google/wiki40b huggingface dataset:
ארל ווטסון

נעורים ומכללות

ווטסון נולד בעיר קנזס סיטי שבקנזס לאב אפרו-אמריקאי ואם ממוצא מקסיקני, ולמד ב"תיכון וושינגטון" המקומי. בין השנים 1997–2001 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – ה"ברוינס". בתקופתו בקבוצה שיחק לצד שחקנים מבטיחים רבים, דוגמת בארון דייוויס, ג'ייסון קאפונו ומאט בארנס, אך הברוינס כשלו לעבור את שלב שמינית גמר אליפות המכללות (Sweet Sixteen), אליו העפילו שלוש פעמים. בעונתו האחרונה בקבוצה רשם ווטסון ממוצעים של 14.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 5.2 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק, ונבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-Pac-10.

קריירת משחק

ווטסון נבחר על ידי סיאטל סופרסוניקס בבחירה ה-39 של דראפט ה-NBA לשנת 2001. בסיום עונת הרוקי, בה תפקד כמחליפו מהספסל של גארי פייטון, חתם על חוזה ל-3 עונות בממפיס גריזליס. לקראת עונת 2005/2006 חתם על חוזה בדנוור נאגטס, אך לאחר כחצי עונה נשלח לסיאטל סופרסוניקס כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות שכלל תשעה שחקנים.
אותן עונות כשחקן הסופרסוניקס היו שיא הקריירה של ווסטון, כשהעמיד ממוצעים של 10.3 נקודות ו-6.1 אסיסטים ב-28.1 דקות למשחק עד סוף עונת 2007/2008. ב-6 בפברואר 2008 קלע 23 נקודות, הוריד 10 ריבאונדים וחילק 10 אסיסטים בניצחון הסופרסוניקס מול סקרמנטו קינגס, ובכך השיג את הטריפל דאבל היחיד בקריירה.
בעונת 2009/2010 עבר לאינדיאנה פייסרס, וב-3 העונות הבאות שיחק ביוטה ג'אז, בה מיעט לשחק. בעונת 2013/2014 שיחק עבור פורטלנד טרייל בלייזרס ולראשונה בקריירה עבר שלב בפלייאוף ה-NBA, אך בסיבוב השני הודחה קבוצתו על ידי סן אנטוניו ספרס (בפעם הרביעית בקריירה של ווטסון).

קריירת אימון

ב-2 באוקטובר 2014 מונה ווסטון לעוזר מאמן קבוצת אוסטין ספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובכך למעשה פרש ממשחק פעיל, בגיל 35.
לקראת עונת 2015/2016 הצטרף לצוות האימון של פיניקס סאנס, כעוזרו של המאמן הראשי ג'ף הורנסק. ב-1 בפברואר 2016, לאחר 49 משחקים בעונת 2015/2016, פוטר הורנסק מאימון הקבוצה, וווטסון מונה למחליפו הזמני עד סיום העונה. פיניקס סיימה את אותה עונה עם מאזן כולל של 23 ניצחונות ו-59 הפסדים (9–24 תחת ווטסון).
באפריל 2016 הודיעו הסאנס על מינויו של ווטסון למאמן הראשי הקבוע של הקבוצה, כשהחתימו אותו על חוזה ל-3 עונות. בעונתו הראשונה כמאמן ראשי, 2016/2017, ניצחו הסאנס 24 משחקים בלבד (29.3%), וסיימו במקום האחרון באזור המערבי. לאחר שלושה משחקים בעונתו השנייה, אותם הפסידו הסאנס בהפרש ממוצע של 30 נקודות, פוטר ווטסון מאימון הקבוצה ובמקומו מונה עוזרו ג'יי טריאנו.
אוטונה ויסקונטי

תולדות חייו

בנו של אובלדו ויסקונטי, שליטן של שלוש ערים קטנות בצפון איטליה (מאסינו, אלביצטה ובסנאטה). התקדם בתפקידי פקידות כנסייתית והיה פודסטה של נובארה.
ב-22 ביולי 1262 נבחר על ידי האפיפיור אורבנוס הרביעי לארכיבישוף מילאנו. משפחת דלה טורה (טוריאני, לאמור "מן המגדל"), המשפחה הגואלפית החזקה בלומברדיה ושליטי מילאנו מאז המאה ה-12, נלחמה בעלייתו לגדולה של בית ויסקונטי הגיבליני. ב-1276 הוביל בן דודו של אוטונה, תאובלדו ויסקונטי, צבא שהתנגש בצבאו של נפולאון דלה טורה וניגף ליד העיירה אנג'רה. אולם ב-21 בינואר 1277 ניצח אוטונה את צבאו של נפולאון דלה טורה בקרב דסיו (באיטלקית: battaglia di Desio) והיה לשליט מילאנו ולומברדיה.
יעקב לוריא

יעקב לוריא (28 בינואר 1913 - 22 בפברואר 1966) היה צייר ישראלי, מראשוני גבעת ברנר.

