google/wiki40b huggingface dataset:
זנבן ערבי

התנהגות

הזנבן הוא ציפור ייחודית בשל העובדה שהיא חיה במהלך השנה כולה בקבוצה, הכוללת פרטים קבועים ומגינה על טריטוריה משותפת. בין חברי הקבוצה קיים מדרג חברתי קווי (ראו סדר ליניארי), הנקבע על פי הגיל ועל פי הזוויג. מבין חברי הקבוצה, רק הזנבנים הבכירים ביותר משתתפים ברבייה. מביניהם, אלה שנמצאים במדרג נמוך יותר מזדווגים בעיתוי שבו סיכויי ההפריה נמוכים, או בעיתוי שבו צאצאיהם יבקעו אחרונים ולכן מקומם בקבוצה יהיה נחות מזה של אחיהם. יחד עם זאת, הקבוצה כולה משתתפת בגידול הגוזלים, עד כדי כך שבהרבה מקרים לא ניתן לקבוע בוודאות מיהם ההורים הביולוגים (אלא אם זו קבוצה עם נקבה או זכר יחידים).
האפשרויות היחידות לשינוי במעמדו של זנבן הן מוות, גירוש זנבן בכיר ממנו, או השתלטות על קבוצת זנבנים אחרת. אולם סיכוייו של זנבן שעזב את הקבוצה לשרוד ולהשתלט לבדו על קבוצה אחרת נמוך ביותר, ולכן מספר הזנבנים שבוחרים באפשרות זו נמוך יחסית. לעיתים, מספר פליטים מקבוצה אחת או מקבוצות שונות מתאחדים ומשתלטים ביחד על קבוצה אחרת. קריאת תיגר על זנבן בכיר נדירה יחסית, שכן תוצאותיה הן הרות אסון למפסיד – בניגוד לזנבן שעזב את הקבוצה מרצונו הוא לא יוכל לחזור לקבוצה ואם ישאר בחיים הוא יאלץ לשרוד לבדו כשכוחותיו מוגבלים. לכן, רוב הזנבנים מתקדמים בהיררכיה הקבוצתית בעקבות מוות או גירוש של זנבן בכיר מהם על ידי זנבנים זרים.
ההתנהגות החברתית של אוכלוסיית הזנבנים באזור חצבה בערבה נחקרת מאז תחילת שנות השבעים, מחקר אשר הוביל לגילויו של עקרון ההכבדה, המסביר התפתחות אבולוציונית של אלטרואיזם ותופעות חברתיות אחרות בבעלי חיים ובאדם. אצל הזנבנים, עקרון זה בא לידי ביטוי במספר תופעות. לדוגמה, במהלך שעות היום הזנבנים שומרים על הקבוצה מעמדת תצפית גבוהה, כאשר הזכר והנקבה השליטים שומרים יותר מכל זנבן אחר.
הזנבנים מהאוכלוסייה הנחקרת סובלניים במיוחד לנוכחות בני אדם.
שועל שלג

