google/wiki40b huggingface dataset:
אסקיה

פעילות ההר

המכתש הגדול של אסקיה נוצר בהתפרצות פרהיסטורית וקרקעיתו שוכנת בגובה של 1,100 מטר. עדויות מראות כי אירועים געשיים המשיכו להתקיים במקום, והתפרצות נוספת בהיקף גדול אירעה לפני כ-11,000 שנים. אפר מהתפרצות זו התגלה בשוודיה, נורווגיה ובאירלנד.
ההר לא היה ידוע עד להתפרצות געשית חזקה שארעה בו ב-29 במרץ 1875, ואשר יצרה את הלוע הקטן יותר, המהווה כיום את אגם אסקייואן. האגם הממלא את הלוע מגיע לעומק של 224 מטר, דבר ההופך אותו לאגם העמוק באי, ומפלס מימיו שוכן בעומק של 50 מטר מתחת לפני הלוע הגדול. מי האגם היו בעבר חמים, אך הם הצטננו עם השנים, וכיום הם קופאים בעונות החורף. פיצוץ נוסף בקצה הצפוני של הלוע הקטן, שהתרחש גם הוא באותו אירוע, יצר את לוע ויטי שקוטרו 100 מטר. בויטי אגם תרמי חם שמימיו הלבנים עשירים בגופרית ובמינרלים אחרים. אפר מההתפרצות שכיסה חלקים נרחבים ממזרח איסלנד, גרם לתמותת בעלי חיים ולבריחת תושבים, ורוחות מערביות נשאו עימן אפר וטפרה מהתפרצות זו עד לשוודיה ולנורווגיה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 אירעו ארבע התפרצויות נוספות שיצרו שדות לבה קטנים סביב האגם ואי במרכזו. התפרצותו האחרונה של ההר ארעה ב-1961, ובמהלכה פרצה לבה מהעתק באורך של 800 מטר ועד לגובה של 500 מטר. זרימת הלבה הגיעה עד למרחק של 7 ק"מ מהשבר.
ב-1907 נעלמו שני החוקרים הגרמניים ולטר פון קנבל (Walter von Knebel) ומקס רודולף (Max Rudloff), אשר יצאו בסירה קטנה אל מימי אגם אסקייואן כדי לחקור את הלוע. משלחת חיפוש שיצאה בעקבותיהם לא מצאה להם זכר.
נטע גל-עצמון

נטע גל-עצמון (נולדה ב-1970) היא אוצרת עצמאית, חוקרת ומרצה לאומנות עכשווית.

ביוגרפיה

נטע גל-עצמון נולדה ב-1970 בירושלים.  
בשנים 1997-1991 רכשה גל-עצמון את השכלתה בלימודי תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה, בפקולטה לאמנויות, באוניברסיטת תל אביב  
בשנים 1997 – 2003 למדה לתואר שני, בחוג לתולדות האמנות, בהתמחות במוזיאולוגיה ואמנות מודרנית, בפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב והוכשרה בלימודי מוזיאולוגיה, בהנחיית האוצר פרופסור מרדכי עומר, בגלריה האוניברסיטאית ע"ש גניה שרייבר.  
גל-עצמון אוצרת תערוכות יחיד של אמנים ישראליים ובינלאומיים, צעירים וותיקים, כמו גם תערוכות קבוצתיות בחללים מובילים. בין היתר אצרה במוזיאון פתח תקווה לאומנות עכשווית, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, המרכז לאמנות עכשווית (CCA) בתל אביב, מוזיאון בת ים לאמנות (MOBY), בית הנסן - מרכז לעיצוב ומדיה בירושלים ו"זמן לאמנות", בניהולו האמנותי של גדעון עפרת.  
לצד עבודתה כאוצרת עצמאית משמשת גל-עצמון, החל משנת 1997, כאוצרת אוספים פרטיים ויועצת רכישות לכמה מאוספי האמנות העכשווית המובילים בארץ. בעבר ניהלה את אוסף משפחת ברנדס ואוסף דורון סבג.   עבודתה האוצרותית של גל-עצמון דנה בסוגיות עכשוויות שונות, באמצעות יצירות אמנות.  
החל משנת 2006 עוסקת גל-עצמון גם כמרצה במקומות שונים, ביניהם: פיתוח מקצועי של מורים לאומנות מטעם משרד החינוך, הוראת אוצרות ללימודי תעודה בתוכנית האוצרות של היחידה ללימודי המשך ולימודי חוץ של הטכניון, בפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב וכמרצה אורחת בתוכנית לימודי ההמשך - המדרשה לאמנות בית ברל.
בשנים 2010  - 2012 כיהנה כאוצרת וכמנהלת גלריה "החדר", תל אביב.
גל-עצמון ניהלה את תוכנית לימודי האוצרות במסגרת לימודי החוץ של הטכניון בתל אביב ותוכנית אוצרות להכשרת אוצרים במגזר הערבי, בגלריה לאמנות אום אל פאחם.
בשנים 2014-2015, שימשה כשופטת בוועדת פרס אמן בקהילה מטעם משרד התרבות והספורט וכשופטת בגלריה apexart N.Y לפרויקטים אמנותיים בגלריה ומחוצה לה בהתאמה.
הפגנה

