google/wiki40b huggingface dataset:
מזיק וניזק

בהלכה, דיני מזיק וניזק, תופסים חלק נכבד מספרות המשפט העברי. במשנה הוקדש מקום להלכות אלו בסדר נזיקין, שמספר מהמסכתות שלו עוסקות בדיני נזיקין. בפרט ידועה מסכת בבא קמא - המסכת המרכזית המרכזת הלכות אלו, ומסכת בבא בתרא - שבה הוקדש פרק נרחב להלכות הרחקת נזיקין.

מקורות לאיסור ולתשלומים

נחלקו הראשונים] מנין הוא האיסור על אדם להזיק לאדם אחר. יש שלמדו זאת מדין "ואהבת לרעך כמוך", ויש שלמדו זאת ממקורות אחרים. 
בנוגע למחייב תשלומי המזיק והניזק כתבו הראשונים שבשונה מסברת "ממוני גבך" המחייב את כל דיני התשלומים במשפט העברי הרי שמזיק הוא חידוש שחידשה התורה, שחייב בתשלומין אף על פי שלא עשה קנין בחפץ הניזוק, ולכן הוא נחשב כ"מלווה הכתובה בתורה" - חיוב שחידשה התורה והמתנה עליו נחשב כמתנה על מה שכתוב בתורה. במקום מסוים הגדירו חכמי התוספות את חיובי המזיק כ"עונש".
הקורפוס ה-43 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם בהנובר ב-15 באפריל 1940, וכמפקדו מונה הרמן פון שפק. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף עמו בקרב סמולנסק. במהלך הקרבות סביב מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס לגזרה הצפונית, שם פעל כחלק מהארמייה ה-16, כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ובהמשך כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד. באפריל 1945 הועבר הקורפוס לסלובקיה, שם פעל כחלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מקבוצת ארמיות אוסטמארק עד סוף המלחמה.
פיונטק

תולדות היישוב

לפיונטק הוענקו זכויות עיר במאה ה-14, הגם שרוב תושבי המקום נותרו חקלאים. בשל השתייכות היישוב לכמורה הקתולית, נאסרו בו מגורי יהודים עד סוף המאה ה-18. בשנת 1870 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני.

יהודי פיונטק

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,300 יהודים מתוך כ-3,200 תושבים. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-9 בספטמבר 1939, רצחו בו אלו כמה עשרות עובדי כפייה פולנים ויהודים. בתקופה שלאחר מכן, נמלטו מהכפר רוב יהודיו. ב-1 בינואר 1940 רוכזו 838 היהודים שנותרו ביישוב בגטו שהוקם בו, אשר מעת לעת נערכו בו הוצאות להורג בתלייה של יהודים.
ב-22 באפריל 1942 שולחו היהודים שנותרו בגטו שבכפר למחנה ההשמדה חלמנו.
חיים דוד קובלסקי

הרב חיים דוד קובלסקי (נולד בשנת ה'תשכ"ג) הוא מייסד וראש ארגון מאורות הדף היומי.

קורות חיים

נולד בבני ברק, בן לרב שמואל צבי קובלסקי. למד בצעירותו בישיבת בעלזא ולאחר מכן בישיבת טשיבין. נישא לבתו של המחנך הרב משה טורק, ואב ל-14 ילדים. לאחר פטירת אביו, הרב שמואל צבי קובלסקי, ירש את מקומו כרב בית הכנסת של חסידי סוכטשוב בבני ברק.
בשנת ה'תשנ"ט (1999) הקים את ארגון מאורות הדף היומי, שמקיים פעילות נרחבת להפצת לימוד הדף היומי. הרב קובלסקי עצמו מוסר שיעורים רבים מדי יום על הדף היומי. שיעוריו מתאפיינים בשילוב דיונים בנושאים אקטואליים הנוגעים במישרין או בעקיפין לנושאי הדף. עם הקמת הארגון הוא החל להקים שיעורים נוספים, בתחילה באזור המרכז ובהמשך בכל חלקי הארץ. בד בבד הוקם בית מדרש למגידי שיעורים בדף היומי, בו מוכשרים אברכים למסירת שיעורים בצורה אקטואלית ומרתקת. עד עתה (2007) הוכשרו כמאה ועשרים מגידי שיעורים בארבעה בתי מדרש, בבני ברק, בירושלים, בעמנואל, וברכסים. ביוזמתו הוקמו שיעורים במשרדי ממשלה, בחברות ציבוריות, בבסיסי צבא, בבתי חולים ובמרפאות, בתחנות משטרה, במשרדי עורכי דין ורואי חשבון, ובעשרות מושבים וקיבוצים.
מבית מדרשו יוצא לאור מדי שבוע גיליון בשם "מאורות הדף היומי", העוסק בנושאים אקטואליים היוצאים מדפי הגמרא שנלמדים מדי שבוע. הגיליון מופץ ברחבי ישראל והעולם בכ-40,000 עותקים בשפות עברית ואנגלית, כשבנוסף אלפי לומדים מקבלים אותו כמנויים בדואר אלקטרוני ובדואר רגיל.
באדר ה'תשס"ה הפיק ארגון מאורות הדף היומי טקס סיום הש"ס ללומדי השיעורים השונים של הארגון, ובו השתתפו למעלה מחמשת אלפים לומדים.
במקביל לשיעורים המיועדים לאוכלוסייה הבוגרת, מתקיימים שיעורים לבני נוער וילדים, בתוך מסגרות הלימוד בבתי הספר ובמוסדות חינוך על-יסודיים.
בתחילת שנת ה'תשס"ז יזם הרב קובלסקי הוצאת סדרת ספרים בשם "מאורות השבת" ובהם הלכות לכל סעודה בשבת, יחד עם פירושים וסיפורים לילדים. מטרת הספר היא ליצור חוויה משותפת לכל המשפחה בשולחן השבת כדי לחזק את התא המשפחתי, והוא מותאם מבחינה מתודית לכל גיל. הספר נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים.
בדצמבר 2014 פורסם כי קובלסקי עומד מאחורי קמפיין "שישי ישראלי".
Iveco LMV