עד עלייתו ארצה

לוריא נולד בפאֶנזה שברוסיה. בגיל שלוש עקר עם משפחתו לעיר שַבְלי שבליטא, שם סיים את לימודיו בגימנסיה "תרבות" שכל הלימודים בה התנהלו בעברית.
כבר בגיל צעיר התגלה כישרונו לציור, אך הימים היו ימי ההתעוררות הציונית בליטא ויעקב הצטרף לתנועת הנוער הציונית סוציאליסטית; תחילה לתנועת השומר הצעיר ואחר כך לתנועת החלוץ הצעיר. עם סיום לימודיו בגימנסיה הצטרף יעקב לתנועת החלוץ וכעבור זמן עבר לעבוד במרכז התנועה בעיר קובנה, שם נשאר עד עלייתו ארצה בשנת 1934.

שנים ראשונות בארץ

לאחר הגעתו ארצה היה תחילה חבר פלוגת הקיבוץ המאוחד בהרצליה וכעבור שנה עבר לקיבוץ גבעת ברנר שבו היו כמה מיוצאי תנועת החלוץ בליטא. כחלוץ חסון וצעיר היה להוט לצאת לעבודות קשות ובין היתר עבד במפעלי ים המלח בסדום, בנמל תל אביב ובקידוח בארות. בימי מלחמת העולם השנייה נעשה נוטר.

פעילות אמנותית

החל בשנות ה-40 הרבה לעסוק בזמנו הפנוי בציור יחד עם עוד שניים-שלושה מבני הקיבוץ, שאליהם הצטרף יצחק פרנקל, שכבר היה צייר ידוע בארץ, והגיע לגבעת ברנר כמורה לציור.
משנת 1949 ריכז את מדור האמנות בוועדת התרבות של הקיבוץ המאוחד שם ריכז את הפעילות בקרב ציירי הקיבוצים, שהתלבטו כיצד לשלב בין עבודה גופנית לחיי אמנות.
בשנת 1951 החל ללמד ציור בבית הספר של גבעת ברנר וב-1953 יצא ללמוד ציור בפריז.
מאז שובו ארצה עסק לוריא לסירוגין בהוראת הציור בגבעת ברנר ובפעילות במזכירות הקיבוץ המאוחד. לוריא גילה עניין גובר בתיאטרון ובבימוי, והרבה לביים ולצייר תפאורות בהצגות שהועלו בקיבוצו. כמו כן שמע הרצאות בחוג לאמנות של אוניברסיטת תל אביב כתלמיד שלא מן המניין.

ספר

חלק מיצירותיו רוכזו בספר יעקב לוריא שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1968.
פוחו

פוֹהוֹ (forró) הוא ריקוד עממי ברזילאי - בעיקר ריקוד זוגות אך גם ריקוד מעגל - שמקורו בצפון מזרח ברזיל. זהו גם שמו של סגנון המוזיקה המלווה את הריקוד.

אופן הריקוד

הפוהו כריקוד זוגות נושא אופי חושני במיוחד. הגבר והאשה רוקדים צמודים, רגלו של הגבר ממוקמת בין רגלי האשה, רגלה של האשה בין רגלי הגבר בעוד זרועו הימנית של הגבר חובקת את מותני האשה והשמאלית אוחזת בזרועה הימנית כלפי מעלה, כשהם נעים בהתאמה ובו זמנית, מהווים מראה זה לזו: כאשר הגבר נע ימינה האשה נעה שמאלה, כאשר הוא נע קדימה, היא נעה אחורה, תוך שהם נשארים צמודים זה לזו.
צעד אופייני: ימין-שמאל-ימין (הפסקה), שמאל-ימין-שמאל (הפסקה) וחוזר חלילה, תוך כדי ניע ירכיים. ישנם גם צעדים מורכבים יותר, כמו למשל סחרור האשה על ידי הגבר בדרכים שונות. צעד אופייני לפוהו מעגלי הוא שני צעדים ימינה ושניים שמאלה, בשינוי כיוון.

סגנונות ומאפיינים

פוהו מסורתי מאופיין בנגינת אקורדיון תזזיתית מלווה בתיפוף חזק במיוחד של תוף בס גדול (זבומבה) ומשולש. תוכני המילים של שירי הפוהו עוסקים בעיקר באהבה, תשוקה ומין, לעיתים עד כדי בוטות. בין סגנונות הפוהו הבולטים ניתן למצוא את הבאיאו (Baião), הקוקו (Coco), הרוז'או (Rojão), הקוואדריליה (Quadrilha), השאשאדו (Xaxado) והשוטצ'י (Xote).
הפוהו אינו רק ז'אנר מוזיקלי, הוא מהווה מרכיב חשוב בזהות צפון מזרח ברזיל, ובמידה רבה בזהות הצפון כולו. הוא פופולרי במיוחד בערים קרוארו (Caruaru) וקמפינה גרנדה (Campina Grande), בהן הוא משמש כסמל יום החג של סאו ז'ואו (החל ב-24 ביוני), ובבירות מדינות הצפון - פורטלזה, נאטאל ורסיפה, שם נערכות באותו תאריך חגיגות גדולות הנקראות גם הן פוהו.