הפגנה היא יציאה אל הרחובות תוך הכרזת ססמאות והנפת שלטים. זוהי דרך של קבוצת אנשים להביע באופן פומבי את דעתה, ובפרט את מחאתה, בנושא מסוים. ההפגנה מהווה מימוש של חופש הביטוי וחופש ההתארגנות. תיתכן גם הפגנה של אדם אחד שאז היא נקראת "הפגנת יחיד". הפגנות נערכות פעמים רבות בכיכרות מרכזיות או במקומות בעלי משמעות סמלית.
הערכות של מספר המשתתפים בהפגנה מציגות תוצאות שונות לעיתים קרובות. מקור להערכת כמות המשתתפים הוא הערכת המארגנים, אך אלו מעדיפים להודיע על מספר רב יותר של משתתפים מזה שהיה בפועל. מקור נוסף הוא הערכת המשטרה, אך גם על הנתונים שהיא מספקת יש המערערים.

פיזור הפגנות

כאשר הפגנה חורגת מהגבולות שקבעה לה המשטרה, עושה המשטרה שימוש בכוח על מנת להכיל אותה לתחומה או לפזר את המפגינים. כאשר ההפגנה נהפכת לאלימה ומסוכנת, עוברת המשטרה לשימוש באמצעים לפיזור הפגנות, כגון גז מדמיע, אלות, ירי כדורי גומי ואף ירי אש חיה לעבר המתפרעים (למשל באירועי אוקטובר 2000).
על הזכות להפגין ועל גבולותיה עמדה שופטת בית המשפט העליון, אילה פרוקצ'יה:
זכות ההפגנה והמחאה אכן נגזרת מהזכות לחופש ביטוי, והיא אחד הביטויים הנעלים לרעיון כבוד האדם וחירותו. לטוען לקיפוח בזכויות החברתיות ולתובע תיקון עוול ופערים חברתיים בוודאי עומדת זכות הביטוי והמחאה. אולם הזכות לביטוי מחאה איננה זכות מוחלטת. היא כפופה, בראש וראשונה לחובת הציות לחוק ולפעולה במסגרת הוראותיו. חירות הביטוי והמחאה אין פירושה פריקת עול ורסן. חופש המחאה כפוף להגבלות שנועדו לתכלית ראויה, המוטלות במידתיות הנדרשת. שיקולי השמירה על הסדר והביטחון הציבורי, ובכללם מניעת מפגעים ומטרדים בשטחים ציבוריים המיועדים לשימוש הציבור וסיפוק צרכיו הבסיסיים הם בגדר שיקולים ראויים להטלת הגבלות כאמור.
— עע"ם 3829/04 ישראל טויטו ועמותת "מכל הלב" נ' עירית ירושלים, ניתן ב-6.12.04).
טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות

טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות היו שטחי ארץ ביבשת אפריקה ובאוקיאניה, אשר נוהלו תחת משטר נאמנות של ארגון האומות המאוחדות החל משנת 1946. טריטוריית הנאמנות האחרונה, פלאו, זכתה לעצמאות ב-1994.

משטר הנאמנויות

משטר הנאמנויות בא במקומו של משטר המנדטים של חבר הלאומים, הארגון הבינלאומי שפורק באותה שנה. הטריטוריות נוהלו על ידי מועצת הנאמנות של האומות המאוחדות באמצעות שליטה ישירה של מדינות מבין חברות האו"ם. מטרת משטר הנאמנות הייתה להכין את טריטוריות הנאמנות ותושביהן לקראת קבלת עצמאות. הבסיס למשטר הנאמנויות היה הוראות פרק יב' למגילת האו"ם.
סומלילנד הייתה השטח היחיד שנוהל כנאמנות מבלי שנוהל לפני כן כמנדט. השטח היחיד שהיה תחת מנדט ולא הועבר למעמד של טריטוריית נאמנות היה דרום מערב אפריקה. דרום אפריקה, ששלטה בו, סירבה לשינוי. בשנת 1990 זכה השטח לעצמאות כמדינת נמיביה.
אין לבלבל בין משטר הנאמנות של האו"ם לבין הטריטוריות שנוהלו באופן ישיר וזמני על ידי האו"ם עצמו.
ריאל מדריד (כדורסל)

