבוגרת והשתתף בשני משחקים לא רשמיים באיטליה, אך לא שותף במשחקים רשמיים.
בשנת 1994 קיבל פנייה ממאמן נבחרת אזרבייג'ן דאז, אשר שיחק בעברו עם ז'דקוב בנפטצ'י באקו. כדי לשחק בנבחרת ויתר ז'דקוב על אזרחות אוקראינית וקיבל אזרחות אזרית. לזכותו של ז'ידקוב 21 הופעות במדי הנבחרת, ועמה השתתף במוקדמות מונדיאל 1998 ובמוקדמות יורו 1996.
האנציקלופדיה של תורת המידות

האנציקלופדיה של תורת המידות (Encyclopedia of Ethics) היא אנציקלופדיה אקדמית בתחום התאוריה של האתיקה; רואה אור בהוצאה לאור ראוטלדג'.
היא כוללת "מאמרים ביוגרפיים, ערכים על תחומים ונושאים הקשורים לתורת המידות, טיפול במסורות עיקריות של האתיקה הדתית, כיסוי נושאים בעלי חשיבות תאורטית באתיקה יישומית, סקירות על ההיסטוריה של תורת המידות, ומידע רב על מצבו הנוכחי של המחקר הפילוסופי בתחום תורת המידות בכל רחבי העולם."
העורכים הראשיים של המהדורה השנייה של האנציקלופדיה, ובה שלושה כרכים, הם לורנס ק' בקר ושרלוט ב' בקר. ראוטלדג' הוצאה לאור מצהירה שהמהדורה השנייה נכתבה על ידי 325 אקדמאים מובחרים. היא כוללת קרוב ל-600 מאמרים חתומים שעברו תהליך של ביקורת עמיתים.
קריאת הגבר

קריאת הגבר הוא ציון זמן הלכתי קודם לעלות השחר, לקראת סוף הלילה.

מקור המונח

על מקור ופירוש השם "קריאת הגבר" נחלקו אמוראים בתלמוד בבלי. לדעת רב, גבר הוא "גברא" בארמית כלומר אדם, והכוונה לאיש מסוים שהיה ממונה על לוח הזמנים בבית המקדש וקורא אותם בקול. לדעת רב שילא, גבר הוא תרנגול, והכוונה לזמן קריאתו של התרנגול סמוך לאור היום.
שווייץ באירוויזיון

הישגים

שווייץ נטלה חלק בתחרות כ-60 פעמים: פעמיים מתוכן שווייץ ניצחה בתחרות, ועל כן, נכון ל-2019, היא נמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם ספרד, איטליה, גרמניה, אוקראינה ואוסטריה, כשלפניהן נמצאות אירלנד שיאנית הניצחונות עם שבעה ניצחונות, שוודיה עם שישה ניצחונות, לוקסמבורג, צרפת, בריטניה והולנד עם חמישה ניצחונות, ישראל עם ארבעה ניצחונות ונורווגיה ודנמרק עם שלושה ניצחונות. שווייץ ניצחה בתחרות פעמים בתולדותיה: בפעם הראשונה ב-1956, במהדורת התחרות הראשונה, עם השיר "Refrain" אשר ביצעה ליס אסיה ובפעם השנייה בתחרות ב-1988 עם השיר "Ne partez pas sans moi" אשר ביצעה סלין דיון, 32 שנים לאחר ניצחונה הראשון. שווייץ הגיעה למקום השני כשלוש פעמים בתולדותיה ב-1958, 1963 ו-1986 והגיעה שלוש פעמים למקום השלישי ב-1961, 1982 ו-1993.
שווייץ הגיעה כתשע פעמים בתולדותיה למקום האחרון בתחרות (חמש פעמים בגמר וארבע פעמים בחצי-הגמר) וארבע פעמים מתוכן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות והיא חולקת את התואר יחד עם אוסטריה ונורווגיה שלא קיבלו גם כן במשך ארבע פעמים ולו נקודה אחת בתחרות. השיגה הגרוע ביותר של שווייץ בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-25 והאחרון אליו היא הגיעה פעמיים בתולדותיה בתחרות: בפעם הראשונה ב-1998 עם השיר "Lass ihn" של גונבור גוגיסברג ובפעם השנייה ב-2011 עם השיר "In Love For a While" של אנה רוסינלי.
ב-2005 נערכה בקופנהגן, דנמרק, תחרות שיר היובל באירוויזיון, במסגרת חגיגות חמישים שנים לקיום התחרות. אולם, השיר השווייצרי שנטל חלק בתחרות היובל, "Ne partez pas sans moi", אותו ביצעה סלין דיון, הגיע רק למקום העשירי עם 98 נקודות בסיבוב חצי-הגמר בהצבעה של השיר האהוב ביותר בתולדות תחרות התחרות.

