google/wiki40b huggingface dataset:
תשמיש קדושה ותשמיש מצווה

תשמיש מצווה הוא חפץ המשמש ביהדות לשם קיום מצווה. תשמיש קדושה הוא תשמיש מצווה המכיל את השם המפורש ולכן טעון גניזה, כולל כל אביזריו. לעיתים קרובות נעשה שימוש בשם "תשמיש קדושה" כדי לתאר את שני הסוגים. בין תשמישי הקדושה כאלה שנועדו לשימוש אישי (כגון תפילין, שהאדם מניח אותן), ומהם שמשמשים את הציבור (כגון ספר תורה ותשמישי קדושה הנלווים לו).

תשמיש קדושה או מצווה

המושגים "תשמיש מצווה" ו"תשמיש קדושה" מופיעים לראשונה בתלמוד בבלי, שם מצוטטת ברייתא העוסקת בהבחנה בין השניים:
תשמישי מצווה - נזרקין, תשמישי קדושה - נגנזין. ואלו הן תשמישי מצווה: סוכה, לולב, שופר, ציצית. ואלו הן תשמישי קדושה: דלוסקמי ספרים, תפילין ומזוזות ותיק של ספר תורה ונרתיק של תפילין ורצועותיהן.
— תלמוד בבלי, מסכת מגילה כו ב
ההלכה מחייבת לגנוז כל חפץ שהתבלה ויצא מכלל שימוש שרשום בו השם המפורש, ומשום כך נעשית ההבחנה בין תשמישי קדושה, בהם מופיע השם המפורש, לבין תשמישי מצווה, שלא מופיע בהם השם המפורש ולפיכך אינם מצריכים גניזה. ההבדל בין השניים הוא שתשמישי מצווה הם הדברים המשמשים את האדם לקיום המצוות. בלעדיהם הוא אינו יכול לקיים את המצווה, ובכל זאת, לדברים אלה אין חשיבות מיוחדת מצד עצמם, ולכן אפשר לזורקם לאחר השימוש. לעומתם, תשמישי קדושה הם דברים שקדושתם באה מצד עצמם, ולא בשל שימוש האדם בהם, ולכן קדושתם אינה פגה וצריך להשימם בגניזה.
ישנו עוד חילוק בין תשמיש קדושה לתשמיש מצווה, שאסור לייעד תשמיש קדושה לשימוש פחות קדוש, ובלשון חז"ל: "מעלין בקודש ואין מורידין", כלל זה אינו חל בתשמיש מצווה.

דברים הנחשבים לתשמישי קדושה

נחלקו הראשונים בעניין קדושת בית הכנסת האם הוא נקרא תשמיש קדושה או תשמיש מצווה, לדעת הר"ן בית הכנסת נחשב תשמיש קדושה, ואילו לדעת הרמב"ן תשמיש מצווה.
בגדי המלך אף הם נחשבים לתשמיש קדושה, משום שהמלך נמשח בשמן המשחה שהוא קודש.

חלות הקדושה

תשמישי קדושה ותשמישי מצווה חלה עליהם קדושה כשיזמין בפיו ויעשה מעשה, ובלשון חז"ל: "הזמנה לאו מילתא היא". לדוגמה קדושת בית הכנסת לא חלה גם כשהבנייה הושלמה, אלא עד שיתפללו בו הציבור.

חשיבות בחוק הישראלי

מפאת חיוניותם לאדם המשתמש בהם, תשמישי קדושה אינם ניתנים לעיקול.
הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה

הקמה

NACA החלה כאמצעי חרום במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי לקדם את התאום התעשייתי־מדעי־ממשלתי בפרוקייטים צבאיים. היא נבנתה בדומה לסוכנויות אירופאיות בעלות תפקידים דומים, ובמיוחד על מבנה "הוועדה המייעצת לאווירונאוטיקה" הבריטית.
בדצמבר 1912 מינה נשיא ארצות הברית דאז, ויליאם האוורד טאפט, נציבות לאומית למחקרים אווירודינמיים, בראשותו רוברט אס. וודווארד, שהיה נשיא מכון קרנגי למדע. בינואר 1913 הועלה בפני הקונגרס של ארצות הברית חוק שימסד את הנציבות אך החוק לא אושר.
צ'ארלס די. וואלקוט, מזכיר מוסד הסמית'סוניאן בין 1907 ל־1927, לקח על עצמו את המאמץ, ובינואר 1915 הציגו הסנטור בנג'מין טילמן ונציג בית הנבחרים ארנסט וו. רוברטס הצעות חוק זהות שהמליצו על הקמת וועדה מייעצת כפי שהתווה וואלקוט. לפי הצעת החוק, מטרת הוועדה המייעצת הייתה: "לפקח ולכוון את המחקר המדעי על בעיות התעופה במטרה למצוא פתרון מעשי להם, ולקבוע מה הן הבעיות אותם יש 'לתקוף' ניסויית ולדון בפתרונותיהם וביישומם בשאלות מעשיות". עוזר מזכיר הצי האמריקאי, פרנקלין דלאנו רוזוולט, כתב כי הוא "מאמץ בכל ליבו את העיקרון" עליו התבססה החקיקה. בעקבות כך הציע וואלקוט להוסיף את ההצעה למסמך ההקצבות של הצי (Naval Appropriations Bill).
לפי מקור אחד, "חוק ייסוד NACA עבר כמעט ללא הבחנה, כרוכב על מסמך ההקצבות של הצי, שאושר ב־3 במרץ 1915". הוועדה החדשה, שמנתה 12 אנשים (שלא קיבלו תשלום), קיבלה תקציב של 5,000 דולר לשנה (כ־105,000 דולר בדולרים של שנת 2010).
נשיא ארצות הברית וודרו וילסון חתם על החוק באותו יום, שהיה היום האחרון לכהונת הקונגרס האמריקאי ה־63. החוק, בו נכתב כי: "תהיה זו חובתה של הוועדה המייעצת לאווירונאוטיקה לפקח ולכוון את המחקר המדעי על בעיות התעופה במטרה למצוא פתרון מעשי להם...", ייסד רשמית את "הוועדה המייעצת לאווירונאוטיקה".

