בלייד ראנר

עלילת הסרט

הסרט מתחיל באחת מפירמידות הענק של תאגיד טיירל, שם עורך בלייד ראנר בשם הולדן מבחן אמפתיה (לגילוי רפליקנטים) למועסק חדש בשם ליאון. סיומו של מבחן זה, הוא ברציחתו של הולדן על ידי ליאון בצמד יריות, ובגילויו של ליאון כרפליקנט נמלט.
במרכז העיר של לוס אנג'לס, בלייד ראנר היספנו-יפני בשם גאף מכריח את דקארד, בלייד ראנר שפרש מתפקידו, להיפגש עם המפקד בריאנט. כשגאף ודקארד מגיעים למפקדת המשטרה, בריאנט מספר להם כי ישנם רפליקנטים נמלטים בלוס אנג'לס. דקארד נוטל על עצמו את המשימה ללכוד אותם לאחר איומים מרומזים מצד בריאנט, ומתודרך לגבי הרפליקנטים "רוי" (המנהיג), "ליאון", "זורה" ו"פריס".
דקארד נשלח למטה תאגיד טיירל כדי לערוך מבחן אמפתיה על דגם של נקסוס 6 ולוודא כי המבחן פועל כשורה. טיירל מבקש כי המבחן יערך ראשית על בן אדם, ומנדב לשם כך את רייצ'ל, עוזרתו. כשדקארד עורך עליה את המבחן, הוא מגלה כי היא רפליקנט אך בניגוד לדגמים אחרים, היה לו הרבה יותר קשה לזהות זאת. טיירל מספר לו שאף על פי שאיננה יודעת זאת, רייצ'ל היא רפליקנט מדגם ניסיוני שבו נשתלו זיכרונות מהונדסים על מנת לאפשר לה להתמודד עם רגשות. כמו כן הוא מספר לו שחייהם הוגבלו לארבע שנים בלבד. דקארד וגאף עוזבים אל דירתו של ליאון, שם הם מוצאים צילומים אישיים וקשקש של נחש באמבטיה.
בה בעת, רוי וליאון מבקרים את צ'ו - מעצב עיניים אשר ייצר את עיני הנקסוס 6. רוי מאיים על צ'ו, וזה מפנה אותם אל ג'יי אף (JF) סבסטיאן, אשר יכול להפגישם עם טיירל, יוצרם. ואילו רייצ'ל, במטרה להוכיח לדקארד כי היא אנושית, מבקרת בדירתו, אך עוזבת בדמעות לאחר שהוא מספר לה כי זיכרונותיה הם מלאכותיים.
סבסטיאן, מתכנן גנטי העובד עבור התאגיד טיירל, חוזר לביתו. בפתח הבניין הוא נתקל בפריס, אחת הרפליקנטיות הנמלטות, אשר מתמרנת את עצמה אל דירתו. במקביל, חוקר דקארד את יצרני בעלי החיים המלאכותיים במטרה לגלות את מקורו של הקשקש, ומגלה כי זה נוצר על ידי עבדול בן חסן, המכוון אותו אל הפאב בו עובדת זורה כחשפנית עם הנחש אותו יצר. דקארד מגיע אל חדר ההלבשה שלה, שם היא תוקפת אותו ונמלטת אל הרחובות. דקארד רודף אחריה ומחסלה בירייה בגבה. בריאנט וגאף מגיעים למקום ומודיעים לדקארד שרייצ'ל נעלמה גם כן, וכי יש "להוציא אותה לפרישה".
כשבריאנט וגאף עוזבים, מבחין דקארד מרחוק ברייצ'ל. ליאון מפתיע את דקארד, בועט את נשקו הרחק ומתגבר עליו בקרב פנים אל פנים. רגע לפני שליאון הורג את דקארד, רייצ'ל יורה בראשו, מצילה את דקארד ועוזבת איתו אל דירתו, והם מקיימים יחסי מין.
בינתיים, רוי ופריס משכנעים את סבסטיאן לסייע להם לקבל גישה אל טיירל. רוי נעזר בסבסטיאן על מנת לחדור אל ביתו של טיירל בדרכי עורמה, ודורש מהאחרון שיאריך את החיים שלו ושל פריס. טיירל מסביר שהדבר בלתי אפשרי מבחינה מדעית, ולאחר דין ודברים רוי הורג את טיירל וסבסטיאן. עם מציאת הגופות, דורש בריאנט מדקארד לבדוק את דירתו של סבסטיאן, וזה מופתע שם על ידי פריס. הוא נאבק בה אך מצליח לבסוף לירות בה ולחסלה. רוי חוזר לדירה ומוצא את פריס המתה, הוא מקונן עליה ולאחר מכן דולק אחרי דקארד בכל רחבי הבניין כדי לנקום בו. דקארד מאבד את אקדחו ונאלץ לקפוץ לגג בנין סמוך כדי להימלט. הוא מצליח בקושי ונשאר תלוי על בלימה בין שמים וארץ.
בדיוק ברגע שדקארד נופל, רוי תופס את ידו ומצילו, דקות מספר לפני שארבע שנות חייו עומדות להסתיים. לעת מותו נושא רוי את "נאום הדמעות בגשם" המפורסם (המכונה גם "נאום ראיתי דברים"):
"I've... seen things you people wouldn't believe. Attack ships on fire off the shoulder of Orion. I watched C-beams glitter in the dark near the Tannhauser Gate. All those moments will be lost in time, like tears in rain... Time to die."
"ראיתי דברים שאתם, אנשים, לא הייתם מאמינים. חלליות תקיפה בוערות ליד מערכת אוריון. ראיתי קרני C זוהרות בחשיכה סמוך לשער טנהאוזר, כל הרגעים הללו יאבדו בזמן, כמו דמעות בגשם... עת למות"
דקארד חוזר לדירתו ונכנס בזהירות מבעד לדלת הפתוחה. הוא מוצא את רייצ'ל, וכשהם עוזבים הוא מבחין באוריגמי קטן של חד-קרן שגאף הותיר ויחד הם עוזבים לעבר עתיד לא נודע. בגרסת הבמאי מופיע החד קרן בחלומו של דקארד, מה שמרמז על כך שגם דקארד הוא רפליקנט.