היעדרויות

שווייץ נעדרה מ-4 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, שווייץ הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, שווייץ לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1995, 1999, 2001, ו-2003. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
כלי שיט בלתי מאויש

כלי שיט בלתי מאויש (בראשי תיבות: כשב"ם, באנגלית: Unmanned surface vehicles - USV או Autonomous surface vehicles - ASV) הוא כלי שיט, היכול לפעול ללא צוות פיזי הנמצא עליו.
כשב"מים משמשים לאוקיינוגרפיה, הם זולים יותר מאוניות מחקר, חלק יכולים לנצל את אנרגיית הגלים כאמצעי הנעה עיקרי, ובעזרת תאים סולריים הם יכולים להפעיל את המכשור המותקן עליהם. הדבר מאפשר שהייה של חודשים במים למטרות מחקר אקדמיות או שימושים של חיל ים.
שימושים צבאיים של כשב"מים הם לטובת מטרות אימון ימיות, סיור, תצפית ובט"ש. חיל הים הישראלי משתמש בכשב"ם מסוג פרוטקטור - הכשב"ם הקרבי הראשון בעולם שהוכנס לשירות פעיל.
כריסטין בוטומלי

ביוגרפיה

בוטומלי נולדה ברוצ'דייל וגדלה בדירה מעל לחנות של המשפחה. היא השתתפה בלהקות של תיאטרון לנוער ואחר כך נרשמה לאקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה. היא סיימה את הלימודים ב-2001. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בפרק באופרת הסבון "איסטאנדרס".
ב-2008 שיחקה בוטומלי בפרק "A Day in the Death" בעונה השנייה של הסדרה "טורצ'ווד". היא הופיעה בסדרה הקומית "Massive" בערוץ BBC Three, ובסדרה "הופ ספרינגס" בערוץ BBC One. ב-2009 שיחקה בסדרת הדרמה "Land Girls".
עוד באותה שנה כיכבה בוטומלי בסרט הקולנוע "Hush".
ברדיו הופיעה בוטומלי ב-2012 בתפקיד ליזה בסדרה "Everyone Quite Likes Justin" מאת ג'סטין מורהאוס.
ב-2014 כיכבה בוטומלי בסדרת הדרמה "במועדון" ובמיני-סדרה "Undeniable" בתפקיד אמה.
ב-2018 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה סוף הפאקינג עולם בתפקיד אמה של אליסה.
לורן פאוסט

לורן פאוסט (באנגלית: Lauren Faust; נולדה ב-25 ביולי 1974 באנאפוליס, מרילנד) היא אנימטורית טלוויזיה. פאוסט כתבה את הסטוריבורדים לסדרות "בנות הפאוור פאף" ו"בית פוסטר לחברים דמיוניים", ופיתחה את הסדרה "הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם". ב-8 במאי 2011 הכריזה פאוסט על התפטרותה כמפיקה בפועל ומעברה ליועצת הפקה לאחר סיום העונה הראשונה של "הפוני הקטן שלי". היא למדה הנפשה במוסד הקליפורני לאמנות אך לא סיימה את התואר.
דרום ערבית

דרום ערבית היא קבוצת שפות ממשפחת השפות השמיות שמדוברות בדרום חצי האי ערב מאז המאה ה-6 לפנה"ס ועד ימינו. קבוצה זו משתייכת לענף השמיות הדרומיות, ושמה נגזר מהאזור בו השפות מדוברות, דרום ערב. יש המכנים את דרום ערבית בשם צייהאדית, ואחרים מכנים אותה חִמְיַרִית, על שם שבט חמיר שהתיישב בחצי האי ערב במאה ה-5 לפנה"ס.
קבוצה זו ידועה מכתובות רבות שנמצאו בדרום חצי האי ערב, הקדומות שבהן מתוארכות למאה ה-6 לפנה"ס. במאות הראשונות לספירה (עד המאה ה-4) השתמשו בדרום-ערבית גם באתיופיה, לשם הובאה על ידי שבטים נודדים. הכתב של הדרום-ערבית השתלשל מן הכתב הפיניקי, והוא משקף 29 עיצורים.
יחסי גיאנה–קנדה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סורינאם לבין קנדה כוננו במאי 1966 מיד לאחר קבלת עצמאותה של גיאנה. אף על פי כן, הנציבות הגבוהה הקנדית במדינה נפתחה עוד שנתיים קודם לכן - במרץ 1964 קנדה הפקידה את היחסים על נציבותה הגבוהה בג'ורג'טאון, בירת המדינה וגיאנה הפקידה את היחסים על נציבותה הגבוהה שנמצאת באוטווה, בירת קנדה.
הייצוא הקנדי לגיאנה בשנת 2017 הגיע לשווי 28.6 מיליון דולר קנדי והוא כלל בעיקר חלקי חילוף למכונות ומוצרי מזון ומאכל. הייצוא הגיאני לקנדה באותה השנה הגיע לשווי 661 מיליון דולר קנדי והוא כלל בעיקר מתכות בסיס (בעיקר זהב), פולי קקאו ומוצרי מזון ומאכל.
קנדה תומכת באינטרסים של גיאנה בקהילייה הקריבית אף על פי שאינה חברה בה, היא מרבה לתמוך בעמדות גיאנה גם בהצבעות מליאת האומות המאוחדות. קנדה תומכת בביטחון הפנים של גיאנה - במיגור הסחר באיברים, הסחר בסמים קשים ובפיקוח על זכויות האדם במדינה.
אטומיק בטי