הוועדה המיוחדת לטכנולוגיית חלל

ב־21 בנובמבר 1957 ייסד יו דריידן, אז ראש NACA, את "הוועדה המיוחדת לטכנולוגיית חלל" (Special Committee on Space Technology). הוועדה, שנקראה גם "וועדת סטיבר" על שם העומד בראשה - גייפורד סטיבר - הייתה וועדת היגוי מיוחדת שקיבלה מנדט לתאם בין ענפים שונים של הממשל הפדרלי, חברות פרטיות, אוניברסיטאות בארצות הברית ובין NACA, זאת במטרה לרתום את ניסיונם לפיתוח תוכנית חלל לאומית.
שני חברים בוועדה היו שני מהנדסי טילים גרמניים שעבדו בשירות גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. הראשון היה הנדריק בוד, ממפתחי ה־V-1, והשני היה וורנר פון בראון, מפתחו הראשי של ה־V-2.

הפיכה לנאס"א

ב־4 באוקטובר 1957 שיגרה ברית המועצות את הלוויין המלאכותי הראשון של כדור הארץ - ספוטניק 1. שיגור זה, יחד עם ניסיונות השיגור לחלל הכושלים של ארצות הברית, גרמו למשבר ספוטניק. בעקבות המשבר הוצע חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי, שכלל את איחוד תוכניות החלל הרבות של ארצות הברית, שהופעלו על ידי זרועות הצבא השונות ועל ידי סוכנויות פדרליות שונות, לתוכנית חלל יחידה, שתנוהל על ידי סוכנות חלל חדשה שתוקם. החוק אושר ונחתם על ידי הנשיא דאז דווייט אייזנהאואר ב־29 ביולי 1958. החוק הורה כי החל מה־1 באוקטובר 1958 יועברו כל סמכויות NACA, כולל מתקניה, עובדיה ותקציבה, לידי סוכנות פדרלית חדשה - נאס"א.
בית תאילנדי

בית תאילנדי היא מסעדה תל אביבית המתמחה במטבח התאילנדי.

אודות המסעדה

המסעדה נפתחה ב-1996 והיא נמצאת ברחוב בוגרשוב פינת בן יהודה. במקום מגישים מאכלים בסגנון דרום תאילנד, שמתאפיינים בבישול בחלב קוקוס ומגוון מחיות, מאכלים בסגנון מחוז איסאן בצפון-מזרח תאילנד ומאכלי רחוב תאילנדים. למסעדה גן ירקות בו מגדלים ירקות תאילנדים לצורכיה, כגון: קפאו – בזיל תאי, מקואה פראו – חציל תאי, פאקנה (Chinese Broccoli) ופאק בונג (Morning Glory).
בעלי המסעדה הם הישראלי יריב מלילי ואשתו התאילנדית, לק סונן. מלילי הכיר את סונן בעת שעבד כדייג בתאילנד. הם הכירו כאשר מלילי טייל ברחוב, והתאהב בסונן שעבדה עם אביה באחד מדוכני האוכל במדינה. לאחר חתונתם, שב מלילי ביחד עם סונן לישראל, והשניים פתחו את המסעדה.

