google/wiki40b huggingface dataset:
שמאי גולן

שמאי גולן (5 באפריל 1933 - 10 בדצמבר 2017) היה סופר ועורך ישראלי.
ספריו של גולן עסקו בעיקר בשואה, בניסיונות ניצולי השואה להיאחז בארץ ובחייהם של בני הדור השני לשואה, שנולדו בארץ ישראל.

ביוגרפיה

נולד בפולטוסק שבפולין בשנת 1933. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ארצו על ידי הנאצים, ולאחר מכן על ידי הסובייטים, וגולן חי תחת שני שלטונות הכיבוש הללו. עלה ארצה ב-1947, במסגרת עליית הנוער. התחנך בקיבוץ רמת כובש ושימש כקצין בצה"ל. בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בספרות ובהיסטוריה.
בשנות השישים שימש גולן מורה לספרות ולעברית בגימנסיה העברית בירושלים ובבית הספר האזורי הר יהודה. היה בין מייסדיו של בית הסופר בירושלים, ושימש כמנהלו הראשון במשך שבע שנים. בבית הסופר ארגן גולן סדנאות כתיבה יוצרת והקים ספריה שעיסוקה ב"ירושלים בספרות היפה", כדבריו. ארגן את כינוס ארגון הסופרים הבינלאומי בירושלים ב-1974, בו השתתפו כמה מגדולי הסופרים בעולם בעת ההיא - סול בלו, אז'ן יונסקו והיינריך בל. שימש ארבע פעמים יושב ראש אגודת הסופרים העברים בישראל.
גולן יצא לשליחויות חינוכיות במקסיקו ובארגנטינה, בה שימש ראש נציגות המחלקה לחינוך ולתרבות הגולה. שירת כיועץ בשגרירות ישראל במקסיקו. בתקופתו באמריקה הדרומית פעל למען עליית יהודי ברית המועצות. לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לרוסיה מונה גולן לנספח התרבות הראשון של שגרירות ישראל במוסקבה.
שמאי גולן כיהן כחבר בכמה וכמה מועצות ציבוריות. ביניהן מועצת "יד ושם", הנהלת אקו"ם והנהלת פא"ן - ארגון הסופרים הבינלאומי.
ספר סיפוריו הראשון של גולן, "באשמורת אחרונה" פורסם בשנת 1963. במהלך חייו, פרסם גולן ארבעה קובצי סיפורים וארבעה רומנים, ערך ספרים ופרסם מאות מאמרים. הנושא העיקרי של יצירתו הוא השואה ודמויות יהודיות במהלכה ולאחריה. יצירתו, ובכלל זה מאמריו, תורגמה לשפות רבות. יצירותיו עובדו לסרטים, לתסכיתי רדיו, ואף למחזה שהוצג בברית המועצות.
גולן נפטר בדצמבר 2017, והותיר אחריו אישה (ד"ר ארנה גולן, חוקרת ספרות) וארבעה ילדים.
כחוליות

תנאי מחיה

הטמפרטורה המיטבית לביצוע פוטוסינתזה בכחוליות היא כ-20 עד 30 מעלות צלזיוס. במצב אפיליטי (על סלעים), אקווטי (במים), אנדוליטי (בתוך סלעים), כזמואנדוליטי (בסדקים בסלע) ואפיגאי (כקרומים על הקרקע). 
מים נוזליים הם תנאי הכרחי לגידול הכחוליות ולכן הן מופיעות לעיתים קרובות במסלול הזליגה של מים על מבנים שונים ופסלים. 
במצב אנדוליטי הכחוליות מקבלות אור שעובר דרך הסלע ומים שחודרים דרך גבישי הסלע המיקרוסקופיים.
כחוליות אינן יכולות לחיות ללא אור ולכן אינן חיות מתחת לאדמה, וגם אינן האלופיליות, כלומר אינן סובלות ריכוזי מלח גבוהים.  
הכחוליות החיות באזורים חשופים לקרינה מכילות את הפיגמנט סקיטונומין המגן עליהן מקרני uv ולכן הן בעלות צבע שחור, הכחוליות החיות באזורים מוצלים בעלות צבע ירוק-כחול בגלל הכלורופיל.  
הן רגישות ליוני נחושת, עופרת ואמוניום.
ישראל גלובוס

ביוגרפיה

גלובוס נולד לשרה גיטרמן ואלעזר לייב גלובוס. סבל מנכות פיזית לאחר שלקה במחלת פוליו. עבד כרשם הפטנטים של מדינת ישראל והיה אבא ל-4 ילדים. היה ממייסדי קבוצת הכדורסל איל"ן ירושלים. על שמו התקיים כל שנה, כשני עשורים, טורניר ארצי לטניס בכיסאות גלגלים אחת לשנה, "טורניר גלובוס", שאורגן בידי משפחת גלובוס. הטורניר פעל במסגרת של איל"ן, כיוון שגלובוס היה חבר הנהלה בסניף ירושלים של הארגון במשך שנים רבות.
גלובוס נפטר בשנת 1992, בגיל 49.
יהודה פתיה

