google/wiki40b huggingface dataset:
גרביליים

מבנה גוף

אורכו הטיפוסי של הגרביל נע בין 15 ל-30 סנטימטרים, כשהזנב שלהם מהווה כמחצית מאורכם. מין יחיד, הגרביל הענק, שמקורו בטורקמניסטן, גדל עד לאורך של 40 ס"מ.

למיני הגרבילים השונים פרווה בגוונים שונים - החל מלבן, דרך גוונים שונים של חום, צהוב ואפור, ועד שחור, ולעיתים גוונים מעורבים. בגפיים הקדמיות יש 4 אצבעות ובגפיים האחוריות 5.

גרבילים בשירות האדם

בני אדם רבים מגדלים גרבילים כחיית מחמד. מזגו הנוח של הגרביל תורם לחיבה הרבה של בני אדם אליהם.
תכונות אלה חיבבו את הגרבילים גם על חוקרים באקדמיה. בשל מזגם העדין, חריצותם וסקרנותם הגדולה, גרבילים רבים משמשים כחיית מחקר פופולרית לניסויים ביולוגיים והתנהגותיים. תוחלת החיים בשבי כשש שנים.
אנרי הראשון דה מונמורנסי

חייו

דה מונמורנסי נולד באחוזת שאנטיי של בית מונמורנסי בחבל איל דה פרנס בצרפת כבנו של אן דה מונמורנסי שהיה מפקד הצבא של פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת.
החל ב- 1563 היה מושל חבל לנגדוק ושלט בו כנסיך ריבוני. במלחמות הדת בצרפת לחם לצד אביו שתמך בקתולים וקיבל את התואר מרשל של צרפת. בשנת 1567 אחרי שאביו נהרג בקרב סן דני, ירש את תפקידו של אביו כמושל העיר קן.
עם עליית קרנו של בית גיז שהיה מתנגדו של בית מומורנסי, אנרי הראשון דה מונמורנסי תמך במדיניות של פשרה בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים. אחרי טבח ליל ברתולומאוס הקדוש (24 באוגוסט 1572) הצטרף אל כוחות הפרוטסטנטים בלנגדוק. כאשר אנרי השלישי, מלך צרפת דרש ממנו להיכנע, הוא סירב וב- 12 בינואר 1574 פתח במתקפה וכבש את הערים סנט ז'יל ואיג מורט (כיום בחבל לנגדוק-רוסיון).
ב- 1576, אחרי שהובטחה לו מרקיזות סאלוצו באיטליה, הצטרף אל כוחות המלך אנרי השלישי. בגלל בגידתו בפרוטסטנטים, העיר מונפלייה מרדה בו ובמלך והוא הטיל עליה מצור (1576 - 1577).
ב- 1579, אחרי מות אחיו פרנסואה דה מונמורנסי, הפך אנרי הראשון דה מונמורנסי לדוכס וירש את הנחלות ואת תוארי האצולה של אחיו. המלך, שחשש ממנו, הרחיקו מחצר המלכות והוא התגורר בלנגדוק והמשיך בתפקידו כמושל חבל ארץ זה.
מאוחר יותר, הוא הפך לאחד מראשי מתנגדיה של הליגה הקתולית שנתמכה על ידי ספרד, ולחם לצדו של אנרי מלך נאווארה (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת) נגד הקתולים. ב- 1593, כאשר אנרי הרביעי עלה לכס המלכות, הוא מינה את אנרי הראשון דה מונמורנסי למפקד הצבא המלכותי, אך הרחיקו מחבל לנגדוק כדי להרחיב את שלטונו בחבל ארץ זה.
לאנרי הראשון דה מונמורנסי היו שישה ילדים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי (1595–1632).
שמעון ביחובסקי

שמעון ביחובסקי (1880, פוצ'פ – ג' בסיוון תרצ"ב, 7 ביוני 1932, קישינב) היה מו"ל עברי, מבקר ועיתונאי. אשתו הייתה המשוררת אלישבע.

ביוגרפיה

שמעון ביחובסקי נולד בשנת 1880 בעיירה פוצ'פ שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). היה ידידם הקרוב והמסור של אורי ניסן גנסין ויוסף חיים ברנר, שלמדו בישיבה בעיר. בעזרתם הקים בשנת 1906 את הוצאת הספרים העברית 'נסיונות', ובהּ הוציא לאור את סיפורו הגדול הראשון של גנסין, 'בינתיים'.
שמעון ביחובסקי סייע לברנר בהוצאת כתב העת העברי שלו, 'המעורר', שיצא לאור בלונדון. ביחובסקי היה המפיץ של 'המעורר' ברוסיה ובפולין. הוא יצא מעיירת נעוריו ועקר תחילה לוורשה, ואחר כך למוסקבה. ביחובסקי היה פעיל בארגונים ציוניים, ואף היה תקופה קצרה מזכירו של יחיאל צ'לנוב.
פרסם מאמרים שונים, שלא קובצו, בעיתונות העברית: ב'המעורר' וב'הדאר', ב'הזמן', וב'העולם".
בשנת 1920 נשא לאשה את הסופרת אלישבע, והקדיש את שארית חייו להוצאת ספריה. הוא ליווה אותה במסעותיה בפזורה היהודית, ובשנת 1925, עם עלייתם לארץ ישראל חיפש דרכים להפיץ את ספריה העבריים בארץ ובגולה. באחד ממסעותיו אלה, בעת שהותו בעיר קישינב שבמולדובה, נפטר בפתאומיות. הותיר אחריו את אלישבע ובתם הקטנה.
מאז פטירתו נשתנו חייה של אלישבע לרעה, והיא סבלה מעוני וממחסור, ממחלות ומשכחה.
לנצ'יה 140