Panther CLV

Panther CLV הוא הגרסה של Iveco LMV שפיתח הצבא הבריטי. Panther CLV הגיע מהפרויקט הבריטי "עתיד הפיקוד והקישור לרכב" (Future Command and Liaison Vehicle-FCLV). נעשו שינויים בעיצוב שנעשו על ידי חברת BAE Systems, כדי לאפשר הרכבה של חלקים לרכב במפעל של "BAE Systems Land" שיושב בניוקאסל. ברכב יש 4 מושבים, בעוד שב-Iveco LMV המקורי יש 5 מושבים. לבריטניה יש כעת מעל 400 יחידות של הרכב שהתאספו במפעל של BAE Systems בניוקאסל תחת חוזה של 160,000,000£ לכל היחידות. היא נועדה כרכבים רזרביים למצב שבו תהיה מלחמה או שיושמדו חלק מהרכבים.

גרסאות אחרות

יש עוד כמה גרסאות לרכב שנעשו על ידי מדינות אחרות.
סיימון דייוויס

קריירה

דייוויס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של רקסהאם, ובגיל 15 עבר לקבוצה המקבילה של פיטרבורו יונייטד. לאחר שסיים את אקדמיית הנוער של פיטרבורו הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת, ועד גיל 20 צבר למעלה מ-50 הופעות ליגה. הוא הפגין יכולת טובה בעת שנבחן במנצ'סטר יונייטד ביולי 1999, ובעקבות כך החליט ג'ורג' גרהאם, מאמן טוטנהאם הוטספר, להביא את השחקן לווייט הארט ליין.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטוטנהאם בהפסד 0 - 2 לליברפול ב-9 באפריל 2000, ובחודשים הראשונים של העונה היה בעיקר מחליף. אולם, ב-17 בפברואר 2001 הוא עלה כמחליף במשחק הסיבוב החמישי של גביע ה-FA מול סטוקפורט סיטי, במקום אויבינד ליאונרדסן הפצוע, והצליח להבקיע שני שערים. לאחר מכן הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בטוטנהאם, ובמשך חמש השנים שלו שם, שהיו רצופות בפציעות חוזרות ונשנות, הוא צבר בסך הכל 154 הופעות.
ב-26 במאי 2005 הועבר דייוויס לאברטון תמורת 4 מיליון לירות שטרלינג, ובעקבות כך זכה לראשונה בקריירה להזדמנות לשחק בליגת האלופות. הוא לא שיחק היטב בעונתו הראשונה באברטון, והבקיע בה רק שער אחד בניצחון על ברמינגהאם סיטי.
ב-ינואר 2007 עזב דייוויס את אברטון וחתם בפולהאם, במקום הצרפתי סטיד מלבראנק. ב-30 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה בפולהאם, במשחק הפרמייר ליג מול שפילד יונייטד. הוא היה לשחקן הרכב קבוע בפולהאם, ואף הבקיע מספר שערים ובישל נוספים. הוא נחשב לאחד השחקנים האהובים על אוהדי הקבוצה, ואף נבחר לשחקן העונה של פולהאם לעונת 2007/2008.
דייוויס העפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית 2010, שם כבש את שער השוויון הזמני בהפסד 2-1 בהארכה לאתלטיקו מדריד.