ביוגרפיה

נולד בבגדאד, עיראק, לרב משה ישועה פתיה. בילדותו למד במדרש תלמוד תורה, וכשסיים את לימודיו שם עבר ללמוד בישיבת מדרש בית זילכה. כילד האזין לדרשותיו של הרב יוסף חיים מבגדאד. 
בהיותו כבן 17 הוסמך לרב ומורה הוראה על ידי הרב עבדאללה סומך, וכבר בגיל צעיר נמשך בעיקר ללימוד תורת הקבלה ולכן פנה ללמוד תורה זו אצל הרב יוסף חיים, גדול המקובלים בדורו.
הרב פתיה נהג לעשות "תיקוני נפש" לנפטרים ודיבוקים. לשם כך דיבר עם שדים, על מנת להוציאם מגוף האדם, וזאת על פי הקבלה. כן היה היה בקי בפתרון חלומות, ורבים השכימו לפתחו, כדי שיאציל עליהם מברכותיו. 
בשנת ה'תרצ"ד (1933) עלה לישראל, והתיישב בירושלים עד ליומו האחרון. בתקופת השואה היה עורך בקבר רחל תיקון חצות.
נפטר בירושלים בכ"ז באב ה'תש"ב (1942) ונטמן בנקודה הגבוהה ביותר בחלקה הבבלית בבית הקברות בהר הזיתים.
על שמו רחובות ברמת גן, בפרדס כץ ובירושלים.
אורן שמחה

שירות צבאי

שמחה נולד וגדל בקיבוץ נצר סרני, למד בבית הספר המקומי, בוגר מחזור מ"ה. התגייס לצה"ל בשנת 1998, והתנדב ליחידה מובחרת. השלים את הכשרת מסלול הלוחם ביחידה. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב ליחידתו ושימש בה במספר תפקידי פיקוד. בהמשך עבר לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד פלחה"ן נח"ל. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדס"ר נח"ל, ושימש בתפקיד בין השנים 2016–2018. בשנת 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציוני.
נשא דופמין

מעורבות בתהליך ההעברה הסינפטית

ההעברה הסינפטית מאפשרת לתאי העצב במערכת העצבים לתקשר עם תאים אחרים. נשא הדופמין מעורב בהפסקת האות של הדופמין במסגרת תהליך זה.  
הסרה מהירה של המוליכים העצביים מהמרווח הסינפטי מאפשרת העברה מדויקת של האות הקדם סינפטי לתא המטרה.
נשא הדופמין הוא הגורם העיקרי לפינוי הדופמין מהסינפסה לאחר הפליטה שלו. בתהליך זה משתתף גם האנזים COMT.
הריכוז של נשא הדופמין יכול להשפיע על אופן פעולתם של קולטני הדופמין D1 ו- D2.
זאת משום ששינויים בביטוי של נשא הדופמין יכולים לשנות באופן דרמטי את משך הזמן והעוצמה של האות הדופמינרגי בקולטנים שלו.

השפעות על פעילות נשא הדופמין

הקוקאין פועל ישירות על קולטני דופמין. קוקאין הוא אגוניסט דופמינרגי, הפועל על ידי חסימת הנשא לספיגה חוזרת של דופמין חזרה לתא הקדם-סינפטי.

הגן DAT1

הגן DAT1 מכיל את הקידוד הגנטי לנשא הדופמין.
הגן DAT1 מקושר ליכולת הויסות העצמית של האדם.
קיים קשר בין הגן DAT1 לתסמינים של הפרעת קשב.
הוא מקושר להיפראקטיביות ואימפולסיביות, אך לא לפגיעה בתפקודי הקשב.
נבחרת איסלנד בכדורגל

שנים ראשונות

התאחדות הכדורגל האיסלנדית נוסדה בשנת 1912, אולם משחקה הבינלאומי הראשון נערך רק ב-29 ביולי, 1930 נגד איי פארו במשחק חוץ ובו ניצחה איסלנד 0–1. עם זאת, באותה תקופה שתי הנבחרות לא היו שייכות לפיפ"א. המשחק הראשון של איסלנד כחברה בפיפ"א נערך ברייקיאוויק נגד דנמרק ב-27 ביולי 1946 ובו הובסה איסלנד 0–3. ניצחונה הראשון של איסלנד הושג מול פינלנד ב-1947. במשך שנותיה הראשונות לא השתתפה איסלנד במוקדמות הגביע העולמי או במוקדמות אליפות אירופה. איסלנד השתתפה לראשונה במוקדמות מונדיאל 1958, אך הובסה בכל משחקיה. איסלנד השתתפה לראשונה במוקדמות אליפות אירופה לקראת יורו 1964, אך הודחה בסיבוב הראשון על ידי אירלנד. איסלנד החלה להשתתף באופן סדיר במוקדמות גביע העולם משנת 1974 ובמוקדמות אליפות אירופה משנת 1976.