היסטוריה

מועדון הכדורסל ריאל מדריד נוסד בשנת 1931 ונחשב לאחד ממועדוני הכדורסל הטובים בספרד ובאירופה. המועדון זכה ב-35 אליפויות ספרד, ב-27 גביעי ספרד ו-16 גביעי אירופה שונים, ביניהם 10 גביעי אירופה לאלופות, אשר מהווה את שיא הזכיות ביורוליג. למרות הישגיו הגדולים, נחשב המועדון במשך שנות קיומו כמועדון השני בחשיבותו וביוקרתו באגודה, אחרי מועדון הכדורגל של ריאל מדריד.
הקבוצה מקיימת את משחקיה בויזינק סנטר, המכיל כ-15,000 אלף מקומות ישיבה.
מוסטי ויילקיה

תולדות היישוב

היישוב נוסד במאה ה-15, ובסוף אותה מאה נהרס בידי הטטרים. בשנת 1549 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי מוסטי ויילקיה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, פעילות של אגודת ישראל, בית ספר עברי, בית ספר מרשת בית יעקב, תלמוד תורה וישיבה.
בספטמבר 1939 נכבשה העיירה זמנית בידי הגרמנים, ובמספר הימים שהחזיקו בה עד להעברתה לידי הצבא האדום בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב, שרפו את אחד מבתי הכנסת בה וכמה בתי יהודים, וגבו מיהודי היישוב סכום כופר.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים בשנית, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות והשפלה ביהודיה, תוך לקיחת הגברים לעבודות כפייה. ביולי 1941 שרפו הגרמנים בחיים 19 מנכבדי הקהילה בבית הכנסת הגדול בעיירה, והוציאו להורג כ-100 ממשכילי הקהילה.
בתחילת אוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר בו הועסקו במחנה עבודה. עם הגעת פליטים יהודים מהסביבה לגטו, הגיע מספר יושביו למספר אלפים, וראש היודנרט המקומי פעל לספק לאלו תעודות עבודה. מעת לעת גירשו הגרמנים מהגטו יהודים לגטאות ולמחנות הסביבה, ובמקביל גדל מספר העובדים היהודים במחנה העבודה שבעיירה עצמה, והגיע לכ-4,000 איש.
בלילה שבין ה-10 ל-11 בפברואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, ולאחר שירו בחולים ובמסתתרים במקום, רצחו את כל יושביו בבורות ירי ביער הסמוך. למחרת נרצחו באותו אתר כ-2,000 מיושבי מחנה העבודה שבעיירה.
ב-6 באפריל 1943 רצחו הגרמנים את כל הנשים שנותרו במחנה העבודה שבעיירה. ב-10 במאי 1943 נרצחו רוב העובדים היהודים שנותרו במקום, ומיעוטם נשלחו למחנה ינובסקה.
איזבל, דוכסית ברגנסה

ביגרפיה

איזבל נולדה ב-22 בנובמבר 1966, בליסבון, לדום ז'ורז'ה דה ארדיה, אדריכל, ולראקל לאונור פיניירו דה קסטרו קורבלו. מאז הלידה, היא הייתה זכאית לתואר דונה בשל היותה צאצאית של פרנסיסקו קוריה דה ארדיה, רוזן ריביירה בראווה, מהאצולה הפורטוגזית ורפובליקני מפורסם, שהיה מעורב בהתקוממות הרפובליקנית הכושלת של ה-28 בינואר 1908.
דונה איזבל חיה בין פורטוגל המטרופוליטנית לאנגולה הפורטוגזית עד 1975, כאשר אנגולה קיבלה עצמאות. לאחר מכן עברה משפחתה לסאו פאולו שבברזיל. שם, היא למדה בקולגיו סאו לואיס, מוסד ישועי. בשנת 1990 היא קיבלה תואר במנהל עסקים, ולאחר מכן היא עבדה כמנהלת נכסים.
ב-13 במאי 1995 היא התחתנה עם דוארטה פיו, דוכס ברגנסה, במנזר ז'רונימוש. בטקס נכחו נציגים של בתי מלוכה אירופיים שונים: הנסיך פיליפ, דוכס ברבאנט, אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, הנסיכה מרגריטה, דוכסית סוריה, ועוד. ראשי הפוליטיקה הפורטוגזית העיקריים, כולל נשיא הרפובליקה מריו סוארש, ראש הממשלה אניבל קבאקו סילבה ונשיא האספה אנטוניו ברבוסה דה מלו, נכחו גם הם.
בעקבות נישואיה ולידת בנה הראשון, אפונסו, פרשה איזבל מחייה המקצועיים, והקדישה את עצמה לניהול משפחתה ולחסות של ארגונים שונים.
אברהם סיני

