google/wiki40b huggingface dataset:
נורגול ישילצ'אי

ביוגרפיה

ישילצ'אי נולדה במרץ 1976, בעיר אפיונקאראהיסאר (המבצר השחור של אפיון, עיר שנזכרה רבות במיתולוגיה היוונית). משפחתה עברה לאחר מכן לעיר איזמיר, שם למדה בבתי הספר היסודי והתיכון. היא סיימה בשנת 2001 את לימודיה במחלקה לתיאטרון באוניברסיטת אנאדולו שבאסקישהיר, אבל עוד כשנכנסה ללמוד בשנת 1998 קיבלה את תפקידיה הראשונים בסרט קולנוע טורקי וכן בתפקיד גולסום שהיה תפקידה העיקרי הראשון בטלוויזיה, בסדרה "האביב השני". מאז שיחקה בכ-15 סדרות טלוויזיה, וקיבלה בשנים 2002, 2005, 2007 ו-2008 את התואר "השחקנית הטובה ביותר" בפסטיבלים של סרטים וסדרות טורקיים.
בנוסף, היא שיחקה ב-13 סרטים טורקיים, וזכתה למודעות בינלאומית כאשר בשנת 2007 גילמה צעירה לסבית טורקייה בסרט "קצה גן העדן" של הבמאי הטורקי-גרמני המפורסם פתיח אקין, וקיבלה יחד עם הצוות את הפרס בפסטיבל קאן על הסצנה הטובה ביותר. ב-2013 אף שיחקה בסדרה קומית בתפקיד עצמה.
ישילצ'אי שיחקה בתפקידים ראשיים גם בגרסאות טורקיות למחזות מפורסמים. לדוגמה, היא גילמה את דמותה של אופליה ב"המלט" ואת דמותה של בלאנש דבואה במחזמר "חשמלית ושמה תשוקה". כמו כן שיחקה בגרסה הטורקית של הסדרה המפורסמת "דוגמניות 90-60-90" בתפקיד דניז.
בשנת 2010 גלמה את דמותה של יסמין בסדרה הטורקית אהבה ועונש
בשנת 2014 היא מגלמת את דמותה של גולסרן בסדרה הטורקית רסיסים
החל מ-2016 היא מגלמת את דמותה של קסם סולטאן בעונה השנייה של הסדרה ההיסטורית "המאה המפוארת: קסם".
לואי לבנדובסקי

קורות חיים

לבנדובסקי נולד במחוז ורשן (Wreschen) שבפלך פוזנן בפרוסיה. בגיל 12 עבר לברלין, שם למד נגינה בפסנתר ופיתוח קול, ושר כסופרן בבית הכנסת. לאחר מכן למד אצל א. ב. מרקס, ואף למד בבית הספר להלחנה באקדמיה הפרוסית לאמנויות ובאקדמיה לזמרה של ברלין.
לאחר סיום לימודיו בהצטיינות, התמנה למנצח המקהלה בבית הכנסת החדש בברלין. כיהן כפרופסור למוזיקולוגיה בקונסרבטוריון בברלין, והיה היהודי הראשון שהתקבל לאקדמיה הפרוסית לאמנויות.
לבנדובסקי החל לכתוב מוזיקה לבתי הכנסת הליברליים בגרמניה, בתי כנסת בהם החלו לעשות שימוש בעוגב, והייתה נהוגה בהם גם שירת מקהלה. לבנדובסקי התנגד לשילוב יסודות מוזיקליים פרוטסטנטיים, אם כי לא חשש לאמץ לחנים ממנגינות גרמניות עממיות, אך יחד עם זאת ביקש לדבוק באופיים ובייחודם של הסולמות המלודיים הישנים ולהעניק להם אצילות בדרך של הירמון.
הואיל ולחניו נועדו גם לשירה בציבור בבית הכנסת (כמו גם לבתי הכנסת בהם לא הותקן עוגב), וכן לא רק למקהלה לבדה, נעשו חיבוריו המוזיקליים נכס צאן ברזל בגרמניה, ובמהרה פשטו גם למדינות נוספות באירופה ומעבר לים, אל בתי הכנסת של המהגרים הגרמנים בארצות הברית.
כיום ניתן לשמוע את לחניו של לבנדובסקי בבתי הכנסת הרפורמיים כמו גם בבתי הכנסת האורתודוקסיים.
בתו של לבנדובסקי, מרתה, הייתה אשתו של הפילוסוף היהודי הרמן כהן.
הגדה השמאלית (במת שמאל)