יורו 2016

במוקדמות מונדיאל 2014 הייתה איסלנד קרובה להעפיל לראשונה בתולדותיה לגביע העולם ולהפוך בכך למדינה הקטנה ביותר (מבחינת אוכלוסייה) המעפילה לטורניר גמר הגביע העולמי. היא סיימה במקום השני בבית המוקדם אחרי שווייץ ולפני סלובניה, נורווגיה, אלבניה וקפריסין ועלתה לצמד משחקי פלייאוף על ההעפלה מול קרואטיה. המשחק הראשון בין הנבחרות באיסלנד הסתיים בתיקו 0-0, אך במשחק הגומלין ניצחה קרואטיה 0–2.
במוקדמות יורו 2016 הפגינה איסלנד יכולת גבוהה כאשר גברה פעמיים על הולנד, שסיימה שלישית במונדיאל 2014, וכן גברה על צ'כיה וטורקיה. איסלנד העפילה לטורניר הגמר לאחר שסיימה שנייה בבית המוקדם אחרי צ'כיה ולפני טורקיה, הולנד, קזחסטן ולטביה. למעשה הייתה זו העפלתה הראשונה לשלב גמר של טורניר בינלאומי.
בטורניר הגמר שובצה איסלנד לבית עם פורטוגל, אוסטריה והונגריה. איסלנד סיימה בתיקו 1-1 עם פורטוגל ועם הונגריה. במשחק האחרון של שלב הבתים ניצחה איסלנד את אוסטריה בתוצאה 1–2 משער שהובקע 4 דקות בתוספת הזמן על ידי ארנור אינגווי טראוסטסון. היה זה ניצחונה הראשון בטורניר גדול, ובזכות הניצחון העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית. בשלב שמינית הגמר ניצחה איסלנד את אנגליה, שנחשבה לעדיפה עליה, 1-2 לאחר שמחקה פיגור מוקדם משערים של קולבאיין סיגבורסון ורגנאר סיגורדסון, והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר הפסידה לצרפת 5-2 וסיימה את דרכה ביורו.

מונדיאל 2018

במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה איסלנד ראשונה בבית המוקדם לפני קרואטיה, אוקראינה, טורקיה, פינלנד וקוסובו ובכך העפילה למונדיאל 2018. הייתה זו הפעם הראשונה בה איסלנד העפילה לגביע העולם בכדורגל. בטורניר הגמר, איסלנד הוגרלה לבית עם ארגנטינה, קרואטיה וניגריה. במשחקה הראשון מול ארגנטינה סיימה בתיקו 1-1 אך בהמשך הפסידה 2-0 לניגריה ו- 2-1 לקרואטיה וסיימה במקום האחרון בבית.

שיאי שחקנים

נכון ל-15 בינואר 2019. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים.
הפועל גבת/יגור

הפועל גבת/יגור הייתה קבוצת כדורסל ישראלית. זכתה בשנת 1976 בגביע המדינה בכדורסל. כיום משחקת בליגה ב'.

היסטוריה

קבוצת הפועל יגור הוקמה בשנות ה-50 ושיחקה בליגה הבכירה לראשונה בעונת 1962/1963 אך ירדה בעונתה הראשונה חזרה לליגת המשנה. גם ההעפלה השנייה שלה לליגה הראשונה, בעונת 1967/1968, הסתיימה בירידה חזרה לליגת המשנה אחרי עונה אחת בלבד.
קבוצת הפועל גבת הוקמה ב-1953 ועלתה לליגה הבכירה לראשונה בעונת 1965/1966. הקבוצה סיימה את עונתה הראשונה בליגה העליונה במקום הרביעי. גבת הצליחה לשרוד בליגה עוד 2 עונות כשסיימה במקומות ה-8 וה-11, כאשר בעונת 1967/1968 משחקת הקבוצה במקביל לקבוצת הפועל יגור באותה ליגה והצליחה להשאר בליגה בניגוד ליגור שירדה לליגת המשנה. בעונתה הרביעית בליגה הלאומית, 1968/1969, סיימה במקום ה-12 וירדה לליגת המשנה בסיומה.
בשנת 1969, החליטו שני הקיבוצים גבת ויגור לאחד את קבוצותיהם לקבוצה אחת שתייצג אותם בליגה הבכירה, שנקראה הפועל גבת/יגור. הקבוצה המאוחדת החלה את דרכה בליגה הארצית בעונת 1969/1970 וכשלה במשימתה לעלות לליגה הבכירה. עונה לאחר מכן ב-1970/1971 בליגה הארצית, הצליחה לסיים במקום המוביל לליגה הבכירה. עונת 1971/1972 הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה המאוחדת בליגה הבכירה והיא סיימה במקום השני בליגה כסגנית האלופה של מכבי תל אביב. בהמשך שנות השבעים ביססה הקבוצה את מעמדה כקבוצת צמרת כשסיימה פעמיים במקום השלישי, כאשר בתווך הגיעה הקבוצה למעמד גמר גביע המדינה בעונת 1974/1975, אך נוצחה בידי מכבי תל אביב, 74-89 ונותרה הסגנית.
בעונת 1975/1976 סיימה פעם נוספת במקום השני בליגה. במסגרת גביע המדינה באותה העונה, 1975/1976, הדהימה הפועל גבת/יגור, והדיחה את מכבי תל אביב ברבע גמר גביע המדינה בכדורסל ולאחר מכן גם העפילה לגמר הגביע בפעם השנייה ברציפות ואף זכתה אחרי ניצחון על הפועל תל אביב 76-90 ביד אליהו. גבת הייתה הקבוצה הראשונה מחוץ לעיר תל אביב שזוכה בתואר כלשהו (אליפות או גביע).
עונת 1977/1978 הייתה השנה הראשונה בה החלו להשתמש בשיטת הכרעה לאחר הליגה הסדירה, והוחלט לקיים פלייאוף של שש הקבוצות שיסיימו ראשונות בתום הליגה הסדירה. את העונה הסדירה סיימה גבת/יגור במקום החמישי בלבד, אך לפלייאוף הגיעה הקבוצה בכושר משחק טוב והצליחה לסיים כסגנית האלופה למכבי תל אביב, בפעם השלישית בהיסטוריה שלה.
כוכביה הבולטים של הקבוצה בשנות השבעים היו: בועז ינאי, איתמר מרזל, אור גורן, שמריהו זסלבסקי, עירא הררי, גבי טייכנר, והקפטן בארי שיפמן. קבוצה זאת התבססה על שחקנים ישראלים בלבד, והמאמן היה רני כהנא הצעיר.
בסיום עונת 1978/1979 סיימה במקום הרביעי בליגה אחרי שהפסידה במשחק על המקום השלישי בפלייאוף של הליגה הלאומית. בסיום עונה זו פרש קיבוץ גבת מהאיחוד עם יגור והקבוצה התפצלה לשתי הקבוצות המקוריות: הפועל יגור העמק והפועל גבת.
הפועל גבת המשיכה לשחק בליגה הראשונה בשנות השמונים תחת שמות שונים כמו: הפועל גבת/עמק יזרעאל והפועל איתן גבת ולא זכתה להישגים משמעותיים. לקראת סוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים התנדנדה הקבוצה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה ולא הצליחה לתקוע יתד בליגה הראשונה. בשנת 2006 ירדה הקבוצה מן הליגה הראשונה ולאחר מכן התפרקה סופית.
קבוצת הפועל זבולון/יגור, שהוקמה בשנת 2006 ונכון ל-2011 משחקת במחוז זבולון בליגה ב', ורואה עצמה כממשיכת דרכה של הפועל גבת/יגור.
טימו טאיניו