קריירה בינלאומית

דייוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס במוקדמות מונדיאל 2002 מול נבחרת אוקראינה. נכון להיום, דייוויס שיחק 54 משחקים בינלאומיים עבור מולדתו, בהם כבש 6 שערים.
מרכז מנורה

מרכז מנורה הוא המרכז הקהילתי היהודי והבית חב"ד הגדול בעולם. המרכז שוכן בעיר דניפרו שבאוקראינה. זהו קומפלקס מבנים, בעל צורה של שבעה קנים מחוברים, מזכיר את המנורה אשר הייתה בבית המקדש ונושא את השם 'בניין מנורה'. הוא הוקם על ידי הרב הראשי באוקראינה הרב שמואל קמינצקי, המכהן גם כשליח חב"ד בעיר.
הקומפלקס משתרע על פני 54 אלף מטר רבוע. הוא כולל בתוכו בית כנסת גדול, בית חב"ד, אולם שמחות לאלפיים משתתפים, מלון עם 101 סוויטות, ספריה, מסעדות כשרות, מקוואות ומוזיאון לזכר השואה.
רוב המימון של בניית המבנה נתרם על ידי גנאדי בוגולובוב ואיגור קולומויסקי.
קומרון ואפה

אודות

ואפה נולד בטהראן ולמד בתיכון אלבורז היוקרתי בעיר. בשנת 1977 נסע לארצות הברית ולמד ב-MIT תואר במתמטיקה ופיזיקה. בשנת 1985 סיים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור אדוארד ויטן.
עבודתו של ואפה עוסקת בתורת המיתרים, בכבידה קוונטית ובאנתרופיה של חורים שחורים.
צ'רלי ודודו

עלילה

צ'רלי, משפחתו וחבריו הם פינגווינים אנתרופומורפיים עם אפיים עגולים כתומים עגולים במקום מקורים, והם מבלים יחד ויוצאים להרפתקאות.
אסטרונומיית חובבים

אסטרונומיית חובבים היא עיסוק באסטרונומיה לשם הנאה ולא מתוך עניין מקצועי. תחביב האסטרונומיה מורכב מהיבטים שונים רבים, כגון ההיסטוריה של האסטרונומיה, תצפיות יום (על כתמי שמש והתפרצויות סולריות), תצפיות לילה (בעין בלתי מצוידת וכן מבעד למשקפות וטלסקופים). חובבי אסטרונומיה רבים בעלי טלסקופים פרטיים בקטרים שבין 60 מילימטר ועד 40 סנטימטר, ישנם אף חובבים בעלי טלסקופים בקוטר מטר. ייחוד נוסף של תחביב האסטרונומיה הוא שגם כיום חובבים רבים תורמים מידע רב ערך למחקרים מדעיים רבים, בין אם מעקב אחר כוכבים משתנים, חקר מטאורים וחיפוש שביטים.
בישראל קהילת חובבי האסטרונומיה מונה כ-2,000 חובבים מחציתם חברים כיום או בעבר באגודה הישראלית לאסטרונומיה.

תולדות התחביב

עם הולדת הספקטרוסקופיה במאה ה-17 החל להיווצר פער, שמאז רק הולך וגדל, בין צפייה בשמים לצורך הנאה, לבין איסוף הנתונים הקפדני הדרוש למחקר. במחצית המאה ה -19 טלסקופים המשמשים למחקר גדלו לממדים ולעלות שנמצאו הרחק מעבר ליכולתו של חובב.
במאה ה-20 מגמה זו המשיכה. האפשרות לתצפית בעין נשללה מטלסקופים המשמשים למחקר, והם מתוכננים אך ורק לציוד מדידה ולצילום. לרשימת הפערים בין החובב למקצוען התווסף גוף ידע עצום ומורכב שדרש רמה אקדמית של מתמטיקה ופיזיקה. חובבים התמקדו בתצפיות במכשור פשוט יחסית, ולעיתים קרובות חלק ניכר מהתחביב היה ייצור המכשירים עצמם. פעילות נוספת, שנבעה ממסורת הניווט הימי האסטרונומי, הייתה הדרכת קבוצות נוער להתמצאות באמצעות מיקום השמש והכוכבים. לקראת סוף המאה ה-20 ירדו מחירי הציוד הדרוש במידה ניכרת, מה שאפשר לאנשים רבים יותר לעסוק בתחביב.
כיום, הפער בין המקצוענים לחובבנים עצום, ומדובר למעשה בתחומים שונים. מחד, רבים מהמקצוענים אינם מכירים את שמי הלילה הכרות בסיסית, שכן זו אינה דרושה למחקר כיום. מאידך, חלק ניכר מהחובבים אינו מתעניין בנושאי המחקר העכשווי. למרות זאת, ישנם מדענים המתמידים בפעילות של חובבים ומפיקים ממנה השראה.

חוויית התצפית לחובב

עבור רוב החובבים החוויה קרובה לטיול בטבע, ורחוקה מאד מכל עיסוק מדעי. התצפיות הן לעיתים קרובות אירוע חברתי בו נפגשים חובבים המכירים זה את זה עשרות שנים, לעיתים בלוויית בני משפחה. ההווי החברתי כולל כמעט תמיד מזון ומשקה חם, ולעיתים גם מדורה. 
ראויות לציון תצפיות חודש אוגוסט, בהן מגיע קהל רב - הן בשל מידות החום הנוחות בלילה והן בשל מטרות המטאורים של חודש אוגוסט. עיריית מצפה רמון פיתחה בשנים האחרונות את התצפית במטר לאירוע של אלפי משתתפים, המתכנסים יחדיו ללילה של חוויה מיוחדת ומרוממת.