עלילה

בטי בארט היא נערה מתבגרת טיפוסית שלומדת בבית ספר, ושרה בלהקה. היא גרה במוס ג'ו הייטס, חבריה ובני משפחתה לא יודעים זאת אך היא שוטרת גלקטית, שתפקידה לשמור על השלום בגלקסיה ולאכוף את החוק. בעזרת ספארקי העוזר שלה, ורובוט בשם X-5, היא נלחמת במקסימוס אדון רשע ומינימוס העוזר שלו, למרות היותה ילדה רגילה על פני כדור הארץ, אטומיק בטי היא גיבורה גדולה ברחבי הגלקסיה ואפילו יש לה מועדון המעריצים.
בכל פרק, משבר מתרחש אי שם בגלקסיה, בדרך כלל תוך כדי שבטי נהנית מפעילות כלשהי עם חבריה. צמידה מתחיל לצפצף, והיא בורחת כדי להציל את הגלקסיה יחד עם צוותה בחללית.
קרחון פיטקוויץ'

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1960.

מקור השם

שמו של הקרחון הוענק לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם סמל לנרד מ. פיטקוויץ' (Leonard M. Pitkevitch) מחיל האוויר של ארצות הברית, שנספה בהתרסקות מטוס C-124 גלובמאסטר באזור זה בשנת 1958.
צ'ארלסטאון (נוויס)

היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1860 סביב מצודת צ'ארלס ההיסטורית, אשר הגנה על העיר מדרום, לאחר שהיישוב הראשון באי, ג'יימסטאון, נהרס בעקבות צונמי. מצודה נוספת – מצודת הסלעים השחורים (Fort Black Rocks) – הגנה על העיר מצפון.
במהלך המאה ה-18 שימשה העיר כנמל צבאי עבור הצי הבריטי, וכן כאתר תיירות בשל מעיינות המרפא שסביבו.
שריפה שאירעה בשנת 1873 כילתה את מרבית בתי העיר.
בשל רעידות האדמה הרבות הפוקדות את האזור, ובשל התמוטטות המבנים ברעידות אלה, התפתח הנוהג לבנות בעיר מבנים שגובהם שתי קומות בלבד, כאשר הקומה העליונה עשויה עץ והתחתונה אבן. הדבר הגן על תושבי הקומות התחתונות מהתמוטטות הקומה העליונה והקל על שיקום המבנים בעקבות רעידות האדמה.

תרבות ואמנות

בעיר נולד אלכסנדר המילטון, ממייסדי ארצות הברית. ביתו משמש כמוזיאון הנצחה לזכרו. מוזיאונים נוספים הממוקמים בעיר הם מוזיאון הספורט העירוני (Nevis Sport Museum) ומוזיאון הוריישו נלסון (אשר התחתן במבנה בו ממוקם כיום המוזיאון).

חינוך

בעיר חמישה גני ילדים, ושבעה בתי ספר יסודיים הממומנים על ידי הממשלה. בנוסף פועלים בעיר שלושה בתי ספר פרטיים. בעיר שלושה בתי ספר תיכוניים.
אשתקד במרינבד

תקציר העלילה

במפגש חברתי, באחוזה גדולה, ניגש אדם אל עבר אישה. הוא טוען בפניה שהם נפגשו אשתקד במרינבד (שמה הגרמני של עיירת מרחצאות המרפא הצ'כית, מריאנסקה לאזנייה (Mariánské Lázně)), ושהוא משוכנע שהיא "כאן מחכה" לו. האישה עומדת על כך שמעולם לא נפגשו. אדם נוסף, ייתכן בעלה של האישה, מפגין את עליונותו על הגבר הראשון (מנצח אותו מספר פעמים במשחק קלפים). הסרט סוקר את היחסים בין הדמויות באמצעות שימוש בהבזקים מעורפלים לעבר ותזוזות במרחב-זמן. שיחות ואירועים שונים חוזרים על עצמם במספר מקומות בשטח האחוזה וחצרה, וקיימים מספר צילומים עוקבים במסדרונות האחוזה, בליווי קריינות מעורפלת. הדמויות בסרט המוגמר אנונימיות; בתסריט המופץ האשה מכונה "A", הגבר הראשון מכונה "X", והגבר שייתכן ומגלם את בעלה של האישה מכונה "M".