חשיבותו של הסרט, השפעתו ומוטיבים בו

העולם העתידני בו מתרחש "בלייד ראנר" מציג מציאות בדיונית. הסרט מציג ממדים דרמטיים רבים. סגנון הסייברפאנק האפל והעתידני שלו השפיע על סרטים מאוחרים רבים ובהם "אקירה", "הרוח במעטפת", "האלמנט החמישי" ו"מטריקס". יש בו גם אלמנטים רבים של הפילם נואר כדמות ה"פאם פאטאל", קריינות בקולו של הגיבור, צילום חשוך ומרובה צללים ודמותו המוסרית (ואף האנושית) השנויה במחלוקת של הגיבור. בניסיון להציג עולם עתידני, מופיעות בסרט סצנות רבות המזכירות את העולם העתידני שמתואר ב"מטרופוליס" - סרטו של פריץ לאנג (הסצנה בה טיירל מחשיך את משרדו לפני מבחן האמפתיה של רייצ'ל היא שחזור מדויק כולל זווית צילום, החלון הענק שמואפל כלפי מטה ותורם תחושה של עלטה המגיעה מלמעלה, ועוד). דירתו של דקארד עוצבה לפי עיצוב של האדריכל פרנק לויד רייט לדירה בלוס אנג'לס. הסרט המשלב נושאים מתחומי הפילוסופיה של הדת והמוסר, באשר להשלכות ההנדסה הגנטית, עם ההיבריס של הדרמה היוונית הקלאסית וציטוטי שירה של ויליאם בלייק והתנ"ך. בשנת 1993 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.