ציוד החובבים

ציוד החובב שונה מאד מציוד האסטרונום המקצועי. להבדיל מהמקצוען, מארסנל החובב נעדרים מכשירי מדידה כמעט לגמרי. כמו כן ישנו ציוד שנועד לתצפית בעין בלבד, כמו טלסקופ דובסוני למשל.
לעיתים קרובות משתמשים החובבים בלייזר ירוק רב עוצמה לצורך הנחיה בשמיים, המקל מאד על הצבעה לגרם שמיימי זה או אחר ועל הסברים. 
חובב האסטרונומיה יכול להסתפק במעט ציוד שעלותו נמוכה, או להפליג בהוצאות ובהתמקצעות ללא גבול הנראה לעין. חלק מהקסם שבתחביב הוא האפשרות "להתחיל בקטן", מבלי להנזק מהימנעות מציוד יקר וקשה לתפעול.
ג'ון הארט (פוליטיקאי)

ג'ון הארט (באנגלית: John Hart;‏ 1711 – 11 במאי 1779) היה נציג ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי ובין החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.

ביוגרפיה

המקורות חלוקים בקשר לשנה ולמקום לידתו של ג'ון הארט. המקדימים ממקמים את לידתו ב-1706 בסטונינגטון, קונטיקט; אחרים מתעקשים שהוא נולד בשנת 1713, ולאחר שהוריו עברו להופוול טאונשיפ, ניו ג'רזי במה שהיה אז מחוז הנטרדון (כיום חלק ממחוז מרסר). 
הוא היה בנו של קפטן אדוארד הארט, איכר, יועץ ציבורי, שופט שלום, ומפקד של יחידת מיליציה מקומית במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
ב-1739 קנה ג 'ון הארט חווה ליד סמית'ויל, וב-1741 נשא לאישה את דבורה סקודר.
נולדו להם שלושה עשר ילדים: שרה, ג'סי, מרתה, נתנאל, ג'ון, סוזנה, מרי, אביגיל, אדוארד, סקודר, תינוקת שנפטרה, דניאל, ודבורה, 
מתוכם רק דניאל ודבורה היו עדיין קטינים במותו של ג'ון הארט ב-1779. 
דבורה הארט הקדימה את בעלה, ונפטרה ב-8 אוקטובר 1776.

קריירה פוליטית

בשנת 1750 נבחר הארט למועצת המחזיקים החופשיים הנבחרים שבמחוז הנטרדון. 
הוא נבחר לראשונה לאספה הקולוניאלית של ניו ג'רזי בשנת 1761, ושירת שם עד 1771. 
הוא התמנה לוועדה המקומית לבטיחות ולוועדה של התכתבות, והפך לשופט בבית המשפט לערערים. הוא כונה לעיתים קרובות "ג'ון הישר".
כאשר בשנת 1776 ניו ג'רזי הקימה את האספה המהפכנית (או קונגרס מחוזי) הוא נבחר כחבר ושימש כסגן הנשיא. 
ביוני 1776, משלחת ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי הראשון התנגדה לעצמאות. כתוצאה מכך, כל המשלחת הוחלפה, והארט היה אחד מהנבחרים לקונגרס הקונטיננטלי השני. הוא הצטרף בזמן כדי להצביע ולחתום על מגילת העצמאות.
הוא שירת כנציג רק עד אוגוסט של אותה שנה, ולאחר מכן נבחר כיושב ראש האספה הכללית החדשה של ניו ג'רזי.
מאוחר יותר שירת גם כגזבר של המועצה לביטחון (שקיבלה "כוח מהיר ויוצא דופן" לבצע את ענייני המדינה בשעת חירום), 
נשיא הפגישות המשותפות של ניו ג'רזי בקונגרס, וממונה על משרד מילווה מדינה.
על שמו שדרות הארט בפלמינגטון, ניו ג'רזי.

במלחמת העצמאות

בחודש דצמבר 1776, ההתקדמות הבריטית לניו ג'רזי הגיעה למחוז הנטרדון. בשל מעמדו כיושב ראש האספה, הארט הקשיש נאלץ לברוח ולהסתתר במשך זמן קצר בהרי סורלנד הסמוכים. 
כוחות בריטיים פשטו על החווה שלו, שניזוקה, אך לא נהרסה.
כיבוש טרנטון על ידי הצבא הקונטיננטלי ב-26 בדצמבר אפשר להארט לחזור הביתה.
לפני קרב מונמאות', הזמין הארט את הגנרל ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי לחנות בחווה שלו, והצעתו התקבלה. מ-22 עד 24 ביוני 1778, 12,000 חיילים חנו בשדותיו, ולפחות פעם אחת 
הגנרל וושינגטון סעד עמו.