הפקה וסגנון

הסרט ידוע בשל המבנה הסיפורי החידתי שלו, אשר קשה להבחין בו בין אמת לבדייה, והיחסים בין זמן למרחב מוטלים בספק. הטבע החלומי של הסרט ריתק ובלבל הן את קהל הצופים והן את המבקרים. חלקם היללו אותו כיצירת מופת וחלקם מצאו אותו כבלתי ניתן לתפישה ולצפייה. אחת התמונות הידועות בסרט היא סצנה ובה שתי דמויות (והמצלמה) ממהרים מחוץ לאחוזה אל גן בעל דמויות המפוזרות בסדר גאומטרי ולמרות שהאנשים העומדים בגן מטילים צללים ארוכים ודרמטיים, הדמויות והעצים לא מטילים צללים כלל.
מרינבד היא עיירת קיט ומרפא צ'כית (למרות שלא ברור אם המיקום האמיתי בו מתנהלת העלילה מתרחש במרינבד עצמה או בכל מקום אחר). רנה צילם את הסרט במספר אחוזות שונות וחצרותיהן, כולל ארמון נימפנבורג וארמון שלייסהים בבוואריה. הוא ערך את החומרים באופן היוצר מרחב המקשה על ההתמצאות וחסר היגיון גאוגרפי. צילומים נוספים נעשו בתוך אולפן. מלתחת האישה עוצבה על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל.

פרסים

ב-1961 זכה הסרט בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה. ב-1963 היה הסרט מועמד לפרס האוסקר על התסריט המקורי (אלן רוב-גריה). ב-1963 הכריז הבמאי היווני אדוניס קיירו על הסרט כניצחון מוחלט בהשפעתו על "הסוריאליזם בקולנוע", ובכך הכיר בסביבה השנויה במחלוקת ובמוטיבים האפלים של הסרט כייצוג לגיטימי של נושאים רבים בסוריאליזם הקולנועי. לעומת זאת, "אשתקד במרינבד" הוזכר בכתב העת "חמישים הסרטים הגרועים בכל הזמנים", מאת הרי ומיקל מדווד ורנדי דריפוס. המחברים הכפישו את סגנונו הסוריאליסטי של הסרט וציטטו מספר מבקרים שמצאו את הסרט יומרני ובלתי ניתן להבנה.

השפעה

הקליפ של להקת בלר לשיר "To the End", מבוסס על הסרט. הסרט היה מקור השראה לקולקציית "שאנל" בעיצובו של קרל לגרפלד ב-2011. התערוכה כללה מזרקת מים וחיקוי של הגן המפורסם המופיע בסרט. מאחר שהתלבושות לסרט נעשו על ידי קוקו שנאל, שאב לגרפלד את השראתו מהסרט ושילב את הגנים המצולמים בסרט עם גני ורסאי.
Tekken (סדרת משחקים)

פירוט כללי

המשחק הוא משחק לחימה אשר בעת יציאתו כלל מאפיינים חדשניים. ניתן לשחק בקרב אחד-על-אחד עם שחקן אחר, קרב נגד המחשב וקרב קבוצתי. בתחילת המשחק יש לבחור דמות, כאשר לכל דמות סגנון לחימה שונה ואפשרויות ייחודיות. חלק מן הדמויות במשחק המקורי הופיעו גם במשחקים עוקבים. עם הזמן משיגות הדמויות שיטות לחימה חדשות ותרגילים חדשים, נאמקו שינתה את סגנון הלחימה של חלק מן הדמויות בגרסאות מאוחרות יותר. בנוסף, ניתן לשנות את מראה הדמות בחנות הבגדים.
חברת נאמקו נוהגת להוסיף תוספים למשחקים בדמות קרבות מיוחדים, מסעות מכשולים ואפילו משחק באולינג. לרוב, השחקן יכול לבחור דמות אחת בלבד אתה ישחק, אך במשחק הייחודי "Tekken Tag Tournament" השחקן יכול לבחור שתי דמויות וניתן להחליף ביניהם במהלך הקרב.
מקור השם הלועזי Tekken ביפנית, 鉄拳, "אגרוף ברזל".