מקור השם

מקור השם "פוהו" אינו חד משמעי.
לפי סברה אחת המקובלת בצפון מזרח ברזיל, שמו של הסגנון נגזר מן הביטוי האנגלי "For all" ("לכולם"), ומקורו בראשית המאה ה-20. על פי גרסה זו נהגו מהנדסים בריטיים, שעסקו בבניית מסילת הרכבת בפרנמבוקו, לערוך בסופי השבוע נשפים שחלקם מיועדים לאנשי הצוות הבריטי בלבד וחלקם "לכולם", כלומר, גם לתושבי המקום. חיזוק לסברה זו היוותה התנהגות דומה של אנשי צוות חיל האוויר האמריקני שהוצבו בנטאל בעת מלחמת העולם השנייה.
הסברה האחרת והמבוססת יותר על פי ההיסטוריון והאנתרופולוג לואיש דה קמארה קסקודו (1898–1986) שהתמקד במחקר צפון-מזרח ברזיל, היא כי השם פוהו הוא קיצור המלה הפורטוגזית "פוהובודו" (forrobodó), שמשמעותה הילולה או משתה, אך גם בלבול, מהומה ואי-סדר.
יעל שכנאי

קורות חיים

שכנאי נולדה בתל אביב. אמה הייתה מפקחת ארצית ומורה למקצועות הספרות, הלשון והדקדוק ואביה היה סגן מנהל האגף לחינוך הדתי במשרד החינוך. בילדותה כתבה ופרסמה בעיתוני נוער וילדים ("הארץ שלנו", "מעריב לילדים" ועוד). בנעוריה התגוררה בלונדון, בעקבות שליחות של המשפחה. 
היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, בספרות אנגלית, פסיכולוגיה ומדעי המדינה. לאחר מכן עשתה לימודי תעודה בעריכה לשונית ונתנה שירותי עריכה למגוון הוצאות, למשל: ידיעות ספרים, עם עובד, מודן ועוד. בשנת 2004 הקימה את הוצאת הספרים "רימונים". במקביל החלה לכתוב ספרים לילדים ולמבוגרים. 
החלטתה לצאת לדרך עצמאית ולהקים הוצאת ספרים הגיעה לאחר למעלה משמונה שנים של עבודה כעורכת בהוצאות ספרים שונות. השיא, מבחינתה, הגיע כשהבינה שהיא רוצה להפוך את אהבת הספרים לאורח חיים ולפתוח הוצאת ספרים משל עצמה על מנת להביא את הקולות הספרותיים האהובים עליה מהארץ ומחו"ל לקהל הקוראים. אחרי שצברה ניסיון בהוצאתם לאור של כמה עשרות ספרים הוציאה בהוצאה זו את ספר הסיפורים הקצרים שכתבה "פירורי קינמון".
ספרה "אור נדלק במרפסת" יצא בשנת 2012. הסיפור אינו אוטוביוגרפי והגיבורים בספר בדיוניים, אך עלילתו שואבת השראה מתחנות שונות בחייה של שכנאי. הסיפור מתרחש בסביבה התל אביבית, באווירה של מגורים בדירות הממוקמות ברחובות צדדיים בעיר הגדולה, והבתים בעלי המרפסות והחלונות הסמוכים זה לזה. הרעיון העומד בבסיס הספר הוא יכולת השיקוף וההשתקפות בחיים המתרחשים בדירה ממול.
במרץ 2017 הוציאה שכנאי את ספרה השלישי, "ילד רע", בהוצאת כנרת זב"מ דביר. הספר עוסק במשפחה שמתמודדת עם טרגדיה נוראה שנפלה עליה לאחר שהבן החייל נעצר ונשפט על רצח שביצע שנתיים קודם למעצר, בהיותו קטין. 
כיום שכנאי היא מנכ"לית הוצאת רימונים. ההוצאה מתמקדת בספרי ילדים ונוער, וכן בספרות קלאסית מתורגמת. שכנאי נשואה ואמא לשניים, עמית וטל. היא מתגוררת בגבעתיים.
החיים הסודיים של חיות המחמד

עלילה

העלילה מתרחשת בבניין דירות במנהטן. חייו של מקס, כלב מסוג טרייר (לואי סי. קיי.), משתנים כשקייטי, הבעלים שלו, מחליטה לאמץ כלב מעורב בשם דיוק, תוך שהיא פוגעת במעמדו של מקס כחיית המחמד המועדפת. שני הכלבים נאלצים לשתף פעולה כשהם מגלים שארנב מקסים בשם סנובול בונה צבא של חיות מחמד נטושות במטרה לנקום בכל חיות המחמד שחיות באושר עם בעליהן.