מותו

ב-7 בנובמבר 1778, ג'ון הארט חזר להופוול מהעצרת בטרנטון. יומיים לאחר מכן, הוא ציין כי הוא היה חולה מדי עם "חצץ" (אבנים בכליות) מכדי לחזור. 
הוא המשיך לסבול מכאבים במשך יותר משישה חודשים עד למותו ב-11 במאי 1779.
הצלב האדום המלכותי

תיאור העיטור

העיטור הוא צלב מסוג צלב פאטה עשוי זהב ואמייל אדום, במרכז הצלב מוצג פורטרט המונרך המכהן. על הזרוע העליונה ועל השתיים משמאל ומימין כתובות המילים; "אמונה", "תקוה" ו-"צדקה", כאשר בזרוע התחתונה כתובה השנה 1883 (שנת היווסדות העיטור). העיטור תלוי על סרט כחול בעל שני פסים אדומים באגפיו, זה הוא גם סדר הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמלים). העיטור בדרגת הנמוכה יותר של "עמית" (ARRC) דומה בצורתו לעיטור בדרגה הראשונה אך עשוי כסף ולא זהב.
מייקי ויי

ביוגרפיה

ויי נולד וגדל בניוארק שבניו ג'רזי. אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא איטלקי. מייקי הוא אחיו של ג'רארד ויי, סולן הלהקה, והוא זה שהציע את שם הלהקה מתוך הספר "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance", שנכתב בידי ארוין וולש.
מייקי עבד בחברת "Eyeball", חברת התקליטים של הדיסק הראשון של הלהקה "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love".
בחודשים הראשונים כשהלהקה החלה להופיע נהג ויי להשתכר לפני כל הופעה "כדי לטשטש את פחד הבמה". 
ויי התחתן עם אליסיה סימונס ב-7 במרץ 2007. סימונס היא מורה לגיטרה, ניגנה ב-2005 תקופה קצרה בלהקת From First to Last. הזוג התגרש ב-2013 לאחר שהתגלה כי מייקי בגד בסימונס עם מעריצה בת 19 אשר היה מאורס לה, ולאחר כמה חודשים הזוג נפרד גם הוא. ב-2014 התחיל לצאת עם חברתו הנוכחית קריסטין קולבי.
בשנת 2015 הוא שיתף פעולה עם Waterparks באלבום החדש של הלהקה.
סמרנדה וולטור

סמרנדה מריה ווּלטור (ברומנית: Smaranda Vultur, נולדה בטימישוארה ב-17 במרץ 1950) היא מסאית, מבקרת ספרות, חוקרת רומניה בהיסטוריה של תרבויות ואנתרופולוגיה תרבותית (לרבות חקר סוגי תקשורת בין דורות, הזיכרון הפרטי והקיבוצי, היסטוריה בעל פה וכו')

ביוגרפיה

סמרנדה וולטור נולדה במשפחת אקדמאים רומנים. אביה, ד"ר גאורגה בקאנו הוא רופא פנימי, שכיהן כפרופסור וכרקטור באוניברסיטה לרפואה בעירה. אמה, לוצ'יה בקאנו, לימדה גם היא כפרופסור בפקולטה לגאוגרפיה והיסטוריה באוניברסיטת טימישוארה.
סמרנדה וולטור למדה בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת בוקרשט, המחלקה רומנית-צרפתית, אותה סיים בשנת 1973 ובשנת 1985 סיימה דוקטורט בפילולוגיה בהדרכתו של אלכסנדרו רוסטי.נושא הדוקטורט היה אינטרקסטואליות. בהמשך עשתה השתלמויות בסמיוטיקה באורבינו באיטליה, וב"היסטוריה בעל-פה" בכמה אוניברסיטאות ארצות הברית. אחרי שנת 1990 היא לימדה במהלך השנים שפה וספרות רומנית באוניברסיטאות סורבון בפריז,  קרקוב בפולין ופיזה באיטליה. אחרי שנת 1997 מלמדת כמרצה בכירה באוניברסיטת טימישוארה. בשנים 1999–2001 השתלמה באנתרופולוגיה היסטורית באקול דה אוט אטוד (בית הספר הגבוה) למדעי החברה בפריז.
סמרנדה וולטור היא חברה באיגוד הסופרים הרומנים (1998) ובמועדון ה-PEN הרומני (2003).

פעילותה

סמרנדה וולטור פרסמה שירים לראשונה בגיל 18 (בשנת 1968) בכתב העת הספרותי "Orizont" (אוריזונט = אופק) בטימישוארה.
אחרי שנת 1991 התחילה וולטור לערוך מחקרי "ההיסטוריה בעל-פה" הממוקדים בסיפורי חיים בעל פה של בני קבוצות אתניות ברומניה ואחר כך בארצות אחרות. בין השאר חקרה את סיפורי בני המיעוט הגרמני בחבל באנאט בתקופת הגירוש  בתקופה הסטליניסטית (בשנים 1956-1951) ברומניה לשדות ברגאן, סיפורי חיים של שארית הפליטה של יהודי באנאט. מחקרה על גירוש הגרמנים לברגאן נכלל בדו"ח ועדת טיסמניאנו לניתוח הדיקטטורה הקומוניסטית ברומניה.
החל משנת 1997, במסגרת קרן "אירופה השלישית" יצרה סמרנדה וולטור קבוצה להיסטוריה בעל פה ואנתרופולוגיה תרבותית, ובעזרתה יצרה ארכיון עתיר עדויות, סיפורים, מסמכים, צילומים על בני קבוצות אתניות שונות שחיו או חיות בחבל באנאט ברומניה - גרמנים, יהודים, פליטים רומנים ואחרים מבסרביה ובוקובינה, צרפתים וכו'.
סמרנדה וולטור מפרסמת בקביעות מאמרים בכתב העת "Revista 22" ועורכת בשותפות את כתב העת "Colloquium".
היא נשואה ליון וולטור, מסאי ופרופסור באוניברסיטה.
WUSA