משחקי הסדרה

המשחק הראשון בסדרה, "Tekken", שיצא ב-1994, הוא אחד ממשחקי הווידאו הראשונים בטכנולוגיה תלת-ממדית. המשחק הצליח בעיקר בקונוסולת המשחקים פלייסטיישן אליה שודרג בשנת 1995. בזכות הצלחתו בשוק יצאו לו שני משחקי המשך באותה קונסולה: "Tekken 2" ‏(1996), ו"Tekken 3" ‏(1998). 
עם יציאת קונסולת המשחק הבאה פלייסטיישן 2, חברת נאמקו המשיכה את הסדרה במסגרתה בשלושה משחקי המשך: "Tekken Tag Tournament" ‏(1999), "Tekken 4" ‏(2002), "Tekken 5" ‏(2005) ו-"Tekken 5: D.R" לקונסולת ה-PSP לארקייד, ולפלייסטיישן 3 ‏(2005). בנוסף לאלה, לסדרה משחק בקונסולת המשחק Game Boy Advance של חברת Nintendo: משחק ה-"Tekken Advance" ‏(2002). ב-2009 יצא המשחק Tekken 6 לקונסולת ה-Xbox 360 והפלייסטיישן 3.
בסתיו 2011 יצא למכונות הארקייד משחק ההמשך ל-Tekken Tag, שנקרא Tekken Tag Tournament 2. המשחק יצא בסתיו 2012 לפלייסטיישן 3, ל-Xbox 360 ול-Wii U.
לאור הפופולריות הרבה של המשחק Street Fighter 4 מחד גיסא, וההצלחה של משחקי טקן מאידך גיסא, החליטו מפתחי שני המשחקים לשתף ביניהן פעולה ולפתח שני משחקים אשר יתבססו על לוחמי הסדרות שלהן: "Street Fighter X Tekken" (הופק על ידי Capcom ויצא במרץ 2012 ל-Xbox 360, פלייסטיישן 3, מחשב אישי ו-PS Vita) ו-"Tekken X Street Fighter" המכונה גם כ-"Tekken VS Street Fighter" (הופק על ידי נאמקו). במקביל, יצא משחק לקונסולת Nintendo 3DS תחת השם "Tekken 3D: Prime Edition".
בשנות התשעים יצא גם קרוסאובר עם חברת סגה למגה-דרייב בשם "virtua fighters vs. Tekken", עם גרסה דו-ממדית לדמויות של חברת סגה ובלי "בוסים".

עלילת המשחקים

בעלילה, תחרות אמנויות לחימה עולמית מתקרבת לסופה, עם סכום גדול של כסף שמובטח ללוחם שיכול להביס את הייהאצ'י מישימה בקרב הסופי של התחרות. התחרות מתקיימת בחסות התאגיד הענקי, תאגיד מישימה. בדרך כלל יש כשמונה לוחמים שנשארו אחרי ניצחון בקרבות עד מוות בכל רחבי העולם והמנצח של התחרות יקבל את התואר "מלך אגרוף הברזל". רק אחד יהיה בעל סיכוי בלהביס את הייהאצ'י וייקח הביתה את הפרס הכספי ואת הפרסום.

דמויות המשחקים

לסדרת המשחקים יש עלילה ראשית, תחרות הקרבות ושמה "Iron Fist Tournament". לכל דמות משתתפת יש מניע להשתתפותה בתחרות - לרוב בגלל מניעים כספיים, מקצועיים ואף אישיים (נקמה או התקרבות). לרוב, נוצרות גם מערכות יחסים בין שחקנים אחרים, (שנאה, יריבות, אהבה, חברות).
פולקסווגן איוס

AutoEuropa

"AutoEuropa" הוקם בשנת 1991, אך החל לתפעל בשנת 1995, בשיתוף פעולה בין Ford of Europe AG  וקבוצת פולקסווגן
מטה ומפעלי הייצור מוקמו בPalmela , ליד ליסבון בפורטוגל.
המפעל נפתח כמפעל משותף 50/50, אבל בשנת 1999 פורד עזב את המיזם.
בשנת 2016 הועסקו  במפעלי "AutoEuropa" סך של 3,295 אנשי צוות.
גאי ערב

גאי ערב

מטה ומפעל היצרן "Guy Motors" ממוקם בעיר וולברהמפטון שבמערב המידלנדס באנגליה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, יוצרו דגמי "גאי ערב" מברזל יצוק, בגלל מחסור באלומיניום, מה שגרם לעלייה במשקל האוטובוס ב-20%.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 דגמי "גאי ערב" יוצאו להונג קונג.
סך הכול יוצרו כ-2,700 יחידות.
עלייתה של ג'ופיטר