דירוג המסעדה

המסעדה זכתה לשבחים מצד כלי תקשורת ומביני עניין בישראל. מדריך Time Out תל אביב בחר בשנת 2007 את המסעדה כאחת מעשר המסעדות הטובות בתל אביב ובשנת 2014 בחר מדריך זה את המסעדה כמסעדה האסייתית הטובה ביותר בארץ וכתב: "כבר שנים ארוכות שבית תאילנדי היא סוג של קונצנזוס. לק ויריב מלילי, תאילנדית וישראלי, הם שאחראים על המטבח שמוציא מנות תאיות אותנטיות, חלקן נדירות ועשויות חומרי גלם לא שגרתיים. האיכות בלתי מתפשרת ואת זה אפשר לראות ולהרגיש היטב בתור הארוך בכניסה." ()
כתב העת "על השולחן" בחר ב"בית תאילנדי" כאחת משש המסעדות האסייתיות הטובות בתל אביב ומעריב nrg בחר בשנת 2011 ב"בית תאילנדי" כאחת מעשר מסעדות היוקרה הטובות בישראל. עיתון "הארץ" הגדיר את "בית תיאלנדי" בשנת 2015, כאחת משבע המסעדות האסייתיות המומלצות בארץ.
בספר "מומלץ מפה" בשנת 2011 קיבלה "בית תאילנדי", ביחד עם עוד שתי מסעדות, דירוג 9.3 מתוך 10. רק 11 מסעדות בישראל קיבלו ציון גבוה ממנה.
בסקר שערך ב-2014 במגזין mako בקרב השפים הטובים בישראל, נבחרה בית תאילנדי כמסעדה השנייה בטיבה בישראל. עורכי הסקר כתבו על בחירה זו: "בית תאילנדי משתייכת לז'אנר הזה, של מסעדות ששפים אוהבים לאהוב, וגם אוהבים מאוד לספר על זה... מדובר במסעדת נישה, שאינה מאיימת על מעמדה של אף מסעדה אחרת כמעט. היא משמשת אקס טריטוריה, לא לוחצת לקולגות על שום יבלת, לא מעוררת אמוציות, יצרים אפלים וקנאה, ובאופן כללי נחשבת לבחירה שהיא מופת של פוליטיקלי קורקט."
בשני משאלים שערך אתר מאקו בקרב 100 שפים, האחד באפריל 2014 והשני בפברואר 2016, נבחרה המסעדה במקום שני ברשימת המסעדות הטובות בישראל.
Deep Purple in Rock

היסטוריה

לאחר יציאת האלבום Concerto for Group and Orchestra, ניסה ריצ'י בלקמור להוביל את הלהקה לכיוון "כבד" יותר, באומרו: "פשוט הבנתי שאם לא אעשה משהו, נצטרך לנגן עם תזמורות לנצח!". עבודותיה המוקדמות של הלהקה נעו בין יצירות פסיכדליות ורוק כבד לבין תזמורות והשפעות ממוזיקה קלאסית. אלבומיה הקודמים כללו גם גרסאות כיסוי מאמנים שונים, ביניהם מהביטלס ומניל דיימונד. סגנון האלבום הזה היה שונה בכך שהוא מכיל שירים כבדים ומחוספסים הרבה יותר, עם דגש על "רוק כבד" מאשר "רוק פסיכדלי". האלבום חף מגרסאות כיסוי, וכל השירים בו נכתבו על ידי חמשת חברי הלהקה. השירים באלבום, בפרט השיר Child in Time, זכו לפרסום רב במשך השנים, וחלקם נחשבים כיום לקלאסיקות רוק. 
השיר "Black Night", שיצא כסינגל, לא נכלל באלבום, אלא הודפס כתקליט נפרד. השיר זכה להצלחה רבה, והגיע למקום השני במצעד הבריטי - המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה אי פעם. ב-1995 יצא השיר במהדורת יום השנה ה-25 של האלבום.
עטיפת האלבום היא פרודיה על הר ראשמור.

הצלחה מסחרית

האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה, והיה לאחד המוצלחים ביותר בתולדותיה. הסינגל "Black Night" זכה להצלחה עצומה במצעדים, ובין היתר הגיע למקום השני במצעד הבריטי ("UK Singles Chart") של 1970. האלבום הגיע למקומות נאים (חלקם למקום הראשון) במצעדי הרדיו ברחבי העולם. בארצות הברית בלבד נמכר האלבום בכחצי מיליון עותקים,
זהות

זהות הוא מונח בסוציולוגיה ובפסיכולוגיה המתאר את תפיסת האדם את עצמו. הזהות מורכבת מאוסף של תפיסות ואמונות בנוגע ל"עצמי", המאורגנות כסכמה קוגניטיבית.

התפתחות הזהות האישית

זהות אישית היא תפיסה סובייקטיבית של המשכיות והתאמה בין המרכיבים השונים של אישיותו של האדם, חוויותיו וזיכרונותיו.
הזהות מתחילה להתפתח כבר בימי הילדות כחלק מההתפתחות הרגשית. הזהות האישית אינה מפסיקה להתגבש כל עוד האדם חי והיא יכולה להשתנות, אך מקובל להניח שהשלבים הקריטיים של עיצוב הזהות הם בימי הנעורים.

