google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי איחוד האמירויות הערביות–טורקיה

יחסים כלכליים

טורקיה היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של איחוד האמירויות עם סחר גומלין של 9 מיליארד דולר (עלייה של 800% בשנים 2002-2009); בניסיון לשפר את התיירות, איחוד האמירויות הערביות השיקו ב-2009 קו טיסות לאיסטנבול של איחיחאד איירווייז הפועל ארבע פעמים בשבוע. 
ישנה נוכחות טורקית גבוהה יחסית באיחוד האמירויות הערביות כולל חברות בנייה אשר נתנו את חותמן על התפתחויות רבות באזור. בנוסף, ישנה קהילה של הטורקים באיחוד האמירויות הערביות. על פי שגרירות טורקיה, מספר החברות הטורקיות שהוקמו באיחוד האמירויות היא מעל 400, כ-75 מהן פועלות באזור אבו דאבי.

תמיכה בארגונים מיליטנטיים אסלאמיים

בין שתי המדינות מחלוקת קשה בנושא תמיכה בארגונים מיליטנטיים אסלאמיים המשפיעים באזור ובעולם כולו. באביב הערבי התגלעה מחלוקת בנושא מצרים, כאשר טורקיה תומכת באחים המוסלמים וניסיון ההפיכה שלהם, ואילו איחוד האמירויות תומכת במשטרו של עבד אלפתאח אלסיסי, כתוצאה מכך, איחוד האמירויות הערביות נחשבת למדינה העוינת ביותר את טורקיה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
איחוד האמירויות הביעה פעמים רבות רצון לצמצם פעילויות אסלאם קיצוני וג'יהאד מחשש שארגונים אלו יפגעו בסופו של דבר במשטרים הערביים עצמם. טורקיה לעומתם תומכת בפעולות האחים המוסלמים, ובמידה מסוימת בפעילות אל שבאב, אל קאעידה וארגונים דומים ככלי להפצת האסלאם בעולם כולו.

ניסיון ההפיכה בטורקיה

טורקיה האשימה את איחוד האמירויות הערביות בתמיכה בנסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה שאירע בשנת 2016.
רו מו-היון

ביוגרפיה

רו נולד למשפחה ענייה בכפר בדרום-מזרח המדינה, סמוך לפוסן.
למד משפטים, פעל כעורך דין מ-1975, והתמקד בפעילות למען זכויות אדם עבור סטודנטים אקטיביסטים בקוריאה הדרומית.
הקריירה הפוליטית שלו התרחבה מאוחר יותר, כאשר הצטרף ב-1988 ל"מפלגת האיחוד הדמוקרטית", והגיעה לשיאה עם התמודדותו בבחירות לנשיאות ב-2003. הוא זכה לתמיכה רחבה בעיקר בקרב הסטודנטים במדינה אשר סייעו להצלחתו ולניצחונו בבחירות. בשנת 2006 הוא מינה את האן מיונג-סוק לראשת הממשלה, ובכך לראשונה בראש הממשלה של קוריאה הדרומית עמדה אישה.
כהונתו התאפיינה בפייסנות כלפי קוריאה הצפונית, גם על חשבון היחסים הטובים עם ארצות הברית. באוקטובר 2007 הגיע לביקור רשמי בפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית ונפגש עם קים ג'ונג-איל (פגישה זו הייתה הפגישה השנייה בין מנהיגי הצפון והדרום). כתוצאה מכך נתקל בהתנגדות רבה מצד השמרנים מהמפלגה הלאומית וכן מצד התקשורת במדינה.
כשנה לאחר סיום כהונתו הוא נחשד בשחיתות, ונפתחה חקירה משפטית אשר משכה את תשומת הלב הציבורית במדינה.
רו התאבד ב-23 במאי 2009 בקפיצה מצוק ההר שליד ביתו, והשאיר מכתב התאבדות על מחשבו האישי.
דבשה

דִּבְשָׁה (בלעז: מולאסה) היא סירופ סמיך כהה, הנוצר כתוצאה מבישול ממושך של מיץ קנה סוכר או סלק סוכר, המתבצע בעת זיקוק הסוכר הלבן. מוצרי סוכר מסוג סוכר חום ודמררה מקבלים את צבעם מן הדבשה, בהתאם לרמת הריכוז של החומר, וכעיקרון, הדבשה האמיתית עשויה מיץ קנה סוכר שמורתח לכדי סירופ. 
הדבשה משמשת לעיתים כחומר מקשר בפורמולות מזון. הדבשה משמשת גם להכנת המשקה החריף רום, שנרקח לראשונה באיים הקאריביים. הרום נוצר מתסיסה של הדבשה וזיקוקה.