ביוגרפיה

סיני נולד בשנת 1963 בכפר ערבי-שיעי באזור הבקעה (ה"בקאע") בלבנון בשם אברהים יאסין, שם גדל, לצד שמונת אחיו, כמוסלמי שיעי. בגיל צעיר היגרה משפחתו לצפון המדינה, מקום מושבם של הפלנגות הנוצריות. בשנת 1982, עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה, חזרה משפחתו לדרום בשל חשש לחייו של אחיו הבכור ששירת בצד"ל ונחשד למשתף פעולה עם המוסד הישראלי. על פי עדותו, כבר בתקופה זו הוא הזדהה באופן מוחלט עם הצד הישראלי במלחמה וראה בו כוח משחרר. הוא סבר כי יחד עם צד"ל הפעילות הישראלית תסייע ליציבות האזור, תמגר את הטרור הפלסטיני ותקל על חיי התושבים. לפיכך, הוא החליט לרגל עבורם ויחד עם אחיו הוא יצר קשר עם קצין ישראלי והיו מוסרים לו מידע על הנעשה בבקעה.
בשלב מסוים התעורר חשדם של אנשי החזבאללה כי יאסין משתף פעולה עם ישראל, ולאור העובדה שגם שני אחיו שירתו בצד"ל החליטו לחטוף את שלושת האחים ואביו. הוא נכלא באשמת בגידה ונחקר באופן סדיר על ידי אנשי הארגון שניסו לעמוד על טיב קשריו עם צה"ל ועל המידע שהעביר להם. במהלך חקירותיו עבר יאסין עינויים קשים שכללו קשירות, בעיטות ומכות חשמל. לדבריו, כבר בחקירתו הראשונה קשרו אותו שוביו לקיר וגירדו את עור גבו בסכין. באחת מחקירותיו בה נכח לדבריו עימאד מורנייה, הביאו עמם חוקריו את בנו בן תשעת החודשים. לאחר שהבינו כי הוא אינו מתכוון לשתף עמם פעולה שפכו נפט על התינוק והציתו אותו למוות אל מול עיניו.
בשנת 1986, לאחר שנה בשבי החזבאללה, שוחרר יאסין בעקבות סולחה משפחתית שתיווך בן דודו של אביו, מבכירי חזבאללה, עם אנשי הארגון. במסגרת אותה עסקה הוא היה אמור להפוך לקצין מודיעין של חזבאללה, והיה צריך לאסוף עבורם מידע מהשטח נגד ישראל, תחת עינו הפקוחה של קרובו. יאסין שב לביתו, אך הזוועות שעבר לא נשכחו, הוא רצה לנקום בארגון ובמקום לרגל עבורו הוא החל להדק את קשריו עם צה"ל. תחת תיווכו של אחיו, יאסין שב ונפגש עם הקצין הישראלי לו דיווח בעבר, ורכש את אמונו. לאחר שעבר סדרת מבחנים מטעם המוסד הוא נשתל בארגון חזבאללה והחל לשמש כסוכן עבורם. נקבע כי פעם בחודש יגיע יאסין לגבול ישראל ויעביר להם מידע רלוונטי לגבי בסיסים, מבוקשים ופעילות כללית של הארגון. במקביל החל להתקדם בשורות הארגון ובמשך השנים הגיע לדרגת קצין מודיעין שם נחשף לחלק ניכר מן הסודות והמידע של הארגון. במשך למעלה מעשר שנים המשיך יאסין את פעילותו כסוכן כפול בו ביצע משימות רבות למען המוסד ומסר מידע רב ערך למפעיליו. בשנת 1997, היה מעורב במשימה סודית שסיכנה את חייו. באותה תקופה פתחה ישראל את שעריה לפליטים מדרום לבנון. יאסין, אשתו וחמשת ילדיו עברו להתגורר בעיר צפת.
בשנת 2000 לאחר ביקור בבית הכנסת המקומי ביום כיפור החליט להתגייר ויחד עם אשתו וילדיו עבר את התהליך אצל רב העיר שמואל אליהו. הוא שינה את שמו לאברהם סיני והחל ללמוד בישיבת אור יקר שבצפת. עם התגיירותו הפסיקה המדינה את מימונו (במקביל להפסקת פעילויותיו) והוא מתפרנס מהרצאות בהן מספר את סיפור חייו. סיני נשוי לזיוה (לשעבר "דיוה") ולהם שבעה ילדים. בניו משרתים בצה"ל ובנותיו משרתות במסגרות שירות לאומי. בשנת 2016 קיבל בנו עמוס, לוחם בחטיבת גולני בגדוד 51, את אות מצטיין הנשיא. מספר שנים לאחר הגעתו לישראל, בשנת 2003, ברח גם אחיו, אחמד יאסין עם ארבעת ילדיו מלבנון לשטח ישראל, לדבריו עקב חשש לחייו. הוא קיבל מקלט מדיני וכמו אחיו החליט אף הוא להתגייר.
מחזיקות מעמד