לנצ'יה 140

ה"לנצ'יה 140" מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
בכל קומה של האוטובוס נבנו 20 מקומות ישיבה. מערכת ההיגוי בצד שמאל. לדגם 2 דלתות צד (צד ימין).
דגם ה"לנצ'יה 140" יוצא ל-פורטוגל, ושירת את תושבי העיר פורטו. הדגם היה קרוי בפורטו "פורטו 140"

טרוליבוס

טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד ל-חשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית "טרוליבוס" קרוי : "Filobus".
ברנרדו פיזאנו

חייו

פיזאנו נולד בפירנצה וייתכן שעשה זמן מה בפיזה (ומכאן שמו). בצעירותו שר ולמד מוזיקה בכנסיית אנונציאטה בפירנצה. בשנת 1512 התמנה למאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) של הכנסייה, משרה שמילא נוסף לפיקוח על זמרי המקהלה ושירה בקאפלות השונות. מסתבר, שהיה חביב על משפחת מדיצ'י, שלא הסתפקו בכך ששכרו אותו למשרה בכנסייה אלא נתנו לו גם משרת זמר בקאפלה האפיפיורית ברומא, מיש לאחר שהחשמן ג'ובאני דה מדיצ'י היה לאפיפיור לאו העשירי. אי שם בתקופה שבין 1512 ל-1520 היה מורו של פרנצ'סקו קורטצ'ה, נגן עוגב ומלחין בחצר קוזימו דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה.
פיזאנו ישב ישיבת קבע ברומא עד סוף חייו. נוסף לזמרה במקהלת הקאפלה האפיפיורית, קיבל קצבאות כמורה מן האפיפיור, בין השאר בכל אחת מן הקתדרלות של סביליה ולרידה. בין 1515 ל-1519 נסע בלוך ושוב בין פירנצה לרומא, כיון שכיהן במשרות בשתי הערים, אבל בשנת 1520 חזר לרומא והסתפק בביקורים מדי פעם בפירנצה.
פיזאנו נכשל בטעות כשחזר לפירנצה ב-1529, בתקופת הממשלה הרפובליקאית בת שלוש השנים, תוצאה של הפיכה מוצלחת נגד בני מדיצ'י. מחמת קשריו הקרובים בעליל למשפחת מדיצ'י, האשימו אותו בריגול למען האפיפיורות. הוא נעצר, נכלא ועונה. בספטמבר 1529 החל המצור המפורסם על פירנצה ופיזאנו שוחרר. ב-1530 נפלה פירנצה בידי צבא האפיפיור ומשפחת מדיצ'י חזרה לשלטון. אחרי שניצל בעור שיניו ונחלץ מביתו לשעבר, חזר פיזאנו לרומא ושוב לא יצא ממנה.
ב-1546 מינה אותו האפיפיור פאולוס השלישי לממונה על המוזיקה בקאפלה הפרטית שלו, משרה שבה נשאר רק שנתיים, עד למותו בשנת 1548. בין הזמרים בקבוצת העלית הזאת היה יאקוב ארקאדלט, שיתפרסם עוד יותר מפיזאנו כמלחין מדריגלים.