דבשת קנה סוכר

הדבשה הגופריתית עשויה מקנה סוכר צעיר וירוק ומטופלת בגופרית דו-חמצנית שמתנהגת כחומר משמר בעת תהליך מיצוי הסוכר. הדבשה הלא-גופריתית עשויה מקנה סוכר בוגר ולא דורשת טיפול גופריתי בעת תהליך מיצוי הסוכר. ישנן שלוש דרגות לדבשת הקנה: דבשה ראשונה או עדינה (Mild), דבשה שנייה או כהה (Dark) ודבשה שלישית או בלקסטראפ (Blackstrap). שלושתן עשויות להיות גופריתיות או לא-גופריתיות.
כדי לייצר דבשה, שהיא מיץ קנה סוכר טהור, נקצר קנה הסוכר ומסירים את עליו. עסיסו של הקנה ממוצה, לרוב בעזרת מעיכה או ריסוק. הרתחתו של העסיס לרכז מגבירה את התגבשות הסוכר. כתוצאה מהרתחה ראשונה זאת ומהפרדת גבישי הסוכר, נוצרת 'הדבשה הראשונה', שהיא בעלת תכולת הסוכר הגבוהה ביותר, כיוון שמעט סוכר מוצה מהעסיס, באופן יחסי. 'דבשה שנייה' נוצרת לאחר הרתחה שנייה והפרדת סוכר נוספת, וטעמה בעל חמצמצות קלה.
ההרתחה השלישית של סירופ הסוכר מניבה דבשת 'בלקסטראפ' ("BlackStrap Molasses"). רוב הסוכרוז מהעסיס הראשוני כבר התגבש, ובכל זאת ערכה הקלורי של דבשת 'בלקסטראפ' הוא סוכרי בעיקרו; עם זאת, להבדיל מסוכרים מזוקקים, היא מכילה כמות משמעותית של ויטמינים ומינרלים. דבשת 'בלקסטראפ' מהווה מקור של סידן, מגנזיום, אשלגן וברזל. כפית אחת מספקת עד 20% מהתצרוכת היומית של כל אחד ואחד מהחומרים המזינים הללו. דבשת 'בלקסטראפ' נמכרת כתוסף מזון בעל ערך בריאותי, לצד השימוש בה בייצור מזון לבקר, ולצד שימושים תעשייתיים נוספים.

סוגים נוספים

במטבח המזרח-תיכוני, דבשה מיוצרת ממספר חומרי גלם אחרים: חרובים, ענבים, תמרים, רימונים ותות עץ. דבשה שמקורה בעסיס פירות, נקראת בערבית דִבְּס (دبس).

דבשה בהיסטוריה

במהלך "המסחר המשולש" בין מערב אפריקה, האיים הקאריביים, והמושבות הבריטיות בצפון אמריקה במאה ה-18, אוניות שנשאו טובין כנחושת, טקסטיל, חרוזים, אקדחים ותחמושת היו נשלחות מאירופה וצפון אמריקה לנמלי מערב אפריקה, ששילמו תמורתן בעבדים. משם היו הספינות הבריטיות מפליגות לעולם החדש, וממשיכות את סחר החליפין עם וירג'יניה - בה הוחלפו העבדים במטען שעיקרו היה טבק וקנבוס - והאיים הקאריביים - בהם הועמסו סוכר, רום ודבשה. לבסוף היו שבות הספינות לאירופה, כדי להשלים את המשולש הגאוגרפי-עסקי.
הדבשה משמשת כדימוי לאיטיות: "איטי כמולאסה" בשפה האנגלית. על אף זאת, באסון הדבשה של בוסטון התפקע מכל מולאסה ענק, והטביע אנשים וסוסים, אשר לא הספיקו לברוח מנהר המולאסה.
טרפז

אטימולוגיה

מקור המונח "טרפז" במונח היווני τραπέζιον, טרפזיון, שמשמעותו "שולחן קטן". זוהי צורת ההקטנה של τράπεζα, טרפזה, שמשמעותו "שולחן". גם המילה "טרפזה" מורכבת משתי מילים: τετράς, טטרס (ארבע) ו-πέζα, פזה (רגל), כלומר "טרפזה" משמעו "בעל ארבע רגליים".
סרק

גאוגרפיה

האי מורכב משני חלקים - "סרק הגדול" ו"סרק הקטן". החלקים המחוברים ביניהם במצר יבשה צר הנקרא La Coupée, שרוחבו 3 מטרים, ומצוקים בגובה 100 מטרים יורדים משני צדדיו. בשנת 1900 הותקן מעקה במקום על מנת לאפשר מעבר ללא נפילה בשל הרוחות העזות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בנו הגרמנים באמצעות שבויי מלחמה כביש לאורך מצר היבשה.
האי ברצ'ו מהווה חלק מסרק. ברצ'ו הוא אי פרטי שאינו פתוח למבקרים.

היסטוריה

בימי הביניים התגוררה באי סרק קהילה של נזירים. האי יושב בפועל במאה ה-16 על ידי שודדי ים שהשתמשו באי כבסיס למתקפותיהם אל חופי צרפת. לכן הליה דה קרטרה (Helier de Carteret), הסניור של סנט אוון (St. Ouen) בג'רסי, קיבל רישיון מהמלכה אליזבת' הראשונה ליישב את האי סרק עם 40 משפחות מסנט אוון, בתנאי שימנע את התיישבות שודדי הים באי. 
ניסיון של המתיישבים לחוקק לעצמם חוקה ולהקים שיטת ממשל שבראשה יעמוד בייליף נכשלה, בשל התנגדות רשויות הממשל בגרנזי, שהתנגדו להוצאת האי מהבייליוויק של גרנזי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה האי תחת כיבוש נאצי בין השנים 1940–1945.