עלילה

הסדרה עוסקת בחבורת אחיות ואנשי צוות המתמודדים עם אין ספור אתגרים מקצועיים ואישיים באגף גריאטרי לנשים בלבד, בבית חולים קליפורני עמוס. במרכז העלילה נמצאת האחות דידי (ניסי נאש) היא אחות חדשה, מסוג האחיות שלא סובלות "שטויות ומשחקים". דידי נדהמת לגלות שאי ניקוי צואה שהושארה במסדרון על ידי אחד מהמטופלים במחלקה מוביל לנזיפה בה על כך שלא מילאה "דו"ח אירוע". דידי מצוותת ביומה הראשון לאחות הוותיקה דון (אלכס בורסטיין) שמצידה מבלה את זמנה בעבודה באובססיה לגבי האח המפקח פטסי (מל רודריגז), המנסה לנהל גישת עבודה ממוקדת לקוח בהשראת דיסני, תוך כדי שהוא הודף שאלות לגבי המיניות שלו. ומעל כל הכאוס מנצחת ד"ר ג'נה ג'יימס (לורי מטקאלף), רופאה אחראית שמונתה למנהלת האגף בעקבות התמוטטות עצבים פומבית בבית החולים וממשיכה בהתקפות עצבים גם באגף החדש, תוך כדי התנגחות תמידית בפטסי וקידום מחקרה האישי על צואה.

ביקורת

העונה הראשונה קיבלה ביקורות חיוביות. אתר האינטרנט Rotten Tomatoes מדווח ש-72% מהמבקרים אהבו את הסדרה עם ממוצע הערכה של 7.5/10: "למרות הילדותיות שבטבעה, "מחזיקות מעמד" מוצאת את הצחוק גם בסיטואציה קודרת עם נרטיביים ואפיונים הומוריסטיים אך רגישים". 
פרק הפיילוט קיבל ציון של 72% מאתר האינטרנט Metacritic וציין ביקורות חיוביות באופן כללי. 
דייוויד ויגאנד מעיתון הסן פרנסיסקו כרוניקל נתן ביקורת חיובית מאוד לסדרה: "ש ערבוב מבריק של חריפות ועליצות בקבלה בסדרה וזו הסיבה שזה עובד כל כך טוב". 
באתר האינטרנט The A.V. Club: "הסדרה לוכדת את עבודת הפרך של העבודה והחיים במחלקה זו, אך היא גם תופסת את ההבזקים של היופי, וברגעים אלה יש תחושה שהסדרה צריכה לקבל יותר ממה שמצפה לה". 
מהצד השני הסדרה קיבלה גם ביקורות פחות אוהדות, אתר האינטרנט Slant Magazine "הסביבה שבה מוצגת הסדרה היא מאוד מדכאת באופן גורף שרוב ההומור הלא נינוח שבה לא מצחיק".
חריטון

חרִיטוֹן היה נזיר מתבודד בן המאה ה-4, מקים שלוש הלאורות הראשונות במדבר יהודה ונחשב למייסד תנועת הנזירות בתקופה הביזנטית. חריטון נולד באקוניום שבטורקיה, עלה לרגל לארץ ישראל והצטרף למנזר. חריטון הרבה לצאת למסעות התבודדות וסיגוף כאשר היעד העיקרי למסעות אלו היה מדבר יהודה - חבל ארץ בו פעלו אליהו הנביא, יוחנן המטביל ואפילו ישו עצמו.
בשנת 330 הקים חריטון את הלאורה הראשונה, היא מנזר פרן המצוי ליד עין פרת שבואדי קלט.
על שמו נקרא הנמר האחרון במדבר יהודה.

לאורות נוספות

כאשר נוספו נזירים רבים החליט חריטון לעזוב למקום מבודד יותר. לאחר עזיבתו את מנזר פרן הקים ליד יריחו את הלאורה דוקה המזוהה כדוק, במקום בו נמצא היום מנזר דיר אל-קרנטל. גם מקום זה משופע במים – עין דיוך שהיה גם מקור המים של נערן ומערכת בורות המים של מבצר דוק. 
תוך זמן מה, גם דוקה הפכה גדולה מדי עבורו וחריטון נדד דרומה והקים את הלאורה סוקה בנחל תקוע המוכרת כחרבת חריטון. במקום ניתן למצוא שרידי מבנים, ובורות מים. בלאורה סוקה התפרנסו הנזירים מגידול צאן ורעייתו. גם המקום בו הקים את סוקה היה בין שני מעיינות, הגדול בהם הוא עין א-נטוף וסמוך אליו "ביר אל עוניזיה", בריכת אגירה גדולה.
שירות הביון הפדרלי (גרמניה)

שירות הביון הפדרלי של גרמניה (בגרמנית: Bundesnachrichtendienst או BND) הוא ארגון הביון של גרמניה מאז שהוקם ב-1 באפריל 1956 כיורש לארגון גהלן. הארגון כפוף לממשלת גרמניה ולמשרד לעניינים מיוחדים ומדווח ישירות לקנצלר גרמניה. הארגון מהווה סוכנות לאיסוף מודיעין באמצעות מודיעין אנושי, מודיעין אותות ומודיעין ממקורות גלויים למען האינטרסים הלאומיים של גרמניה.
מטות הארגון נמצאים בפולאך, סמוך למינכן, ובברלין הבירה. נכון לשנת 2005, 6,050 סוכנים שירתו בארגון - עשרה אחוזים מהם חיילי הבונדסווהר (Bundeswehr, הצבא הפדרלי) ומהמשרד למדעי הצבא (Amt für Militärkunde).