מאפיינים

שועל שלג הוא שועל קטן, הנפוץ באזורים ארקטיים קרים של חצי הכדור הצפוני. שועלי השלג נפוצים סביב הקוטב, כולל רוסיה, קנדה, אלסקה, גרינלנד, איסלנד וסבאלברד.
תוחלת חיים: 7-5 שנים.
אורכו של שועל שלג נע בין 50 ל-60 ס"מ וזנב באורך של כ-30 ס"מ. גובהו 30-20 ס"מ מהכתף ומשקלו 3 עד 6 ק"ג בדרך כלל.
פירוש שם המין lagopus הוא רגל ארנב, השם מתייחס לשיער הצפוף בחלק המרופד הרך בתחתית כף רגלו. השיער מסייע במניעת איבוד חום לשלג ולקרח ומשפר את כוח הגרירה.
לשועל השלג אוזניים מעוגלות וקטנות במיוחד שמסייעות במניעת איבוד החום. שערו צפוף מאוד, וארוך יותר בחורף מאשר בקיץ.
שועלי השלג ניזונים ממגוון רחב של מזון, כולל למינגים, ציפורים וביציהן, פגרים וצמחים. המזון העיקרי מביניהם הוא למינגים. משפחת שועלים יכולה לאכול תריסר למינגים ביום. הוא יכול גם לטרוף חיות גדולות יותר כמו ארנבות שלג, אלקות, אווזים ואפילו גורים של כלבי ים המסתתרים מתחת לשלג.
אף על פי ששועל שלג מעדיף לאכול יונקים קטנים, הוא יכול להסתפק גם בחרקים, גרגרים ופגרים. בחודשי הקיץ, כאשר המזון מצוי בשפע, שועל השלג אוסף כמויות מזון עודף למאורותיו ושם מאחסן את המזון תחת אבנים לשימוש מאוחר יותר.
שועלי שלג חיים חיי נוודות ושתופיות, בדרך כלל הם יוצרים להקות קטנות לחיפוש מזון. הם אינם ישנים שנת חורף.
עונת הרבייה מתרחשת בדרך כלל בין אפריל ליולי. ההיריון נמשך בין 49 ל-57 ימים.
הם נוטים ליצור זוגות מונוגמיים בעונת הרבייה. כמות הגורים המומלטים משתנה, ומושפעת מזמינות המזון. בדרך כלל מומלטים 5-8 גורים, אך המספר יכול להגיע עד ל-25. ההורים מגדלים את הגורים במאורה. הגורים יונקים במשך 2 עד 4 שבועות. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 10 חודשים. האב נשאר עם הגורים ומסייע בהזנתם. הוא מזדווג עם הנקבה מספר שבועות לאחר ההמלטה הראשונה.
רפואה הוליסטית

רפואה הוליסטית [מהמילה היוונית "όλoς" ("הולוס" ביוונית עתיקה, "אולוס" ביוונית מודרנית], "שלם" או "כולל") הוא שם כולל לגישות ברפואה האלטרנטיבית, המדגישות את הצורך בבחינת גופו, רגשותיו, אופן חשיבתו וסביבתו של החולה ככלל, ולא רק את האיבר הבודד או את התפקוד המובחן. ברפואה ההוליסטית מושם דגש מיוחד על טיפול עצמי ורפואה עצמית, אורח חיים בריא, אכילה נכונה, הרגלי שינה נכונים, נשימה נכונה, שהות באוויר הפתוח, הימנעות מסיכונים או ממצבי מתח מיותרים, וכן הלאה. 
המונח "רפואה הוליסטית" נולד ב-1981. את היסודות הפילוסופיים עליהם מושתתת הרפואה ההוליסטית ניתן למצוא בפילוסופיה היוונית, כגון אצל אפלטון, המציג בכתביו גישה הוליסטית אשר בדומה לאלו הנפוצות כיום - מותחת גם היא ביקורת על הרפואה דאז (הרפואה ההיפוקראטית) ומבקשת לגדור את תחומהּ. בדיאלוג 'כרמידס' מסביר סוקרטס לכרמידס הצעיר ש"זאלמוכסיס מלכנו, שהוא אלוהים, אומר, שכפי שאין ניגשים לריפוי עיניים בנפרד מהראש, ולא לריפוי ראש בנפרד מהגוף, כך אין מרפאים גוף בנפרד מהנשמה, וזאת גם הסיבה שמעיני רופאים יוונים נעלמות מחלות רבות, משום שמזניחים הם את הדבר השלם שלו יש לדאוג, ואם איננו כשורה, אי אפשר שהחלק יהיה כשורה". עם זאת, הפופולריות הרבה של הרפואה ההוליסטית באה לה רק בשלהי המאה העשרים, כשרבים מרחיבים את משמעותה המקורית - אורח חיים בריא - למיני רפואה מדעיים ולא מדעיים רבים, כשבתחומי ריפוי הוליסטי רבים נתפשת הרפואה ה"מערבית" השגורה רק כדרך נוספת של ריפוי, שאינה בהכרח היעילה ביותר. הגישות הקיצוניות יותר רוככו בשנים האחרונות ורבים מהעוסקים ברפואה הוליסטית מכירים היום בתפקיד המרכזי של מדעי הרפואה ה"מערבית" הרגילה ויישומיהם, כשהרפואה ההוליסטית נתפשת פחות כרפואה אלטרנטיבית ויותר כ"רפואה משלימה".