מוזיקה והשפעה

פיזאנו כתב מוזיקת קודש בסגנון הומופוני מפוכח, קרוב לוודאי לשימוש בכנסיית אנונציאטה כששימש שם מאסטרו די קאפלה, הרי עיקר השפעתו הייתה כמלחין מוזיקה חילונית. יש הטוענים, שפיזאנו היה מלחין המדריגלים הראשון. המלחינים שנודעו זמן קצר אחריו כאמני הסוגה הזו - קוסטאנצו פסטה, יאקוב ארקאדלט, פיליפ ורדלו - היו מודעים לפועלו והעתיקו חלק ממאפייני הסגנון שלו.
ראשית המוזיקה החילונית של פיזאנו טיפוסית למוזיקה האיטלקית בשני העשורים הראשונים של המאה ה-16: קלילה, תוססת מקצבית, הומופונית על פי רוב, מכילה חזרות תכופות ובדרך כלל לשלושה קולות. רוב היצירות הללו הן באלאדות או קאנצונטות. המוזיקה החילונית המאוחרת יותר שכתב, ובכלל זה האוסף החשוב משנת 1520, הספר המודפס הראשון של מוזיקה חילונית המוקדש ליצירותיו של מלחין יחיד, כוללת, כהגדרה הטובה ביותר, מוזיקה בעלת אופי מדריגלי (אם כי פיזאנו לא השתמש במונח זה). השירים נושאים לעיתים אופי רציני ובמקרים אחרים, הומוריסטי; יש שהם ייצוג לשבע פואמות של פטררקה. המוזיקה משתדלת להעביר בזהירות ומתוך הקפדה את הרגש המובע בפואמה שלמילותיה נכתבה. במקרים רבים חוזרת השורה האחרונה של הטקסט לשם הדגשה, תכונה מיוחדת שהייתה עם הזמן לסימן היכר של המדריגל המוקדם. מבחינת המרקם, המוזיקה נעה בין קטעים הומופניים לפוליפוניים, ובין קטעים לקבוצות של שני זמרים, שלושה וארבעה יחדיו.
חיים מאיר יחיאל שפירא (נארול)

רבי חיים מאיר יחיאל שפירא (כ' באלול ה'תרס"ז, 30 באוגוסט 1907 - י"ח בתמוז ה'תשס"ז, 4 ביולי 2007) היה רב ואב"ד בקהילת נארול (יידיש: נאראל) בגליציה. לאחר השואה שימש רב בניו יורק ולאחר מכן בבני ברק. 
באופן בלתי רשמי שימש גם כאדמו"ר ובשנותיו האחרונות כונה "זקן האדמו"רים".

תולדותיו

נולד בעיירה נארול שבגליציה. אביו, דוב בעריש ריינמן, היה בנו של רבי שלום ריינמן, רב העיירה וחתנו של הרב שמואל אהרן רובין מקארטשין, מחבר הספר "בית אהרן" על הלכות גיטין ועוד ספרים. אמו הייתה נינת רבי שלום רוקח (שר שלום) ראשון שושלת חסידות בלז. נקרא על שם אבי אמו, רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מרדיכוב. 
בשנת ה'תרפ"ג נסע לראשונה לעיירה בעלז אל קרובו האדמו"ר ר' ישכר דב רוקח (הזקן) מבעלז. שנים ספורות לאחר מכן, כשנפטר סבו, הוכתר תחתיו רבי חיים מאיר יחיאל לרבנות העיירה. הוא קיבל סמיכה מהרב מנחם זמבה ועוד. 
גם לאחר הכתרתו הוא המשיך ללמוד אצל רבנים. קיבל תורה מהרב הרצ'לי בק בעיר לויביטש, ומהרב דוד מנחם מאניש באב"ד מטרנופול, אצלו למד גם פסיקה מעשית. בל"ג בעומר ה'תרצ"א החל לפסוק, על פי הוראתו של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז.
בשנת ה'תרצ"ב נישא לפערל רבקה, בתו של האדמו"ר רבי משולם זלמן יוסף מטופורוב, שהיה חתנו של האדמו"ר אהרן פרלוב מקוידנוב. בנארול נולדו להם ארבעה ילדים. אחד נפטר בצעירותו, שניים נרצחו בשואה ורק אחד נותר.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח הרב שפירא לטופורוב. בקיץ 1940 גורש על ידי הרוסים לסיביר יחד עם אשתו ובנו הגדול. כאשר שוחרר משם עבר לסמרקנד, שם פעל להקמת מקווה טהרה, תפילות בציבור ולימוד תורה בסתר. 
בשנת ה'תש"ו עזב את ברית המועצות. שהה בפראג וטיפל שם בהקמת מטבח כשר עבור פליטי השואה. לאחר מכן עבר לאנטוורפן שבבלגיה, וגם שם פעל בעזרה לפליטי השואה. בשנת ה'תש"י היגר לארצות הברית, והתגורר בתחילה בבורו פארק ולאחר מכן באיסט סייד של מנהטן. נתמנה לרב בית הכנסת של חסידי בעלז. ארגן משלוח חבילות מזון לישראל, שהייתה נתונה תחת משטר הצנע.
בשנת ה'תשל"ב עלה לישראל והתיישב בבני ברק, שבה הקים בית מדרש. עסק רבות בתורתו של ה"מנחת חינוך" ומסר שיעורים קבועים בספר זה. היה מקורב לאדמו"ר מבעלז - הרב ישכר דב רוקח, שנהג להושיבו על ידו בעת שערך את שולחנו, ולהאזין לתיאוריו אודות האדמו"רים הקודמים.
נפטר בשנת תשס"ז, בגיל 100. 
לאחר פטירתו הוציאה חסידות בעלזא את הספר הוד קדומים לזכרו, ובו בעיקר דברי תורה של רבי שמואל אהרן רובין מקארטשין על הכנסת ספר תורה, וכן חידושי תורה של הרבי מנארול ותולדות חייו. בספר גם תמונות ותעודות שונות מחייו.