ההיבט הפסיכולוגי

בגיל ההתבגרות המוקדם מושג העצמי הוא ראשוני ובלתי יציב, והמודעות לקיומו של "קהל צופה" גבוהה מאוד (עד כדי יצירה של קהל מדומה). בגילאים אלו בולטות תחושות של שבריריות העצמי, תחושת המתבגרים שהזהות החדשה שקנו לעצמם פגיעה. היא מלווה במעשייה אישית, דימוי עצמי ייחודי ומנופח. לפעמים יש צורך בקונפורמיות נוקשה (באופן פרדוקסלי, לעיתים "מרדנית") בסגנון לבוש והתנהגות, כדי לבסס את הדימוי העצמי הפגיע.
ביציאה מתקופת הילדות, הולכת הזהות ונעשית מובחנת יותר. החשש מהקהל המדומה פוחת. נער יודע לדבר על עצמו תוך שימוש במילות הסתייגות. לדוגמה: "אני ספורטאי טוב, אבל חלש בכדורגל", "אני אוהב לפטפט, אלא אם אני בדיכאון". מאפיין אחר הוא הטעמת מושגי עצמי חברתיים, לדוגמה: "אני ידידותי", "אני מתבודד", "אני בעל כישורי מנהיגות", תוך שימת דגש על המבדיל בין דמות הנער לדמות בני גילו ולא על הדומה.
היכולת ליצור תדמית עצמית אחת מגובשת משלל התכונות והמאפיינים נובעת מהשיפור הניכר במסוגלויות הקוגניטיבית וביכולת ההפשטה המלווה את ההתבגרות. מנגד, זו גם הסיבה לכך שהסיווג העצמי צפוי להיעשות בזהירות ומתוך תחושה של ספקנות וחוסר ביטחון ולהיות מלווה בשאלות ובהשערות:"מי אני? מה אני?".
תאוריית הבניה החברתית מבליטה את תפקיד היחסים הבין אישיים בהתפתחות הזהות. על ידי אינטראקציה שיוצרת משוב מתהווה התפיסה העצמית.
על פי המודל של הפסיכולוג רוברט סלמן, בגילאי 16–18 רואים עוד קפיצת מדרגה בתפיסה העצמית. הנער כבר מבין שהתנהגויות שלו עשויות לנבוע מסיבות בלתי מודעות. לא רק שהוא מודע לרכיבים סותרים בהתנהגותו, אלא שהוא אף מסוגל לנמק בבהירות את הסיבות להם.
ג'יימס מרסיה כתב על שתי התרחשויות הפוקדות מתבגרים: חקר זהות והתחייבות לזהות. התחייבות לזהות שתבוא בסופה של חקירה תביא לגיבוש זהות יציבה.
קבלת זהות מבלי לעסוק קודם בבדיקה עצמית, בדרך כלל עקב לחץ חברתי, היא גיבוש זהות בטרם עת והיא נפוצה בחברות מסורתיות ושמרניות, וכן אצל מיעוטים.
גיבוש זהות מעוכב פירושו חקירת זהות שעדיין לא תמה. זהו מצב אידיאלי במהלך ההתבגרות, אולם אין הוא אמור להתמשך יתר על המידה. בעשורים האחרונים, בקרב הצעירים במערב נפוצה יותר ויותר דחייה של גיבוש הזהות היציבה, והשתקעות בתקופה ארוכה של "גיבוש זהות מעוכב". זהו מצב שיש בו הרבה חרדה וספקות.
ערפול זהות זהו מצב שבו יש ויתור על כל ניסיון התעסקות בזהות, והוא נחשב לבלתי תקין אם אינו מקדים להסתיים. "ערפול זהות" מקושר להערכה עצמית נמוכה.
אריק אריקסון מציין שתקופת "משבר הזהות" מאפשרת התנסות וטעייה בצורה שלא תתאפשר בתקופות חיים מאוחרות יותר. לפי אריקסון, ביטחון, אמון בסיסי ואוטונומיה הם שלבים מקדימים שרק לאחריהם יתאפשר גיבוש זהות מוצלח.
יש קשר הדוק בין תפיסת הזהות לבין תפיסת האחר, ושני הדברים נמצאים לרוב באותה רמת הפשטה. היכולת לתפוס לכידות ורב גוניות בעצמי באה יחד עם ראיית אלו בזולת. עד גיל 15 צפוי הנער להבין כיצד תפיסתו שלו את האחר ותפיסת האחר אותו משפיעות האחת על השנייה ויוצרות יחסי גומלין.
אופירה גלוסקא

ביוגרפיה

גלוסקא נולדה ליוסף ואביבה בשכונת קריית אלון שבפתח תקווה למשפחה שעלתה לארץ ישראל מצפון תימן בשנת 1909. כבר בילדותה בלט כשרון השירה שלה, והיא החלה ללמוד פיתוח קול. הייתה הזמרת של להקת המחול בפתח תקווה ושרה גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. 
שירתה בצוות ההווי של הנח"ל, שם שרה בין השאר את "חורשת האקליפטוס" מאת נעמי שמר (בדואט עם צילה דגן). לאחר מכן נבחנה על ידי  מנחם זילברמן ושלום חנוך ועברה ללהקת הנח"ל עצמה, והשתתפה בתוכנית "קרנבל בנח"ל". בין השאר שרה את הלהיטים "שלווה" (כסולנית) ו"החיים היפים" (עם מוטי פליישר). חבר הלהקה, נחום שגיא, הפך לימים לבעלה. 
בשנים שלאחר שירותה הצבאי השתתפה בהצגות תיאטרון, פסטיבלים ומופעי זמר שונים.
לזוג שגיא בן, גיא שגיא, שחקן וזמר, ושתי בנות. גלוסקא אף הופיעה יחד עם בנה.
בשלב מסוים לקתה במחלת הסרטן, ונאלצה להפסיק להופיע.
בשנת 2000 יצא אלבום אוסף משיריה.
צעירי אגודת חב"ד בניו יורק