קריירה

טאיניו הועלה לקבוצת הבוגרים במועדונו הראשון מעיר הולדתו, טי פי - 47 (TP-47), במסגרת הליגה השלישית הבכירה בפינלנד, כבר בגיל המדהים 14. הוא הוחתם בידי קבוצת האקה מהליגה הפינית הבכירה לעונת 1996. טאיניו הצטרף למועדון הצרפתי אוקזר בשנת 1997, ובילה שם 8 שנים. הוא זכה בגביע הצרפתי פעמיים עם אוקזר, וגם הצליח לצבור קצת ניסיון בליגת האלופות. במהלך שהותו הארוכה במועדון, הוא סבל לאורך כל התקופה מפציעות חוזרות, דבר שכנראה מנע ודחה ממנו את המעבר לקבוצות בחירות יותר מהליגות המובילות של אירופה.
כאשר חוזהו של טאיניו עם אוקזר הסתיים ב-2005, הוא להיות שחקן חופשי. בינואר 2005, הוכרז על מעברו לטוטנהאם, המועדון שאותו העריץ מילדותו. בטוטנהאם הוא חתם על חוזה לארבע שנים, בקיץ 2005. הוא הפך להצלחה מסחררת ומהירה בקרב האוהדים והמאמן מרטין יול כבר במהלך משחקי קדם העונה, וכך קנה את מעמדו הקבוע בהרכב הפותח של הקבוצה, כבר בעונתו הראשונה, בה שיחק בתפקידים שונים בקישור. טאיניו כבש את שערו הראשון בשביל קבוצתו החדשה בדצמבר 2005 במשחק נגד ניוקאסל בפרמייר ליג, במגרשו הביתי, וויט הארט ליין.
הוא הצטרף לסנדרלנד ב-23 ביוני 2008. בעת שחתם טאיניו בקבוצתו החדשה הפך להחתמתה הראשונה באותו הקיץ וגם לשחקן הפיני הראשון אי פעם בסנדרלנד. בשנת 2009 הושאל לקבוצת ברמינגהאם סיטי ובשנת 2010 חתם בקבוצת אייאקס אמסטרדם. לאחר עונה אחת עבר לקבוצת ניו יורק רד בולס ובשנת 2013 חתם בקבוצת ה.י.ק. הלסינקי שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014.
טאיניו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פינלנד ב-5 בפברואר 1998, נגד נבחרת קפריסין, ובמהלך שנות ה-2000 הפך להיות שחקן הרכב בנבחרת. כיום הוא נחשב לעיתים השחקן הטוב ביותר בנבחרת, ולעיתים קרובות הוא מוזכר כקפטן הבא של הנבחרת. בעיית הפציעות של טאיניו גרמו לכך שהפסיד גם משחקים רבים וחשובים עבור מולדתו.
מעכה

מַעֲכָה הוא שם תנ"כי שניתן הן לגברים והן לנשים, ומתייחס למספר דמויות מקראיות.