משפחתו

בנו היחיד הרב בעריש שפירא, ממלא את מקומו. הוא מחלק את עתותיו בין קהילות נארול בבני-ברק ובפלטבוש שבברוקלין. רבי בעריש הוא חתן של האדמו"ר מקוזלוב, רבי משה רוקח.
ילדיו של רבי בעריש הם אהרן - חתן רבי ישכר בעריש אייכנשטיין מזידיטשוב פתח תקווה; משולם זלמן יוסף חתן - רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים מנדבורנה; אברהם יהושע העשיל - חתן רבי צבי אלימלך פנט מקוסון בני ברק; ואשר ישעיה מלונדון. חתניו של רבי בעריש הם רבי משה יהושע מיכלוביץ - האדמו"ר מבראד; רבי יעקב צבי מאיר ארליך - האדמו"ר מקוידנוב; ורבי אשר ישעיה רובין - רב עבודת ישראל קוז'ניץ-סיגייט בן האדמו"ר מסוליצא.
אוף שימחעס

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1996, והייתה הראשונה ששילבה מוזיקה חסידית עם מקצבים מודרניים כדאנס, האוס וראפ. 
הלהקה הופיעה לראשונה בקדם-אירוויזיון 1996 עם השיר "אוי אוי אוי" שזכה במקום השישי.
כדי להימנע מבעיות שיכולות לנבוע מסתירה בין סגנונות אלו להלכה ולאופיה הדתי של הלהקה התייעץ לפידות עם רבנים לעיתים (אך לא תמיד, כך למשל, הופעתה הראשונה של הלהקה בקדם אירוויזיון הייתה ללא התייעצות עם רב). לפידות הגדיר זאת "לכל זמר חסידי יש בעצם שני אמרגנים - האמרגן של ההופעות ואמרגן העל, שהוא הקדוש ברוך הוא".
תחנות הרדיו הממלכתיות ממעטות להשמיע את הלהקה, אך היא זכתה לפופולריות בתחנות רדיו הפונות לציבור הדתי כ"קול חי", שהרבו להשמיע את שיריה באותה תקופה. על אף שחברי הלהקה הם חרדים, הלהקה מוכרת יותר בקרב הציבור הדתי והחילוני, ופחות בציבור החרדי המתנגד לסגנון המוזיקה שלה.
בנוסף לשירים שנכתבו והולחנו על ידי חברי הלהקה עשתה הלהקה גם מספר גרסאות כיסוי לשירים ישראלים עם התאמה מבחינת התוכן לקהל היעד של הלהקה. 
"אוף שימחעס" הוזכרו פעמים רבות בתוכנית "גור ואוח" ואף השתתפו באחד הפרקים.
בשנת 2010 יצא דואט של הזמר הים-תיכוני קובי פרץ. עם אוף  שימחעס לשיר "ישראל". השיר זכה להצלחה.
ב-27 במרץ 2014 הלך לעולמו חבר הלהקה שמשון דלבקוביץ' ממחלה בגיל 46.
דאוד ראג'חה

ביוגרפיה

ראג'חה נולד בדמשק בשנת 1947 והשתייך לזרם היווני האורתודוקסי בנצרות. הוא סיים קורס קצינים בשנת 1968 בהתמחות ארטילריית שדה. במהלך שירותו סיים קורסים רבים, בהם קורס פיקוד ומטה, וקורס לקציני מטה בכירים. בשנת 1998 קיבל דרגת לִוָאא' (המקבילה לדרגת אלוף) ובשנת 2005 דרגת עִמאד.
ראג'חה מילא שורת תפקידים בצבא סוריה, ממפקד גדוד עד מפקד חטיבה, ובהמשך ראש מנהלה וראש אגף, ובשנת 2004 מונה לסגן הרמטכ"ל.
ב-6 ביוני 2009 מונה לרמטכ"ל צבא סוריה.
ב-8 באוגוסט 2011 הודיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד על מינויו של ראג'חה לשר ההגנה במקומו של עמאד עלי חביב.
ב-18 ביולי 2012 נהרג ראג'חה בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. הפיגוע בוצע בידי גורמים מקרב המתקוממים כנגד משטרו של אסד, כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. בפיגוע נהרגו גם בכירים נוספים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה.
ראג'חה היה נשוי ואב לארבעה ילדים.
אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים

סימנים וסימפטומים

הסימנים של JME הם התקפי מיוקלונוס המתרחשים השכם בבוקר. רק לעיתים רחוקות קורה שהחולה נופל כתוצאה מהם אבל לעיתים קרובות הוא מפיל חפצים מהידיים. התקפי המיוקלונוס נפוצים יותר בזרועות מאשר ברגליים. סוגי התקפים אפילפטיים כמו התקף טוני-קלוני כללי וניתוקים יכולים לקרות גם כן. התקפי מיוקלונוס יכולים לקרות גם בחלק מאוחר יותר של היום והם לא מוגבלים לזרועות ולידיים. הם עלולים להיות גם בחלק התחתון של הרגלים כשהם גורמים בכך לחולה למעוד על רגליו שלו. צברים של התקפי מיוקלונוס יכולים להוביל להתקפי ניתוק וצברים של התקפי ניתוק יכולים להוביל להתקפי טוני-קלוני כלליים. המחלה יכולה להופיע גם בגיל צעיר של 18 חודשים.