הפקה

הסרט הוכרז לראשונה ב-1 בינואר 2014. לואי סי. קיי., אריק סטונסטריט וקווין הארט הוכרזו כמי שידובבו את הדמויות הראשיות. ב-16 ביוני 2014 הצטרפו לצוות השחקנים אלברט ברוקס, חניבעל בורס, בובי מויניהן, לייק בל ואלי קמפר. ב-16 באפריל 2015 נדחתה הפצת הסרט מה-12 בפברואר 2016 ל-8 ביולי 2016.

המשך

באוגוסט 2016, הוכרז כי כריס רניוד ישוב לכס הבמאי וכי בריאן לינץ' ישוב למלאכת התסריט עבור המשך אשר ייצא לאקרנים ב-13 ביולי 2018. בינואר 2017 נדחה מועד הוצאתו ל-3 ביולי 2019. ביוני 2019 יצא סרט ההמשך החיים הסודיים של חיות המחמד 2.
יורה עליון

יורה עליון (בעבר נקרא מלם על שם שכבת הסלע שאפיין אותו, אך בהמשך שונה השם כדי להבדיל בין השכבה הגאולוגית לתקופה הכרונולוגית) היא תקופה בתור היורה אשר בעידן המזוזואיקון, הקרובה יותר לזמננו מאשר דוגר או יורה תיכון. התקופה נמשכה 11.5 מיליוני שנים, מ-163.5 מיליוני שנים לפני זמננו עד לפני 145 מיליוני שנים. היא מחולקת לשלושה גילאים (תת יחידות זמן של תקופה): אוקספורדיאן (Oxfordian), קימרידגיאן (Kimmeridgian) וטיתוניאן (Tithonian).
בתקופה זו שלטו הזאורופודים הארוכים ממשפחת דיפלודוקיים באמריקה הצפונית. מאובנים רבים מתקופה זו נתגלו בתצורת מוריסון.
פסח בלקין

ביוגרפיה

בלקין נולד בתל אביב למשפחה שהיא דור רביעי בישראל. בנעוריו היה פעיל בתנועת הצופים וריכז את "צופי הקהילה" ו"צופי ים", בהמשך הקים את שבט "צופי הצפון" בעיר. בשנת 1953 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל.
בשנים 1954-1958 היה חבר משק שדה בוקר וריכז את הפלחה ואת מוסך הרכב. באותה תקופה הייתה שהותו הראשונה של דוד בן-גוריון בקיבוץ טרם שובו לזירה הציבורית, ובלקין זכה להכירו באופן אישי. לאחר שעזב את הקיבוץ ועבר לרמת השרון היה בלקין עובד "מקורות" ובהמשך הצטרף לקואופרטיב איחוד להובלת בשר והתקדם תוך תקופה קצרה עד לתפקיד מנהל הקואופרטיב.
באותה תקופה נישא לזיוה ולזוג שלושה בנים: רוני בלקין, דרור בלקין וניר בלקין.
בעת הקמת מפלגת רפ"י, הצטרף בלקין למפלגה, לאור היכרותו עם בן-גוריון מימי שדה בוקר, והתמודד מטעמה לבית נבחרי ההסתדרות. בהמשך, היה בלקין מאנשי הרשימה הממלכתית ומפלגת לע"ם. בשנת 1977 הוא התמודד מול יגאל הורביץ על ראשות לע"ם, במה שנחשב להתמודדות חסרת סיכוי. בלקין נימק את התמודדותו בצורך ברוטציה בהנהגה. מועמדותו זכתה ב-76 קולות מול 265 של הורביץ, תוצאה שנחשבה להצלחה של בלקין.
לקראת הבחירות למועצות ב-1969 הצטרף בלקין לרשימה מקומית בשם "הרשימה הציבורית למען רמת השרון" (ר"ש), שלא הייתה קשורה לאחת מהמפלגות הארציות, והוצב במקום הרביעי ברשימה. בבחירות שנערכו ב-1969 זכתה הרשימה, שבראשה עמד אורי אורן, ב-5 מושבים מתוך 11 במועצה, כמו המערך, אשר שמואל חכם היה ראש המועצה מטעמה. תוצאת הבחירות הפתיעה את חברי הרשימה ורק פסח בלקין, הסכים לקחת על עצמו את תפקיד ראש המועצה. הוא כרת הסכם עם הנציג היחיד שנבחר מטעם גח"ל, זאב אבידן, ונבחר לראשות המועצה. 
בבחירות שנערכו ב-1974 זכתה הרשימה של בלקין ברוב מוחלט של 8 מתוך 13 חברי המועצה  ובלקין המשיך את כהונתו כראש המועצה. בשנת 1977 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על מועצת רמת השרון שכללה חשדות לפגיעה בטוהר המידות. בעקבות הדו"ח נפתחה חקירת משטרה ובאוגוסט 1978 פורסם בתקשורת שהמשטרה המליצה להעמיד את בלקין לדין ושגורמים משפטיים אישרו שהוא "שקוע עד צוואר". במאי 1979 החליטה הפרקליטות לסגור את התיק נגד בלקין ולא להגיש כתב אישום.
בלקין היה בין הפעילים לשינוי שיטת הבחירות לראשי הרשויות המקומיות לבחירות אישיות. בבחירות בנובמבר 1978, שנערכו לראשונה בשיטה החדשה שכללה בחירות אישיות לראש המועצה, והתקיימו בצל המלצת המשטרה להעמידו לדין, הודח בלקין מתפקיד ראש המועצה, בגלל המעבר לשיטה החדשה. רשימתו של בלקין קיבלה 7 מתוך 15 מושבים במועצה והייתה הסיעה הגדולה ביותר. אולם בלקין עצמו זכה רק לכ-44% מהקולות ויריבו, מנחם שרמן, קיבל 52% מהקולות ומונה לראש המועצה. בלקין כרת הסכם עם נציג הליכוד שסינדל את ראש המועצה והכריח אותו להשאיר בידי בלקין את תפקיד יו"ר הועדה המקומית לבנין ערים. לקראת סוף 1979 עבר אחד מחברי סיעתו למחנהו של ראש המועצה ובכך ירדה השפעתו של בלקין במועצה. בשנת 1983, לקראת הבחירות למועצה, הודיע בלקין שלא יתמודד, הגם שימשיך ללוות את הרשימה. רשימתו זכתה בארבעה מושבים במועצה ומעמדה לראשות המועצה, גד פניני, הפסיד בסיבוב השני למשה ורבין. 
בהמשך בלקין עבר לעסקים פרטיים ולעסקי הנדל"ן. בשנת 2003 הודיע כי ירוץ בשנית לראשות המועצה אולם לא נבחר.
בעת כהונתו החלה רמת השרון לעבור מהפך באופיה והחלה בתהליך מעבר ממושבה שבה חקלאות, לולי תרנגולות ופרדסים ליישוב עירוני.
קרחון יאמן

