מנחם אורן (מחנך)

ד"ר מנחם אורן (כ"ט בטבת תרס"ט, 9 בינואר 1909, סאנוק בגליציה – ג' באדר תשמ"ה, 24 בפברואר 1985, בית השיטה) היה חלוץ ציוני וסוציאליסט, מחנך, מדריך במחנות המעפילים בקפריסין, הוגה דעות ומרצה במוסדות מחקר קיבוציים.

תולדות חיים

מנחם אורן נולד בכ"ט בטבת תרס"ט, 9 בינואר 1909, לשמריה ורבקה ברגנבוים, בעיר סאנוק (Sanok) בגליציה. שנות ילדותו עברו עליו בבית סבו, רבי אהרון ברגנבוים, וסבתו דבורה זיסל, שגרו בפוסדה-אולכובסקה, פרבר כפרי בפאתי סאנוק, לשם עקרה המשפחה בשל נסיעות האב לשווייץ. 
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה חזר האב והמשפחה נדדה ממקום למקום. מילדותו פגש מנחם אורן עולמות רוח מגוונים. הסב הכניס אותו לעולם המסורת היהודית, ואביו בעל השקפת העולם המתקדמת העניק לילדיו השכלה אוניברסלית רחבת אופקים. 
בגיל 17 נסע מנחם עם אחיו, חיים ברגנבוים (לימים רופא למחלות ריאה), לווינה. בהשפעת סבו נרשם אורן לבית מדרש לרבנים, לצד לימודיו באוניברסיטת וינה. הוא הצטרף למערכת עיתון יהודי באוסטריה, ושם עוצבו עקרונות תפיסתו הפוליטית. 
בתום לימודיו האקדמיים בשנת 1932 החל ללמד בגימנסיה העברית בעיר מונקאץ' (Mukačevo), שהייתה אז בשליטת צ'כוסלובקיה. בפעילותו בארגון "החלוץ" גילה את הנוער בכפרים הדלים של קרפטרוס, והודות לקריאתו עלו רבים מחניכיו לארץ ישראל ושמרו על קשר איתו שנים רבות. 
בשנת 1938 נשא מנחם את חנה לבית שיינפלד, תלמידתו, ובאותה שנה הם עלו ארצה. את ביתם המשפחתי הם בנו בקיבוץ תל-יוסף, ושם נולדו ילדיהם – שאול, ניצה ויוחנן. מנחם ביקש לעבוד בעבודת כפיים בכרם הענבים, אך כבר בשנתו השנייה נבחר להדרכת הנוער העולה. לאחר מכן הצטרף לסגל המורים בבית הספר המשותף לקיבוצים תל-יוסף ועין-חרוד. תלמידיו, שבתוך זמן קצר התגייסו לפלמ"ח ומילאו תפקידי פיקוד קרביים במלחמת העצמאות, ראו בו דמות מופת חינוכית. 
ב"שבת השחורה" נעצר ברפיח, שם לימד עברית. בשנת 1947 יצא מנחם אורן בשליחות תנועת "הקיבוץ המאוחד" וארגון "ההגנה" להדריך קבוצות נוער במחנות המעפילים היהודים שגורשו מהארץ לקפריסין. 
בשובו מקפריסין לימד במשך כ-10 שנים ב"סמינר אפעל" – מרכז ההדרכה, המחקר והסמינרים של תנועת הקיבוץ המאוחד. במהלך הפילוג בקיבוץ המאוחד עברה משפחת אורן לקיבוץ בית-השיטה, והוא הצטרף לחבר המחנכים בבית הספר המקומי. מאוחר יותר לימד ב"מדרשת אורנים" והִרצה שנים רבות בחוגי לימוד מגוונים למבוגרים. עם זאת שמר בקנאות על עקרונו לעבוד יומיים בשבוע עבודת כפיים במפעל לכבישת זיתים בקיבוצו (הזיתייה). 
ד"ר מנחם אורן ניחן בכושר אינטלקטואלי חריף, בחוכמה עמוקה ובחום אנושי, והיה דמות מרכזית בחברת בית-השיטה.
מנחם אורן נספה בתאונת דרכים בליל ג' באדר תשמ"ה, 24 בפברואר 1985, ונטמן בבית העלמין בבית-השיטה.

דרכו החינוכית

במשך כיובל שנים עסק ד"ר מנחם אורן בחינוך ובהוראה. דרכו כמחנך החלה בהוראה בגימנסיה העברית במונקץ' בצ'כוסלובקיה, בהיותו דוקטור צעיר ומבטיח בן 23 שנים בגיל קרוב מאוד לזה של תלמידיו. הוא קירב אותם לעולם הספרות, האמנות והציונות. במהלך הוראתו בגימנסיה נרתם להדרכת נוער בתנועת "החלוץ הצעיר" בקרפטרוס (חבל ארץ בצ'כיה) והדביק את חניכיו בהתלהבות רבה ברוח הציונות ואהבת ארץ ישראל. רבים מחניכיו עלו ארצה. 
עם עלייתו ארצה השתלב אורן בהוראה בבית הספר המשותף לקיבוצים תל-יוסף ועין-חרוד. הוא העשיר את תוכניות הלימודים בתפיסות ההשכלה האקדמית ובערכי התרבות האירופאית. עם הקמת מחנות המעצר בקפריסין למעפילים שגורשו בידי השלטונות הבריטיים, התנדב להדרכה ולהוראה במחנות אלה. הוא פעל במחנות בשנים 1947–1948, עד להחזרת המגורשים למולדת. לדבריו, תקופה זו הייתה החשובה ביותר בחייו. 
כעבור 30 שנים ערך עבודת מחקר על תנועות הנוער ועל חינוך הנוער במחנות המגורשים בקפריסין, ריאיין מאות אנשים שנעצרו במחנות אלה, ובעקבותיה פִרסם שני ספרים: "להתחיל אחרת, לחיות אחרת" "מנגד תראה את הארץ". 
בתקופת הפילוג בקיבוץ המאוחד, בשנים 1951–1952, עסק ד"ר מנחם אורן בהוראה בסמינר אפעל, שהיה בראשית דרכו. עבודתו לצד יצחק טבנקין, מנהיג הקיבוץ המאוחד דאז, תרמה לגיבוש השקפתו הרעיונית ודבקותו בדרך הקיבוץ המאוחד. עם המעבר מתל-יוסף לבית-השיטה השתלב מיידית בצוות המורים בבית הספר המקומי בבית-השיטה, והיה מחנך אהוב ונערץ. 
בשנות ה-70 עסק בהוראה בסמינר למורים במדרשת אורנים, והמשיך לשמור על קשר הדוק עם בית הספר בקיבוצו. הוא הדריך תלמידי י"ב בעבודות גמר בנושאי יהדות ושואה ולימד ב"בית הספר לבוגרים" בתחומי יהדות, חסידות, היסטוריה ופילוסופיה. לתלמידיו אמר מנחם אורן: "אני חש תמיד, כי יותר משנתתי לתלמידים, קיבלתי מהם. המפגש שלי עם בני תל-יוסף ועין-חרוד עם עלייתי לארץ ועם התקופה הזאת [בתקופה שלפני הקמת המדינה], הם שהפכו אותי לאיש העמק ולאיש הארץ".