אתר האינטרנט

אתר הגדה השמאלית הוקם באביב 2002. מאות אנשי שמאל כתבו וכותבים בו, ומדי יום יש יותר מ-3,000 כניסות. "הגדה השמאלית" כמועדון התבססה בשנים הראשונות של שנות התשעים כתוצאה מהתארגנות של קבוצה במפלגה הקומוניסטית, עמה נמנו אלי גוז'נסקי, עו"ד מור סטולר, ראובן קמינר, ח"כ ד"ר דב חנין וח"כ לשעבר עיסאם מח'ול. השקפות הקבוצה היו מרקסיסטיות והתבססו על כתבי הוגים דוגמת אנטוניו גראמשי ורוזה לוקסמבורג. 
הפעלת האתר מבוססת על התנדבות חברי המערכת, הפועלים כמערכת לכל דבר. בתוקף אחריותה קבעה המערכת שלאתר עניין בפרסום מאמרים עיונים ואקטואליים הכתובים מנקודת ראות שמאלית, ואשר נועדו לקדם את השמאל ואת מאבקיו. החל מחודש אוגוסט 2010 שינה האתר את פניו ופועל במתכונת עדכנית וזמינה בהתאמה מלאה לפלטפורמות מידע חברתיות.

המועדון

מועדון הגדה השמאלית נוסד בשנת 1990, פועל במנותק מאתר האינטרנט, והוא עמותה עצמאית הפועלת בסיוע חד"ש. המועדון ממוקם ברחוב אחד העם בתל אביב.
מועדון הגדה השמאלית מציע עצמו במחירים נמוכים כחלק מהאופק הרעיוני המנחה אותו לקדם תרבות קהילתית שווה לכל נפש. במועדון, בתל אביב, מתקיימות ערבים חברתיים כגון הרצאות, הופעות רוק, פאנק והארדקור, ועוד. את המועדון מנהל ערן סגל.
כיכר פיגאל

כיכר פּיגָאל (בצרפתית: place Pigalle) היא כיכר עירונית הממוקמת ברובע התשיעי של פריז בירת צרפת, לרגלי גבעת מונמרטר. הכיכר ממוקמת במפגש שדרת קלישי ושדרת רוששואר
הכיכר קרויה על שמו של ז'אן-בטיסט פיגאל. בשל שמה של הכיכר, מכונה גם הרובע שסביבו "פיגאל".
בסוף המאה ה-19 הייתה הכיכר והרחובות הסמוכים לה מרכז של קהילה ספרותית ושל אינטלקטואלים. בייחוד נודע קפה נובל אתנה (Nouvel Athene) שהיה ממוקם בכיכר, שהיה מרכז לאמנים ואנשי רוח. הקפה נסגר בראשית המאה העשרים, וסגירתו היוותה סמל לניצחון האמנים הקוביסטים (שנהגו לשבת בבית המרזח לפין אגיל שעל גבעת מונמרטר) על האמנים הפורמליסטים של נובל אתנה.
כיום הכיכר היא מרכז של מכוני ליווי ומופעי חשפנות ובאזור הכיכר נפוצה זנות.
עגלת משטחים

עגלת משטחים היא מכונה הבנויה, על פי רוב, ממגבה הידראולי, ונועדה לסייע בשינוע משטחים למרחקים קצרים.
עגלות חשמליות מיועדות לשינוע והובלה של משטחים בקלות וללא מאמץ של המפעיל. הן בנויות ממזלג שנועד להיכנס תחת משטחים המתאימים למלגזות. תחת כל שן של המזלג מורכב גלגל בודד או צמד גלגלים. זוג גלגלים נוסף מורכב תחת בסיס העגלה, והוא בעל יכולת היגוי. היגוי העגלה מתבצע באמצעות זרוע מתכתית המחוברת לזוג הגלגלים. זרוע זו משמשת גם כידית הפעלה של המנגנון ההידראולי (המשאבה).
בדרך כלל, מזלג העגלה מתרומם לגובה נמוך יחסית – מספיק כדי להגביה את המשטח מהקרקע ולאפשר תנועה נוחה של העגלה. כושר ההרמה של העגלות עומד על מספר טונות (כ-2 טון)

אופן הפעולה

עגלת משטחים הידראולית מכילה זוג בוכנות הידראוליות המשמשות כמגבה הידראולי. כדי לדחוס שמן מבוכנה אחת לשנייה, יש להניע את זרוע העגלה מעלה ומטה. על מנת לשלוט על פעולת המגבה, ישנה ידית קטנה בעלת מספר מצבים: כאשר הידית מוסטת כלפי מטה, הנעת הזרוע תעביר שמן בין הבוכנות, ותגרום להעלאת המזלג. כאשר הידית נמשכת כלפי מעלה, השמן יתרוקן מהבוכנה, ושיני המזלג ירדו מטה. מצב אפשרי נוסף של הידית הוא מצב ביניים, בו תנועת הזרוע לא תשפיע על הבוכנות.
כאשר הבוכנה מתרוממת, היא מושכת, באמצעות מערכת של מוטות, את הגלגלים הקידמיים של העגלה, כך שכל גלגלי העגלה מתרוממים בו זמנית באופן שווה.