כלכלה ותחבורה

עיקר כלכלת סרק מתבססת על תיירות ובנקאות. אסורה באי תנועת כלי רכב, והתנועה מתנהלת באמצעות כירכרות רתומות לסוסים, זוגות אופניים, טרקטורים, וכן כלי רכב חשמליים עבור המבוגרים באי. הגישה לאי מתבצעת באמצעות מעבורת מגרנזי.

שפה

סרקסווזית (באנגלית: Sercquiais, Sarkese או Sark-French) היא ניב של השפה הנורמנית המדובר על ידי המבוגרים בתושבי האי. עקב ההגירה מבריטניה לאי, השפה העיקרית באי היא השפה האנגלית.

קלמור דה ארו (Clameur de Haro)

אחד החוקים העתיקים של איי התעלה הוא חוק קלמור דה ארו - מנגנון משפטי שקיים עד ימינו בחלק מהאיים, ובהם האי סרק. מנגנון זה מאפשר מתן סעד מיידי למתלונן בגין הפרה שנעשתה נגדו או פגיעה בזכויותיו. אופן הפעלת המנגנון: בעת ההפרה צועק המתלונן בעיני עדים את המשפט בשפה הצרפתית: "Haro, Haro, Haro! À mon aide mon Prince, on me fait tort!" (לעזרתי נסיך שלי! מעוולים נגדי!). קריאה זו צריכה להירשם במשרד הרשם (ה-Greffe) תוך 24 שעות; כל פעולות הממשל נגד אותו אדם צריכות להיפסק מידית עד לדיון בעניינו, ואותו דיון צריך להיקבע בהקדם האפשרי (בדומה לצו מניעה במשפט הישראלי).
האירוע האחרון בו הופעל חוק זה היה ביוני 1970 כאשר אחד מתושבי האי קרא "קלמור" נגד הרשויות שרצו להקים גדר סביב גינתו.

ספורט

סרק משתתפת במשחקי חבר העמים.
המינהל הכללי למחקר ותיעוד (מרוקו)

המינהל הכללי למחקר ותיעוד של ממלכת מרוקו (בערבית: المديرية العامة للدراسات والمستندات; צרפתית: Direction générale des études et de la documentation) היא סוכנות המודיעין והביטחון של מרוקו מאז 1973, החברה בקהילת המודיעין המרוקאית ואחראית גם לסיכול ריגול וחתרנות. מאז 2005 בראש הארגון עומד מוחמד יאסין מנסורי.
הארגון עוסק בעיקר באיסוף מודיעין, אולם מאז הפיגועים בקזבלנקה, שאירעו ב-13 במאי 2003 הוטל על הארגון גם להיאבק בארגוני טרור מחתרתיים והמאבק בארגונים הבדלניים של סהרה המערבית התחזק.
רוברט לופז (פזמונאי)

קריירה

לופז כתב יחד עם ג'ף מרקס בשנת 1999 את המחזמר אבניו קיו, מחזמר המשלב משחק בובות יחד עם שחקנים רגילים, בדומה לתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום. המחזמר החל את דרכו באוף ברודוויי, ומשם עבר לברודוויי, שם הוצג משנת 2003 ועד שנת 2009. המחזמר זכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר, ולופז ומרקס זכו בפרס הטוני לפסקול הטוב ביותר.
בשנת 2006 כתב לופז מספר שירים לסדרה וונדר פטס של ערוץ ניקלודיאון, יחד עם אחיו בילי. על שירים אלו הם זכו בפרס אמי.
בשנת 2005 החל לופז לעבוד על המחזמר ספר המורמונים, יחד עם טריי פארקר ומאט סטון, היוצרים של הסדרה סאות' פארק. המחזמר התחיל את הצגותיו בברודוויי בשנת 2011, וזכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר. בנוסף זכה לופז יחד עם שני שותפיו בשני פרסי טוני, על הפסקול ועל הטקסט הטובים ביותר, ופרס הגראמי על המחזמר המוקלט הטוב ביותר.
בשנת 2011 יצא הסרט פו הדב של אולפני דיסני, שכלל 7 שירים שכתבו לופז ואשתו קריסטן.
בשנת 2013 לופז ואשתו כתבו את השירים לסרט נוסף של דיסני- לשבור את הקרח. שיר הנושא של הסרט, "Let It Go"- "לשחרר", זכה להצלחה גדולה. על שיר זה זכו לופז ואשתו בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובכך השלים לופז זכיות בארבעת הפרסים אוסקר, אמי, גראמי וטוני, והיה לאדם ה-12 שזכה בארבעת פרסים אלו. בשנת 2015 זכה לופז ואשתו בפרס הגראמי לשיר הטוב ביותר למדיה ויזואלית על השיר Let It Go.
בשנת 2017 כתבו לופז ואשתו את השיר Remember Me לסרט קוקו של אולפני פיקסאר. השיר זיכה אותם בפרס אוסקר נוסף לשיר המקורי הטוב ביותר.
Agoda

היסטוריה

החברה נוסדה בסוף שנות ה-90 בפוקט, תאילנד ונקראה בשם PlanetHoliday.com במטרה לנצל את הצמיחה של מנועי החיפוש באינטרנט ולספק ללקוחות מלונות אונליין ומידע תיירותי. ב-2003 נוספה PrecisionReservations.com כשותפה ושתי החברות התמזגו לחברה בשם Agoda Company Pte. Ltd ב-2005, שנרשמה בסינגפור.