רקע

מתחילה נועד הארגון לשמש מערכת התרעה לממשלה הפדרלית הגרמנית מפני איומים של מדינות זרות, בעיקר גרמניה המזרחית. עד היום הארגון מחזיק בציוד ציתות ואחראי לפיקוח אלקטרוני על התקשורת הבינלאומית מטעם גרמניה. אי לכך, עוסק הארגון לא רק בפעילויות ביון שונות אלא גם אחראי על מודיעין אותות. כסוכנות הביון היחידה בגרמניה, הארגון אחראי גם לאיסוף מודיעין אזרחי וצבאי, על אף שהצבא הפדרלי מחזיק בשירות ביון משלו - פיקוד הסיור האסטרטגי (Kommando Strategische Aufklärung). עקרונית, פיקוד הסיור האסטרטגי אינו נחשב לשירות ביון עצמאי אף שהוא אחראי לאיסוף מודיעין; על כל פנים, היחסים בינו ל-BND קרובים מאוד (ישנו ארגון ביון צבאי נפרד בשם השירות לסיכול ריגול צבאי, MAD, Militärischer Abschirmdienst).
שירות הביון הפנימי של גרמניה הוא ה-BfV, המשרד הפדרלי להגנת החוקה (Bundesamt für Verfassungsschutz), שמחזיק ב-16 משרדים ממלכתיים בכל אחת מהמדינות הפדרליות בגרמניה - "המשרדים הממלכתיים להגנת החוקה" (Landesämter für Verfassungsschutz). ה-BfV נחשב לשירות הביטחון.

היסטוריה

בתחילת שנות השישים, כ-90% מהמודיעים של הארגון במזרח גרמניה היו סוכנים כפולים של השטאזי.
ב-2005 נחשד הארגון בציתות לעיתונאים שעמדו לחשוף את מעורבות הארגון במלחמת עיראק. בפברואר 2008, הארגון נחשד במעורבות באחסון כספים לא כשרים בבנקים בליכטנשטיין. באותה שנה נתפסו סוכני BND בקוסובו בחשד שניסו לפוצץ את בניין האיחוד האירופי במדינה.
כמה מבכירי הארגון היו מעורבים במשימות תיווך בין ישראל לארגוני טרור, בנושאי שבויים ונעדרים. כך למשל, בכיר ה-BND, ברנד שמידטבאואר היה המתווך הגרמני בעסקת גלעד שליט ובעסקת החילופים של ישראל מול חזבאללה בעניין החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב.
תרגומי המקרא ללטינית

תרגום ספרי המקרא לשפה הלטינית החל לכל המאוחר במאה השנייה לספירה. תרגומי המקרא הלטיניים כוללים הן תרגום של ספרי התנ"ך העבריים, הן תרגום של הספרים החיצוניים ושל ספרי הברית החדשה היווניים. הידוע שבהם הוא תרגום הוולגטה, שנערך בסוף המאה הרביעית ואשר הוכר בשנת 1546 כנוסח הסמכותי של כתבי הקודש על ידי ועידת הכנסייה בעיר טרנטו.

עריכה של וטוס לטינה על ידי הירונימוס

הירונימוס, בן המאה הרביעית לספירה, החל בעריכה של נוסח זה עוד בצעירותו, בהיותו ברומא. לא ידוע מה היקפה של מלאכת העריכה שלו, אולם ידוע שהיא כללה את עריכת ספרי הברית החדשה, ועריכת התרגום על ספר תהילים, המוכר בשם הלטיני Psalterium Romanum.

תרגום ללטינית על פי ההכסאפלה

לאחר שהירונימוס הגיע לארץ ישראל, בשנת 385 לספריה, הוא החל בעריכת תרגום לטיני על פי הנוסח היווני של ההכסאפלה של אוריגינס לתרגום השבעים. מנוסח זה שרד בידינו כיום התרגום לספר תהילים, המוכר בשם הלטיני Psalterium Gallicanum, ותרגום לספר איוב. תרגום ה-Psalterium Gallicanum לספר תהילים מהווה כיום את נוסח הוולגטה לספר זה.