קשר למחלות נדירות אחרות

עד לאחרונה הספרות הרפואית לא הצביעה על קשר בין פגמים גנטיים רבים, גם תסמונות גנטיות וגם מחלות גנטיות שהיום רואים שיש קשר ביניהן. כתוצאה ממחקרים גנטיים חדשים כמה מאלה, אכן קשורים מאוד בגנום שלהם למרות המגוון הגדול של סימפטומים רפואיים. סוג חדש זה של מחלות נקרא סילופתי. הגורם המשתמע יכול להיות מכניזם בעל תפקוד לקוי ברמה מולקולרית במבני הריס (cilium) הראשוניים של התא, באברונים הקיימים בסוגי תאים רבים בכל הגוף האנושי. הפגמים בריסים משפיעים לרעה על "נתיבי איתות התפתחותיים חיוניים רבים" הנחוצים לַהתפתחות התאית" וכך מעלה היפותזה סבירה לאופי הרב סימפטומטי של מערכת גדולה של סימפטומים ותסמינים.

דיאגנוזה ופרוגנוזה

הדיאגנוזה נעשית בדרך כלל בהתבסס על ההיסטוריה של החולה. לעיתים משתמשים גם ברישומי EEG לאישור. הסיכויים להחלמה הם נמוכים ולכן יש צורך בטיפול תרופתי כל החיים.

טיפול

בדרך כלל נותנים לחולי (JME) חומצה ולפרואית המשפיעה היטב על המחלה
כיתה (בית ספר)

כיתה היא מונח מתחום החינוך המתייחס למסגרת או למבנה שבו לומדים תלמידים.
על פי רוב הלמידה בכיתה נערכת במסגרת השיעורים, שביניהם יש הפסקות  קבועות מראש.

הכיתה כמסגרת חינוכית

הקשר זה מתייחס למסגרת חינוכית שבה לומדים תלמידים. הלמידה בכיתה נעשית בקבוצה ומנוהלת על ידי מורה או מדריך שהוכשר לעסוק בתחום. ניתן לנהל את המסגרת הכיתתית לצורך יצירה של למידה שיתופית..
הכיתה בדרך כלל מהווה חלק ממסגרת גדולה יותר ויכולה להופיע במספר מוסדות לימודיים כגון גן ילדים, בית ספר, מכללה ואוניברסיטה.
בישראל, הכיתה הצעירה ביותר נקראת כיתה א'. כיתות בוגרות יותר נקראות על שם שאר האותיות בסדר עולה, עד כיתה י"ב, ולעיתים עד כיתה י"ד.
מספר התלמידים בכיתת בית ספר אינו קבוע ובדרך כלל נע בין 15 ל-50 תלמידים.
תוכנית הלימודים של התלמידים בכיתה מורכבת מנושאים מגוונים ושונים - מכישורים שיעזרו לתלמידים בחייהם הפרטיים (בדרך כלל בבית ספר יסודי ובחטיבת הביניים) ועד לתחומים מדעיים כגון מתמטיקה, כימיה וביולוגיה או שפות.

אווירה כיתתית

האווירה הכיתתית מושפעת מהאקלים החינוכי השורר בה. חקר המוח ואקלים כיתה בודק את השפעת אקלים הכיתה על מיומנויות למידה קוגניטיביות של התלמידים, באמצעות חקר המוח.
המשמעת במסגרת החינוכית נועדה למנוע מבעיות התנהגות שונות להפריע למהלך השיעור ולפגוע באיכות ההוראה. לצורך כך על המורה להקפיד על הצבת גבולות ברורים בפני תלמידיו. לעיתים קרובות נעשה שימוש בענישה ככלי לשמירה על המשמעת בכיתה.
דיאגרמת מחלקה

בהנדסת תוכנה, דיאגרמת מחלקה, בשפת UML, היא סוג של תרשים סטטי המתאר את מבנה המערכת על ידי הצגת מחלוקתיה, תכונותיהן והקשרים בין המחלקות.

מרכיבים

UML מספק מנגנונים לייצוג מרכיבי מחלקה כגון : מאפיינים, מתודות ומידע נוסף לגביהם.