רכישה

בנובמבר 2007 Agoda.com נרכשה על ידי קבוצת פרייס-ליין (Nasdaq: PCLN), החברה הגדולה בעולם למכירת מלונות באינטרנט, והפכה לחברה הבינלאומית השלישית שנרכשה בידי קבוצה זו. נכון לאמצע שנת 2013, Agoda.com מעסיקה למעלה מ-1200 עובדים ב-20 מדינות שונות ואתר החברה נגיש ב-38 שפות הכוללות בין היתר, סינית (פשוטה ומסורתית), אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, יפנית, רוסית, תאילנדית ועברית.

מדיניות החברה

Agoda.com מציעה יותר מ-385,000 מלונות ללקוחותיה, עם ביקורות אותנטיות שנכתבו על ידי הלקוחות עצמם. שירות הלקוחות זמין 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה ב-38 שפות שונות וניתן לפנות אליו דרך הטלפון או באמצעות דוא"ל.
בנוסף לAgoda.com ישנן אפליקציות ל-iOS ואנדרואיד אשר מציעות גישה נוחה ומותאמת לאתר.

פרסים

Agoda.com זכתה בפרס האתר המועדף ביותר למלונות ב- Travelmole Web Awards Asia ב-2008 וב-2012.

חברות בארגונים

Agoda.com חברה בארגון PATA משנת 2006.
ריו אביירטו

היסטוריה

שורשיה של השיטה נעוצים בשיטה שפיתחה סוזאנה מילדרמן בשנות ה-50 של המאה ה-20. שיטת מילדרמן שילבה בין יוגה ופלסטיקה יוונית, זאת במטרה ליצור איזון רגשי וגופני של האדם. מריה אדלה פאלקוס, פסיכולוגית קלינית בהכשרתה ותלמידתה של מילדרמן, המשיכה לפתח את השיטה בארגנטינה, ובשנת 1991 הקימה את "מרכז ריו אביירטו" בבואנוס איירס. 
תלמידתה של פאלקוס, אסטרז'ה גברוביץ, הביאה את השיטה לישראל, והקימה את בית הספר להנחיה בשיטת ריו אביירטו הפועל כיום במכללה האקדמית וינגייט.

יסודות תאורטיים

ניתן לשייך את שיטת ריו אביירטו לתחום הפסיכותרפיה הגופנית האקספרסיבית, המתמקדת בביטוי גופני דרך קול ותנועה. בדומה לשיטות פסיכותרפיה גופנית רבות, שיטת ריו אביירטו מושפעת מעבודתו של וילהלם רייך ומאמצת הנחות רבות ממשנתו. לדבריו של ניק טוטון, ישנן ארבע תפיסות מרכזיות המשותפות לכל הפסיכותרפיות הרייכיאניות: 1. האדם מובן כמורכב משדות אנרגטיים פועמים; 2. זרימה ופעימה מייצגת בריאות, חסימה בפעימה או בזרימה היא חולי; 3. בני האדם הם בבסיסם מלאי חיות, אהבה, יצירתיות ויצרנות; 4. דימוי חברתי ומשפחתי הוא הסיבה העיקרית להפרעות ביכולת הזרימה הטבעית של האדם. גם שיטת ריו אביירטו מושפעת מתפיסותיו של רייך, ומאמצת משיטתו את העבודה עם "טכניקת טעינה ופריקה", מגע ונשימה ומיסוס "השריון הגופני".
מקור רעיוני נוסף לשיטת ריו אביירטו הוא בעבודתה של מריאן צ'ייס, מפתחת שיטת הטיפול בתנועה ובמחול. מטפלים באמצעות תנועה פועלים לרוב במסגרת קבוצתית ומדגישים את אפקט החיוּת (vitality effect) המשפיע על בריאותו הגופנית והנפשית של האדם. יתר על כן, הטיפול התנועתי מתמקד בשיקוף פיזי (mirroring), מצב בו המטפל מאמץ תנועה או מנח גוף של המטופל, זאת על מנת לאפשר למידה ושינוי. בשיטת ריו אביירטו משתמשים בטכניקות תנועתיות אלו, אך משתמשים בתנועה גם ככלי לחקירה וגילוי אישי. 
שיטת ריו אביירטו דוגלת בהתפתחות ומיצוי הפוטנציאל האנושי, ולכן ניתן לסווגה גם כתנועה להתפתחות אישית (personal development) והפוטנציאל האנושי (human potential); כלומר, שיטת עבודה אישית וקבוצתית הדוגלת בהיבטים החיוביים של האדם, בבריאות ובמסוגלות האנושית.
קייט רוברטס