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.

מקור השם

הקרחון נקרא על שם היישוב יאמן שבמערב בולגריה.
אומפקיט

הרכב

נוסחת המבנה הכימי של האומפקיט היא Ca,Na)(Mg,Fe²⁺,Fe³⁺,Al)Si₂O₆). הרכב זה מייצג שלב ביניים בין האוגיט העשיר בסידן לג'יידיט העשיר בנתרן, ולכן הגדרה נוספת של האומפקיט היא תמיסה מוצקה של ג'יידיט (75%-25%), אוגיט (75%-25%) ואגירין (25$-0%). יסודות נוספים יכולים להצטרף להרכב. אומפקיט-כרום ואומפקיט-טיטניאן הם שני סוגים של אומפקיט העשירים בכרום או בטיטניום.

קריסטלוגרפיה

האומפקיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית P2/n או C2/c. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=9.585‏, b=8.776Å‏, c=5.26Å, וגודלה של זווית β הוא 106.85°.

תכונות פיזיקליות

האומפקיט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגירים משובצים במסת אם או כמסה חסרת צורה. הגבישים פריזמתיים בעל חתך ריבועי באורך של עד חמישה סנטימטרים. תופעת גבישים תאומים קיימת במינרל. לאומפקיט יש פצילות טובה בשני כיוונים בזוויות של 87º ו-93º (פצילות אופיינית לקבוצת הפירוקסן), והוא נשבר בצורה דמוית קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.36 גרם לסמ"ק.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האומפקיט הם: nα=1.662-1.701‏, nβ=1.670-1.712‏ ו-nγ=1.685-1.723. גבישי האומפקיט שקופים למחצה, וצבעם ירוק עד ירוק כהה, חסר צבע עד ירוק חיוור בשקף מנוסר. האומפקיט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. הוא נראה חסר צבע מזווית אחת, ירוק חיוור מאוד מזווית שנייה וירוק חיוור מאוד עד כחול ירקרק חיוור מאוד מזווית שלישית.

גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1815 במחשופי אקלוגיט של מכלול ההתמרה מינשברג (Münchberger Masse) על הרי וייסנשטיין (Weißenstein) כקילומטר וחצי מסטמבאך (Stammbach) בחבל פרנקוניה שבמדינת בוואריה שבגרמניה. מקור השם ביוונית, "אומפקס", שפירושו "ענבים בלתי בשלים", ניתן למינרל בשל הגוון הירוק האופייני לו.

שימושים

לאומפקיט אין כמעט שימוש מסחרי למעט השימוש המטעה כאבן החן ירקן. אבן חן זו אמורה להינתן לסלעים המורכבים מג'יידיט בלבד, אבל בשוק אבני החן מוכרים אבני "ירקן" הכוללות אומפקיט בלבד.