עגלות מתקדמות

לעגלת משטחים חשמלית יכולת הרמה חשמלית של המזלג, והנעה חשמלית העוזרת בהזזת העגלה.
ישנן גם עגלות בעלות מערכת שקילה מובנת.
שי ברוש

ביוגרפיה

ברוש נולד בקיבוץ הגושרים בשם שי ברמן.
הוא התגייס לצה"ל ב-1970 והתנדב לקומנדו הימי. בתחילת שנות ה-70 השתתף בלחימה נגד מחבלים ברצועת עזה. במלחמת יום הכיפורים השתתף ב"מבצע ליידי" שבמסגרתו חדר לנמל פורט סעיד עם כוח של היחידה שהטביע ספינת טילים מצרית מדגם "אוסה", שתי ספינות טורפדו, ונחתת טנקים. על פעולתו זו זכה לעיטור המופת.
בנובמבר 1974 השתחרר מצה"ל, אך חזר לשירות הקבע לאחר מבצע יונתן. הוא יצא לקורס קצינים ומונה למפקד צוות בשייטת. לאור הצלחותיו בפעולות נועזות שביצע, מונה ב-1979 למפקד פלגת הלוחמים, זאת על אף שהיה בדרגת סרן בעוד התפקיד נשא תקן של סגן-אלוף. כמפקד פלגת הלוחמים השתתף בין היתר ב"מבצע מתח גבוה", בו פשטו לוחמי הקומנדו הימי, תחת פיקוד עמי אילון, באפריל 1980 על בסיס מחבלים בלבנון ובו מחבלים שעמדו לצאת לפיגוע מיקוח בישראל, והרגו כעשרים מהם. ברוש יצא לקורס חובלים ושירת כמפקד ספינת טילים, "אח"י רשף", בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. ב-1984 חזר לשייטת 13, מונה שוב למפקד פלגת הלוחמים ולאחר מכן למפקד בית הספר ללוחמים של השייטת. 
לאחר מותו של מפקד השייטת אורי גיל מונה ברוש באוגוסט 1987 למפקד השייטת, תפקיד בו כיהן עד 1991. בתקופתו פוצצה היחידה את הספינה "סול פרין" של אש"ף בקפריסין, באפריל 1988 חוסל אבו ג'יהאד ובדצמבר אותה שנה השתתפו כוחות היחידה ב"מבצע כחול וחום". בשנים 1992 עד 1994 שירת כמפקד בסיס אשדוד.
קודם לדרגת תת-אלוף ושימש כמפקד מספן המודיעין בחיל הים בתקופת אסון השייטת שלאחריו נאלץ לפנות את תפקידו.

לאחר שחרורו

לאחר שחרורו מצה"ל עוסק ברוש בייעוץ בתחום הביטחוני. 
ב-2010 הוצע ברוש כמועמד המוסכם על משרד האוצר ומשרד הביטחון לכהן כיו"ר התעשייה הצבאית, אך הצעה זו לא התקבלה במועצת המנהלים של החברה. 
בינואר 2012 הופיע ברוש בפני ועדת צמח מטעם איש העסקים היהודי-גרמני מייקל הרצוג, והמליץ להקים את מתקני קליטת הגז הטבעי בים ולא ביבשה.

השכלה

לברוש תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

חקירה בפרשת הצוללות

בספטמבר 2017 נעצר בידי משטרת ישראל בחשד של לקיחת שוחד והפרת אמונים בפרשת הצוללות.
בנובמבר 2018 הודיעה המשטרה כי נתגבשה תשתית ראייתית נגד ברוש לביצוע עבירות שוחד, מרמה  והפרת אמונים, קשירת קשר לביצוע פשע והלבנת הון.
פיורד אדמס

גילוי הפיורד

הפיורד צולם מן האוויר ומופה לראשונה על ידי המשלחת הלאומית האנטארקטית האוסטרלית ב-1956.

מקור השם

שמו של הפיורד ניתן לו על ידי ועדת השמות והמדליות האנטארקטית של אוסטרליה.
הפיורד נקרא על שמו של איאן ל. אדמס (Ian L. Adams), מפקד תחנת מוסון בשנת 1958.
מאמר מדעי

מאמר מדעי הוא מאמר שנכתב על ידי חוקר או קבוצת חוקרים, ומשקף את תוצאותיו של מחקר שבו עסקו.

מבנה מאמר מדעי

בעת פרסומו מלווה המאמר לעיתים, בהתאם לנהוג בכתב העת שבו הוא מתפרסם, בתקציר המציג את תמציתו של המאמר.
בתחומים אחדים, כגון משפטים, מאפיין ויזואלי בולט של מאמר מדעי הוא ריבוי הערות השוליים, כך שלעיתים רוב שטח הדף מוקדש להערות שוליים. הערות אלה משמשות לציון מקורות ואסמכתאות, להפניה לביבליוגרפיה המרחיבה את הדיון בנושא ולהעמקת הדיון בפרטים שאינם נחוצים להבנה ראשונית של הנושא.