הקמה

ב-10 ביולי 1999, זכתה נבחרת הנשים של ארצות הברית בגביע העולמי. כתוצאה מהזכייה, החלה התעניינות הולכת וגוברת בכדורגל הנשים בארצות הברית. עשרים משחקניות הנבחרת כשביניהן מיה האם, מישל אקרס, קריסטין לילי וטיפני מילברט, רצו לנצל את ההזדמנות והחליטו על הקמת ליגת כדורגל מקצוענית שתפעל במדינתן. בעזרתו של ג'ון הנדריקס, בעליו של ערוץ דיסקברי, הם גייסו כספים ותומכים, ובשנת 2001 יצאה הליגה לדרך כששמונה קבוצות משחקות בה. עם הקמתה, הצטרפו לליגה כל כוכבות הכדורגל העולמי כשבראשן ניתן היה למצוא את בירגיט פרינץ, צ'רמיין הופר, הומארה סאווה, סון ון והאגה רייסה.

פירוק

ב-15 בספטמבר 2003, לאחר שלוש שנות פעילות, פורקה הליגה בעקבות קשיים כלכליים קשים. כבר בסוף העונה הראשונה, בזבזו ראשי הליגה 40 מיליון דולר שהיו אמורים להספיק עד לסוף העונה החמישית. אף על פי שהשחקניות הסכימו לקצץ כ-30 אחוז משכרן, המצב לא השתפר והליגה לא יכלה להמשיך להתקיים. בנוסף לבעיות הכספיות, שידורי הליגה בטלוויזיה לא משכו רייטינג והקהל לא הגיע למגרשים.
עם התפרקות הליגה, הפכו ליגות המשנה האמריקאיות (הדבליו-ליג והפרמייר ליג האמריקאית) למבוקשות, והרבה מאוד שחקניות של ה-WUSA עזבו לליגות אלו. רק שש שנים לאחר מכן, עם הקמתה של ה-WPS, חזרה להיות ליגת כדורגל נשים מקצוענית בארצות הברית.
ז'רמן דה ברי

שנותיו הראשונות

ז'רמן דה ברי נולד באוסר שבצרפת, שם למד משפטים. אחר כך יצא למסע ברחבי אירופה ונעשה "חברותא" להנריקוס קורנליוס אגריפה. מ-1508 למד אצל יאנוס לסקאריס ובאותה תקופה התיידד עם ארסמוס מרוטרדם. הוא שימש מזכירו של לוּאָה דה אַמְבּוּאָז, הבישוף של אלבי, ואחר כך של המדינאי הצרפתי ז'ן דה גֶּנֶה.
אחרי מותו של ז'ן דה גנה ב-1512 פנה אל אן מברטאן, מלכת צרפת, כדי שתהיה לפטרוניתו. היא נעתרה לו אחרי שהציג בפניה יצירה שכתב, "Chordigerae navis conflagratio" ("השריפה של האונייה קורדלייר"), פואמה בלטינית על אובדנה זה לא כבר של אוניית הדגל הברטאנית "קורדלייר" בקרב סן מתייה בין ציי אנגליה וצרפת. היצירה תורגמה עבור המלכה לצרפתית על ידי פייר שוּקִי (Pierre Choqué), והיא המפורסמת ביותר מכל פרי עטו.

המריבה עם תומאס מור

הפואמה הציתה מריבה ספרותית עם המלומד והמדינאי האנגלי סר תומאס מור, בחלקו משום שמתחה ביקורת על המפקדים האנגליים, אך גם בשל ההפלגה בתיאור אומץ לבו של מפקד האונייה הברטאני, הרווה פורטסמוגה (Hervé de Portzmoguer). באפיגרמות ששלח תומאס מור אל דה ברי הוא מגחך על דברי המשורר אודות "הרווה הנלחם ללא הבחנה עם ארבעה כלי נשק ומגן; אפשר שהדבר חמק מעיניך, אך ראוי שהקורא ידע למפרע כי היו להוורה ארבע ידיים."
דה ברי, שנפגע מהתקפתו של מור, חיבר תשובה תוקפנית, סאטירה בחרוזים בלטינית בשם "אנטימורוס" (Antimorus, 1519) לה הוסיף נספח ובו "רשימה עמוד-אחר-עמוד של הטעויות בפואמות של מור". סר תומאס לא נשאר חייב וכתב מיד פמפלט עוקצני, Letter against Brixius, אך כאן התערב ארסמוס ושכנע את מור לעצור את מכירת החיבור ולהניח לעניין.