מקור ותפוצה

האומפקיט הוא מרכיב עיקרי יחד עם פירופ בסלעי אקלוגיט והוא גם קיים בסלעים בעלי פאצייס צפחות כחולות (כלומר המכילים גלאוקופן) וסלעים מותמרים מהסוג UHP (כלומר שעברו התמרה בלחץ גבוה במיוחד UltraHigh-Pressure). הוא קיים גם בקסנוליתים של אקלוגיט בצינורות קימברליט.
האומפקיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את עמק אאוסטה (Val d'Osta) ואיבראה באיטליה; הוף (Hof) בסמוך לביירוית בבוואריה שבגרמניה; בצינורות היהלומים של יקוטיה שברוסיה; בקימברלי שבפרובינציית הכף הצפונית שבדרום אפריקה; באוהמי במחוז ניאיגטה ביפן; ובחצי האי טיבורון (Tiburon) במחוז מארין (Marin) בקליפורניה שבארצות הברית.
הקופסונים

עלילת הסרט

בתחילת הסרט נחטף התינוק של משפחת טרובשאו, חטיפת התינוק גורמת לאנשי העיר להסתגר בלילות בבתים מאימת הקופסונים. המדביר העירוני סנאצ'ר מבטיח להדביר את הקופסונים עד האחרון שבהם, בתנאי שיקבל בתמורה כובע לבן, שהוא סמל למעמד הגבוה וכרטיס כניסה לחדר טעימות הגבינה היוקרתי. אגס הוא ילד שגודל על ידי הקופסון פיש, הם יוצאים למסע חיטוט בזבל בעיר, המדבירים רודפים אחריהם ותופסים את פיש. אגס מחליט לחפש את פיש, הוא פוגש את ווינפריד פורטלי, ביתו של ראש העיר, שמספרת לו היכן שוכנים המדבירים. אגס מגיע למשכנם של המדבירים ומגלה שסנאצ'ר מחזיק בקופסונים חטופים ומעסיקם בעבודות כפייה על מנת שיבנו לו משהו. ווינפריד מגיעה גם היא למקום ומאויימת על ידי סנאצ'ר ואנשיו. היא בורחת ביחד עם אגס למערת המגורים של הקופסונים. ווינפריד ואגס מנסים לגלות למר פורטלי את האמת על הקופסונים שהם בעצם נרדפים ומנוצלים על ידי סנאצ'ר ושהם בכלל לא חטפו תינוק, אלא אגס הוא התינוק, והוא נמסר להם כי אויים על ידי סנאצ'ר. פורטלי לא מתעניין בגילוי. סנאצ'ר נכנס עם מכונה מפחידה שבנה לתוך מערת הקופסונים ולוכד אותם. בסדנת עבודות הכפייה אגס פוגש את אביו שמסביר לו שהקופסונים בשלים להתמרד ולעמוד על נפשם. ואכן אחרי שכבר היה נראה שהושמדו, הקופסונים יוצאים למאבק בסנאצ'ר ומתחילים לפרק את המכונה האימתנית שבנו עבורו. עוזריו של סנאצ'ר שמטילים ספק במוסריות פקודותיו מתחילים לסייע לקופסונים. סנאצ'ר חוטף את ווינפריד ודורש ככופר גבינות משובחות. פורטלי שדואג לביתו מספק לסנאצ'ר גבינות שגורמות לו לאלרגיה חריפה ולמוות.
סורת א-נסאא

סורת א-נִסאא (בערבית: سورة النساء, "הנשים") הוא הפרק (סורה) הרביעי בקוראן, והוא מכיל 176 פסוקים. שם הפרק נגזר מהנושא בו עוסק הפרק, וספציפית מאזכור המילה "הנשים" במספר רב של פסוקים, כדוגמת פסוק 34.

הרקע לסורה ותוכנה

הסורה הזאת קיבלה את שמה מפני שהיא בעיקר דנה בנושאים והלכות הנוגעות לנשים, נישואים, ירושה וזכויות נשים. לאחר ההגירה לאל-מדינה, המוסלמים הפכו לקהילה של ממש, ולכן נדרשו להם חוקים ותקנות לגבי חיי היום יום. הנושא הבסיסי של הסורה הוא חיי המשפחה והוראות לביסוס היחידה הבסיסית של החברה. בסורה ניתנו חוקים לנישואין ולמעמד האישה. היתומים גם מהווים נושא מרכזי של סורה, וזה בין השאר בגלל שמלחמה הפכה באותה תקופה לבעיה גדולה, וילדים רבים התיתמו. לכן, נקבעו בסורה חוקים ותקנות לטיפול נאות ביתומים ובירושתם.
הסורה מכילה 176 פסוקים, 3,763 מילים 16,332 אותיות.

אזכור בחדית'

על פי המסורת המוסלמית, לסורת א-נסאא סגולות רבות.
מתועד שמוחמד אמר "כל מי שקורא את סורת א-נסאא, כאילו אדם זה השקיע את כל הונו למען אללה"
ג'ושוע מורבצ'יק