חייה

רוברטס נולדה בכפר רוסגדבן שבמחוז קאירנרבון (כיום בגוויניד') בוויילס בבקתה משפחתית בשם Cae'r Gors. אביה, אוון רוברטס (Owen Roberts), עבד ככורה במכרות הצפחה שבאזור. לאחר סיום לימודיה בתחום השפה הוולשית במכללה האוניברסיטאית של צפון וויילס שבבנגור השתלמה כמורה ולימדה בכמה בתי־ספר בדרום ויילס.
ב־1928 נישאה למוריס ט. וויליאמס, אותו פגשה במסגרת מפגשים של מפלגת פלאיד קמרי הלאומנית. יחד עם וויליאמס קנו את בית הדפוס וההוצאה־לאור גווסג ג׳י (Gwasg Gee) שבעיירה דינביך, אליה עברו לגור ב־1935. בית־הדפוס פרסם ספרים, חוברות ואת השבועון ”א בֿנר“ (Y Faner, ”הדגל“), בו כתבה רוברטס דרך קבע. אחרי מותו של וויליאמס ב־1946, המשיכה לעבוד בבית־הדפוס למשך עשר שנים נוספות.
לאחר פרישתה נשארה לגור בדינביך עד למותה ב־1985. בשנת 2011 פרסם אלן לויד (Alan Llwyd) ביוגרפיה אודותיה בשפה הוולשית, תוך שהוא נעזר ביומנים ובמכתבים כדי לשפוך אור חדש על חייה האישיים ויחסיה עם וויליאמס. לאחר מותה Cae'r Gors, הבקתה בה נולדה וגדלה, שוקמה לאחר מאבק ממושך להשגת התקציב לכך והפכה למוזיאון אודותיה.

יצירתה

היה זה מותו של אחיה במלחמת העולם הראשונה שהניע אותה לכתוב. בכתיבה השתמשה כדרך להתמודד עם האובדן.
קובץ הסיפורים הקצרים הראשון שפרסמה היה O Gors y Bryniau (מביצת הגבעות), בשנת 1925. קובץ הסיפורים הקצרים המצליח ביותר שפרסמה נקרא Te yn y Grug (תה בין שיחי־האברש, 1959), והוא מהווה אסופה של סיפורים אודות ילדותה של ילדה במחוז קאירנרבון. בנוסף לסיפורים קצרים, כתבה רוברטס גם רומנים, שמפורסם שבהם נקרא Traed mewn Cyffion (כפות־רגליים בשלשלאות, 1936), ומתאר את חייה הקשים של משפחת כורים. בשנת 1960 פרסמה את האוטוביוגרפיה Y Lôn Wen (השביל הלבן).
מרבית סיפוריה וספריה מתרחשים על רקע אזור מכרות הצפחה בו גרה בצפון וויילס. היא עצמה העידה שהמקור לחומרים שביצירתה היה ”מהחברה בה גדלתי, חברה עניה בתקופה עניה … מאבק תמידי כנגד העוני. אך הדמויות לא הגיעו עד לתחתיתו של עוני זה: הן נאבקות בו, מפחדות מפניו“. יצירתה עוסקת בחייהם השגרתיים של אנשים צנועים ובדרך בה הם מתמודדים עם קשיים והתפכחות מאשליות. לאחר שעברה לגור בדינביך ונישאה, החלה לכתוב רומנים וסיפורים העוסקים באופן מובהק יותר בבדידות.
יצירתה מיוחדת בעשירותה הן בתחום הלשוני והן בדקות ההבחנה. תפקידן של נשים בחברה ורעיונות מתקדמים לגבי החיים ואהבה מהווים נושאים מרכזיים ביצירתה.
בנוסף, רוברטס קיימה גם קשר ספרותי קרוב עם סונדרס לואיס (Saunders Lewis) במשך ארבעים שנה באמצעות חליפת מכתבים. מכתבים אלה, שקובצו בשנת 1992 בספר בשם Annwyl Kate, Annwyl Saunders: gohebiaeth (קייט יקרה, סונדרס יקר: חליפת מכתבים), מציירים תמונה של החיים בוויילס באותה התקופה, בליווי הערותיהם של שני ענקים ספרותיים אלה על אירועים שהתרחשו בוויילס ובעולם.
רבות מיצירותיה תורגמו לשפות אחרות, אך עברית איננה ביניהן.
אריקו מלטסטה

אמונות פוליטיות

מלטסטה היה אנרכיסט של עקרונות - תמך תמיד בעקרונות האנרכיסטים ללא תלות בסיטואציה. כך דחה פוליטיקה של מפלגות, ומהפכה פוליטית, והעדיף מהפכה חברתית; הוא היה אפילו חשדן כלפי השימוש בארגוני עובדים מהפכניים, כפי שהציעו האנרכו-סינדיקליסטים. 
עבודתו המתמשכת כמארגן ודובר גילמה את האידיאלים שלו של התאגדות חופשית: עבור מלטסטה, היה טעם להצטרף להתארגנות רק לשם המטרה של עשייה משותפת עם קבוצה זו של אנשים. לא היה שום הגיון עבורו בלהשתייך לקבוצה פשוט לצורך ההשתייכות.