מעכה בן נחור וראומה

אחיהם או אחותם של טבח, גחם ותחש: "וּפִילַגְשׁוֹ וּשְׁמָהּ רְאוּמָה, וַתֵּלֶד גַּם-הִוא אֶת-טֶבַח וְאֶת-גַּחַם וְאֶת-תַּחַשׁ וְאֶת-מַעֲכָה." (ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוק כ"ד)

מעכה אשת מכיר בן מנשה

אימם של פרש ושל שרש: "וּמָכִיר לָקַח אִשָּׁה, לְחֻפִּים וּלְשֻׁפִּים, וְשֵׁם אֲחֹתוֹ מַעֲכָה, וְשֵׁם הַשֵּׁנִי צְלָפְחָד, וַתִּהְיֶנָה לִצְלָפְחָד בָּנוֹת. וַתֵּלֶד מַעֲכָה אֵשֶׁת-מָכִיר בֵּן, וַתִּקְרָא שְׁמוֹ פֶּרֶש, וְשֵׁם אָחִיו שָׁרֶשׁ; וּבָנָיו אוּלָם וָרָקֶם." (ספר דברי הימים א', פרק ז', פסוקים ט"ו-ט"ז)

מעכה פילגש כלב בן חצרון

"פִּילֶגֶשׁ כָּלֵב מַעֲכָה יָלַד שֶׁבֶר וְאֶת-תִּרְחֲנָה." (ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק מ"ח)

מעכה בת תלמי מלך גשור

אשת דוד ואם אבשלום ותמר: "...וְהַשְּׁלִשִׁי אַבְשָׁלוֹם בֶּן-מַעֲכָה בַּת-תַּלְמַי מֶלֶךְ גְּשׁוּר." (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ג')

מעכה אבי מלך גת

אבי אכיש מלך גת, שאליו ברחו עבדי שמעי בן גרא בעת מלכות שלמה: "וַיְהִי, מִקֵּץ שָׁלֹשׁ שָׁנִים, וַיִּבְרְחוּ שְׁנֵי-עֲבָדִים לְשִׁמְעִי אֶל-אָכִישׁ בֶּן-מַעֲכָה מֶלֶךְ גַּת; וַיַּגִּידוּ לְשִׁמְעִי לֵאמֹר, הִנֵּה עֲבָדֶיךָ בְּגַת. וַיָּקָם שִׁמְעִי וַיַּחֲבֹשׁ אֶת-חֲמֹרוֹ וַיֵּלֶךְ גַּתָה אֶל-אָכִיש, לְבַקֵּשׁ אֶת-עֲבָדָיו; וַיֵּלֶךְ שִׁמְעִי וַיָּבֵא אֶת-עֲבָדָיו מִגַּת." (ספר מלכים א', פרק ב', פסוקים ל"ט-מ')
כמה עשרות שנים קודם לכן נמלט דוד אל המלך אכיש בן מעוך, ועל כן ייתכן כי מעוך הוא מעכה: "וַיָּקָם דָּוִד, וַיַּעֲבֹר הוּא וְשֵׁשׁ-מֵאוֹת אִישׁ אֲשֶׁר עִמּוֹ אֶל-אָכִישׁ בֶּן-מָעוֹךְ, מֶלֶךְ גַּת." (ספר שמואל א', פרק כ"ז, פסוק ב')

מעכה אשת יעיאל

"וּבְגִבְעוֹן יָשְׁבוּ אֲבִי-גִבְעוֹן, יעואל (יְעִיאֵל); וְשֵׁם אִשְׁתּוֹ מַעֲכָה. וּבְנוֹ הַבְּכוֹר עַבְדּוֹן, וְצוּר וְקִישׁ וּבַעַל וְנֵר וְנָדָב." (ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוקים ל"ה-ל"ו).

מעכה אבי חנן

חנן היה גיבור חיל בצבא דוד: "חָנָן בֶּן-מַעֲכָה וְיוֹשָׁפָט..." (ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק מ"ג).

מעכה אבי שפטיהו

שפטיהו היה נגיד שבט שמעון בתקופת המלך דוד: "וְעַל שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל לָראוּבֵנִי נָגִיד, אֱלִיעֶזֶר בֶּן-זִכְרִי; לַשִּׁמְעוֹנִי שְׁפַטְיָהוּ בֶּן-מַעֲכָה." (ספר דברי הימים א', פרק כ"ז, פסוק ט"ז)
לשק בלצרוביץ'

לשק בלצרוביץ' (בפולנית: Leszek Henryk Balcerowicz;‏ 19 בינואר 1947) הוא כלכלן פולני שכיהן כנגיד הבנק המרכזי וכסגן ראש ממשלה בפולין. ממובילי המעבר מכלכלה קומוניסטית לכלכלה חופשית בפולין בשנות ה-90 של המאה ה-20. כיום מכהן בלצרוביץ' כפרופסור בקולג' אירופה. 
בשנת 1970 קיבל תואר ראשון בהצטיינות מבית הספר המרכזי לתכנון וסטטיסטיקה בוורשה. הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סט. ג'ון בניו יורק בשנת 1974 ודוקטורט במבית הספר לכלכלה בוורשה, בשנת 1975. 
בלצרוביץ' הצטרף למפלגה הקומוניסטית הפולנית בשנת 1969, ובסוף שנות ה-70 השתתף בצוות ייעוץ כלכלי לראש ממשלת פולין ועבד במכון המרקסיסטי-לניניסטי. לאחר שהחל לייעץ בכלכלה לתנועת סולידריות, הורחק מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1981. 
מספטמבר 1989 עד אוגוסט 1991 כיהן לראשונה כשר האוצר וסגן ראש ממשלת פולין. הוא שב לתפקיד ב-31 באוקטובר 1997 עד 8 ביוני 2000. בשנים 1995–2000 היה יושב ראש איחוד החופש, שהייתה אז מפלגת מרכז. ב-22 בדצמבר 2000 מונה לנגיד הבנק המרכזי של פולין, תפקיד בו כיהן עד שנת 2007.
האיגוד הכל-גרמני