רפואה "מערבית" ורפואה הוליסטית

בין רבים מהעוסקים ברפואה הוליסטית לרופאים קונבנציונאליים נוצרו מתחים רבים. העוסקים ברפואה הוליסטית ביקרו את הרפואה הקונבנציונלית על התמקצעות היתר והתעלמותה כביכול מתפקודו של האדם כמכלול והתמקדות היתר שלה, לטענתם, בתסמינים ובמחלות כחזות הכל, ובגישה הפולשנית שלא לצורך המקובלת בה. רופאים בגישה המקובלת, לעומתם, הצביעו על־כך שבחלק ניכר משיטות הרפואה ההוליסטית לא זכו שיטות הריפוי לביסוס מחקרי, ועל כן השפעתם, אם בכלל הייתה כזו, נובעת מאפקט הפלצבו; וכן כי חלק ניכר משיטות האבחון ההוליסטיות (כמו גרפולוגיה או אסטרולוגיה) אינן בעלות ערך אבחוני של ממש.
מצד שני גישה הוליסטית ואינטגרטיבית קיימת גם ברפואה הקונבנציונלית מאז ומתמיד, במקביל למגמה להתמקצעות והפרדה לענפים רבים.
אבוב פיקולו

אַבּוּב פִּיקוֹלוֹ הוא כלי נשיפה מעץ ממשפחת האבובים בעל לשונית כפולה, הנחשב לכלי הקטן ביותר ובעל הצליל הגבוה ביותר במשפחה זו. מנעדו של אבוב הפיקולו הגבוה, בדרך כלל בטרצה קטנה או בקוורטה מזה של האבוב, הופך אותו לחבר הסופרנינו במשפחת האבוב.
אבובי פיקולו מיוצרים בדרך כלל על ידי יצרני האבוב הצרפתיים פ. לורה (F.Lorée) ומריגו (Marigaux), וכן על ידי יצרני האבוב האיטלקיים פטריקולה (Fratelli Patricola). בעוד שלורה מכנה את דגמה כ"אבוב פיקולו", מריגו ופטריקולה מכנים את דגמיהם כ"אבוב מוזט" (Oboe Musette), ככל הנראה בשל צלילו הצפצפני והבהיר של אבוב הפיקולו. נכון ל-2018, כלי חדש נמכר בכ-8,000 דולר.
השימוש באבוב הפיקולו הוא נדיר וייחודי, ומתבצע בעיקר במוזיקה קאמרית ובחוגי אוונגרד, שבהם הוא מוערך בשל גוון הצליל הייחודי שלו. היצירות המוזיקליות הידועות ביותר הדורשת אבוב פיקולו הן הקונצ'רטו לאבוב ולתזמורת מס. 2 מאת המלחין ברונו מאדרנה, והסולו לכלי אבוב מאת אותו מלחין.
זה קרה לילה אחד