על אלימות

מלטסטה היה מחויב למהפכה: הוא האמין שהמהפכה האנרכיסטית תבוא בקרוב, ושאלימות תהיה חלק הכרחי ממנה היות שהמדינה נשענת בסופו של דבר על כפייה אלימה. כפי שכתב במאמר "ה'חפזון' המפכני":
זו השאיפה שלנו והמטרה שלנו שכל אחד יהפוך לאפקטיבי ומודע חברתית; אבל כדי להשיג מטרה זו, הכרחי לספק לכולם את האמצעים לחיים ולפיתוח, ולכן הכרחי הדבר להרוס באלימות, היות שלא ניתן לעשות אחרת, את האלימות שמונעת את האמצעים האלה מהעובדים.
— 
מלטסטה, אם כן, הטיף לאלימות כחלק "הכרחי" לצורך שחרורו של מעמד הפועלים.
ספינטריה

ספינטריה (בלטינית: spintria) הוא מטבע שעל אחד מצדדיו מוטבע מעשה מיני ועל הצד השני ספרות רומיות.
משערים שהמטבעות שימשו לתשלום עבור שירותים של בתי בושת.
השם ספינטריה משמש גם לציון חבר בקבוצה סגורה שעסקה (בתקופתו של טיבריוס) בהמצאה ובביצוע של טכניקות מיניות חדשות. המילה שימשה גם לכינוי זונה ממין זכר.
פאו לופז

אספניול

לופז הצטרף למחלקת הנוער של אספניול בשנת 2007, כשהיה בגיל 12. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך בקבוצת המילואים של אספניול בהליגה הספרדית השלישית כחלק מעונת 14–2013.
ב-12 ביוני 2014, לופז חתם על חוזה לארבע שנים, כשהפך לחלק אינטגרלי מהקבוצה הבוגרת. ב-17 בדצמבר, לופז ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון הבית 0–1 על דפורטיבו אלאבס במסגרת גביע המלך הספרדי.
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-1 בפברואר 2015, כמחליף של קיקו קאסייה, שקיבל כרטיס אדום בהפסד 3–2 לסביליה. לאחר מכן, קאסייה עבר לריאל מדריד בקיץ, וכתוצאה מכך לופז הפך לשוער הראשון של אספניול.
ב-31 באוגוסט 2016, לופז הושאל לעונת אחת לטוטנהאם הוטספר, כשוער השלישי בסגל אחרי הוגו לוריס ומישל וורם. משום כך, הוא לא ערך הופעה אחת בקבוצה וחזר בתום העונה לאספניול.
לאחר שחזר לאספניול, הוא חזר לשמש שוב לשוער הראשון של הקבוצה.

ריאל בטיס

ב-4 ביולי 2018, לופז חתם על חוזה לחמש שנים בשורות ריאל בטיס לאחר שהצטרף אליה בהעברה חופשית. במהלך עונתו היחידה בקבוצה, הוא החמיץ רק חמישה משחקי ליגה.

רומא

ב-9 ביולי 2019, לופז חתם ברומא עבור סכום של 23.5 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט 2019, לופז ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הבית נגד גנואה, משחק שנגמר בתוצאת תיקו שלוש.

קריירה בינלאומית

ב-26 בדצמבר 2015, לופז ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קטלוניה בהפסד 1–0 לנבחרת חבל הבסקים במסגרת משחק ידידות. במשחק זה, לופז זכה בתואר איש המשחק.
ב-17 במאי 2016, לופז וחברו לקבוצה באספניול, מרקו אסנסיו, זומנו לנבחרת ספרד למשחק הידידות נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ערך שנתיים לאחר מכן, כשנכנס כמחליף של קפה אריסבלאגה בדקה ה-75 בהפסד 1–0 לאותה בוסניה והרצגובינה.
מיכל אנסקי

ביוגרפיה

אנסקי נולדה בשם גבריאל אנסקי, אך לאחר זמן קצר הוא שונה למיכל. היא גדלה והתחנכה בירושלים. אביה הוא השחקן ושדרן הרדיו אלכס אנסקי, ואמה היא העיתונאית והבשלנית שרי אנסקי, בתו של פרופסור חיים גבריהו. 
אנסקי למדה בתיכון הגימנסיה העברית רחביה. ב-1997 בגיל 17 החלה לכתוב מדור על אוכל בעיתון "העיר". את שירותה בצה"ל עשתה ביחידת ההסרטה של חיל האוויר, וסיימה כקצינה בדרגת סרן, אחרי שלוש שנים בקבע. עד גיל 27 המשיכה לשרת במילואים כקצינת ניהול ביחידת ההסברה.
לאנסקי תואר ראשון בהיסטוריה כללית משולב (ובספרות כללית עם התמחות בשירה עברית ופולקלור) עם התוכנית ללימודים כלליים באוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי הגסטרונומיה מהאוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה בצפון איטליה. מלבד זה, למדה היסטוריה וספרות במשך שנה באוניברסיטה הבינלאומית בוונציה.