האיגוד הכל-גרמני (בגרמנית: Alldeutscher Verband; עד 1894: האיחוד הגרמני הכללי, Allgemeiner deutscher Verein) היה ארגון גרמני לאומני שנוסד באופן רשמי בבירה ברלין ב-9 באפריל 1891. הארגון עסק בשורה של נושאים, והתרכז באימפריאליזם, אנטישמיות, "השאלה הפולנית" (בעיקר במערב פרוסיה) ובמידה פחותה בצרפתים באלזס לורן ובתמיכה במיעוטים גרמניים במדינות אחרות.
מטרת האיגוד הייתה לטפח ולהגן על האידאולוגיה של לאומיות גרמנית ככוח מאחד של גרמנים באשר הם, גם תושבי גרמניה וגם כאלו החיים מחוץ לגרמניה, להחיות את התודעה הפטריוטית ולטפל ולתמוך באינטרסים גרמניים בחו"ל. למרות מספרם הנמוך יחסית של חבריו, האיגוד נהנה מהשפעה לא-פרופורציונלית על גרמניה, ורעיונותיו השפיעו על הממשלה והעם הגרמניים.
בין מייסדי האיגוד היו אלפרד הוגנברג, קרל פטרס (Peters) והיינריך קלאס (Claß). מטרתם העיקרית בעת הקמת האיגוד הייתה למחות נגד החלטות ממשלה שלדעתם יחלישו את גרמניה. הזרז להקמה היה אמנת זנזיבר. בהסכם זה, שנחתם ב-1890 בין בריטניה וגרמניה ועסק בנושאים טריטוריאליים במזרח אפריקה, ויתרה גרמניה על שליטה במושבות זנזיבר וויטולנד (האחרונה כיום חלק מקניה); חברי האיגוד התעלמו מהישגים כמו קבלת השליטה באיי הלגולנד, קבלת "רצועת קפריבי" (Caprivi) שבדרום-מערב אפריקה הגרמנית וההסכמים שאפשרו את הקמת מזרח אפריקה הגרמנית. האיגוד היה קשור לאיגוד האיכרים (Bund der Landwirte) החזק.
האידאולוגיה של האיגוד התפתחה בהדרגה לגזענות ביולוגית, דרוויניזם חברתי (לאמארקיזם), טוהר הגזע והאמונה כי העם הגרמני זקוק לעוד מקום על מנת לשרוד (מרחב מחיה). משהתפתחה בקרב חברי האיגוד ההכרה העצמית כ"גזע עליון", הם התנגדו להתערבבות עם גזעים נחותים להשקפתם, כמו יהודים וסלאבים. האיגוד התיר בתחילה חברות של יהודים, בתנאי שהם התבוללו לחלוטין בתרבות הגרמנית. רק בשנת 1912, שמונה שנים לאחר מותו של וילהלם מאר, הצהיר האיגוד על גזענות כעקרון יסוד.
האיגוד היה נדבך בעיצוב השאיפות הגאופוליטיות-אימפריאליסטיות של גרמניה. הפרסום "לו הייתי הקיסר", שיצא מטעם האיגוד ב-1912, קרא לגרמנים לכבוש שטחים במזרח המיושבים על ידי סלאבים "נחותים", וליישב במקומם מתיישבים גרמנים, וכן קרא לגירוש של אוכלוסייה פולנית משטחים פרוסיים. במלחמת העולם הראשונה ולאחריה הציגו חברי האיגוד עמדות נִציות, ותמכו באגדת תקיעת הסכין בגב של אריך לודנדורף, שהאשים דמוקרטים וסוציאליסטים שהם בגדו בגרמניה וגרמו לכך שהגרמנים הפסידו במלחמה.
האיגוד התפרק בשנת 1939 ונטמע בתוך המפלגה הנאצית. מושגים שטבעו האיגוד ואנשיו הפכו לחלק מהשיח הנאצי, ובהם: "Lebensraum" (לבנסראום, 'מרחב מחיה'), "Drang nach Osten" (דראנג נאך אוסטן, 'הדחף מזרחה') וכן "Volksgruppe" כהגדרה למיעוטים גרמניים מחוץ לגרמניה, כלומר לא עוד מיעוט אלא קבוצה לאומית.
אברהם כלפון