ארגון צעירי אגודת חב"ד המרכזית (או: צא"ח) הוא ארגון חב"די הפועל מקראון הייטס שבניו יורק ומאגד ואחראי על השלוחים ובתי חב"ד במדינת ניו יורק, ומסונף פורמלית למרכז לענייני חינוך.
הארגון הוקם על ידי הרבי מליובאוויטש בב' באייר ה'תשט"ו. דרך ארגון זה מסר הרבי לחסידיו בכל רחבי העולם את הוראותיו והדרכותיו בפעילות החגים ועשרת המבצעים שלו.
מדי יום שישי מפעיל צא"ח צוותי בחורים למבצע תפילין וחלוקת נרות שבת ליהודים העוברים ושבים בחנויות ודוכנים בעיר ניו יורק. החל משנת ה'תשל"ו (בערך) מפעיל ספריית השאלה של ספרים תורניים הנמצאת ברחוב קינגסטון שבשכונת קראון הייטס, הנקראת בשם ספריית לוי יצחק, על שם רבי לוי יצחק שניאורסון. החל משנת ה'תשמ"ח מוציא לאור מדי שבוע עלון שבועי, הנקרא בשם "לחיים" המופץ בימי שישי. בסביבות החגים מוציא לאור עלוני הסברה על החגים היהודיים בשפה האנגלית. ובחג סוכות עוסק בהקמת סוכות ניידות, בחג החנוכה בהצבת והדלקת חנוכיות ציבוריות. צעירי חב"ד מפעילים גם מדי יום מימי החנוכה את החנוכיה הגדולה בעולם הממוקמת במנהטן, אותה מדליקים במנוף, בהדלקות אלו משתתפים בדרך כלל אישי ציבור. כמו כן אחראי הארגון על הדלקת החנוכיה המרכזית בבית הלבן, אותה מדליק נשיא ארצות הברית. בחג הפורים עוסק הארגון בחלוקת משלוחי מנות, ובפסח בחלוקת מצות.
יו"ר הארגון הרב דוד רסקין הלך לעולמו בשנת 2011, ומאז עדיין לא מונה לו מחליף. מנהל הארגון הוא הרב שמואל מנחם מנדל בוטמן.
במשך כמה שנים (עד שנת תשכ"ח - 1968), היה ארגון הכנסת אורחים (עבור האורחים שהגיעו להתארח במרכז חב"ד העולמי אצל הרבי) בהנהלת צעירי אגודת חב"ד בניו יורק.
צ'בדאר ינקוב

נבחרת לאומית

ינקוב הופיע לראשונה במדי נבחרת בולגריה בשנת 2004. את שערו הראשון בנבחרת הוא הבקיע ב-13 באוקטובר 2004 במשחק מול נבחרת מלטה בדקה ה-41, המשחק הסתיים 1:4 לזכות הבולגרים.
פול נלן

חייו המוקדמים

נלן נולד במדינת אוהיו, והוא גר בדֶלוַן, ויסקונסין מאז 2014.

דעותיו

נלן מחזיק באמונות של הימין האלטרנטיבי, עליונות לבנה, ואנטישמיות. נלן תמך ברוי מור בבחירות המיוחדות של הסנאט של ארצות הברית בדצמבר 2017. לעיתים קרובות, נלן משתמש בביטוי: ”זה בסדר להיות לבן.“

אודות היהודים

בטוויטר, נלן טען כי ארי כהן, עורך דין לזכויות האזרח, חייב להמיר את דתו לנצרות כדי ”למלא חור בגודל של ישו” בלִבו. נלן אמר שהוא קרא ספר אנטישמי בשם ”תרבות של ביקורת” ושיבח אותו. הוא צייץ אימרת כנף ”הגוים יודעים” הביטוי הזה מתייחס לתאוריית קשר אנטישמית. בהודעה שהוא כתב לוושינגטון פוסט, נלן אמר: “אני דוחה שקוראים לי ׳תומך של עליונות לבנה׳ כי תמיכת באנשים לבנים היא לא תמיכת בעליונות לבנה אלא אם כן תמיכת ביהודים היא תמיכת בעליונות יהודים.”

אודות הריגת יריבים פוליטיים

נלן צייץ תמונה שבה ראיין ורנדי ברייס, שהוא מועמד אחר לאותו המושב, מופלות ממסוק; התמונה הזאת מתייחסת לטיסות מוות, מצב של הוצאה להורג יריבים פוליטיים.
OpenAI

היסטוריה

באוקטובר 2015 הכריז אילון מאסק יחד עם משקיעים נוספים על הקמת הארגון, בהשקעה של כמיליארד דולר.
באפריל 2016 פרסם הארגון בקוד פתוח פלטפורמה ללמידת חיזוק בשם OpenAI Gym. בדצמבר 2016 פרסם הארגון את Universe, פלטפורמה למדידה ואימון של בינה מלאכותית.
ב-11 באוגוסט 2017 בוט שנוצר על ידי הארגון ניצח שחקן מקצועי במשחק המחשב Dota 2. לאחר ההדגמה הסביר המנהל הטכני של החברה כי הבוט התאמן על ידי משחק נגד עצמו במשך שבועיים, וטען כי התוכנה הלומדת מהווה אבן דרך ביצירת מכונות המבצעות פעולות מורכבות "כמו בניתוח".