קריירה

לאחר שירותה הצבאי, כתבה מדור בשם "חתיכה חסרה" במדור התרבות של אתר "וואלה!".
בשנת 2005 השתתפה בתוכנית "בנות" בהוט. ב-2007 כתבה והגישה פינת היסטוריה ואוכל בתוכנית התרבות "זמן איכות" בערוץ 1.
ב-2007 הקימה ביחד עם שיר הלפרן את שוק האיכרים במתחם נמל תל אביב ואותו היא מנהלת עד היום, ובמקביל פתחה את "שוק הנמל". בשנת 2011 שוק האיכרים היה קיים בשישה מקומות בישראל (בערים תל אביב, באר שבע, רעננה, הרצליה, ראשון לציון ונתניה).
ב-2008 שימשה ככתבת אוכל ותיירות בעיתון "מעריב". בשנת 2009 הייתה כתבת חוץ בתוכנית "מועדון ארוחת הערב", ששודרה בערוץ 2, לצידם של חיים כהן ומארינה מקסימיליאן בלומין.
ב-2010 הנחתה את התוכניות "מבשלים מהספרים" ו"מלכת השוק" בערוץ האוכל.
החל מסוף 2010 היא משמשת כשופטת בתוכנית הטלוויזיה "מאסטר שף", ששודרה בערוץ 2, ומנובמבר 2017 משודרת בקשת 12. עקב הפופולריות של התוכנית, הוזמנה אנסקי בשנת 2011 להשתתף כשופטת-אורחת בתוכנית "מאסטר שף אמריקה" לצד השף גורדון רמזי.
באפריל 2012 החל שידורה של התוכנית "מאסטר שף ילדים" בהנחייתם של אנסקי, כשלצידה שופטים שוב כהן, שני ורושפלד.
ממאי 2012 מגישה עם אפרת אנזל את התוכנית "אנסקי ואנזל" בתחנת הרדיו 103FM.
ב-2013 ראה אור בהוצאת כתר ספרה הראשון "אוכל מהבית".
ביוני 2015 פתחה את מסעדת "אחד העם 1" בנוה צדק. המסעדה ספגה כמה ביקורות קשות ובאוקטובר נסגרה, בעיקר עקב הסתבכות כלכלית של משקיעיה - קבוצת רוביקון של אמיר ברמלי. בנובמבר 2015 סיפרה שהפסידה יותר ממיליון שקלים בהשקעות שביצעה אצל אמיר ברמלי. מספר מיזמים מתוכננים, כגון "שוק אוכל" בניו יורק התבטלו, ולגבי אחרים הגיעה להסדר עם אמיר ברמלי ונושיו באישור בית המשפט. ביוני 2017 נקבע בהסדר פשרה שאנסקי תחזיר 400,000 שקלים, שקיבלה שלא כדין מספר ימים לפני הפירוק, לקופת הפירוק ושדרישת החוב של אנסקי כלפי רוביקון תעמוד על 2.4 מיליון שקלים.
בינואר 2016 פתחה באזור תעשייה עבר הירקון שוק אוכל מקורה בשם "שוק צפון".
במרץ 2017 החלה להגיש את תוכנית הבוקר של "קשת", לצידו של יואב לימור עד פרישתה בחודש ספטמבר אותה שנה.
מיכל היא הפרזנטורית של רשת התכשיטים JB לשנת 2018, ושל מטבחי דא קוצ'ינה.
בדצמבר 2018 מונתה לחברת דירקטוריון בחברת Gpage. במסגרת מינויה אנסקי מחזיקה בתיק הקשרים הבינלאומיים ופועלת לקידום אפליקציית Spetz (ספץ) במדינות נוספות בעולם.

חיים אישיים

אנסקי הייתה נשואה לאדריכל רועי חמד ולהם בת אחת. באפריל 2019, במהלך טיסה לישראל, לקתה בשיתוק על שם בל, ומחצית פניה הייתה משותקת במשך מספר שבועות. 

ב-11 באוקטובר 2019, ביום הולדתה ה-39, נישאה לאיש העסקים אייל אמיר, לאחר 10 חודשי זוגיות.
קולומביה האוס

קולומביה האוס (Columbia Haus) היה בית מעצר בברלין, ששימש את השלטון הנאצי בגרמניה בשנים 1933 עד 1936. היה זה אחד ממתקני המעצר הראשונים שהקימו הנאצים לאחר עלייתם לשלטון.

היסטוריה

בניין בית המעצר שכן ברובע טמפלהוף של ברלין, בגבולו הצפוני של שדה התעופה טמפלהוף. הוא נבנה במקור כדי לשמש כתחנת משטרה צבאית. היו בו 134 תאי מעצר, עשרה חדרי חקירות וחדר לשומרים. 
מ-1929 היה הבניין נטוש. הוא החל לשמש כבית מעצר וכמחנה ריכוז מיד לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933. בספטמבר 1933 היו כלואים בו 400 אסירים. רובם היו קומוניסטים ויהודים.
בתחילה אויש בית המעצר על ידי אנשי האס אס והאס אה. מאוחר יותר הוא הופעל על ידי הגסטפו, ומדצמבר 1934 היה בית המעצר כפוף ליחידת הפיקוח על מחנות הריכוז של האס אס בפיקודו של תאודור אייקה. המקום נודע לשמצה בברלין בשל העינויים שהושתו על האסירים בו.
רבים מבכירי מנגנון הריכוז וההשמדה לעתיד שירתו בסגל בית המעצר בתפקידים שונים. ביניהם היו קארל אוטו קוך, לימים מפקד מחנות מיידנק ובוכנוואלד, שפיקד על בית המעצר; ארתור ליבהנשל, לימים מפקד מחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק, ששימש כשליש בית המעצר; ריכרד בר, לימים מפקדו האחרון של מחנה אושוויץ; תיאודור דנקר, שאירגן לימים את שילוחם להשמדה של יהודי איטליה, הונגריה, תראקיה ומקדוניה וכן של יהודי פריז.
באוגוסט 1936 נסגר בית המעצר כדי לאפשר את הרחבת שטח שדה התעופה טמפלהוף ובהמשך נהרס. האסירים שהוחזקו בו עם סגירתו הועברו אל מחנה הריכוז זקסנהאוזן.
בסמוך לאתר בניין בית המעצר הוקמה לאחר המלחמה אנדרטה לזכר קרבנותיו, שעוצבה על ידי גיאורג סיברט.
פרוטה (מטבע ישראלי)