המשך קורותיו

דה ברי נתמנה לארכידיאקון של אלבי, ובנוסף לתפקידיו כמזכיר של המלכה אן והממונה על חלוקת כספי הצדקה (אלמונר) מילא גם משרות חשובות נוספות בשורות הכנסייה. ב-1522 שב דה ברי ללימודי יוונית. הוא החל מתרגם את כתביו של התאולוג היווני יואנס כריסוסטומוס, כי חשב שהם ראויים לתפוצה רחבה. ארסמוס סייע לו במלאכה זו. מאוחר יותר התערב דה ברי במריבות בין ארסמוס ומלומדים אחרים, ובמיוחד בזו שנתגלעה עם גיום בידה בעקבות פרסום החיבור "קיקרוניאנוס" (Ciceronianus) שכתב ארסמוס. ב-1536 כתב דה ברי נקרולוג מלא שבחים על ארסמוס.
ברבי ושלושת המוסקטרים

עלילה

קורין (שתפקידה משוחק על ידי ברבי) היא נערה כפרית החולמת להיות מוסקטרית בצרפת. היא נוסעת לפריז עם מכתב למיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים וחבר ותיק של אביה, בתקווה להתקבל כמוסקטרית.
אבל חיי המוסקטר אינם קלים בעבור קורין; עושים ממנה צחוק, ובמקום מוסקטרית, היא נשכרת כמשרתת בארמון. היא פוגשת בעובדות נוספות, שלוש בנות שחולמות גם הן להיות מוסקטריות: ויוסה, ארמינה ורנה. ביום העבודה למחרת, נופלת נברשת והשלוש מפגינות את יכולותיהן כמוסקטריות. קורין מוצאת אבן אודם, וחשוב מזה, היא מגלה שהנברשת הופלה.
משרתת זקנה בשם הלן שומעת את שיחתן ולוקחת אותן דרך מעבר סודי, שמוביל אל חדר אימון מוסקטרים ישן, ומסכימה לאמן את ארבעת הבנות להיות מוסקטריות אמיתיות. תוך זמן קצר, ובעזרתה של הלן, הארבע שולטות במיומנויות רבות.
יום אחד, בזמן שקורין מנקה את החלונות, היא רואה את הנסיך נתלה ממכונת התעופה שלו ורצה לעזור לו. הנסיך מודה לקורין ומתאהב בה. מאוחר יותר, היא מגלה שגם במכונת התעופה חיבלו, בדיוק כמו בנברשת.
לילה אחד, קורין, ויוסה, ארמינה ורנה מחליטות לחגוג את מיומנויות המוסקטרים שלהן ויוצאות אל הרחובות החשוכים והשקטים. הן נתקלות באדם ששולף לעברן סכין, וקורין מגלה שזו תואמת את אבן הרובי שמצאה ליד הנברשת שנפלה. הן מגלות במהרה כי אנשיו של יורש העצר מתכננים להגניב כלי נשק אל נשף המסכות ולהרוג את הנסיך. לבסוף, קורין וחברותיה חושבות על תוכנית מחוכמת שתאפשר להן להציל את הנסיך לואי מבן-דודו המרושע. הן מתחפשות ומתגנבות אל הנשף. הנסיך לואי מכתיר אותן כמוסקטריות מלכותיות. בסוף הסרט, קורין ושלוש חברותיו רוכבות על סוסים ואומרות "כולן בשביל אחת, ואחת בשביל כולן".
ערוץ אנימה

היסטוריה

ערוץ אנימה היה בבעלות משותפת של חברת הטלוויזיה הבינלאומית SPI International וחברת AGN ‏(Assis Global Networks). 
הערוץ החל את שידוריו מה-7 בדצמבר 2004 בחברת הלוויין yes (אפיק 28) וכשנה לאחר מכן גם בחברת הכבלים HOT (אפיק 85), וסיים את שידוריו ב-1 בינואר 2008 ב-HOT וב־15 בינואר 2008 ב-yes.
מספר ימים לפני סיום השידורים של הערוץ ב-yes נפתחה עצומה במטרה למנוע את סגירתו. לאחר שנמסרה לערוץ תגובתו הייתה שניהול התוכן הוא באחראיות yes, ב-yes התגובה הייתה נגדית – שסיום השידורים הם בהחלטת הנהלת הערוץ.
סמליל הערוץ ב-HOT וב-yes הושפע מדגל יפן, שבו מעגל אדום על רקע לבן. ב-yes מופיע עיגול אדום בצד שמאל וב-HOT ריבוע מעוגל אדום במרכז.
הערוץ שידר אוסף של סדרות אנימה בדיבוב היפני המקורי, בליווי כתוביות בעברית וברוסית. הסדרות היו בנות כמה שנים או אף יותר מעשור, רובן הגדול לא היו פופולריות בעולם והיו כמעט אנונימיות בקהילה הישראלית לפני שידורן, מה שגרע מהרלוונטיות של הערוץ.
לאחר פתיחת הערוץ הוא החל לפעול עם קהילת האנימה "נארוטו פאן", ובהמשך עבר לקהילה "אנימה ישראל" (קהילות הקשורות אחת לשנייה) ופורום הערוץ הופעל שם.
לרוויק