המאמר המדעי ככלי להערכה מקצועית

מאמר מדעי הוא כלי חשוב, ולעיתים עיקרי, להערכת כישוריו של חוקר ולקביעת קידומו האקדמי, כמו גם כלי למדידת תפוקתה של יחידה אקדמית (חוג, פקולטה, אוניברסיטה, ואף כלל האוניברסיטאות במדינה). מדידה זו נעשית לפי מספר המאמרים ולפי איכותם, ויצרה את הביטוי Publish or Perish - פרסם או פרוש, המכוון אל החוקרים. מאמר אקדמי נכתב בדרך כלל על ידי חברי הסגל האקדמי באוניברסיטה או במכון מחקר, וכן על ידי תלמידים לתארים מתקדמים.
מעברת תלפיות

החיים במעברה

בשנת 1953, מעברת תלפיות הייתה בגודל 500 דונם, ואכלסה בין שמונת אלפים לעשרת אלפים אנשים. השיכונים במעברה היו צריפונים עשויים פח בד. מעטים מהם היו צריפים בריטיים צבאיים ממחנה אלנבי שנותרו אחרי עזיבתם. א. גבריאלית מתאר את המחנה בפירוט:
[המחנה] שטח גדול עטור גדר ובו שער אחד ויחיד, שער ברזל כבד. בפנים – תהו ובהו ארכיטקטוני, בליל משונה של מיני בלוקונים, אוהלים, צריפונים, בתים חצי עגולים שבהם שכן הצבא הבריטי, בתים רעועים מקצתם מלבנים אדומות מקצתם מכוסים טיח. ועוד מיני צורות משונות שקשה להגדירן בדיוק.
— "על מעברה אחת," קול העם, 20.10.1950, עמ' 6.
לכל משפחה הוקצה שטח אדמה קטן עם צריף או פחון. היה אחוז אבטלה גבוה, ורוב שוק העבודה היה מורכב מגברים שבדרך כלל הועסקו בעבודות בנייה בשכר יומי של 2.10 לירות. נשים שעבדו, לרוב עבדו כעוזרות בית והרוויחו מעט מאוד. כתוצאה מכך משפחה ממוצעת הייתה צריכה להתקיים מכ-25 לירות לחודש ודמי השכירות עבור צריף עלה 5 לירות לחודש. עקב זאת, שרר עוני כבד במעברה. כתוצאה מכך, התקיים פשע רב כגון גנבות ושוק שחור של מכירת מצרכי מזון. נוסף על כך, ילדים רבים נאלצו למכור עיתונים ובוטנים בכניסה לירושלים וזקנים שלא היו מסוגלים לעבוד קיבצו נדבות. שוכני המעברות היו לפעמים קיבלו תרומות אמריקאיות עקב מצבם הכלכלי הקשה.
התלמידים למדו בבית שבתחילה השתייך לזרם העובדים, אך מאוחר יותר הפך לבית ספר ממלכתי. בית הספר הוקם באחד המבנים הריקים של מחנה אלנבי של הצבא הבריטי. הימצאות בכיתות לא נקבעה על ידי רמת השכלה אלא לפי גיל. בית הספר המשיך לפעול זמן-מה אחרי שהתפרקה המעברה. לא היו מים בצריפונים, אך היה ברז מרכזי שסיפק מים לכל המעברה. השירותים היו מבני פח שהוצבו על בורות.

פינוי המעברה

בראשית שנות ה-60 קצב העלייה האט ובשל כך פסקה הקמת המעברות, והמדינה יכלה להרשות לעצמה לבנות שיכונים קבועים. דיירי מעברת תלפיות הועברו לשיכונים באזור המעברה, בעיקר שכונת קטמונים והשיכונים ברחובות דרך חברון ודרך בית לחם. באזור שבו שכנה המעברה הוקמה שכונת מגורים.
קרן שמש

שירותים

מגוון השירותים המוצע כיום על ידי קרן שמש כולל ליווי על ידי אנשי עסקים מתנדבים (מנטורים) המסייעים לעסק החדש משך שנה עד שנתיים במודל של אחד על אחד. בנוסף מסבסדת קרן שמש סיוע בתשלום על ידי גורמים חיצוניים, ובכלל זה שעות ייעוץ במגוון תחומים (פיננסי, שיווקי, לוגיסטי, משפטי ועוד) וקורסים, וכן הכנת תוכניות עסקיות על ידי יזמים, וזאת לצורך תכנון של העסק ומעקב אחר התפתחותו.
קרן שמש מסייעת לעסקים חדשים לגייס הלוואות הן על ידי סבסוד התוכנית העסקית כאמור, והן באמצעות שיתופי פעולה עם מגוון גורמים המעניקים הלוואות מסובסדות, ובכלל זה האגודה הישראלית להלוואות ללא ריבית, קרנות בערבות המדינה, קרנות קורת, קרנות הסוכנות היהודית.
בנוסף, קרן שמש מפעילה מגוון גדול של פעילויות העשרה ובכלל זה סדנאות שיווק ופיננסים, ימי עיון במגוון רב של תחומים, מפגשים ענפיים של יזמים בתחומים קרובים (נטוורקינג) ועוד.
ב-2014 החלה קרן שמש להפעיל קבוצות עבודה משותפות למספר יזמים באזורים שונים בארץ. בקבוצות אלה נערך דיון משותף בסוגיות עסקיות המעסיקות את חברי הקבוצה, וכן נערכים מפגשים עם מרצים בנושאים ניהוליים שונים.
רוב הפעילויות הן ללא תשלום ליזמים שהתקבלו לתוכנית ולבוגרי התוכנית.
בנובמבר 2011, זכה אמיר עשור, יזם שנתמך על ידי הקרן, בתואר יזם השנה העולמי של ארגון YBI.