טווח

שפת UML מגדירה שני סוגי טווחים (Scope) עבור מרכיבי המחלקה: מופע ומסווג (Classifier). במקרה של מרכיב מסוג מופע, הטווח הוא המופע הספציפי. עבור מאפייני המחלקה, הכוונה היא כי עריכתם משתנה בין כל מופע למופע. עבור שגרות הכוונה היא שהכניסה אליהן תלויה במצבן הנוכחי. לעומת זאת, במקרה של מרכיב מסוג מסווג, הטווח הוא המחלקה. עבור המתודות, כניסה אליהן אינה משפיעה או מושפעת ממצב האובייקטים. מרכיבי המסווג לעיתים מוכרים כמשתנים סטטיים בשפות תכנות רבות. כדי להצהיר על כך שמרכיב מסוים מקבל טווח מסווג שמות יוצג עם קו תחתון. אחרת, המחלקה תהיה בטווח מופע.
היידי מוהר

קריירה

היידי מוהר נולדה בויינהיים, וגדלה יחד עם עוד ארבעה אחים ושתי אחיות. הקשר הטוב עם אחיה גרם לה להתקרב לכדורגל, וכבר בגיל 15 היא התחילה לשחק בקבוצות המקומיות של אזור מגוריה - באדן-וירטמברג. בגיל 18 התגלתה על ידי מאמן נבחרת גרמניה, גרו ביסנץ, במהלך משחק ידידות של המחוז. ב-19 במאי 1986, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת במשחק נגד נורווגיה. חודשיים לאחר מכן, במהלך משחק נגד איסלנד, היא כבשה את שערה הראשון בנבחרת.
בקיץ 1989 אירחה מערב גרמניה את אליפות אירופה שנערכה בפעם השלישית בתולדותיה. משחק הגמר של הטורניר שנערך מול קהל של 22 אלף צופים באוסנבריק הפגיש את שתי הנבחרות הטובות באירופה, גרמניה ונורווגיה. גרמניה עמדה בציפיות של אוהדיה, הביסה את הנורווגיות 1–4, וזכתה באליפות בפעם הראשונה אי פעם. מוהר זכתה לכבוש את השער השלישי במשחק.
עם הקמת הבונדסליגה לנשים ב-1990, הצטרפה מוהר לקבוצת טוס נידרקירשן. בעונה הראשונה של הליגה, סיימה נידרקירשן במקום השלישי ואילו מוהר סיימה כמלכת השערים של הליגה עם 36 שערים. בסוף אותה שנה, השתתפו מוהר ונבחרתה בשני טורנירים בינלאומיים - אליפות אירופה שנערכה בדנמרק וגביע העולם שהתקיים בפעם הראשונה אי פעם. באליפות אירופה סיימה מוהר כמלכת השערים של הטורניר (4 כיבושים) והובילה את גרמניה לזכייה בפעם השנייה ברציפות. אל גביע העולם הגיעה גרמניה כאחת מהפייבוריטיות לזכייה, אך הודחה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית. מוהר כבשה שבעה שערים בטורניר וסיימה כסגנית מלכת השערים אחרי מישל אקרס.
בעונת 1992/93, סיימה מוהר בפעם השלישית ברציפות כמלכת השערים של הליגה והצליחה להוביל את נידרקירשן לאליפות ראשונה בתולדותיה. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה, סיימה גרמניה במקום הרביעי, כשמוהר כובשת את שער הניחומים בהפסד לנבחרת איטליה בחצי הגמר. בשתי העונות הבאות, סיימה מוהר כמלכת השערים של הליגה ובכך סגרה חמש שנות מלכות רצופות (141 שערים בסה"כ). למרות זאת, היא לא הצליחה לזכות בעוד אליפויות מדינה.
ב-1995, היא הייתה שחקנית מפתח בסגל הנבחרת הגרמנית שנסע לגביע העולם שנערך בשוודיה. היא כבשה שלושה שערים במהלך הטורניר, אך גם הפעם גרמניה לא הצליחה לקטוף את התואר. הנבחרת הפסידה במשחק הגמר 0–2 ליריבתה המרה, נורווגיה. שנה לאחר מכן, השתתפה מוהר בטורניר הבינלאומי האחרון שלה. היה זה טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה - האולימפיאדה הראשונה אי פעם שנערכו בה משחקי כדורגל לנשים. מוהר כבשה שער אחד במהלך הטורניר, ואילו גרמניה לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. זמן קצר לאחר מכן, ב-29 בספטמבר נגד איסלנד, שיחקה מוהר את משחקה האחרון בנבחרת גרמניה. במשחק עצמו ניצחה גרמניה 0–4, ומוהר אף כבשה את אחד השערים. בעשר שנים שבהן שיחקה בנבחרת גרמניה, היא כבשה 83 שערים ב-104 הופעות.
נפטרה ב-7 בפברואר 2019 לאחר מאבק במחלת הסרטן.
גבס

תכונות הגבס

גבס מבודד היטב טמפרטורה ורעש. הוא מתמוסס במים ועל כן קל לאחות בין חלקים ישנים לחדשים. הוא עביד ביותר - כאשר יוצקים אותו לתוך תבנית הוא מקבל פרטים דקים מאד משום שהתמיסה זורמת וממלאת כל נקב בתבנית. קל לשלוט על משקלו המרחבי של הגבס הקשוי - משקל זה תלוי בכמות הנקבוביות שבו וכמות זו היא תוצאה של כמות המים בתמיסה (בתעשייה מתייחסים ל"יחס מים/גבס"). 
עקב תכונותיו אלה, בנייה בגבס נפוצה מאוד, בייחוד בקירות פנימיים.
לואיזה אלאונורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג

ביוגרפיה

לואיזה אלאונורה נולדה ב-11 באוגוסט 1763 בלנגנבורג שהשתייכה לנסיכות הוהנלוהה-לנגנבורג, לכריסטיאן אלברכט, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאוגוסטה, נסיכת שטולברג-גדרן, בתו של פרידריך קרל, נסיך שטולברג-גדרן.
ב-27 בנובמבר 1782 התחתנה לואיזה אלאונורה עם גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ממנו היו לה 4 ילדים. בשנת 1803 מת בעלה גאורג, ובנה ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו, תוך שלואיזה אלאונורה משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בזמן המלחמות הנפוליאוניות עשתה לואיזה אלאונורה כל שביכולתה על מנת לשמור על עצמאות הדוכסות, ולצורך כך הצטרפה בשנת 1806 לקונפדרציה של הריין. למרות שהארץ נבזזה שוב ושוב על ידי כוחות צרפתיים ורוסיים, לא ברחה לואיזה אלאונורה מהדוכסות, אלא נשארה בטירתה יחד עם ילדיה, וייבאה חיטה על מנת להפחית את הרעב ששרר בדוכסות. בשנת 1813 עברה לואיזה אלאונורה למחנה בעלות הברית, ובכך הצליחה לשמור על עצמאות הדוכסות גם בקונגרס וינה. בשנת 1821 חנכה לואיזה אלאונורה את הגימנסיה שהחל בעלה לבנות, ובאותה שנה נטל בנה ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן את השלטון לידיו. לואיזה ביקרה הרבה בחו"ל, ואף ביקרה את בתה אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן בבריטניה, וב-30 באפריל 1837 מתה לואיזה אלאונורה במיינינגן.
היביסקוס

בתור מאכל

פרח ההיביסקוס משמש למאכל במטבח הערבי ומשמש גם בתור תבלין. במטבח המקסיקני הוא משמש להכנת תה ומשקאות.
בר מצרא

בר מצרא הוא מונח הלכתי בדיני שכנים, המתייחס לאדם שהקרקע שלו סמוכה לגדר של קרקע חברו. על פי ההלכה אם אדם מוכר את אדמתו תינתן זכות הקדימה של הרכישה לשכן, המכונה 'בר מצרא'.
טעמו של דין זה הוא בעובדה שקניית קרקע סמוכה משתלמת לשכן. אילולי דין זה, היה השכן נאלץ לקנות קרקע רחוקה ולפצל את אדמותיו. לבעל הקרקע המקורי אין כל הפסד למכור דווקא לשכנו, ולכן ההלכה כופה זאת עליו.
דינו של 'בר מצרא' הוא תקנת חכמים לפנים משורת הדין, והוא מבוסס על הפסוק "ועשית הישר והטוב בעיני ה'" (ספר דברים, פרק ו', פסוק י"ח). הוראה כללית זו מלמדת שעל האדם לנהוג בדרכים טובות ומועילות בכל דרכיו. בהקשר זה, עליו להיטיב עם שכנו בעת המכירה ולהציע לו את הקרקע, בעוד הוא אינו מפסיד מכך.

פרטי הדין

דין זה מתקיים בנכסי דלא ניידי - הן קרקעות, והן בתים ומבנים אחרים.
אם בעל הקרקע מתעלם מזכות הקדימה של השכן ומוכר את הקרקע לאחר, יכול עדיין השכן לממש את זכותו, כלומר - לשלם לבעל הקרקע המקורי, ולסלק את הקונה האחר.
תנאי לזכות הקדימה של השכן, הוא המכירה בתנאי שוק. אם השכן מציע מחיר זול מדי, ובעל הקרקע יפסיד מן העסקה - מותר לבעל הקרקע להעדיף את הקונה הזר. בנוסף, אם בעל הקרקע מעוניין לתת אותה במתנה לאחר, אין לשכן זכות לעכב את ההעברה.