מעבר לחברת "רווח מוגבל"

OpenAI הוקמה תחילה כארגון ללא מטרות רווח, אך לאחר מספר שנים ,הוחלט בתחילת מאי 2019, להפוך את החברה ל"חברה בעלת רווח מוגבל", מודל ייחודי, המשלב בין הרצון המקורי להיות חברה למטרת מחקר "טהור", לבין הרצון למשוך משקיעים בכל זאת.
המודל (בהפשטה) מציעה לכל משקיע, החזר ורווח עבור השקעתו, עד פי 100 מאשר סכום ההשקעה.
מכיוון שמכפלת רווח של 100 היא נדירה מאד בעולם ההשקעות, והסיכוי שאכן משקיע יגיע ל"תקרה" זאת הוא נמוך מאד, יש רבים בקהילה העסקית אשר קוראים להתייחס ל OpenAI פשוט כחברה רגילה למטרות רווח.
רבדים

בגוש עציון

קיבוץ רבדים הוקם ב-11 בפברואר 1947 בגוש עציון על אדמות שנרכשו על ידי קק"ל מתושבי הכפר נחלין. המתיישבים הראשונים היו כ-65 חברי גרעין "צבר" של השומר הצעיר אליו אוחדו עוד קודם לכן חברי גרעין נחשונים. רובם ככולם של המייסדים היו ילידי ארץ ישראל, בעיקר מקריית חיים, תל אביב וירושלים. היישוב נקרא בעת הקמתו, באופן זמני, "מִסֶּלַע", על פי הפסוקים "וינקיהו דבש מסלע" ו"וּמַיִם מִסֶּלַע הוֹצֵאתָ לָהֶם", אולם כבר בפברואר 1947 נזנח שם זה ונעשה שימוש בשם "רבדים". כשבועיים לאחר העלייה על הקרקע, דרש מנהל העתיקות של ממשלת המנדט שהיישוב יועתק בגלל שהגבעה עליה הוא ישב הכיל ממצאים חשובים. בסוף פברואר הועבר היישוב למרחק 400 מטר מהנקודה המקורית. 
בחודשים הראשונים היה לקיבוץ סכסוך קרקעות עם תושבי נחלין, שהוסדר בהסכם בספטמבר 1947. בתחילת אוקטובר 1947 עצרו חברי הקיבוץ ערבי מנחלין שאיים עליהם בנשק בעת שעסקו בעבודות ייעור וזקני נחלין התנצלו על האירוע. בנובמבר 1947 היו ברבדים כ-30 איש על 400 דונם.
כעבור שנה מהקמת היישוב הצטרפו לקיבוץ שני גרעיני השלמה של עולים ניצולי שואה מפולין ומבולגריה. 
ב-29 בנובמבר 1947 לאחר שאושרה באו"ם תוכנית החלוקה, הוטל מצור על הגוש, והמצב הביטחוני החמיר. בתקופה זו התקיים מאבק על השליטה בצירי התנועה הראשיים, שיירות יהודיות וערביות הותקפו בידי כוחות חמושים, וכן נעשו מספר ניסיונות של כוחות ערבים בסיוע הצבא הירדני לכבוש את הגוש. בהתקפות אלה נהרגו שלושה מחברי הקיבוץ, וחברה נוספת נהרגה בתאונת מטוס. ב-14 במאי 1948 הסתיים הקרב על רבדים בהסכם כניעה בין חברי הקיבוץ לבין הלגיון הירדני, במסגרתו נלקחו החברות והחברים ששהו באותו זמן בקיבוץ לשבי הירדני. הנשים שוחררו לאחר מספר שבועות, והגברים נותרו בשבי במשך 10 חודשים.

בדרום

ב-17 בנובמבר 1948 הקימו חברות וחברי הקיבוץ שנותרו מחוץ לשבי את הקיבוץ בשנית, על שרידיה של חוות שנלר הגרמנית (החווה שימשה כאתר להכשרה חקלאית עבור בית היתומים שהקימו הטמפלרים בירושלים), בסמוך לשרידיו של הכפר הערבי הנטוש אל-ח'ימה. באוקטובר 1949 עבר הקיבוץ לנקודת הקבע שלו, כשני קילומטרים מצפון מערב לשנלר, בסמוך לכביש מספר 3.
בקיבוץ הוקם אתר הנצחה לנופלים בגוש עציון ובו פסל מעשה ידיו של הפסל אהרון אשכנזי.
בתל מקנה שבשטח הקיבוץ נתגלתה העיר הפלשתית עקרון. בכניסה לקיבוץ היה מוזיאון קטן אשר הציג את הממצאים העיקריים מן החפירות, כולל כתובת עקרון. תכולת המוזיאון אינה יותר בקיבוץ. בקיבוץ נותר אתר משוחזר של היישוב הפלישתי ובו עתיקות אשר הושאלו על ידי רשות העתיקות.
בשנת 1991 עבר הקיבוץ מלינה משותפת ללינה משפחתית.
בשנת 1994 החל הקיבוץ במהלך של שינוי אופיו, לאופי עסקי יותר ובשנת 2005 הוא הופרט. בשנת 2006 החל תהליך של צמיחה דמוגרפית אשר כלל קליטה של כ- 20 משפחות ובשנת 2013 הושלם השלב הראשון בפרויקט צמיחה דמוגרפית אשר כלל קליטה של כ-28 משפחות נוספות.
בין השנים 2003 עד 2006 פעל במקום בית הספר האלטרנטיבי "באר" במתכונת "מיתר" מיסודו של דן לסרי, במרכז "חלומי" בניהולה של גליה שקולניק.
ב-2005 אירעה בקרבת הקיבוץ תאונת רכבת קטלנית ועל שמו נקראה "אסון רבדים".
ארכיב הניירת של בנק הפועלים היה בעבר באזור המסחרי של הקיבוץ.
פשע אמריקאי (סדרת טלוויזיה)