פרויקט המנטורים של קרן שמש

כ-400 אנשי עסקים מתנדבים כיום בקרן שמש כמנטורים. המתנדבים הם אנשי עסקים בעלי ניסיון רב, שהקנה להם ראיה הוליסטית של עסקים מהיבטים שונים: השיווקי, הפיננסי, התפעולי ועוד.
רוב המנטורים המתנדבים מלווים עסקים בתחילת דרכם במודל של אחד על אחד, ועוזרים להם בניתוח צרכים, בתעדוף, בשיטות לקבלת החלטות ואף - באוזן קשבת. מנטורים אחרים מסייעים כל אחד בתחום מומחיותו במפגשים ספורים עם יזמים שונים. כמו כן נעזר הארגון במתנדבים לצורך הרצאות ודיונים בקבוצות עבודה, וכן כחברים בוועדת האשראי הממליצה בפני שותפים על מתן הלוואות ליזמי הקרן.
המנטורים המתנדבים נמצאים בקשר שוטף עם היזמים, ומסייעים לשמירת הקשר בין המנטור לבין היזם, באופן שמאפשר מתן פתרונות על פי צורך ובעת הצורך. הקשר בין המנטורים לבין צוות קרן שמש נשמר הן ישירות והן באמצעות מערך של רכזים - סטודנטים מתנדבים העומדים בקשר חודשי עם כל מנטור ומעדכנים.
אלכסנדר בסטריקין

פרופסור אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין (ברוסית: Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית.

ביוגרפיה

ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980.1980 בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו.
בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר.
בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג.
ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות.
ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה.
אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב.
אוטוביאנקי פרימולה

מבנה

מנוע דגם ה"אוטוביאנקי פרימולה" נלקח מפיאט 1100 דגם D (בין השנים 1964–1968), ומשנת 1968 המנוע נלקח מפיאט 124.
הדגם היה מצויד בהנעה קדמית (עבור פיאט זה היה הדגם הראשון מסוג זה), מנוע רוחבי, מצמד הידראולי, ארבעה בלמי דיסק וכן דלת אחורית (בדגמי 3 דלתות הצ'בק - היו שתי דלתות נוסעים ודלת מטען).
בשנת 1969 התחילה חברת אוטוביאנקי לייצר את דגם הסופרמיני "אוטוביאנקי A112", ואת דגם הסדאן אוטוביאנקי A111.
ב-1969 הועברה אוטוביאנקי לחטיבת לנצ'יה של פיאט. 
אוטוביאנקי פרימולה זכתה במקום השני, בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 1965. 
במקום הראשון זכה דגם ה"אוסטין 1800" ובמקום השלישי פורד מוסטנג.
אריאלה דים-גולדברג

אריאלה דים-גולדברג (1935–1985) הייתה סופרת עברית וחוקרת מקרא.

ביוגרפיה

אריאלה דים גולדברג נולדה במושב בית עובד לחוקר המקרא שמואל דים. את לימודיה הגבוהים עשתה באוניברסיטת בר-אילן ובבוסטון, שם גם הקימה את משפחתה. כסופרת מחוננת הביאה לספרות העברית סגנון פמיניסטי קמאי. עסקה הרבה בדמויות נשים בתנ"ך והאירה אותן מזוויות לא צפויות.
עסקה גם בתרגום, וספר הילדים הקלאסי שתרגמה, "13 האורלוגין", זכה בשעתו לשבחים רבים. היו לה ידידים רבים הן בירושלים והן בבוסטון. אחדים מהם הם היום העומדים בראש המחלקות למקרא ויהדות באוניברסיטאות בארץ. השאירה אחריה בעל, אף הוא חוקר, ושתי בנות.
נפטרה בבוסטון, לאחר מחלה קשה, בשנת 1985. לאחר מותה יצא לאור ספר זיכרון בשם "סגולה לאריאלה", שבו כינסו מיטב החוקרים והכותבים במדעי היהדות את דבריהם לכבודה. בין המשתתפים בספר לזכרה יהודה ליבס, דוד שחר, אבנר טריינין, ישראל לוין, משה בר-אשר, יהודה אליצור, נחום סרנה, חגי בן-שמאי, מרדכי שלו, יהודה פרידלנדר, ואחרים. על אריאלה דים נכתבו לאחר מותה מספדים רבים בעיתונות העברית.
דני רופ