גאוגרפיה

בעיר מתגוררים כ- 7,500 תושבים, והיא העיר הצפונית ביותר בסקוטלנד בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל.
העיר מצויה 338 ק"מ מאברדין שבסקוטלנד, ו-370 ק"מ מברגן שבנורווגיה וטורסהאבן שבאיי פארו.
העיר, השוכנת לחופו המזרחי של האי מיינלנד, נוסדה במאה ה-17 כעיר נמל. כיום כלכלת העיר מתבססת על דיג המליחים ועל סיוע לקידוחי הנפט שבים הצפוני.
מהנמל מפליגות מעבורות לקירקוול שבאיי אורקני, אברדין, פייר אייל, ברגן שבנורווגיה, טורסהאבן באיי פארו וכן לאיי אאוט סקריז ובריסיי.
האירוע התרבותי המרכזי שנערך בעיר הוא פסטיבל האש השנתי אפ הלי אה.
בעיר מצויים מספר מבנים היסטוריים ובהם מצודת שרלוט, בית העירייה וקליקימין ברוץ'.
בעיר פועלת תחנת רדיו מקומית (SIBC). כמו כן פועלת בעיר מכללת שטלנד, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת ההילנדס והאיים (UHI).
מקור שמה של העיר בנורדית עתיקה ומשמעו "נמל החימר".
לעיר ברית ערים תאומות עם העיר מאלוי שבנורווגיה.
רוזנות נובלארה ובאניולו

היסטוריה

המדינה נוסדה בשנת 1371, כאשר פלטרינו גונזגה, הלורד של רג'ו ומנהיגה של הקואליציה האנטי-ויסקונטי, נאלץ למכור את רג'ו לברנבאו ויסקונטי, ופרש לנובלארה, שם הבן שלו גידו גונזגה התחיל לבצר את העיר.
הנחלה לא הייתה גדולה, והיא הייתה מחולקת לשני אזורים נפרדים, נובלארה ובאניולו. בשנת 1501 קיבלה הלורדות מעמד של רוזנות באימפריה הרומית הקדושה, ובמהלך אותה המאה הטירה הפכה לארמון אצולה. פיליפו אלפונסו גונזגה היה הרוזן האחרון, ולאחר מותו ב-12 באוקטובר 1728, חזרו הנחלות לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר מסר בשנת 1737 את הנחלות לדוכסות מודנה שהייתה בשליטת בית אסטה.
מפלצות מעופפות 3D

התוכנית

הסרט מראה את חייהם של הפטרוזאורים השונים כאשר חיו. בתחילה החלו יצורים הדומים ללטאת הדרקון לפתח קרומי עור שאיתם דאו בין הענפים. בהמשך החלו להפוך לשליטי האוויר אחרי החרקים הקטנים. הדימורפודון מתור היורה פיתח קרומי עור שבלטו מאצבעותיו ועזרו לו להמריא ביערות של בריטניה הקדומה במרדף חרקים. דימורפודון חד נופל למי הביצה הקדומה וטובע. כעבור שנים האספנית מרי אנינג גילתה את עצמותיו.
הדרווינופטרוס האסייתי היה גדול יותר וניזון מציד של יצורים קטנים כמו דינוזאורים קטנים אך דמה לו מאוד. יצור נוסף שהתגלה בזולהופן, גרמניה היה הרמפורינקוס אוכל הדגים.
פטרוזאורים גדולים יותר החלו להתפתח מקבוצה של פטרוזאורים בעלי זנב קצר, כתפיים חזקות ומקור בעל שיניים קטנות וקלות כמו אצל הפטרודקטיל שיכל לנוע ביעילות על הקרקע. מעופפים גדולים יותר כמו הפטרנודון דאו בחופשיות מעל הים בחיפוש דגים. כך עשה גם הטפיג'רה שהיה בעל כרבולת מוזרה מאחורי ראשו ששימשה לאיזון וייתכן שהוא יכל לצוף מעל המים לפרק זמן.
הגדול שבכל המעופפים היה הקוואצלקואטלוס שעצמותיו נראו כמו עצמו של דינוזאור אך היו חלולות מבפנים ורק כך הוא יכל לעופף. הוא היה אוכל נבלות חסר שיניים בגובה של ג'ירף.
לצידם של הפטרוזאורים החלו לעופף קבוצה נוספת - העופות כמו הארכיאופטריקס שנמצא בגרמניה והיה דומה לזוחל. העופות שרדו את ההכחדה הגדולה שהשמידה את אחרוני הפטרוזאורים. במקומם שלטו בשמיים עופות שונים כמו הסולות והפלמינגויים.