תקציר העלילה

בת-העשירים המפונקת אלן "אלי" אנדרוס (קלודט קולבר) מתכננת להינשא לרודף הבצע ווסטלי (ג'יימסון תומאס), בניגוד מפורש לרצונות של אביה העשיר (וולטר קונולי). אביה חובר אליה, לפני שהזוג מספיק לממש את הנישואין, אך אלי בורחת ממנו. היא עולה על אוטובוס לניו יורק, שם מחכה לה בן הזוג החדש שלה. באוטובוס היא פוגשת בנוסע נוסף - עיתונאי צעיר ומובטל בשם פיטר וורן (קלארק גייבל), אשר מזהה אותה, ומציב בפניה אולטימטום: אם היא תיתן לו בלעדיות על הסיפור שלה, הוא יעזור לה להתאחד עם ווסטלי. אם לא - הוא ייצור קשר עם אביה, יספר לו היכן היא נמצאת ויקבל את הפרס המוצע על החזרתה. אלי בוחרת באפשרות הראשונה.
מאחר שברחה ללא כל כסף ברשותה, אלי נאלצת לסמוך לחלוטין על פיטר, בכל הנוגע למגורים ולמזון. השניים עוברים מספר הרפתקאות יחד, במהלך נסיעתם לניו יורק, ואלי הסנובית נפתחת אל פיטר, השניים מתיידדים ואף מתאהבים זה בזו.
לילה אחד, לקראת סיום המסע המשותף שלהם יחד, אלי מתוודה בפני פיטר שהיא אוהבת אותו. פיטר מהרהר על מה שאלי אמרה לו, ומחליט שגם הוא אוהב אותה. לאחר שהיא נרדמת, הוא יוצא לעשות סידורים על מנת להתאחד עם אלי, אולם כאשר היא מגלה שעזב - היא חושבת שהוא נטש אותה ומתקשרת אל אביה.
אביה של אלי כל כך שמח שהיא שבה אליו ללא כל פגע, והוא מסכים לתת לה להתחתן עם ווסטלי. למרות שאלי כבר איננה מעוניינת להיות עם ווסטלי, היא חושבת שפיטר בגד בה תמורת כספי הפרס המוצע על החזרתה, והיא מסכימה לערוך חתונה שנייה, רשמית, עם ווסטלי.
בינתיים, פיטר השיג מעורך העיתון שלו את סכום הכסף לו הוא זקוק על מנת להינשא לאלי. כאשר הוא מגיע לביתה של אלי, אביה מציע לו את פרס הכסף, אבל פיטר מסרב לקבלו, מתוודה בפניו שהוא אוהב את אלי ומתעקש לקבל רק החזר הוצאות על טרחתו - סכום פעוט של כ-40 דולר. מהלך זה שינה את יחסו של האב אל פיטר, והוא החל לחבבו.
במהלך טקס החתונה, כאשר אלי צועדת במעבר עם אביה, הוא מעודד בשקט את אלי לברוח שוב, ואומר לה כי מכוניתו חונה בסמוך, איתה תוכל לברוח. במהלך טקס הנישואין, כאשר הכומר שואל את אלי האם תסכים להינשא לווסטלי, וכולם מצפים ממנה לומר "I do", היא מהרהרת לרגע, מקבלת החלטה ובורחת משם - על מנת למצוא את פיטר.
את ליל הכלולות של אלי ופיטר הזוג מעביר באחד מבתי המלון שלנו בו, במהלך מסעם המשותף.

השפעות בתרבות

הסצנה המפורסמת שבה פיטר מראה לאלי איך תופסים מונית, כשהוא אוכל גזר ומדבר בו זמנית, נתנה השראה לדמות המצוירת באגס באני.
האובססיה של באגס לגזר והמבטא הניו יורקי המוגזם הושפעו מהופעתו של קלארק גייבל בסרט.
בגין (סרט)

עלילה

הסרט מתאר את חייו של מנחם בגין מתחילת דרכו כמפקד האצ"ל עד כהונתו כראש ממשלה בזמן מלחמת שלום הגליל ואחריה, ובהמשך התפטרותו, הסתגרותו ומותו ב-9 במרץ 1992 בגיל 78. איבגי מגלם את בגין, המספר מדוע הסתגר בביתו בשנותיו האחרונות. הסרט מתרחש כולו בביתו של בגין, בתקופה שאחרי הפרישה מראשות הממשלה.
דניאל גילה