ביוגרפיה

דני רופ נולד כבן הבכור למרים ואלן רופ במשפחה בת שלושה ילדים, וגדל בירושלים, בה המשיך להתגורר עד 1993. אביו, גאולוג במקצועו, עלה לישראל מדרום אפריקה והמשיך לעסוק בחקר אבני חן. בהמשך שימש כגאולוג הראשי של חברת "שפע ימים", העוסקת בחיפוש יהלומים בקרקעית נחל קישון.
את שירותו הצבאי עשה רופ במרכז המטאורולוגיה של חיל האוויר, וכך החל את דרכו כחזאי. עם שחרורו מהצבא, עבד כמאמן טניס. לאחר שעבר מבחן בד בערוץ הראשון לתפקיד מגיש תחזית מזג האוויר במהדורת החדשות, החל ביוני 1989 להגיש את תחזיות מזג אוויר הראשונות בטלוויזיה בישראל, בפינה ב"מבט" שנקראה "שבשבת".
בשנת 1991 הנחה רופ את תחרות הקדם אירוויזיון יחד עם שירה גרא, אשר שודר בערוץ הראשון.
משהוקם ערוץ 2, עבר רופ לערוץ והחל להגיש את התחזית במסגרת שידורי החדשות של חברת החדשות בשנת 1993. בנוסף הגיש גם את השעשועון "יותר מזל משכל". דמותו של רופ בתקופה זו זוהתה היטב עם צמד המגישים של חברת החדשות - מיקי חיימוביץ' ויעקב איילון, אשר נודעו כחבריו הטובים. לאחר הקמת ערוץ 10 עברו חיימוביץ' ואיילון לערוץ והחלו להגיש בו את מהדורת החדשות. בראשית 2005 הצטרף אליהם רופ, וכך חזרו השלושה לעבוד יחד. בנוסף להגשת תחזית מזג האוויר בערוץ 10, שימש רופ כמנחה תוכנית הבוקר של ערוץ 10 בימי שישי יחד עם ענת גורן.
תחזית מזג האוויר של חדשות עשר בהגשת רופ ונעמה איזנברוך זכתה בפרס המדיה של האיגוד המטאורולוגי האירופי.
ב-2010 הגיש רופ בערוץ 10 את התוכנית "אין דברים כאלה", בה הוצגו קטעי וידאו של אירועים מיוחדים שכמעט הסתיימו באסונות.
בעקבות פטירת אביו בבית החולים איכילוב בשנת 2012, יצא רופ בהתקפה עזה על טיב השירות הרפואי שניתן בבית החולים, ואף הגיש תביעה בגין רשלנות רפואית נגד בית החולים.
ב-2016 חזר להנחות את תוכנית הבוקר לאחר מספר שנים ארוכות שלא הגיש אותה, אבל רק כדי להחליף את אורלי וגיא שיצאו לחופשה למספר שבועות. הוא הגיש את התוכנית לצד נגה ניר נאמן, והתוכנית נקראה "בוקר אור" ושודרה בערוץ 10. מספר חודשים לאחר חזרתם של אורלי וגיא, חזר רופ להגיש את תוכנית הבוקר אבל הפעם באופן קבוע ויומי, והתוכנית נקראה "דני רופ עד 10". התוכנית שודרה במשך כשנה וחצי מהשעה 9:00 עד 10:00 בבוקר, ועד ל-20 בספטמבר 2017.
במקביל לעבודתו בערוץ עשר, משמש כשדר טניס בערוצי הספורט של צ'רלטון.
באוגוסט 2017 החל רופ בהנחיית פרקי העונה השנייה של הסדרה "יהודי עולמי" בערוץ 20.
בחודש יולי 2018 חזר שוב להגיש את תוכנית הבוקר "בוקר אור" בערוץ עשר לצד טליה פלד קינן, 3 פעמים בשבוע (לרוב בימי ראשון- שלישי) וזאת לאור עזיבתם של אורלי וגיא את הבוקר. השניים מגישים את התוכנית עד היום.
רופ נשוי בשנית ואב לשני ילדים מנישואיו הראשונים, ולילד מנישואיו השניים.
מתגורר בהרצליה.
לגארט בלאנט