תקציר עלילת הסרט

ג'ופיטר ג'ונס נולדה תחת שמי הלילה עם סימנים שחזו לה עתיד מזהיר. עכשיו, כשגדלה, היא חולמת על הכוכבים, אבל מתעוררת לתוך מציאות קרה של עבודות ניקיון וחוסר הצלחה. רק כשמגיע קיין, איש צבא לשעבר מהונדס גנטית, רק אז גורלה מתחיל להתגלות לפניה.
החתימה הגנטית שלה מסמנת שהיא דור חדש לירושה יוצאת דופן שנותנת לה את הכוח לשנות את האיזון של היקום.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין וכתב מייקל ג'יאצ'ינו.
תגלית השנה

תגלית השנה היא תחרות יופי בישראל שנערכה בקרב דוגמניות, ואורגנה על ידי מגזין ראש 1, לאישה וסוכנות לוק. רבות מן הדוגמניות הידועות והמצליחות בישראל החלו את דרכן בתחרות זו.
ג'וזף סמית' הבן

ההתגלות לג'וזף סמית

לפי אמונת המורמונים, התגלו האל ובנו ישו בפני סמית' באביב של 1820, כשהיה נער בן 14, כמענה לתפילתו שבה ביקש לדעת האם הכנסייה היא כנסיית אמת. הם ציוו עליו לא להצטרף לכנסיות הקיימות, ולאחר מופעים אלוהיים נוספים הוכרז סמית' כנביא הראשון של הכנסייה המחודשת. מאורע זה נחשב על ידי המורמונים למחוללם של שורת מאורעות, שהובילו לחידוש הכנסייה המקורית של ישו ולחידוש "הכהונה", או הסמכות לפעול בשם האל.

המשך חייו

באוקטובר 1825, עזב סמית' את חוות משפחתו והועסק על ידי ג'וסיה סטול אשר גר במחוז סמוך לחפש יחד עם אחרים מטמון כסף ספרדי. בתקופה זו פגש סמית' את אשתו לעתיד, אמה הייל. ב-1826 הואשם סמית' בהיותו "אדם פרוע" ו"מתחזה", בבית משפט בביינברידג' שבמדינת ניו יורק. ב-18 בינואר 1827 נשא סמית' את אמה הייל לאישה. סמית' עבר עם אשתו לגור בהרמוני שבפנסילבניה. בהרמוני סיפר סמית' למספר משפחות חברי התנועה שתרגם חלק מלוחות הזהב משפת "מצרית מתוקנת". בתחילת 1829 עבר סמית' ואוליבר קאודרי, לבלרו, לפאייט שבניו יורק להמשך תרגום הלוחות. התרגום הושלם ב-1 ביולי 1829 וספר מורמון פורסם ב-26 במרץ 1830 בפלמריה שבניו יורק בעזרת מימונו של מרטין הריס. ב-6 באפריל 1830 נוסדה רשמית כנסייה בשם כנסיית המשיח (Church of Christ).

רדיפות במזרח ארצות הברית ורציחתו

ב-1833 החלו להקים את המקדש המורמוני הראשון בעיר קירטלנד שבאוהיו. לאחר שהתגלע סכסוך חריף בקרב המורמונים עקב כשלונה של אגודה דמוי-בנקאית בקירטלנד אותה הקים סמית, החליט סמית' לעזוב יחד עם נאמניו למדינת מיזורי. סמית' הטיף למאמיניו שגן העדן בתנ"ך נמצא במחוז ג'קסון שבמיזורי, וששם אף יופיע ישו כשיחזור עלי אדמות. המתיישבים המורמונים החדשים במהרה המאיסו את עצמם על האוכלוסייה המקומית ונקלעו למריבות חריפות עימם. ב-27 באוקטובר 1838 הוציא מושל מיזורי דאז, לילבורן בוגס, צו הקורא להשמיד את המורמונים. המיליציה של מיזורי תקפה את מושבי המורמונים, וסמית ומנהיגי קהילה אחרים נאסרו והועמדו למשפט, אך ב-1839 ברח סמית' מכלאו למדינת אילינוי הסמוכה. באילינוי הקים סמית' עיירה בשם העברי "נאוו" (Nauvoo) בהשראת הפסוק "מה-נאוו על-ההרים רגלי מבשר, משמיע שלום מבשר טוב--משמיע ישועה; אמר לציון, מלך אלהיך" (ישעיהו נ"ב ז). גם שם הסתכסכו המורמונים עם שכניהם לאחר שמנהגיהם, הלכידות של קהילותיהם, והטפותיהם הדתיות העלו את חמת השלטונות.
בתחילת 1844, אחרי שלא הצליח לשכנע את השלטונות להכריז על נאוו כעל טריטוריה עצמאית, הגיש את מועמדותו לנשיאות ארצות הברית כמועמד עצמאי.
ב-25 ביוני 1844 נאלץ סמית' להסגיר את עצמו שוב לשלטונות, הפעם בעיר קרתגו שבאילינוי, שם הוצא נגדו צו מעצר בעוון בגידה. קודם לצו הכריז סמית' על ממשל צבאי בעיר נאוו והורה להשמיד בית דפוס בעיר שפרסם עיתון בגנותו של סמית' אשר חשף את העובדה שסמית' היה נשוי למספר נשים. בנוסף הורה סמית' לאנשיו להשמיד את כל עותקי העיתון. יומיים לאחר שהסגיר את עצמו, ב-27 ביוני הסתער המון בן 150 איש על המקום בו סמית' היה עצור, ורצח אותו ואת אחיו. בעת רציחתו של סמית' מנתה הכנסייה המורמונית כ-26,000 איש.
בריגהם יאנג החליף את סמית' כראש התנועה לאחר הירצחו.
שעלת המכלאות