ביוגרפיה

גילה נולד ברוסטוב שברוסיה הצארית וגדל בפריז. בין מוריו בקונסרבטואר של פריז היו ג'ורג'ה אנסקו וגיום רמי. הוא ניגן ברביעיית המיתרים קאלווה וכסולן ויצא למסעות קונצרטים ברחבי צרפת עם מוריס ראוול כפסנתרן מלווה.
גילה היגר בשנת 1941 לארצות הברית וכעבור שנה הקים רביעיית מיתרים, שנשאה את שמו. בשנת 1944 הצטרף להתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית, בניצוח ארטורו טוסקניני; גילה התמנה לכנר הראשי בשנת 1951 ונשאר בתפקידו זה עד לפרישת טוסקניני, כשהתזמורת שינתה את שמה ל-Symphony of the Air.
בשנת 1954 הזמין גילה את הצ'לן ברנרד גרינהאוס להצטרף אליו ואל בפסנתרן מנחם פרסלר, שאתו הקליט בעבר, בנגינה בלתי-רשמית - כנראה, כפי שגרינהאוס הגדיר זאת כעבור 25 שנים, סתם "לנגן אי-אילו מיצירות מוצרט". כפי שהשתשלשלו העניינים, השלושה כינו את הקבוצה שיצרו "שלישיית בוזאר" (שלישיית האמנויות היפות, בצרפתית) והחלו לתת הופעות פומביות בפסטיבל טנגלווד בשנת 1955. להרכב יצא שם בינלאומי ועם מותו של גילה, כעבור 45 שנים, 30 שנה לאחר פרישתו, תיאר הניו יורק טיימס את השלישייה כמי שעודנה "השלישייה הראשונה במעלה" בתחום המוזיקה הקאמרית בעולם כולו.
גילה פרש מביצוע בשנת 1969 ולאחר זאת המשיך ללמד באוניברסיטת אינדיאנה, בבית הספר מנהטן למוזיקה, בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה  במונטריאול, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת ביילור. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי בשנת 1991.
BTR-152

פיתוח

בזמן מלחמת העולם השנייה סבלה ברית המועצות קושי טקטי ניכר כאשר לא שולבו נגמ"שים בעלי יכולת הנעה ומיגון לכוחות חי"ר יחד עם כוחות שריון בדומה לדוקטרינות של שאר צבאות התקופה.
החל משנת 1946 החלו לעלות הצעות פיתוח שונות לייצור רכב קרבי משוריין לניוד כוחות חי"ר בשדה הקרב מתעשיות הרכב בברית המועצות, כאשר שני הדגמים שעלו לשלב היצור וההטמעה בצבא האדום היו ה-BTR-40 של חברת גא"ז וה-BTR-152 של חברת זיל.
הנגמ"ש התקבל לשירות בצבא ברית המועצות במרץ 1950, ראשית בתפקיד נגמ"ש ובהמשך פותחו דגמים ושיפורים נוספים ששימשו תפקידים מגוונים.
ה-BTR-152 היה הכלי הראשון שהתקבל בצבא האדום אך לא היה ללא בעיות משלו, הכלי אומנם התבסס על משאית הזיל 151 המוצלחת אך הוספו לו 5 טון משקל במיגון הכלי מה שהגביל את הניידות והעבירות של הכלי, בנוסף היעדר גג מעל תא הלוחמים הקטין את מיגון הלוחמים בכלי. לאורך שנות שירות ה-BTR-152 בוצעו בו שיפורים שהקיצוני ביותר היה דגם ה-BTR-152V שהתבסס על משאית הזיל 157 המשופרת.

שירות קרבי

נגמ"ש ה-BTR-152 שירת בצבא ברית המועצות החל מ-1950 עד שנות ה-70 המוקדמות, אז החליפו נגמ"ש ה-BTR-60 סופית בתפקיד נגמ"ש חי"ר (תהליך שהחל כבר ב-1959 אם כניסת ה-BTR-60 לשירות), אולם דגמיו השונים המשיכו לשרת עד שנות ה-90.
הנגמ"ש נמכר בעסקאות נשק למדינות רבות בעולם בעיקרן מדינות באפריקה, אסיה והמזרח התיכון, בנוסף למדינות הגוש הסובייטי. ה-BTR-152 שימש את צבא ברית המועצות בכל הפעולות הצבאיות שלו בתקופת שירותו ביניהם הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה (1968) והמרד ההונגרי (1956). מלבד העימותים של ברית המועצות, ה-BTR-152 שירת בעימותים שונים ברחבי העולם, ביניהם מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה בשירות צבאות ערב.
במהלך מלחמות ישראל, נפלו מספר כלים שלל בידי צה"ל ושירתו במספר נמוך  את כוחות הביטחון בעיקר במשטרת ישראל וככלי נ"מ בעל מיתקון TCM-20, כמו גם מספר כלים שניתנו לכוחות צד"ל במהלך שהות צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון.
אראוקריה רמה

