תקרית הירי בהלמנד

תקרית הירי בהלמנד היא אירוע אשר התרחש ב-15 בספטמבר 2011 ובמהלכו אלכסנדר וואיין בלקמן, סמל בחיל הנחתים המלכותי, ירה במחבל טליבאן מנוטרל במחוז הלמנד שבאפגניסטן. בעקבות התקרית, שלושה לוחמי חיל הנחתים המלכותי נשפטו בעילום שם על ידי בית דין צבאי. 
ב-8 בנובמבר 2013‏ זוכו שניים מהלוחמים, אולם השלישי נמצא אשם ברצח, תוך הפרת סעיף 42 של חוק הכוחות המזוינים משנת 2006.‏ בכך, הפך לוחם זה לחייל הבריטי הראשון שהורשע ברצח במהלך קרב מחוץ לגבולות המדינה מאז מלחמת העולם השנייה.
ב-5 בדצמבר, נשיא בית המשפט העליון לורד תומאס, יחד עם שני שופטי בג"ץ אחרים, הסירו צו איסור פרסום וחשפו את שמו של החייל שהורשע - סמל אלכסנדר וויין בלקמן. ב-6 בדצמבר, בלקמן נידון למאסר עולם (ולכל הפחות עשר שנות מאסר), ולהדחה מהכוחות המזוינים של בריטניה. ב-22 במאי 2014, בית המשפט לערעורים הפחית את העונש המינימלי מ-10 ל-8 שנים.
ב-19 בדצמבר 2013, בעקבות הסרת צו איסור פרסום שמנע זאת עד אז, נחשפו שמותיהם של שני נאשמים נוספים בפרשה - רב"ט כריסטופר גלין ווטסון ונחת ג'ק אלכסנדר המונד.
ב-28 באוקטובר 2015, משרד ההגנה אסר על מספר רב של חיילים בשירות מלהגיע לעצרת תמיכה בסמל בלקמן, באומרו כי האירוע הוא "מחאה פוליטית". עם זאת, עורכי הדין שייצגו את מארגני העצרת הצהירו כי לא כך הדבר, וכי האירוע הוא "הפגנת תמיכה באחד מאחינו הנחתים, ולא מחאה פוליטית". עצומה אינטרנטית גייסה למעלה מ-100,000 חתימות הקוראות לשחרורו המיידי של סמל בלקמן, מארגני העצומה טענו כי בלקמן הורשע על כך שהגן על ארצו.

המשפט הפלילי והכרעת הדין

לאחר אירועי ה-15 בספטמבר, בלקמן המשיך עם שירותו הצבאי, ועזב את מחוז הלמנד בסוף אוקטובר 2011.‏ ב-13 באוקטובר 2012, על פי החלטת התביעה הצבאית, חמישה נחתי מארינס הועמדו לדין פלילי והואשמו ברצח המורד האפגני חסר-השם. ההליכים הפליליים החלו לאחר שהמשטרה הבריטית (האזרחית) גילתה קטעי וידאו חשודים במחשב נייד של חייל. נגד שניים מהנחתים בוטלו האישומים ב-5 בפברואר 2013. שלושת הנחתים האחרים הופיעו לראשונה בבית המשפט באוגוסט 2013, וכפרו באשמות נגדם. משפטם הצבאי של שלושת הנחתים, שבדיונים הופיעו מאחורי פרגוד מאחר שהוטל צו איסור פרסום שמנע את חשיפת זהותם, החל ב-23 באוקטובר 2013‏ ונמשך שבועיים. חבר הנאמנים של בית הדין הצבאי (המקבילה הצבאית לחבר מושבעים הקיים בהליכים אזרחיים) מנה שבעה חברים, במקום הרכב של חמישה חברים, כפי שמקובל במקרים חמורים פחות.
הן פסק הדין‏ והן גזר הדין ניתנו בבית המשפט הצבאי שבבולפורד, וילטשייר (ב-8 בנובמבר 2013 וב-6 בדצמבר 2013, בהתאמה). את המשפט ניהל הפרקליט הצבאי הראשי עו"ד ג'ף בלקט. בלקמן הורשע בעבירה עם חובת ענישה במאסר עולם, ועל כן זהו העונש המינימלי שניתן היה לגזור עליו, משנמצא אשם. בלקמן נידון למאסר עולם עם מינימום של עשר שנות מאסר (כלומר: יוכל להשתחרר על תנאי רק לאחר ריצוי עשר שנות מאסר בפועל). ב-22 במאי 2014, לורד ג'ון תומאס, נשיא בית המשפט הצבאי לערעורים, אישר את עונש מאסר העולם, אך קבע כי עונש המאסר המינימלי יופחת ל-8 שנים.