קורות חיים

מורבצ'יק נולד ב-1947 בניו יורק. הוריו, מני ומרים מורבצ'יק, היו יהודים חילונים סוציאליסטים, צאצאי מהגרים יהודים ממזרח אירופה. אמו הייתה עובדת סוציאלית ואילו אביו היה פעיל באיגודים מקצועיים. בצעירותו, מורבצ'יק החזיק אף הוא בעמדות סוציאליסטיות ומגיל 21 ובמשך כחמש שנים כיהן כיו"ר הכלל ארצי של "הליגה הסוציאליסטית העממית הצעירה" של המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית. 
ב-1970 הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר ראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק. ב-1984 סיים את הדוקטורט שלו ביחסים בינלאומיים, באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היה חוקר ב-AEI וב-Washington Institute for Near East Policy ומכהן נכון ל-2012 כפרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס וב-"The Institute of World Politics", המלמד בעיקר את אנשי הממשל האמריקאי, ובמיוחד אלו מהם המשתייכים לקהיליות הדיפלומטיות, הביטחוניות והמודיעיניות של הממשל. הקורס שהוא מלמד ב"מכון לפוליטיקה כלל עולמית" - IWP, קרוי "רעיונות וערכים בפוליטיקה הבינלאומית".
ספרו הידוע "Heaven on Earth: The Rise and Fall of Socialism" ("גן עדן עלי אדמות: עלייתו ונפילתו של הסוציאליזם"), שיצא לאור ב-2002, שימש בסיס לסדרה טלוויזיונית דוקומנטרית בת שלוש שעות, שהוקרנה בארצות הברית ב-2005, ב-PBS ומוקרנת מאז בהזדמנויות שונות בכל רחבי העולם. בישראל נקראת הסדרה בשם "הסוציאליזם: עלייתו ונפילתו".
רכס טאקלה

מקור השם

שמו של הרכס אומץ רשמית ב-2 ביוני 1950, והוא נקרא על שם אגם טאקלה הגובל ברכס.

לקריאה נוספת

• Paul Schiarizza and Don MacIntyre, EOLOGY OF THE BABINE LAKE - TAKLA LAKE AREA, CENTRAL BRITISH COLUMBIA, P 44
מריה פדצקה

ביוגרפיה

לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה פדצקה בגרודנו ולמדה סיעוד. 
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פדצקה פעילת המחתרת הפולנית וההתנגדות הפולנית בעיר וילנה (שלפני המלחמה הייתה בשטח פולין), וחברת תנועת ההתנגדות הפולנית. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין, ובכלל זה של וילנה, עזרה פדצקה להסתיר ולהציל ילדים יהודים רבים באזור וילנה וכן באזור לידא שם נולד בעלה (כיום באזור בלרוס). כמו כן סייעה פדצקה להציל צעירים יהודיים שמאוחר יותר הצטרפו לשורות הפרטיזנים באזור יערות וילנה. לאחר המלחמה כתב עליה אברהם סוצקבר שיר המהלל אותה ואת פועלה למען היהודים בתקופת המלחמה.
לאחר המלחמה סייעה פדצקה לפליטים פולנים שנמלטו משטחי מזרח פולין שסופחו לאחר המלחמה לברית המועצות. כמו כן סייעה לפולנים שהסובייטים איימו עליהם בגירוש לגולגים בתוככי ברית המועצות. היא התגוררה ליד גדנסק. בשנת 1947 הקימה עם שותפיה את הליגה לפעולה אנטי גזענית בפולין, אך זו פורקה במהירות על ידי השלטונות. בליגה היו חברים מספר אינטלקטואלים פולנים שהזדעזעו מפוגרום קיילצה ומאירועים אנטישמיים אחרים בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-70 הייתה פדצקה פעילה בתנועה אנטי קומוניסטית.
בשנת 1987 הוכרה פדצקה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם.
מחנה העולים בקריית שמואל