בראשית העת החדשה

עם השנים בשל ההעתקות הרבות, מכתב יד אחד למשנהו, נפלו בנוסח הוולגטה שיבושים רבים; כאשר קטעים מנוסח הוטוס לטינה (VL) השתרבבו לתוכו. כך גם כשהומצא הדפוס, הודפס הוולגטה עם אותם שיבושים. 
במאה ה-16, בעקבות ועידת הכנסייה הקתולית בטרנטו, ניסו האפיפיורים לעצב נוסח מתוקן של הוולגטה ללא שיבושים, הידוע בשם Sixtina Clementina, (על שם האפיפיורים סיקסטוס החמישי וקלמנס השמיני) ונוסח זה מודפס מאז במהדורות הנפוצות, אולם גם נוסח זה לא מתוקן דיו. בימינו ידועים שתי מהדורות מדעיות המציגות נוסח מדוקדק ומוגה של הוולגטה, האחת, מהדורה גדולה ומפורטת שעדיין לא הושלמה, הנערכת החל משנת 1926 על ידי חוקרים בנדיקטינים מרומא, והשנייה היא מהדורה בת שני חלקים שיצאה לאור  בשנת 1969 על ידי Deutsche Bibelgesellschaft (החברה הגרמנית למקרא) שבשטוטגרט.
בוועידת הכנסייה הקתולית בטרנטו, אשר נערכה בשנת 1546, הוכר נוסח הוולגטה לספרי התנ"ך, יחד עם עריכתו של הירונימוס לספרי הברית החדשה ונוסח ה-VL לספרים החיצוניים כנוסח המוסמך של כתבי הקודש.

במאה ה-20

מבין התרגומים המודרניים של המקרא ללטינית, ראויים לציון הם: תרגום לספר תהילים Versio Piana אשר יצא לאור בשנת 1945 על ידי המכון האפיפיורי למקרא בעריכת החשמן אוגוסטין ביאה , ותרגום חשוב נוסף לספר תהילים שיצא לאור בשנת 1969, Versio Nova Vulgata, המתבסס על ה-Psalterium Gallicanum של הירונימוס, אשר בניגוד לכל שאר התרגומים המתבססים על נוסח תרגום השבעים, תרגום זה מבוסס על נוסח המסורה העברי, כמו גם בסידור הפרקים שבו מתבסס על החלוקה העברית, השונה מהחלוקה של תרגום השבעים ושל כל התרגומים שהלכו בעקבותיו.
שירילי דשא

קריירה

דשא שיחקה בהצגת היחיד "דרמה קטנה", זוכת הפרס הראשון בפסטיבל תיאטרונטו. כמו כן, שיחקה בהצגה "פירוק". בקולנוע היא הופיעה בסרטים שונים, בהם "ההתחלפות" ו"הנוער". שיחקה גם ב"לכל דבר מחיר", סרט הגמר של דפנה לוין לצד מאיר סויסה, ששי קשת ומיכל נחמן-צפיר.
בטלוויזיה, דשא יצרה וביימה את קומדיית המצבים איצ'ה בהפקת אביה פשנל ששודרה בערוץ 2 בשנים 1994–1997. בשנת 2007 יצרה וביימה את הסדרה הדוקומנטרית "פשה", ביימה את הגרסה הישראלית של הסדרה "בנות הזהב", כתבה את הסדרה "כאן גרים בכיף", וביימה וכתבה את סדרת הילדים "ילדי בית העץ" - עליה זכתה בפרס הבימוי בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה.
בתיאטרון, דשא ביימה את ההצגה "שלום ולא להתראות", את המחזמר "חנות קטנה ומטריפה" (בו כיכבה לצד עידן אלתרמן), את הקומדיה "אניהו" (הסיפור "השמנמן") ואת מופע הבידור "לסלאו לא נחה" בכיכובה של חנה לסלאו. כמו כן, כתבה ביחד עם אוהד חיטמן את המחזמר "בילי שוורץ" שזכה ב-4 פרסי התיאטרון הישראלי.
נשואה למחזאי והבמאי רוני סיני ולהם 3 ילדים. מתגוררת באליכין.
טרבור הורן