תיאור

העץ יכול להגיע לגובה 60 מטרים כשהוא זקוף, והוא עמיד בפני רוחות חזקות.
אצטרובלים נקביים (בעלי זרעים) גדלים בחלק העליון של עצים בני 15 שנה ויותר. אצטרובלים זכריים (בעלי אבקה) גדלים על עצים מגיל 40 שנה. האצטרובל הנקבי הוא בצורת כדור פחוס באורך 10–12 ס"מ ובקוטר דומה וזמן גדילתו כ-18 חודשים. לאחר מכן הוא מתפורר וזרעיו האכילים מתפזרים.
ציד החד-קרן

ציד החד-קרן (באנגלית: The Hunt of the Unicorn) הוא שמה של סדרה של שבעה שטיחי קיר שנארגו בין השנים 1594–1505. שטיחים אלה מציגים תיאור של ציד חד-קרן. השטיחים מוצגים בקלוסטירס - אגף ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות שנמצא בפארק פורט טריון, בצפון האי מנהטן בעיר ניו יורק.

היסטוריה

פרטים רבים אינם ידועים על נסיבות יצירת שטחי הקיר ומשמעותם. לא ברור האם שטחי הקיר נועדו להיות מוצגים יחד, באותו חדר, או בנפרד. ככל הנראה שטיחי הקיר נארגו בהזמנת אן מבריטני על מנת לחגוג את נישואיה לשארל השמיני, מלך צרפת.
השטחים היו בבעלות משפחת לה רושפוקו במשך כמה מאות שנים עד שנרכשו על ידי ג'ון ד. רוקפלר, הבן בשנת 1922. רוקפלר תרם את השטיחים למוזיאון המטרופוליטן בשנת 1937. 
בשנת 1998 עברו שטיחי הקיר ניקוי ושיקום נרחב.

תיאור השטיחים ומשמעות השטיחים

השטיח הראשון מתאר את הציידים היוצאים לצוד את החד-קרן, ומשחררים את כלבי הציד. הציידים מגלים את החד-קרן בסמוך למעיין מורעל, והחד-קרן משתמש בכוח קרנו על מנת לטהר את המים הרעילים. בעלי החיים שבטבע (טווסים, אריות) ממתינים לטיהור המים. החד-קרן מנסה להימלט מהציידים ואלה זורקים עליו את חניתותיהם, אולם החד-קרן מדלג מעל פלג מים ונמלט מהציידים. בשטיח נוסף רואים את החד-קרן נלחם בציידים ותוקע קרנו באחד הכלבים. באמצעות העלמה, נתפס החד-קרן ומוצא להורג. גופתו מובלת לטירה על ידי הציידים. בשטיח האחרון החד-קרן קם לתחיה, אולם הוא כלוא.
ישנן פרשנויות רבות למשמעות המתוארת בשטיחים. ניתן להבין את השטיחים כאלגוריה לאהבה - החד-קרן מסמל את האהבה המושלמת, ורק בקשיים רבים ניתן לתפוס את האהבה או למצוא את האהוב. הפרשנות המקובלת היא שבמקביל לאלגוריה הבסיסית ישנה גם אלגוריה נוצרית דתית, החד-קרן הוא אלגוריה לפסיון של ישו ולקומו לתחייה, והעלמה (היחידה היכולה להגיע אל החד-קרן) היא מרים, אם ישו. על פי האמונה המקובלת בימי הביניים, ניתן ללכוד חד-קרן רק באמצעות עלמה בתולה - אלגוריה לכך שהטבע האלוהי של ישו יכול להפוך לאנושי, על פי האמונה הנוצרית, רק באמצעות מרים הבתולה. הציד מקביל ליסורים של ישו בהולכו בוויה דולורוזה. 
בעלי החיים השונים אף הם מהווים משלים. האריה, המתואר כישן בעיניים פקוחות מסמל את השלטון, הצבי, שהאמינו כי הוא הורג את הנחשים, מסמל את הדת המצילה מרוע.
קרן גרנק