איסור פרסום

במקביל להליכים המשפטיים הפליליים שהתקיימו כנגד הנחתים, נערכו הליכים משפטיים נוספים, הנוגעים לזהותם של הנאשמים. בסתיו של שנת 2012, השופטים אלסום ובלקט הוציאו צווי איסור פרסום האוסרים את חשיפת זהותם של הנאשמים, בשל הסיכון כי לאחר חשיפת זהותם הם יהפכו למטרות לתקיפת טרוריסטים. למהלך זה התנגדו גורמים שונים בתקשורת הבריטית. עורך הדין של אחת מסוכנויות הידיעות הבריטיות טען כי אין מקום להוצאת צווי איסור פרסום במקרה זה כי, ראשית, גם זהותם של מקבלי מדליות ועיטורים בכוחות המזוינים הבריטיים פורסמו בעבר בתקשורת, ואלו לא הפכו למטרות לתקיפה; ושנית, כי שמותיהם של אנשי הצבא הבריטי, שנחקרו בעקבות אירוע דומה שהתרחש בבצרה, עיראק ב-2003, לא זכו להגנה באופן דומה. צו איסור הפרסום היו בתוקף, כאשר החל המשפט באוקטובר 2013.‏ הצו הוסר בנוגע לסמל בלקמן (שעד כה כונה "Marine A")‏ ב-5 בדצמבר 2013, בהחלטת בית המשפט העליון. השופט הבכיר ביותר שהיה מעורב בפסק דין זה היה נשיא בית המשפט העליון, הלורד תומאס. אותו פסק דין קבע שגם זהויותיהם של נחתים B ו-C יחשפו, אלא אם כן יגישו ערעור לבית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת. ערעור כזה לא הוגש בתוך המועד שנקבע, ולפיכך, ב-19 בדצמבר 2013, נחשפו זהויותיהם של נחתים B ו-C - רב"ט כריסטופר גלין ווטסון ונחת ג'ק אלכסנדר המונד. צו איסור הפרסום של זהויותיהם של נחתים D ו-E נותר בעינו ב-19 בדצמבר, כל עוד הפרקליט הצבאי הראשי לא החליט אחרת.
פרט לזהות הנאשמים, ג'ף בלקט הגביל גם את הגישה ציבורית לראיות שהוצגו במהלך המשפט. ב-8 בנובמבר הוא שיחרר קטעי אודיו ותמלילים מתוך סרטון הווידאו של הטכנאי אשר הוקרן במהלך הדיונים בבית הדין הצבאי, אך פסק כי סרטון וידאו המלא לא ישוחרר, שכן שיחרורו עלול "להגביר את האיום לפגיעה באנשי שירות בריטיים". ב-5 בדצמבר 2013, בית הדין הצבאי לערעורים אישר את ההחלטות הקודמות האוסרות על שחרור קטעי הווידאו של ההתקפה וחלק מתמונות הסטילס ממנה. בית המשפט קבע, עם זאת, כי האיסור היה כדי למנוע שימוש בחומר למטרות הקצנה, ולא כי הפרסום מהווה סיכון לחיי הנאשמים.

תגובות

ההליכים המשפטיים הנוגעים לנחתים זכו בבריטניה לתשומת לב ציבורית ותקשורתית רבה.
בתגובה להרשעתו של בלקמן, קצין חיל הנחתים המלכותי ביל דאנהם כינה את הרצח "סטייה מזעזעת ומחרידה" שאינה "עולה בקנה אחד עם האתוס, הערכים והסטנדרטים של חיל הנחתים המלכותי", אבל היה זה בכל זאת "מקרה בודד". הגנרל סר מייק ג'קסון אמר שהמקרה "העציב" אותו.
הרשעתו של בלקמן הובילה להפגנת תמיכה ציבורית בנחתים, לרבות יצירת קבוצות מדיה חברתית ועצומות באינטרנט המבקשות כי תינתן לבלקמן הקלה בעונש או כי ישוחרר.‏‏ הדיילי טלגרף הביע תמיכה באחת העצומות שפורסמו באתר האינטרנט Change.org, הקוראת להקל בעונש.
לאחר שבלקמן נידון ל-10 שנות מאסר, הגנרל סר ניק הוטון קרא למעשיו "פשע מתועב" וציין כי "רצח הוא רצח". לעומת זאת, מפקדו של בלקמן, לוטננט-קולונט סיימון צ'פמן, יחידת הקומנדו 42, כתב במכתב שהוקרא בבית המשפט כי לבלקמן הייתה "שגיאה רגעית בשיקול הדעת" וכי הוא "לא איש רע", והוסיף כי הוא מעניק לו את "תמיכתו המלאה". בלקמן עצמו הצהיר כי הוא "הרוס" וגם "מאוד מצטער על כל נזק שנגרם לחיל הנחתים המלכותי".
בספטמבר 2015 קולונל אוליבר לי, מפקד יחידת הקומנדו 45, התפטר מתפקידו כאות מחאה על היחס כלפי בלקמן.
בחודש דצמבר 2016 נדחתה בקשתו של בלקמן לשחרור מוקדם, דחייה עליה הגיש ערעור. ב-28 באפריל 2017 שוחרר מהכלא.