שעלת המכלאות (בלועזית: Kennel Cough/ Infectious Tracheobronchitis) היא מחלה נגיפית המלווה גם בחידקים, הפוגעים בדרכי הנשימה העליונות של הכלבים ונגרמת בעיקר על ידי חיידק בורדטלה, המחלה מועברת לכלבים בלבד.
עכן בן כרמי

עָכָן בֶּן-כַּרְמִי הוא דמות מקראית שחייתה בתקופת כניסת בני ישראל לארץ ישראל בספר יהושע. משפחתו, משפחת כרמי, הייתה חלק ממשפחת הזרחי בשבט יהודה.
משמעות שמו של עכן אינה ברורה. חז"ל דרשו את השם מן עכנה, שמשמעו נחש (סנהדרין מ"ד ע"ב), אך מילה זו היא יוונית עתיקה במקורה. בספר דברי הימים א', ב', ז' נקרא שמו עכר, ככל הנראה בעקבות מעשה המעילה בחרם ומותו בעמק עכור. רד"ק מפרש את שמו על דרך בעל ספר דברי הימים: "נראה שקראו 'עכר' שיפול יותר על לשון 'עוכר'."

מעשה המעילה בחרם

כמתואר בספר יהושע פרק ז, בעת נפילת חומות יריחו בשעת הכיבוש, הקצה יהושע את כל רכוש העיר עבור המשכן, על ידי החרמתו. עכן, שעל פי המדרש] הסתמך על הפסוק "וְאָכַלְתָּ אֶת-שְׁלַל אֹיְבֶיךָ", לקח לעצמו "אַדֶּרֶת שִׁנְעָר אַחַת טוֹבָה וּמָאתַיִם שְׁקָלִים כֶּסֶף, וּלְשׁוֹן זָהָב אֶחָד חֲמִשִּׁים שְׁקָלִים" וטמן אותם באוהלו. בעקבות כך נכשלו בני ישראל בקרב נגד העי.
בעזרת האורים ותומים הגריל יהושע גורלות והגיע לשבט יהודה. לאחר מכן הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל עכן אשר הודה במעילתו בחרם. כעונש על מעילה זו, לקח יהושע את עכן, את רכושו ואת משפחתו לעמק עכור, ודן אותו בסקילה ואת רכושו בשריפה, לרוב הדעות משפחתו הובלה לשם כדי לזכות בבזיונו, אך יש שאומרים שגם משפחתו נידונה. מפרשי המקרא נחלקו האם עכן נהרג בגלל הגורל או בגלל הודאתו. לפני מיתתו התוודה עכן, והמשנה בסנהדרין (ו, ב) אומרת שבזכות וידויו התכפר חטאו של עכן, ומכאן למדו חז"ל שכל חייבי מיתות צריכים להתוודות קודם מיתתם כדי שיתכפר חטאם.
לפני הסקילה אמר יהושע: "מֶה עֲכַרְתָּנוּ, יַעְכָּרְךָ ה' בַּיּוֹם הַזֶּה". מאז נקרא שם המקום ההוא עמק עכור.
בתלמוד במסכת סנהדרין (מג, ב) נאמר שעכן מעל בחרמים נוספים בימי משה, אמנם רק לאחר כניסת ישראל לארץ חל דין ערבות גם על העבירות שנעשות בסתר, ולכן רק אז נענשו ישראל ונכשלו במלחמה. עוד נאמר בתלמוד, שעכן חטא בחטאים נוספים - עבר על חמשה חומשי תורה, מושך בערלתו ובא על נערה מאורסה.
על-פי המדרש], כל אנשי שבט יהודה התנגדו להסגרתו בידי יהושע, ורק לאחר הפצרות רבות של יהושע כלפי זקני השבט, הסגיר עצמו עכן.
אברהם שמואל דיסקין

הרב ישראל אברהם שמואל דיסקין (ז' באב ה'תקפ"א, 5 באוגוסט 1821 - ליל י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבן של פלונסק ווולקוביסק. אחד מארבעת רבני משפחת דיסקין בני הרב בנימין דיסקין ומחבר הספר "לבני בנימין".