עונה 1

העונה הראשונה עוקבת אחרי השלכותיו של רצח שהתרחש במודסטו, קליפורניה. ותיק המלחמה מאט סקוקי נהרג במהלך פלישה לבית שבו אשתו, גוון, מותקפת באכזריות. הסדרה משתמשת בפשע ובמסע שלאחריו דרך המערכת המשפטית כדי לחקור סוגיות מורכבות, בעיקר באמצעות העדשות של המשפחות של הקורבנות ושל החשוד.

עונה 2

העונה השנייה מתרחשת באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ועוקבת אחרי תלמיד בתיכון ציבורי שמאשים כמה מחברי קבוצת הכדורסל האלופה של בית ספר פרטי בתקיפה מינית ובהעלאת תמונות המעשה לרשת.

עונה 3

העונה השלישית מתרחשת בקרוליינה הצפונית, ועוסקת במאבק הישרדות של 5 אנשים במקום שבו לחלום האמריקאי יש מחיר.
שולמית לפיד

ביוגרפיה

לפיד נולדה בתל אביב, בתם של הלן ודוד גלעדי. בעלת תואר במזרחנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעברה כיהנה כיו"ר אגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל; פירסמה ספרים (ביניהם ספרי ילדים), מחזות וסיפורים קצרים. ב-2012 נחשף כי עבדה תקופת מה בשירות המוסד ולקחה חלק בפעילות חשאית.
מחזות מפרי עטה שהוצגו: "הירושה", "רכוש נטוש", "מפעל חייו", "רחם פונדקאי".
הספר הידוע ביותר של לפיד הוא "גיא אוני", המספר על נשות ואנשי העלייה הראשונה, מייסדי המושבה ראש פינה. ספר ההמשך, "חוות העלמות", עוסק בגיבורת "גיא אוני" ובגיבורות וגיבורים נוספים, אנשי העלייה השנייה, שהיוו חלק מ"חוות העלמות" להכשרת נשים לחקלאות, סמוך לחוות כנרת. ספר אחר שלה, "כחרס הנשבר", עוסק בסוחר העתיקות מוזס וילהלם שפירא. היא כתבה גם מספר ספרי ילדים, וכן את מילות השיר "רוזה מרציפן" שהלחין שלמה גרוניך.
עיקר הפרסום של לפיד בא מתחום הספרות הבלשית: היא היוצרת של "ליזי בדיחי", גיבורת שישה ספרי מתח. ליזי בדיחי היא כתבת במקומון באר שבעי בשם "הזמן דרום", ובכל ספר היא מתעקשת לעסוק בתעלומה בלשית שאיש לא הטיל עליה לחקור. הספר הראשון בסדרה, "מקומון", שיצא ב-1989, היה לאבן פינה בספרות הבלשית העברית, והצלחתו סייעה לקידום הסוגה הבלשית בעברית. בעקבות ספר זה באו חמישה ספרים נוספים, בהם פתרה ליזי בדיחי תעלומות שונות, תוך ש"היא מדדה ברגליה הגדולות מדי, ועונדת עגילים גדולים מדי", כמו שאוהבת שולמית לפיד לתאר אותה.
ב-1996 זכתה לפיד בפרס ניומן; ב-2013 זכתה בפרס סטימצקי על ספרה "רכוש נטוש".

משפחתה

אביה, דוד גלעדי, יליד טרנסילבניה שברומניה, צאצא למשפחת רבנים, היה ידוע כעיתונאי, סופר ומתרגם, נמנה עם מייסדי העיתון "מעריב". את סיפור עלייתו וקליטתו של אביה בארץ, וכן את סיפור ילדותה בתל אביב של שנות השלושים והארבעים, תיעדה לפיד בספרה 'ואולי לא היו' (כתר, 2011). שולמית לפיד היא אלמנתו של איש הציבור, העיתונאי וחבר הכנסת יוסף לפיד. לזוג נולדו שלושה ילדים: מיכל (נהרגה בתאונת דרכים ב-1984), מירב, ויאיר - פוליטיקאי, עיתונאי לשעבר, סופר, יוצר ואיש טלוויזיה.
לפיד התגוררה ב"בית מגורי העיתונאים", בניין בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים בולטים, ובהם שבתאי דון יחיא, יגאל לב, לוי יצחק הירושלמי ועוד.
קתרינה לסקאניש

ביוגרפיה

לסקאניש נולדה בטופיקה, בירת קנזס, ארצות הברית, למשפחה בעלת רקע צבאי, אשר היגרה לבריטניה בשנת 1976. מאז ועד היום מתגוררת לסקאניש בבריטניה.