גדר הדין

הראשונים נחלקו בהגדרת דין זה, והם מחולקים האם מדובר בדין על המוכר שמחויב למכור דווקא לשכן המכונה "בר מיצרא", או שמא מדובר בדין על הלוקח השני שמחויב להקדים את השכן, או שמא אף מדובר בזכות ממונית של השכן שיכול לתבוע שימכרו לו את השדה. דעתו של הרמב"ם היא שמדובר בדין על הלוקח שאינו שכן, שמחויב להקדים את השכן לעצמו. לפי זה פוסק הרמב"ם: א. שאם קנה הלוקח, מכירתו מכירה אלא שמחויב למכור את השדה לכל השכנים בחלוקה שווה. ב. שאם אחד מהשכנים קנה את השדה, כל השדה שלו, מכיוון שעליו לא חל דין זה של הקדמת הבר מיצרא, כי דין זה נאמר גם לגבי השכן שאינו בר מיצרא. ג. שהמוכר יכול למכור את כל השדה רק לאחד מהשכנים, ולא לחלקם בשווה לכולם, וזאת מכיוון שבין המוכר והשכנים לא קיים דין זה של ועשית הישר והטוב הקיים רק לגבי הלוקח.
ראייתו של הרמב"ם למהלך זה הוא מהנאמר בגמרא, כי אם המוכר מכר את השדה לגוי, אינו קיים דין זה של ועשית הישר והטוב, ולא ניתן להשיב את המכירה. ומכאן שחובת ועשית הישר והטוב אינו על המוכר, שאילו כן, לא היה קיים חילוק מי הוא הקונה, אלא החיוב הוא על הקונה, ומכון שמדובר בקונה גוי, לא ניתן לחייבו.
המגיד משנה, מביא כי ישנה דעה שונה של רבים מהראשונים, הסוברים אחרת ולפי דעתם זכות בר מיצרא היא זכות  בגוף המקח, היינו שבר מיצרא יש לו זכות בגוף המקח נגד הלוקח, ולכן כאשר באים כולם לקנות בבת אחת, יש לכולם אך הזכות בגוף השדה, ולכן מחלקים אותה לכולם בארבעה אלכסונות.
חילוק נוסף בדין קיים בין הראשונים, וגם היא תלויה לפי שיטתם זו, כאשר יש לאחד מבני המיצרא שטח גדול יותר בשכונות לשדה, ולמשל יש לו שני רוחות מהשדה. לפי בעל העיטור שזכות הבר מיצרא חלה על גוף המקח, ככל שחלקו גדול כ'בר מיצרא' כך גדילה זכותו, אבל לפי שיטת הרמב"ם שדין בעל המיצרא הוא רק על הלוקח שאסור לו לקנות כשיש בר מיצרא משום ועשית הישר והטוב, הרי כשקנה הוא רק כאילו קנה בשליחות הבר מיצרא, ומכיוון שהוא שליח של כולם בשווה, כך גם החלוקה היא לכולם בשווה.
אשר כהן (מדע המדינה)

ביוגרפיה

גדל בבני ברק ולמד בישיבת הדרום ברחובות. למד בישיבת הגולן במסגרת ישיבת הסדר ולאחר כמה חודשים, התגייס לשירות צבאי מלא בחיל השריון. בשירות המילואים הגיע לדרגת רב-סרן.
כהן הוא בוגר תואר ראשון בתולדות ישראל ומדעי המדינה (1984), תואר שני (1988) ודוקטורט (1995) במדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטור שלו נכתבה בהנחייתו של ישעיהו ליבמן, ‫בנושא: "מדינת התורה - חזון ומציאות: תמורות בהתייחסותה של התנועה הציונית-דתית לרעיון מדינת התורה ודרכי הגשמתו בתקופת העיצוב - 1947-1953". אחר כך המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט במרכז ללימודים יהודיים באוניברסיטת הרווארד. שימש כמנהל פנימיה דתית במושב נחלים, היה מורה לאזרחות ולהיסטוריה בישיבות בני עקיבא נחלים ונתניה, היה מרצה במכללות צפת, אשקלון ועמק הירדן.
כהן משמש כעמית במכון לאסטרטגיה ציונית. בשנת 2011 מונה ליו"ר ועדת מקצוע האזרחות במשרד החינוך. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 הוצב כהן במקום ה-11 והאחרון ברשימת שחר עושים חינוך בעירו מודיעין-מכבים-רעות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים התמודד בפריימריז של מפלגת הבית היהודי, והוצב במקום ה-22 ברשימת המפלגה לכנסת העשרים. במהלך הבחירות לכנסת ה-21 תמך פומבית במפלגת הימין החדש שהוקמה על ידי נפתלי בנט ואיילת שקד שפרשו מהבית היהודי. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
חוג הגדי

חוג הגדי הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא ב-"22 '26 23° דרום, והוא המקום הדרומי ביותר בו יכולה השמש להיות ניצבת לפני כדור הארץ בנקודה המכונה זנית.
חוג הגדי מקביל לחוג הסרטן המצוי בחצי הכדור הצפוני.
קו זה מפריד באופן כללי בין אזורי האקלים הממוזגים המצויים דרומית לו לאזורי האקלים הטרופי המצויים צפונית לו.

מיקום, רוחב ותנודה

לחישוב המיקום המדויק, רוחבו ותנודתו של חוג הגדי ראו חוג הסרטן.

מקור השם

קו הרוחב זכה לשם זה לפני כ-2,000 שנה, מאחר שבאותה עת באסטרולוגיה השמש הגיעה למזל גדי ביום הקצר ביותר בשנה (21 בדצמבר). ביום הקצר ביותר בשנה נמצאת השמש במזל קשת.