פרוטה הייתה מטבע ישראלי בשנים 1950-‏1960, בשווי אלפית הלירה הישראלית. 
השם "פרוטה", שמקורו בפרוטה העתיקה, החליף את השם הלועזי "מיל" שהיה נהוג בתקופת המנדט הבריטי ובשנותיה הראשונות של המדינה, כחלק האלף של הלירה הארץ ישראלית. מטבעות הפרוטה נשאו ערכים של 1, 5, 10 (שלושה סוגים) 50, 100 (שני סוגים), 250 (מטבעות ניקל אשר בהם השתמשו ומטבעות כסף אשר בהם לא השתמשו ומשמשים לאספנות) ו-500 פרוטות. 
בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 היה "אסימון נייר" בשווי 5 פרוטות (בסלנג התייחסו אליו כ"חצי גרוש"), שהודפס בצבעי שחור ואדום על ריבוע נייר לבן (המתבלה בקלות). בחלקו הקדמי הודפס מגן דוד בצבע אדום והכיתוב "5 פר." טוב לנסיעה ב"שירותי א.ש.ד" או ב"שירותי דן", ובחלקו האחורי: "אם לא תשתמש בתו זה - תמורתו תרומה למגן דוד אדום". בנוסף לקווי התחבורה הציבורית, גם חנויות מכולת כיבדו את השטר כהילך חוקי ואיפשרו להשתמש בו לקניות.
בשנת 1960 הוחלפה חלוקת המשנה של הלירה הישראלית, כך שבמקום 1,000 פרוטות, היא חולקה ל-100 אגורות. הדבר נעשה עקב הפיחות בערך הלירה הישראלית, פיחות שביטל את הצורך במטבעות שערכם נמוך מ-10 פרוטות. מאז ביטול הפרוטה והוצאת המטבעות שלה מהמחזור בראשית שנות ה-60, לא נעשה עוד שימוש בשם הזה במערכת המטבע הישראלית.
יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר

יחידת יועצת הרמטכ"ל לענייני מִגדר (בראשי תיבות: יוהל"ם; בעבר נקראה יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים [יוהל"ן]) היא יחידה השייכת לאגף כוח האדם ותפקידה לספק מידע והמלצות למטה הכללי של צה"ל בנושאים הקשורים למגדר, בעיקר בנושא שירות נשים בצה"ל, לרבות שילוב נשים בתפקידי לחימה. היחידה הוקמה בשנת 2001, בעקבות פירוקו של חיל הנשים, ובראשה עומדת קצינה בדרגת תת-אלוף. בשנים 2004 עד 2006, בימי כהונתם של הרמטכ"לים משה יעלון ודן חלוץ, יזם ראש אגף כוח האדם, האלוף אלעזר שטרן, את ביטול תפקיד היוהל"ן ואיחודו עם תפקיד קצין שלישות ראשי, או ראש מחלקת סגל באכ"א. היוזמה לא אושרה. ב-23 בפברואר 2016 שונה שם היחידה ל"יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר". מסמך "מנשים למגדר" שנכתב על ידי רחל טבת-ויזל, שהייתה יוהל"ן האחרונה ויוהל"ם הראשונה והיווה את הבסיס התפיסתי לשינוי, חדל בהמשך מלשמש את צה"ל לאחר חשיפתו בידי ארגון "תורת לחימה".
היוהל"ם הנוכחית היא תא"ל יפעת ירושלמי-תומר,  שנכנסה לתפקיד בתחילת חודש ספטמבר 2019.
ישיבת אש קודש

פעילות הישיבה

בשנת ה'תשס"ו הקימה נהורא בית מדרש לבעלי תשובה. בשנת ה'תשס"ז (2007) הוקמה בעיר ישיבה לבעלי תשובה בשם ישיבת א"ש קודש (על שם אלעזר שמאי לייבוביץ'). הישיבה שכנה בתחילה ברמת עמידר וכיום נמצאת במרכז העיר, בסמוך לעיריית רמת גן. מסלול הלימודים בישיבה כולל לימודי גמרא בעיון ובבקיאות, הלכה, חסידות וקבלה. בנוסף, ניתנים שיעורי ערב.