ביוגרפיה

נולד בוולקוביסק לרב בנימין דיסקין שכיהן אז כרב העיר ובהמשך היה רבן של הורדנה ולומז'ה. למד כאחיו הגדול הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין אצל אביו ואף נסמך לרבנות על ידו. בצעירותו כיהן כדיין בלומז'ה, ומשם עבר לכהן כרבה של פלונסק.
בשנת ה'תרכ"ה נבחר לכהן כרבה של וולקוביסק מולדתו על כיסא הרבנות שעליו ישב בעבר אביו וכעת עמד פנוי מאז פטירת הרב האחרון, הרב יחיאל הלר. ברבנות זו החזיק במשך עשרים ושתים שנים עד פטירתו בליל מוצאי שבת י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887.
בוולקוביסק הקים ישיבה ובה לימד. סגנון לימודו הושפע משיטת הפלפול אך בהתאם לעקרונות בית המדרש הליטאי נצמד ליסודות ההגיון והסברה.
הוא פרסם את ספרו "לבני בנימין" ובו ארבעים ואחת "מערכות" בנושאים שונים, בשנת ה'תר"ל, 1870. חידושים מכתב ידו נדפסו לאחר פטירתו בכתב העת הפלס. לפי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג הצטיין הרב דיסקין במשחק השחמט.
אוגוסטוס דה מורגן

ביוגרפיה

דה מורגן נולד כבן חמישי לאב בצבא האנגלי ובעל מספר תפקידים בחברת הודו המזרחית הבריטית במדוראי בהודו – שם הוצב אביו. זמן קצר אחרי היוולדו איבד את הראייה בעינו הימנית, וכשהיה בן שבעה חודשים שבה משפחתו לאנגליה. כשהיה בן 10 - מת אביו. 
ב־1823, בגיל 16, החל את לימודיו בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. מיד עם כניסתו הושפע ממוריו ג'ורג' פיקוק וויליאם יואל, שהיו לחבריו לכל חייהם. מפיקוק שאב את העניין בחידושי האלגברה, ומיואל את העניין בלוגיקה — שני התחומים של עבודתו העתידית. הוא קיבל את התואר הראשון שלו, אולם בשל מבחן דתי שנדרשו הסטודנטים בקיימברידג' לעבור לשם קבלת תואר שני — דבר שדה מורגן התנגד לו בחריפות (אף על פי שהיה חבר בכנסייה האנגלית) — לא קיבל את התואר. 
ב–1826 שב לביתו שבלונדון. ב-1827, אף על פי שלא היו לו כלל פרסומים בתחום המתמטיקה, הוצב בקתדרה למתמטיקה בקולג' החדש בעיר זו. ב-1828, עת היה בן 22, זכה דה מורגן להיות הפרופסור הראשון למתמטיקה בקולג'. את נאום החניכה שלו נתן בפקולטה למתמטיקה שם.
על אף שלא היה הראשון לעשות שימוש ב"אינדוקציה מתמטית", דה מורגן היה הראשון לתאר מתודה זו בשם זה בשנת 1838. מונח זה הופיע לראשונה במאמרו של דה מורגן — "אינדוקציה" — בציקלופדיית פני, שבמשך השנים כתב עבורה 712 מאמרים שונים.
ב-1849 פרסם את מאמרו המפורסם "טריגונומטריה ואלגברה כפולה", בו נתן פירוש גאומטרי למספרים מרוכבים. בין השאר הציג גם מספר חוקים הקרויים על שמו – "כללי דה מורגן", אולם תרומתו הגדולה ביותר למתמטיקה הייתה החידוש של הלוגיקה המתמטית.
הוא ערך חילופי מכתבים עם המילטון, וכמוהו, ניסה גם דה מורגן להרחיב את האלגברה הכפולה לשלושה ממדים. 
בשנת 1866 קיבל דה מורגן את תפקיד נשיא האוניברסיטה, ובהמשך אותה השנה נבחר גם לכהן כחבר באגודה האסטרונומית המלכותית.
לדה מורגן היו שלושה בנים וארבע בנות, בהן סופרת האגדות מרי דה מורגן.