קריירה מוזיקלית

לסקאניש צורפה ללהקת הפופ-סול, "'Mama's Cookin", בשנת 1979, על ידי המתופף אלכס קופר, כשהייתה בת 19 בלבד. הלהקה שינתה את שמה ל"הגלים" שנתיים אחר כך, ובהמשך ל"קתרינה והגלים", זאת לאחר שקתרינה הפכה להיות הזמרת הראשית בלהקה ולדמות הדומיננטית בה. הפריצה של "קתרינה הגלים" הגיעה בשנת 1985 עם להיט הקיץ "Walking On Sunshine", אולם בהמשך דעכה הפופולריות של הלהקה, אך בשנת 1997 עשתה קאמבק כשזכתה במקום הראשון באירוויזיון 1997 עם השיר "Love Shine a Light". אולם הלהקה לא הצליחה לרכב על גל ההצלחה של הזכייה באירוויזיון, דבר שהוביל לפרישתה של לסקאניש ממנה, שהביאה לסוף דרכה של "קתרינה והגלים". 
לאחר פרישתה מן הלהקה יצאה לסקאניש לקריירת סולו. תחילה כדי ג'יי בתחנת הרדיו הבריטית הממלכתית "BBC Radio 2". ב- 2001 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "Leader of the Pack". בשנת 2005 הוציאה אלבום סולו ראשון מאז עזבה את הלהקה, הנקרא "Katrina Leskanich", ממנו יצא הסינגל "They Don't Know", אשר הוא גרסת כיסוי לשירה של קירסטי מק'קול. בנוסף, שנת 2005 הייתה מבחינתה של לסקאניש בסימן אירוויזיון: היא השתתפה במלודיפסטיבלן עם השיר "As If Tomorrow Will Never Come", יחד עם להקה חדשה שהקימה, אולם הודחה מן התחרות בשלב חצי הגמר, וכמו גם הייתה המנחה באירוע "שיר היובל באירוויזיון", שהתקיים ב- 22 באוקטובר, לצד הזמר הלטבי רנארס קופרס (נציג לטביה באירוויזיון 2000).
בורי ראם

היסטוריה

לפני כמעט 1,000 שנה שלטה באזור בורי ראם האימפריה החמרית. בפארק ההיסטורי פאנום רונג נמצא הר געש לא פעיל ומבצר אשר נבנה על ידם. על פי כתובות שנמצאו, שליט בורי ראם הכיר בהגמוניה של קיסר האימפריה החמרית. בבנגקוק בתקופה המוקדמת, בתחילת המאה ה-19, העיר נקראה במקור מואנג פיי. העיר הייתה תחת שלטון תאילנדי. לאחר רפורמות מנהליות בסוף המאה ה -19, בורי ראם סופחה לתאילנד.

גאוגרפיה

בורי ראם סמוכה לגבול קמבודיה. מחוז בוריראם ממוקם באזור הצפון מזרחי של תאילנד, הידוע בשם איסאן. העיר בורי ראם ממוקמת בקצה הדרומי של מישור קהוראט, שמוצף בעונה החמה ויבש מאוד בעונת הגשמים. המרחק לבירה בנגקוק הוא 400 קילומטר.

חינוך

פועלים בעיר גני ילדים, בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים כגון בית ספר מריה אנוסורן, אוניברסיטאות ובתי ספר בודהיסטים.
די. ג'יי. סילי

קריירה

סילי שיחק בשנותיו בליגת המכללות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון.
בשנת 2013 ניגש סילי לדראפט ה-NBA, אך הוא לא נבחר ולכן חתם ברדניצ'קי קרגוייבץ הסרבית, שם שיחק עד לאמצע העונה, אז חתם במאדי ביירות מהבונדסליגה הגרמנית בכדורסל.
את עונת 2014/15 העביר סילי בדלאוור 87', קבוצת הבת של פילדלפיה 76' בליגת הפיתוח. לאחר שסילי לא קיבל חוזה ב-NBA הוא עבר לקראת סוף העונה למנרסה מליגת העל הספרדית. 
בתחילת עונת 2015/16 חתם סילי בבשיקטש, אך בחלון ההעברות באמצע העונה עבר לגראן קנריה, והוביל את הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ, שם הפסידה לגלטסראיי, שזכתה במפעל בתום העונה.
בקיץ 2016 חתם סילי במכבי תל אביב לעונה אחת עם אופציה לאחת נוספת.
ב-27 ביוני 2017 חתם סילי בגראן קנאריה. ב-18 באוגוסט 2018 חתם סילי בריטאס וילנה. ב-29 ביולי 2019 חתם בסרגוסה באסקט.