איכות הסביבה ושלטון התאגידים

אקלים לוס אנג'לס הבדיונית של 2019 שונה מזה של היום, והמאפיינים העיקריים בו הם ערפיח וגשם בלתי פוסק. הסרט רומז ככל הנראה כי זיהום כבד ממפעלי התאגידים הביא להשפעות הדומות לאלו של התחממות גלובלית או העכרת האוויר]. חיות אמיתיות נדירות מאוד, והביוספירה הרוסה (בספר אלה הן תוצאותיה של מלחמה גרעינית). העיר האפלה והמלוכלכת עומדת בניגוד חד למגדלי טיירל המבהיקים, שבהם מייצרים לא רק מערכות נשק, אלא חיילים ממש. בספרו של פיליפ ק. דיק, הינשופים הם הראשונים להיכחד מעולם "בלייד ראנר". בסרט, זו הסיבה שדקארד מפטיר "זה בוודאי יקר" כלפי הינשוף המהונדס במפעלי טיירל.

הנדסה גנטית ושיבוט

ככל שההנדסה הגנטית מתקדמת, ובפרט מאז מיפוי הגנום האנושי בשנת 2000, הוכשרה הדרך (התאורטית לפחות) להתערבות מכוונת בגנום האנושי. ההנדסה הגנטית של בעלי חיים כבר בשימוש ומזון מהונדס גנטית עולה על שולחנם של רבים. התפתחויות אלו העלו מתחים בין אינטרסים מסחריים ומדעיים ובין קבוצות דתיות ופוליטיות אשר אינן רואות בעין יפה את ההתערבות האנושיות במעשה הבריאה. לשיטתן, יצירת החיים והכוונת עולם הטבע הם מתפקידיהם של האלים, כמסופר לרוב במיתוסי בריאה שונים. "בלייד ראנר" מציף נושאים אלו.

שער טנהאוזר

שער טנהאוזר (באנגלית: Tannhäuser Gate) מוזכר במונולוג דמעות בגשם (Tears in rain soliloquy).
מקורו של המונח ככל הנראה ב"טנהויזר", ומזכיר אגדה גרמאנית עתיקה, שאף הונצחה בשינויים עלילתיים קלים באופרה של ריכארד וגנר. האגדה המקורית מספרת על אביר בשם טנהויזר שמצא את דרכו לממלכתה התת-קרקעית של האלה ונוס, וסגד לה שם במשך שנה. לאחר שחזר לעולם שעל פני האדמה, הוא הגיע אל האפיפיור לבקש מחילה על חטאיו. האפיפיור התמהמה, וכמה ימים לאחר כן, כששליחיו חיפשו את האביר להודיע לו כי זכה במחילה, גילו כי הוא נעלם אל ממלכת ונוס לבלי לשוב. באופרה של וגנר, לעומת זאת, האביר מוצא את מותו לאחר שהאפיפיור מסרב לבקשתו, ורק לאחר מכן מתגלים סימנים המעידים על מחילה אלוהית. באופן זה, ייתכן שהאזכור קשור למסע החטא ובקשת המחילה של רוי באטי לאורך הסרט כולו, או לאי יכולתו של באטי לשלוט בגורלו.
לדברי רידלי סקוט והתסריטאי דייוויד פיפלס בסרט תיעודי על הפקת בלייד ראנר, נאום הסיום של רוי באטי בו מוזכר המונח שער טנהאוזר נכתב למעשה כולו על ידי השחקן ראטגר האוור (והוא שונה מהתסריט המקורי של הסרט).
שער טנהאוזר הוזכר גם בסרט חייל קטלני משנת 1998 במחווה לסרט בלייד ראנר. בין מעריצי הסרט הרבים הועלו סברות לפיהן ייתכן ששער טנהאוזר הוא מעיין חור תולעת או סטארגייט]. בסרט חייל קטלני, דמות הסמל טוד (המגולמת על ידי קורט ראסל) יוצאת לקרב בשער טנהאוזר. עובדה זאת מבוססת על הטקסט שמופיע לרגע במסך מחשב סמוך לתחילת הסרט. המחשב מציג רשימה של קרבות עם הדמות שהשתתפה בהם והמענקים שהרוויחה מההשתתפות. שער טנהאוזר אף מקועקע על זרועו של טוד, ביחד עם שאר הקרבות שהוא השתתף בהם. מאוחר יותר בסרט, כשסנדרה מבחינה בשמות המקועקעים על זרועו ומספרת זאת למייס, הוא מסביר לה ש"שער טנהאוזר היה קרב". תיאור מאורעות הקרב בסרט נגנז לבסוף בגלל בעיות תקציביות. התסריט המקורי תיאר את השער כ"קיר עצום של מתכת, מבצר בלתי חדיר עם נשק עתידני". כמה קטעים מהסצנה אף הושלמו, ונראים בקצרה בטריילר של הסרט.