ביוגרפיה

כלפון בן למשפחת רבנים יוצאי טטואן שבמרוקו שהתיישבו בטבריה במחצית הראשונה של המאה ה-19. בהיותו תינוק עברה משפחתו לחיפה בה למד בבתי הספר אליאנס והריאלי. למד שפות רבות בהן צרפתית, ספרדית, גרמנית, יידיש וערבית. בגיל 16 הצטרף למפלגת הפועל הצעיר ובגיל 19 ייסד, עם חברים נוספים בני העדה הספרדית בעיר, את אגודת "התחייה" להפצת השפה העברית. בהיותו תלמיד בריאלי הכיר את ציפורה, בת למשפחה אשכנזית, אחת המשפחות היהודיות הראשונות בחיפה שאבותיה קבורים בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. הוא היה הספרדי הראשון בחיפה שהתחתן עם אשכנזייה, דבר שגרם להוריו להחרים את חתונתו.
בשנים 1919–1923 שימש מזכיר ועד הקהילה העברית בחיפה ומשנת 1924 עבר לשמש מנהל מחלקת הארגון בוועד הפועל של ההסתדרות. במסגרת תפקידו זה ארגן את הפועלים חברי ההסתדרות וניהל את מועדון הפועלים הערבים בחיפה. בגיל 25 ארגן שביתה מוצלחת של נגרים וחייטים ערבים כנגד מעבידים נוצרים גרמנים. בשנת 1927, בעקבות לחץ של גורמים יהודים, הסכים חסן שוכרי למנות מזכיר יהודי לעירייה וכלפון נבחר לתפקיד. כלפון המשיך לשמש בתפקיד עד 1951, בימי שבתי לוי ובימיו הראשונים של אבא חושי.
במקביל, משנת 1923 ועד לקום המדינה, היה כלפון חבר ועד הקהילה העברית בחיפה. פעילותו של כלפון בחיפה הקיפה מספר תחומים, בהיותו ממייסדי בית הספר התיכון למסחר (1926) וחבר הנהלת בית הספר (עד 1935) ויו"ר ועד העדה הספרדית בחיפה (1927–1983).
בשנת 1952, בעקבות פטירתו של אליעזר קפלן, כיהן כלפון מטעם מפא"י כחבר הכנסת השנייה והיה פעיל בוועדות הכנסת. לאחר מכן שימש מורה לערבית בבית הספר הריאלי (1955–1958) וממונה מטעם משרד הפנים על מחוז הצפון (1958–1966) ויו"ר ועדת מל"ח המחוזית. בסוף שנת 1966 פרש לגמלאות, ומ-1967 כיהן כיו"ר ועד בית הגפן בחיפה.
סבו היה הרב אברהם רפאל כלפון. בתו שרה כלפון-אגמון הייתה ממקימי קיבוץ בית הערבה, ולאחר פינוי הקיבוץ במלחמת השחרור הייתה בין מייסדי קיבוץ גשר הזיו בגליל המערבי. אחת מנכדותיו (בת בתו הדסה) היא העיתונאית נרי ליבנה.
יבגניה מורוזובה

יבגניה מורוזובה (ברוסית: Евгения Морозова), הייתה מתנגדת לנאצים וחסידת אומות העולם מבלארוס.

פעילותה בתקופת המלחמה

יבגניה מורוזובה, הייתה בשנות השלושים לחייה, התגוררה עם שני ילדיה, מיכאל בן ה-10 וגלינה בת ה-3 במינסק, עיר הבירה של בלארוס. עוד לפני המלחמה, פגשה מורוזובה בד"ר אהרון לוין, שהיה רופא ילדים ידוע. אחרי כיבוש מינסק והקמת גטו מינסק באוגוסט 1941, נכפה על משפחת לוין לעבור לשם. בסתיו 1941, סופיה, הילדה הבכורה במשפחת לוין, התגנבה אל מחוץ לגטו והלכה לביתה של מורוזובה. הילדה סיפרה למורוזובה על התנאים הנוראים שבהם חיה המשפחה בגטו וביקשה את עזרתה. מורוזובה, שהייתה מוכנה לעזור לחברים היהודים שלה, אספה בגדים חמים ואוכל ושלחה אותם עם סופיה בחזרה לגטו. בין סתיו 1941 ל-1942, עזרה מורוזובה למשפחת לוין לשרוד בגטו בעזרת משלוח מזון באופן קבוע. כשהחלו הנאצים במבצע הרצח במרץ 1942, פאינה לוין ואחיה הקטן, מישה נרצחו. סופיה וגלינה ביקשו ממורוזובה להסתיר אותם וכך עשתה. אחרי שכמה שכנים הלשינו עליה, הגיע שוטר בלארוסי לביתה של ודרש ממנה להסגיר את שתי הבנות היהודיות. מורוזובה הצהירה כי הן לא יהודיות אלא אחייניות שלה. בהמשך נקרא בנה של מורוזובה, מיכאל, למטה המשטרה כדי לאשר אילו מהגרסאות נכונה. מיכאל התעקש על כך ששתי הבנות הן קרובות משפחה. שתי האחיות הסתתרו בביתה של מורוזובה ממרץ ועד דצמבר 1942. לאחר מכן דאגה להשיג עבורן מסמכים מזויפים כדי למקם אותן כילדות רוסיות בבית יתומים. במשך כל זמן שהותן שם עד לשחרור מינסק ב-3 ביולי 1943, המשיכה מורוזובה לשלוח להן אוכל באמצעות בנה מיכאל.