מחנה העולים בקריית שמואל היה מחנה העולים הראשון שהוקם על ידי הסוכנות היהודית לצורך קליטת גלי העלייה הצפויים ממחנות העקורים באירופה.
כבר בשנת 1945 יושבו עולים מתימן במחנה אוהלים ליד קריית שמואל בהיעדר שיכון זמין אחר עבור העולים. כדי להתמודד עם המחסור בדיור בגלל מלחמת העולם השנייה ובמיוחד לאור טענות הבריטים שלא ניתן לאפשר עלייה נוספת לאור המחסור בדיור בארץ ישראל, הקימה הסוכנות היהודית מקבצי דיור זמני שנקראו מחנות מעבר במקומות שונים ברחבי הארץ, אחד מהם בקריית שמואל. במחנה המעבר ניתן לעולים דיור מסובסד לתקופה שאמורה להיות עד ששה חודשים, וסיוע במציאת עבודה, אך העולים נדרשו לנהל את חייהם בעצמם.
המחנה עצמו הוקם לקראת ראשית 1947 ופעל עד הקמת מדינת ישראל באופן דומה למחנה המעצר בעתלית בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט כמחנה מעצר לעולים שהמתינו להגעת תורם להשתחרר על פי מכסת הסרטיפיקטים שהקציבו שלטונות המנדט הבריטי. על פי ההסדר עם שלטונות המנדט, המחנות תופעלו בפנים על ידי הסוכנות היהודית וארגון הדסה שסיפק שירותי רפואה, אך נשמרו מבחוץ על ידי שוטרים בריטיים שאסרו את יציאת העולים עד הגיע תורם להשתחרר. מחנה העולים בקריית שמואל היה בעל תנאים טובים בהרבה מאלו של המחנה בעתלית שהוקם כמחנה מעצר, וקיבולתו הייתה קטנה יותר והגיעה לכ-700 נפש. בנוסף, על מחנה העולים בקריית שמואל שמרו שוטרים יהודים ממשטרת המנדט שנתנו לעולים תחושה שהם בבית בארצם. לרוב, למחנה העולים בקריית שמואל הובאו עולים ממחנה המעצר בעתלית במסגרת הליך מדורג של שחרור, אולם לעיתים הובאו אליו עולים ישירות ממחנות המעצר בקפריסין. בנוסף, מדי פעם הובאו אליו עולים שנתפסו בארץ ישראל עצמה. למשל, בינואר 1948 הובלו למחנה העולים בקריית שמואל עולים בלתי לגליים שהצליחו לעלות לחוף בנהריה.
לאחר קום המדינה נחשב מחנה העולים בקריית שמואל, בה היו שיכונים שנבנו עבור משפחות, לבעל תנאים טובים יחסית למחנות אחרים בהם שוכנו העולים באוהלים וצריפים של הצבא הבריטי. לקראת סוף 1949 היה מחנה העולים בקריית שמואל לאחד ממחנות העולים הראשונים שהוסב למחנה עבודה בו נדרשו העולים לצאת לעבודה. בספטמבר 1949 היו במחנה 268 משפחות ובדצמבר אותה שנה היו בה 950 נפש. המחנה המשיך להתקיים כמעברה (שכונה גם מחנה עולים) עוד שנים רבות ועדיין התקיים בשנת 1959.
יעקב אסטרין

ביוגרפיה

יעקב אסטרין נולד במשפחה יהודית במוסקבה. בשנת 1975 הוענק לו תואר אמן בינלאומי.
הוא השתתף חמש פעמים בגמר אליפות העולם בהתכתבות, ובשנת 1972 זכה בתואר והחזיק בו עד לשנת 1976.
אסטרין כתב מספר ספרים בתחום השחמט והיה נחשב למומחה בהגנת שני הפרשים.
לימד בפקולטה לשחמט במכון לספורט במוסקבה.
אטומרומו

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1979. בסיום עונת 1985/86 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בתחילת שנות האלפיים החלה הקבוצה להיאבק על תארים, כשזכתה בגביע הראשון שלה בעונת 2000/01. ובאליפות הראשונה שלה בעונת 2001/02. בהמשך הוסיפה עוד שלוש אליפויות ושלושה גביעים (הכוללים דאבל בעונת 2004/05). בעונת 2011/12 הגיעה לגמר הגביע והפסידה לקבוצת סולנוקי אולאי.

אירופה

בעונת 1995/96 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת אירופאית בגביע קוראץ' והפסידה לאסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של המוקדמות. מאז השתתפה הקבוצה בגביע ספורטה וביורוצ'לנג'. בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת באולם הספורט ASE המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
X-55

תכנון ופיתוח

ה-X-55 נבנה כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים והוא אינו מתוכנן ליצור סדרתי. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין על בסיס ה-Fairchild Dornier 328JET והועדף על פני המטוס שתוכנן על ידי אורורה פלייט סיינסס (שהתבסס על האנטונוב An-72). שלדתו של ה-Fairchild Dornier 328JET, העשויה מאלומיניום הוחלפה בשלדה חדשה החל מאזור דלת הכניסה הקדמית ועד לזנב המטוס. כמו כן השלדה החדשה נבנתה מחומרים מרוכבים והוכחה כעמידה יותר מהקודמת. בנוסף לכך הורחב מבנה המטוס וניתן להעמיס ציוד למטוס באמצעות רמפה אחורית. המבנה החדש של המטוס יוצר כמקשה אחת גדולה הכוללת מייצב כיוון. כאשר מחובר הגוף אל אף מטוס כלשהו (מהדלת ועד לחרטום) אורכו 16.8 מטרים וקוטרו 2.74 מטרים.
המטוס ביצע את טיסת הבכורה ב-2 ביוני 2009 על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי בשיתוף לוקהיד מרטין. ה-ACCA קיבלת את הסימון X-55A על ידי חיל האוויר האמריקאי באוקטובר 2009.
בוג'אק

חבל בּוּגָ'אק, הידוע גם בכינוי "דרום בסרביה", הוא חבל ארץ על חוף הים השחור בין הנהרות דניסטר ודנובה. כעת החבל שייך לאוקראינה, שאליה הוא מקושר בשני גשרים מעל לדניסטר. החבל גובל במולדובה וברומניה ובמהלך ההיסטוריה היה חלק מנסיכות מולדובה, מהאימפריה העות'מאנית, מהאימפריה הרוסית ומרומניה.
החבל הוא ערבה וכיום הוא מחולק ל-9 נפות הכוללות 481,000 תושבים.