ביוגרפיה

בלאנט נולד בעיירה מדיסון שבפלורידה בנם של גרי וברברה. הוא למד בתיכון מחוז טיילור והצטיין בפוטבול ובאתלטיקה קלה. למד במשך שנתיים במכללה במיסיסיפי בה הצטיין בנבחרת הפוטבול. ב-2008 עבר לאוניברסיטת אורגון ושיחק בקבוצת הפוטבול שלה במשך שתי עונות. בעונתו השנייה הושעה למשך למעלה מחודשיים לאחר שבתום המשחק הראשון של העונה חבט בשחקן יריב והתעמת עם אוהדי הקבוצה היריבה. לאחר שהוחזר מההשעייה לא הצליח להשתלב בהרכב עד למשחק האחרון של העונה.
בלאנט העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL של 2010 אך לא נבחר על ידי אף קבוצה. הוא התאמן עם טנסי טייטאנס אך שוחרר לפני פתיחת העונה. הוא הוחתם על ידי טמפה ביי באקנירס ובעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-13 משחקים בהם רשם 1,007 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה והוביל את שחקני השנה הראשונה בליגה בכמות היארדים בריצה. בעונתו השנייה פתח בכל 14 המשחקים בהם שותף והשיג 781 יארד וחמישה טאצ'דאונים בריצה. בעונתו השלישית שימש מחליף בלבד והשיג רק 151 יארד ושני טאצ'דאונים במהלך העונה כולה.
באפריל 2013 הועבר בלאנט לניו אינגלנד פטריוטס, הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם 772 יארד ו-7 טאצ'דאונים, במחזור האחרון של העונה הוביל את הקבוצה לניצחון על באפלו בילס עם 189 יארד בריצה, שני טאצ'דאונים ועוד 145 יארד בהחזרת בעיטות. הוא קבע בכך שיא קבוצתי חדש לסך היארדים במשחק ונבחר לשחקן השבוע ב-NFL. בפלייאוף הצטיין בלאנט בניצחון 43–22 על אינדיאנפוליס קולטס כשהשיג 166 יארד בריצה ו-4 טאצ'דאונים. בגמר ה-AFC הודחה הקבוצה לאחר הפסד לדנוור ברונקוס במשחק בו השיג בלאנט 6 יארד בלבד בריצה.
בתחילת עונת 2014 חתם לשנתיים בפיטסבורג סטילרס, הוא שוחרר מהקבוצה לאחר 11 משחקים בלבד על רקע התנהגותו כשעזב את מגרש ללא אישור לפני תום משחק הקבוצה. מיד לאחר שחרורו חתם שוב בניו אינגלנד פטריוטס ובחמישה המשחקים האחרונים של העונה סייע לקבוצה להשיג את המקום הראשון בחטיבת ה-AFC. בפלייאוף הצטיין בגמר ה-AFC מול אינדיאנפוליס קולטס עם 148 יארד ושלושה טאצ'דאונים בריצה. הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול XLIX במהלכו השיג 40 יארד ב-14 ניסיונות ריצה.
את המחזור הראשון של עונת 2015 החמיץ בשל השעיה מהליגה על שימוש במריחואנה. הוא שיחק ב-12 משחקים במהלך העונה בהם השיג 703 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה ועוד 43 יארד וטאצ'דאון אחד בתפסה. בעקבות פציעה ברגלו החמיץ את יתרת העונה מהמחזור ה-14 והילך.
בתחילת עונת 2016 חתם על חוזה לעונה אחת בניו אינגלנד פטריוטס. עונה זו הייתה עונת שיא בקריירה שלו, כשהשיג 1,161 יארד בריצה והוביל את הליגה עם 18 טאצ'דאונים בריצה, שיא קבוצה לרץ אחורי. הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול LI.
במאי 2017 הצטרף לקבוצת פילדלפיה איגלס וסייע לה להעפיל לסופרבול LII בו השיג 90 יארד וטאצ'דאון אחד בניצחון מול קבוצתו לשעבר ניו אינגלנד פטריוטס. במרץ 2018 חתם בקבוצת דטרויט ליונס.
יחסי אינדונזיה–רוסיה

היסטוריה

ברית המועצות הקימה יחסים דיפלומטיים עם אינדונזיה בשנת 1950 והיא אחת מהמדינות המעטות שהכירה בעצמאותה של אינדונזיה מהולנד לאחר מלחמת העולם השנייה.
בתחילת המלחמה הקרה, היחסים של שתי המדינות היו טובים. נשיא אינדונזיה אחמד סוקרנו ביקר במוסקבה, וניקיטה חרושצ'וב ביקר בג'קרטה. אחרי שסוקארנו הודח על ידי הגנרל סוהארטו ב-1967, היחסים בין שתי המדינות התדרדרו, עקב מדיניות אנטי-קומוניסטית מצד אינדונזיה תחת. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התדרדרו אף יותר לאחר שאינדונזיה ביקרה את הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, והחרימה את אולימפיאדת מוסקבה ב-1980.
ההתנגדות באינדונזיה המוסלמית לברית המועצות, התחזקה בעקבות מלחמת אפגניסטן ב-1979, ואינדונזים רבים טענו כי מדובר ב"פשע קומינסטי נגד המוסלמים".
ברית המועצות תחת גורבצ'וב, החלה לפתח קשרים קרובים עם אינדונזיה לצד מדינות אחרות בדרום מזרח אסיה, והיחסים בין המדינות המשיכו להשתפר לאחר יצירת של הפדרציה הרוסית המודרנית תחת בוריס ילצין, ומאוחר יותר תחת ולדימיר פוטין, היחסים היו יציבים בדרך כלל ושתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים.