לאחר המלחמה

בשנים שלאחר המלחמה האחיות שמרו על יחסים קרובים עם מורוזובה וילדיה. החל משנת 1990 מיכאל, בנה של מורוזובה, חי עם אשתו היהודייה בישראל.
מורוזובה נפטרה במינסק בשנת 1997.
בפברואר 2002, הוכרה יבגניה מורוזובה על ידי מוסד "יד ושם" כחסידת אומות העולם.
תל רכש

תיאור התל

שטחו של תל רכש הוא כ-45 דונם והוא מתנשא לגובה של 55 מטרים מעל אפיק נחל תבור, המקיף אותו מרוב עבריו, ו-34 מטרים מעל גובה פני הים. לתל צורה סגלגלה, כשחלקו הצפוני רחב בצורה משמעותית מחלקו הדרומי. פסגתו של התל שטוחה בעלת שטח של 600 מטר רבוע.
תל רכש נבדל מרוב התלים הפזורים ברחבי ארץ ישראל מהבחינה הטופוגרפית. התל ממוקם במפגש של נחל תבור (המקיף אותו מכיוון דרום) ונחל רכש (המקיף אותו מכיוון צפון ומערב) ועקב כך נמצא בנחיתות טופוגרפית ביחס לרמה הסובבת אותו. בנוסף לכך התל מרוחק מתוואי דרך הים (ויאה מאריס) החוצה את מרכז הגליל. אך על אף החסרונות הרבים יש לאתר מספר מעלות המפצות עליהם, כגון: הקירבה למקורות המים, זמינות הקרקעות לעיבוד חקלאי והיותו מוקף משלושת צדדיו על ידי ערוצים המקנים הגנה טבעית לעיר.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום התגלו שרידים של יישוב המצביעים על כך שהמקום היה מיושב מהתקופה הכלכוליתית ועד התקופה הביזנטית.

האזכור היחיד של אנחרת בתנ"ך מופיע בספר יהושע בהקשר של התנחלות השבטים, שם היא נכללת בתחומו של שבט יששכר, כפי שכתוב: 
לְיִשָׂשכָר יָצָא הַגוֹרָל...וַחֲפָרַיִם וְשִׂיאׁן וַאֲנָחֲרַת
— ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים י"ז-י"ט
אזכורים היסטוריים אודות העיר מחוץ למקרא מופיעים בכתבי הפרעונים תחותמס השלישי ואמנחותפ השני, בהקשר למסע הכיבושים שהם ערכו במאה ה-15 לפנה"ס.
למרגלות תל רכש עובר תוואי שביל ישראל בקטע שבין הר יבנאל להר תבור.

החפירות בתל

בתל רכש נערכו בין השנים 2006–2010, ובין השנים 2013–2017 11 עונות חפירה,  על ידי דוקטור יצחק פז מהמכון לארכאולוגיה גלילית במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן ופרופסורים אקיאו צוקימוטו, היסאו קוואברה ושואיצ'י הסגאווה מיפן.
בין הממצאים השונים שנחשפו באתר ניתן למנות: שבר של אסטלה מצרית, עגיל זהב מתקופת הברונזה המאוחרת, דגם עשוי חרס של מקדש מהתקופה הישראלית, מטבעות מהתקופה הרומית, וכלי חרס רבים מתקופות שונות. נחשפו בו גם מערכת ביצורים מתקופת הברונזה המאוחרת, מכלול בנייה מתקופת הברזל ומבנה ציבורי מן התקופה הרומית המתוארך למאה ה-2 לספירה, וכן בית כנסת מתקופת בית שני  .
שלל הממצאים הארכאולוגיים מהתל שוכנים במוזיאון לארכאולוגיה בקיבוץ עין דור הסמוך.
מדד תל אביב גלובל-בלוטק

מדד תל אביב גלובל-בלוטק (בעבר נקרא: מדד תל-טק, מדד תל אביב בלוטק-50 ו-מדד תל אביב בלוטק) הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של כל המניות הכלולות במדד ת"א-טכנולוגיה ומדד ת"א-ביומד.
משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות.
הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר. שם המדד נגזר מהביטוי באנגלית Blue chip stock, המתייחס למניות של חברות מבוססות ורווחיות.

היסטוריה

מדד תל-טק הושק על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-3 בינואר 1999. המדד הורכב ממניות של חברות טכנולוגיה ממגוון תחומים, וכן ממניות של קרנות הון סיכון. ב-1 ביולי 2001, הושק מדד תל טק-15 המבוסס על מדד תל-טק, אשר הורכב מ-15 המניות הגדולות ביותר הנכללות במדד תל-טק.
עקב כישלון מדד תל טק-15, שמאז שהושק ייצר תשואה שלילית של 15% עבור המשקיעים בו, בוטל המדד ב-3 באפריל 2011, ובמקביל הוחלף מדד תל-טק במדד תל אביב בלוטק-50, אשר כלל את 50 החברות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר מבין המניות הכלולות במדד ת"א טכנולוגיה שהושק באותו יום ובמדד ת"א ביומד שהושק ב-1 במרץ 2010.
הסיווג הענפי של החברות הכלולות במדד ת"א בלוטק-50 היה רחב יותר וכלל סקטורים שלא נכללו עד אז בסיווג הענפי של מדד תל-טק.
בעקבות השקתו של מדד ת"א טק-עילית ב-11 במאי 2014, הורחב מדד ת"א בלוטק-50 ב-15 ביוני 2014 למדד תל אביב בלוטק המורכב מכל המניות הכלולות במדדי ת"א טכנולוגיה ות"א ביומד, ולא רק מה-50 הגדולות שבהן.
ב-9 בפברואר 2017 שונה שמו של מדד ת"א בלוטק למדד תל אביב גלובל-בלוטק במסגרת "רפורמת המדדים".