זהותו של דקארד

השאלה האם דקארד הוא בן אדם או רפליקנט בעצמו היא מהשאלות המשמעותיות ביותר שאינן מוכרעות חד משמעית בסרט. לאחר כשלונה במבחן, רייצ'ל מתקשה להשלים עם היותה רפליקנטית ומטיחה בדקארד את השאלה "האם ניסית על עצמך את המבחן?" ברומזה שאף הוא לא יעבור, אך הוא אינו משיב לשאלתה. נקודה נוספת בסרט המדגישה את היותו של דקארד רפליקנט היא החד-קרן אותו מותיר גאף לדקארד כרמז שהוא יודע את תוכן חלומותיו (שהוזנו לתוכו) בתוקף היותו שוטר המכיר את תיקי ייצור הרפליקנטים.
סצנת החד-קרן לא קיימת בחמש הגירסות השונות של הסרט שהופצו על ידי האולפנים מאז 1982, כך שנותרת בהן דו-משמעות לגבי היותו של דקארד רפליקאנט. היא נוספה לסרט בגירסת הבמאי בשנת 1992 ומבהירה בחדות את כוונתו של רידלי סקוט להעמיד את דקארד כרפליקאנט. רידלי סקוט מדבר על כוונה זו במפורש בראיון המובא בספרו של פול סאמון. לפי נוסח התסריט, שלא הגיע לידי הסרטה, אין ספק שדקארד הוא אכן רפליקאנט. בנוסח התסריט, המשלב את הגירסות של Hampton Fancher ושל David People והנושא את התאריך 23 בפברואר 1981, בסצנת הסיום בגירסת 'הסוף הטוב' כשדקארד בורח עם רייצ'ל ברכב המרחף מעל לעננים ויורד לעבר רכס הר מכוסה עצי אורן, נשמע קולו הפנימי המייצג את הרהוריו ואת התובנה שאליה הגיע: "אחים היינו, רוי בטי ואנוכי! מודלים של לוחמים מן הדרג הגבוה ביותר... אנו היינו האנשים החדשים... רוי ואני ורייצ'ל."
מסתבר שהוא עצמו מודע לזהותו כרפליקאנט.
אם אכן דקארד הוא רפליקנט, עובדה זו מעלה את השאלה האפיסטמית כיצד נוכל לדעת האם אנו בני אנוש, וכיצד נוכל לדעת דבר מה בכלל? אם הצופה לא יודע את התשובה עד סוף הסרט, וכך גם הדמויות, חוזרת ונשאלת השאלה "מה ההבדל ביני לבין הרפליקנט, אם אני יכול להיות כל אחד מהם?". ערעור הביטחון ביכולת האנושית לדעת את האמת או לבטוח בכך שידיעה אינה אלא אשליה, מתחבר למימד הפוסטמודרניסטי של הסרט ומעצים אותו. כמו כן ניתן למצוא מספר אזכורים להגותו של הפילוסוף רנה דקארט, (שעסק באפיסטמולוגיה). כאשר דקארד (דומה לדקארט) פוגש ברייצ'ל לראשונה, היא מצטטת מכתביו של רנה דקארט: "אני חושב משמע אני קיים".
על מנת להמחיש את הדמיון באמצעות הנגדה - כאשר רוי מציל את דקארד הרי שרפליקנט מציל בן אנוש, וכאשר דקארד מתאהב ברייצ'ל הוא חש חיבה כלפי מכונה. אין רבותא ברפליקנטים הצדים זה את זה ומתאהבים זה בזה ואין כאן קונפליקט, אך אם דקארד הוא אנושי מתחדדת השאלה האם יש כלל הבדל בינו לבין הרפליקנטים המפגינים רגשות ומעשים ככל בן אנוש ולמעלה מכך.