ביוגרפיה

הורן נולד ב-1949 בעיר סנדרלנד המצויה בצפון מזרח אנגליה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנות השבעים כנגן בתוכנית הטלוויזיה הבריטית בואו לרקוד, מאוחר יותר הוא התקבל כנגן ללהקת הליווי של זמרת הדיסקו טינה צ'ארלס ושם התוודע אל נגן הקלידים ג'פרי דאונס, התקופה בה התוודע אל סצנת הדיסקו השפיעה על פעילותו של הורן כמוזיקאי ומפיק. 
בשנת 1978 הקימו הורן ודאונס את ההרכב The Buggles ואליהם הצטרפה לינדה אלן כזמרת מלווה ומתופפת, הורן היה הסולן והבסיסט ודאונס היה הקלידן. היה זה הרכב גל חדש אשר הנפיק שני אלבומי אולפן: עידן הפלסטיק (1980) וAdventures in Modern Recording ‏(1981). 
הורן ודאונס כתבו את הטקסטים והלחנים של להיטי הלהקה והורן הפיק את שיריה ואלבומיה. הורן סיגל לעצמו מראה חיצוני מוחצן ומשעשע אשר כלל משקפיים צבעוניים ענקיים, ובגדים צבעוניים במידות גדולות בהרבה ממדי גופו, הצד הוויזואלי של הלהקה הודגש מלבד הלבוש גם באמצעות הקליפים שהם הפיקו וגם באמצעות ההופעות החיות. 
בין שני האלבומים אשר הלהקה הוציאה, הורן הצטרף אל להקת הרוק יס כסולן וגיטריסט ועם יס הוא הקליט ב-1980 את האלבום: דרמה. במסגרתו הורן השתתף בעבודת ההפקה. בראשית 1981 פרש הורן מלהקת יס, אולם עדיין נותר שותף להפקת שני אלבומים נוספים של הלהקה. 
בין השנים 1983 ל-1985 היה הורן סולן ובסיסט בלהקת ארט אופ נויז, החל מראשית דרכה חברי הלהקה לא חשפו את זהותם ונהגו להסוות את פניהם באמצעות חפצים ומסיכות, היה זה הרכב גל חדש ניסיוני, והורן היה שותף לכתיבת השירים של ההרכב, הוא פרש ב-1985 מארט אוף נויז בעקבות החלטת חברי ההרכב לחשוף את זהותם. 
החל משנת 1982 הורן ורעייתו ג'יל סינקלייר הם הבעלים של הוצאה לאור של מוזיקה בשם: שירים מושלמים. מדובר בחברה עצמאית, אשר נועדה לקדם להקות ומוזיקאים, ואשר היא מקושרת אל חברת התקליטים ZTT בדרך זו הורן קידם את להקתו ארט אופ נויז, את להקת פרופגנדה, מארק אלמונד, טינה טרנר ואמנים נוספים.
הורן היה שותף בהפקה המוזיקלית של סינגלים ואלבומים וגרסאות ארוכות של האמנים. הוא זכה לפרס הבריטי של מפיק השנה בשנים 1982, 1985 וב-1992. ב- 11 בנובמבר 2004 נערך באצטדיון ומבלי מופע חגיגי לציון 25 שנים לפעילותו של מפיק האלבומים טרבור הורן, המופע נערך בחסות The Prince's Trust‏ והכנסותיו הוקדשו לצדקה. במופע נטלו חלק האמנים אשר הורן טיפח כמפיק במשך השנים: פט שופ בויז, גרייס ג'ונס, ארט אופ נויז, להקת פרופגנדה, הופעת איחוד של פרנקי הולך להוליווד, (ללא הולי ג'ונסון) The Buggles, יס וסיל. את המופע הפיק הורן, וגם את האלבום הכפול אשר תיעד את ההופעה והדי וי די של המופע. 
החל מ-1980 נשוי הורן לג'יל סינקלר ויש להם ארבעה ילדים, רעייתו יהודיה וילדיו חונכו כיהודים.
תוסיתה ג'איאסונדרה

ביוגרפיה

ג'איאסונדרה נולדה ב-1971 בסרי לנקה. ב-1993 סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
ג'איאסונדרה שיחקה בתפקיד טושורה "טאש" בנדרה בסדרת הדרמה הרפואית "הולבי סיטי" של ה-BBC במשך שלוש שנים. מ-2003 עד 2006 גילמה את סמלת בילוש רמאני דה קוסטה בדרמה המשטרתית "The Bill" של רשת ITV. היא הופיעה בתפקיד אורח בדמות סמלת בילוש איישה מסעוד בסדרה "עדות אילמת" של ה-BBC.
בתיאטרון שיחקה ג'איאסונדרה במחזה "סוס מלחמה", עיבוד של התיאטרון המלכותי הלאומי לרומן באותו שם מאת מייקל מורפורגו. ב-2009 הופיעה במחזה "Dreams of Violence" מאת סטלה פהילי עבור להקת התיאטרון "Out of Joint" שהועלה בתיאטרון סוהו.
ב-2015 וב-2017 הופיעה ג'איאסונדרה בסדרת הדרמה של ה-BBC "דוקטור פוסטר" בכיכובה של סוראן ג'ונס.
וינסנט תיל

קריירת מועדונים

תיל גדל במחלקות הנוער של המועדונים פולה אש ופרוגרס נידרקורן מליגת העל הלוקסמבורגית. בשנת 2012 עבר תיל למחלקת הנוער של מץ מליגת העל הצרפתית. בתחילת עונת 2016/2017 החל תיל לשחק במץ II, קבוצת המילואים של המועדון. ב-21 בספטמבר 2016 ערך תיל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בהפסד 3-0 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור השישי בליגה.

קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2016 ערך תיל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוקסמבורג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בהפסד 3-0 לנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות. ב-31 במאי 2016 הבקיע תיל את שער הבכורה שלו בנבחרת, בדקה ה-90 בהפסד 3-1 לנבחרת ניגריה במשחק ידידות.