איילין קולינס

ראשית חייה

קולינס נולד באלמירה, ניו-יורק . ההורים שלה היו ג'יימס א. ורוז מארי קולינס, מהגרים ממחוז קורק, אירלנד. יש לה שלושה אחים. בתור ילדה הייתה חברה בצופים, וכבר אז הביעה עניין להיות טייסת או אסטרונאוטית.
לאחר שסיימה לימודיה באקדמיה החופשית של אלמירה בשנת 1974, קולינס למדה מתמטיקה בקולג' הקהילתי קורנינג והשלימה תואר ראשון באוניברסיטת סירקיוז ב-1978. סיימה תואר שני במדעים בפעולות מחקר מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1986, ותואר M.A בניהול מערכות חלל מאוניברסיטת וובסטר  בשנת 1989.

הקריירה בחיל האוויר

לאחר סיום לימודיה בסירקיוז, היא הייתה אחת מתוך ארבע נשים שנבחרו להכשרת טיסה בבסיס חיל האוויר ואנס באוקלהומה. לאחר שקיבלה את כנפי הטיסה שלה, היא נשארה בבסיס ואנס במשך שלוש שנים כמדריכת טיסה על מטוסי טאלון T-38  ולאחר מכן עברה להדריך על מטוס C-141 סטארליפטר  בבסיס חיל האוויר טראוויס בקליפורניה. בין השנים 1986 ל-1989, היא הוצבה באקדמיית חיל האוויר בקולורדו, שם היא שימשה כמרצה למתמטיקה ומדריכת טיסה על מטוסי T-41 . ב-1989, קולינס נהייתה לטייסת השנייה שהשתתפה בבית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי. היא נבחרה לתוכנית האסטרונאוטים בשנת 1990. סך הכל צברה קולינס כ-6751 שעות טיסה בכ-30 סוגים שונים של כלי טיס.
על שירותה בחיל האוויר עוטרה בצלב התעופה המצוינת, אות לגיון ההצטיינות, מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה ועיטורים נוספים. 
קולינס נישאה לטייס פאט יאנגס בשנת 1987, ולהם שני ילדים.

הקריירה כאסטרונאוטית

קולינס נבחרה להיות אסטרונאוטית בשנת 1990, וב-1995 הטיסה לראשונה מעבורת חלל במהלך המשימה STS-63, המשימה כללה מפגש בין מעבורת החלל דיסקברי ותחנת החלל מיר הרוסית. לאות הוקרה על ההישג שלה בתור טייסת המעבורת הראשונה, היא קיבלה את גביע הרמון . לקראת השיגור, ולכבוד היותה הטייסת הראשונה, היא הזמינה את נשות קבוצת ה-13 של מרקורי להיות אורחות מיוחדות בשיגור. מתוך הקבוצה, שבע מהנשים היו נוכחות בשיגור, וקולינס הביאה בטיסה מזכרות מיוחדות בשביל כולן. 
בנוסף היא שימשה כטייסת של המשימה STS-84 ב-1997.
קולינס הייתה גם המפקדת הראשונה של רכב חלל בפיקודה על משימת המעבורת STS-93, ששוגרה ביולי 1999 ופרשה את טלסקופ החלל צ'נדרה. 
קולינס פיקדה על המשימה STS-114. משימת "חוזרים לטיסה" של נאס"א שנועדה לבחון שיפורים בבטיחות ומילוי אספקה בתחנת החלל הבינלאומית (ISS). הטיסה יצאה לדרכה ב-26 ביולי 2005 וחזרה ב-9 באוגוסט 2005. במהלך המשימה STS-114 קולינס הפכה לאדם הראשון שהטיס מעבורת באמצעות תמרון רוחב מלא של 360 מעלות (תמרון בו עוגנים לתחנת החלל הבינלאומית). 
החשיבות של היכולת לנחות על תחנת החלל הייתה בכך שזה אפשר צילום של בטן המעבורת על מנת להבטיח שאין כל נזק לפני שהמעבורת תצא שוב לדרכה (מה שקרה למעבורת החלל קולומביה שמגן החום שלה נפגע).
ב-1 במאי 2006 הודיעה קולינס שהיא עוזבת את נאס"א כדי שיהיה לה יותר זמן לבלות עם משפחתה ולהתמקד בענייניה הפרטיים. מאז פרישתה מנאס"א היא שימשה פרשנית לענייני נחיתות והמראות של מעבורות חלל עבור רשת CNN.
על שירותה בנאס"א עוטרה במדליית המנהיגות ובמדליית טיסת החלל.

זיכרון מעבורת הקולומביה

ביוזמת שר המדע והטכנולוגיה דאז, מתן וילנאי, ורונה רמון הגיעו לישראל האסטרונאוטים שיצאו לחלל למשימות במעבורת דיסקברי. האסטרונאטים הגיעו לשורת אירועים שנערכו לציון 3 שנים לאסון הקולומביה. קולינס, מפקדת המעבורת דיסקברי עמדה בראש המשלחת. האסטרונאוטים הגיעו לישראל ב-27 וב- 28 בינואר 2006, מועד נפילתה של מעבורת החלל קולומביה והשתתפו בשורת אירועי זיכרון. קולינס נאמה בכנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון והשתתפה בכינוס חוג הנשיא למדע בנושא חקר החלל בישראל.

פעילותה הפוליטית

ב-20 ביולי 2016 קולינס נשאה דברים במהלך כנס המפלגה הרפובליקנית בקליבלנד, אוהיו, כחלק ממערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. (ועידה זו אישרה שדונלד טראמפ הוא מועמד המפלגה). קולינס הייתה אמורה לתמוך פומבית בטראמפ, לא עשתה זאת בנאומה. שמה של קולינס עלה כמועמדת לתפקיד ראש נאס"א אולם פרשנים העריכו כי סיכוייה לא היו גבוהים לאור חוסר התמיכה הפומבית בטראמפ.