היחסים כיום

בסוף שנת 2007, רכשה אינדונזיה נשק צבאי מרוסיה. חברת התעופה האינדונזיות שקלו לרכוש את המטוס סוחוי סופרג'ט 100 מרוסיה. היחסים בין שתי המדינות הם בדרך כלל טובים יציבים, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי, אינדונזים רבים תופסים בדרך כלל את רוסיה כמדינה שצריך לשתף איתה פעולה ולפתח איתה קשרים קרובים יותר.
על פי נתוני משרד ההגנה הרוסי, ב-7 בדצמבר 2017, טסו שני מטוסי קרב אסטרטגיים טו-95 בעלי יכולת גרעינית לטוס על נפט מעל אינדונזיה. המפקד הרוסי הצהיר כי תרגילי הניווט נועדו לבדיקת הדיוק של טיסה למרחקים ארוכים מעל פני הים.
ב-13 במרץ 2018, ביקר שר החוץ של אינדונזיה, רטנו מרסודי, במוקסבה וקיים שיחה עם שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב. במהלך השיחה נאמר כי יחסי רוסיה-אינדונזיה הגיעו לרמה של שותפות אסטרטגית.
סרגיוס הרביעי

ביוגרפיה

בוקאפורצ'י נולד בשנת 970 ברומא, כבן לסנדלר פשוט. בצעירותו הוא פנה ללימודי כמורה, ועד מהרה טיפס בסולם הדרגות בכנסייה, וב-25 במרץ 1004 מונה לקרדינל על ידי האפיפיור יוחנן השמונה עשר, ומונה לבישוף של אלבנו.
לאחר התפטרותו של קודמו יוחנן השמונה עשר, נבחר בוקאפורצ'י כאפיפיור ב-31 ביולי 1009. במהלך שלטונו שלט ברומא למעשה ג'ובאני קרסנציו, ממשפחת קרסנטי. תקופת כהונתו הייתה מלווה במלחמות בעקבות הסכסוך בין היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין ארדואינו מאיבראה, שהכתיר את עצמו כמלך איטליה לאחר מותו של אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
במהלך כהונתו הוא עשה מאמצים להקל על הרעב ברומא, ופטר כמה מנזרים מהמיסים לאפיפיורות. בשנת 1009 הוציא סרגיוס הרביעי בולה אפיפיורית שקראה למנוע ממוסלמים את הגישה לכנסיית הקבר, לאחר שנהרסה על ידי הח'ליף הפאטמי אל-חאכִּם בִּאמר אללה. אמנם קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים האם באמת הוציא סרגיוס הרביעי את הבולה הזאת, או שרק קודם למסע הצלב הראשון ייחסו לו את הבולה.
ב-12 במאי 1012 מת סרגיוס הרביעי ברומא, במקומו מונה כאפיפיור בנדיקטוס השמיני.
ולנסית

תפוצה

הוולנסית משמשת כשפה רשמית בוולנסיה, לצד הספרדית. לפי סקר משנת 2001, בסביבות 85% מהוולנסים מבינים ולנסית, ולפחות 48% דוברים אותה. היא נפוצה יותר באזורי החוף מבפנים האזור; עובדה זו מוסברת בכך שבתקופת הרקונקיסטה התיישבו לאורך החוף מתיישבים מאזור אורז'ל (Urgell) בקטלוניה, בעוד שלפנים הארץ הגיעו מתיישבים מאראגון.

הגדרה

לפי כל קנה מידה בלשני, השפה הוולנסית היא למעשה קטלאנית. ההבדלים בין הקטלאנית של ברצלונה לוולנסית אינם גדולים מההבדלים בינה לבין הניבים הקטלאניים של אראגון או של האיים הבלאריים. הממצאים הבלשניים נתמכים בעובדה שהמתיישבים בוולנסיה בתקופת הרקונקיסטה הגיעו מקטלוניה. עם כל זאת, ולנסים רבים טוענים בתוקף שזו שפה נפרדת, בעלת קיום עצמאי. הוויכוח הסוער שהתנהל בוולנסיה משקף את חשיבותו של מרכיב השפה בזהות הלאומית בכלל, ובפרט בתפיסת הזהות הוולנסית כנבדלת מהזהות הקטלאנית או הספרדית. בהחלטה רשמית של האקדמיה הולנסיינית ללשון (Acadèmia Valenciana de la Llengua) שהתקבלה בפברואר 2005 נקבע לבסוף כי הוולנסית היא "ישות בפני עצמה" אך "משותפת עם קטלוניה, האיים הבלאריים ואנדורה" (זאת לאחר שלא ניתן היה לקבל החלטה חד-משמעית יותר).