קורות חיים

קרן גרנק נולדה בתל אביב וגדלה בבת-ים, למדה במגמה ספרותית בתיכון העיוני "חשמונאים" בבת-ים. בצבא שירתה כמש"קית ת"ש בקריה. מייד לאחר סיום שירותה הצבאי החלה ללמוד במגמה לעיצוב תיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב (1997-1993). בתום לימודיה הייתה העוזרת של מעצב התאורה אבי יונה בואנו במבי בהפקות תיאטרון ואופרה, ובמקביל התחילה לעצב תאורה בבתי ספר למשחק ובתיאטרוני פרינג'. במהלך השנים היא השתלבה יותר ויותר בתיאטרון הרפרטוארי.
גרנק מעצבת תאורה לתיאטרון ולמופעי מחול. היא עיצבה תאורה להצגות ולמופעים בתיאטראות הקאמרי, הבימה, באר-שבע, בית ליסין, החאן, האופרה הישראלית, תיאטרון רמת-גן, תיאטרון הספרייה, אנסמבל עיתים, צוותא, תיאטרון תמונע, תיאטרון אנסמבל הרצליה, המעבדה, תיאטרון מדיטק, מרכז סוזן דלל ובבית האופרה של אנטוורפן.
ב-1999 זכתה בפרס פסטיבל עכו על עיצוב תאורה להצגה "פריילופ".
ב-2005 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי למעצב התאורה של ההצגה "המלט" בתיאטרון הקאמרי.
ב-2014 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי למעצב התאורה של ההצגה "מקבת'" בתיאטרון הקאמרי.
Wet

רקע

הסינגל נכתב על ידי סנופ דוג, ולהקת The Cataracs, מי שגם הפיקה את השיר, ויצא לאור לראשונה דרך אתר הרשמי של סנופ דוג ב-4:20 לפנות בוקר ב-30 בנובמבר.

Sweat (הרמיקס)

הרמיקס השני, והראשון שיצא לאור עם הפקתו של הזמר הצרפתי והדי ג'יי דייוויד גואטה, נקרא "Sweat", יצא לאור ב-4 במרץ 2011. הרמיקס הופק על ידי גואטה והדי ג'יי וחברו הטוב אפרוג'ק

הצלחה

בבריטניה, הרמיקס הרוויח בשבוע הראשון לצאתו את המקום ה-16, שבועיים לאחר מכן טיפס ועלה לטופ 10, והגיע למקום ה-4. השיר קיבל גם את המקום הראשון בבלגיה, בשלושה שבועות לא רצופים. השיר הגיע למקום ה-5 בפינלנד, גרמניה ואירלנד. בתאריך 14 במרץ 2011, הרמיקס עם גואטה הרוויח לראשונה את המקום ה-60 במצעד ARIA Singles Chart, ושבוע לאחר מכן טיפס למקום ה-9, שלושה שבועות לאחר מכן נכנס לראש המצעדים וקיבל את המקום הראשון לשבוע אחד, אשר הופך את השיר של סנופ דוג לשיר השלישי שעושה זאת באוסטרליה.
קולונז'-בלריב

דמוגרפיה

נכון לשנת 2015 מתגוררים בעיירה כ-8,037 תושבים, בצפיפות של 1,313 נפשות לקמ"ר. להלן גרף התפתחות האוכלוסייה משנת 1850.
רונדה שיר

ביוגרפיה

שיר נולדה בניו אורלינס, היא סיימה תואר בתקשורת באוניברסיטת לויולה שבלואיזינה ועברה לאחר מכן לקליפורניה על מנת לפתח קריירה בהוליווד, ב-1975 נבחרה למיס לואיזינה והשתתפה בתחרות מיס ארצות הברית ובנוף ייצגה את לואיזינה בתחרויות היופי הבוחרות את נציגת ארצות הברית לתחרויות מיס עולם ומיס אינטרנשיונל.
היא נודעה כמנחת התוכנית "USA Up All Night" בערוץ USA, היא הופיעה פעמיים בעירום במגזין פלייבוי ב-1991 וב-1993, ב-1983 היא זכתה בפרס מיס גלובוס הזהב.
היא שיחקה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים" כחברתו של פונזי ובסדרה "נשואים פלוס" כשכנה סקסית של אל ופגי והופיעה בין היתר בסדרת הטלוויזיה "דאלאס" ו"חופשי על הבר".
כקומיקאית היא ביצעה סיבוב מופעי סטנד אפ בלאס וגאס וניו יורק ובנוסף היא הופיעה כשחקנית בין היתר בסרט שגעון בחלל.
הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית

היסטוריה

הצעד החשוב הראשון לקראת הקמת הפקולטה ברחובות נעשה בשנת 1937, כאשר מר יצחק אוכברג, יהודי מדרום אפריקה, ייסד קתדרה לכלכלה חקלאית ע"ש בתו רות, ופרופ' יצחק אלעזרי-וולקני הופקד על הקתדרה. באותו הזמן ניסחה האוניברסיטה העברית גרסה סופית של לימודי החקלאות ברחובות, וקבעה משך לימודים של חמש שנים לתואר "מוסמך", מהן שנתיים בירושלים ושלוש שנים ברחובות. 
בשנת 1942 פתח המכון לחקלאות את שעריו ולמדו בו 21 סטודנטים לתואר שני.
בשנת 1985 נפתח בית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורֵט (Koret). זהו המוסד היחיד בישראל המעניק תואר "דוקטור לרפואה וטרינרית" (D.V.M).
בשנת 1952 הפך המכון לפקולטה סדירה באוניברסיטה, המקנה תואר מוסמך ודוקטור לפילוסופיה. כמה שנים אחר כך, עקב הביקוש למורים ולמדריכים בעלי השכלה גבוהה, הונהגו בפקולטה גם לימודים לתואר בוגר במדעי החקלאות. נוסף על הלימודים הסדירים נפתחו מסלולים מיוחדים, ובהם הקורסים לרכזי משקים.
בשנת 1978 הוקם בפקולטה בית-הספר לכלכלת-הבית, שהוסב מאוחר יותר לבית-הספר למדעי התזונה, והפקולטה הוסמכה להעניק תואר בוגר במדעי התזונה. משנת 1996 (תשנ"ז) החלה הפקולטה להעניק תואר מוסמך במדעי התזונה.
בשנת 1986 הוקם בקריה החקלאית בבית דגן, סמוך למרכז וולקני, בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי. זהו בית החולים האוניברסיטאי היחיד לחיות בישראל. בבית החולים עוברים הסטודנטים לווטרינריה את הכשרתם הקלינית ולמעלה מ-10,000 בעלי חיים מטופלים בו מדי שנה.
בשנת 1987 נפתח המדור ללימודי חוץ, המרכז את כל הלימודים שלא לתואר. המדור מנוהל על ידי ועד מנהל, המורכב מנציגי האוניברסיטה ומנציגי הפקולטה.

מחקר ומסלולי לימוד

כיום פועלים בפקולטה לחקלאות מספר בתי ספר ומכונים כולל המכון לביוכימיה, מדעי המזון והתזונה, המכון למדעי הצמח, וגנטיקה בחקלאות, המחלקות לאנטומולוגיה, כלכלת סביבה וניהול, מדעי בעלי-חיים, מדעי הקרקע והמים, מחלות צמחים ומיקרוביולוגיה ובתי הספר לתזונה ולווטרינריה, והחוג לניהול מלונאות, משאבי מזון ותיירות. 
כמו כן פועלים בה כמה מרכזי מחקר, ביניהם מרכז טריווקס לחקר דבורים, המרכז למחקר בנוטריגנומיקה ומזון פונקציונלי, מרכז מחקר לחקלאות סביבה ומשאבי טבע, המרכז למחקר בכלכלה חקלאית והמרכז למחקר מדעי הצמח בחקלאות.
הפקולטה מציעה תוכניות אקדמיות ללימודי בוגר, מוסמך ותואר דוקטור בחקלאות, תזונה ורפואה וטרינרית. 
בנוסף, מציעה היחידה ללימודי חוץ תוכניות לימודים בינלאומיות מקוצרות למוסמך במדעי הצמח וכן קורסים קצרים בנושאים שונים.
מתחם הפקולטה כולל מעונות סטודנטים הפזורים על פני 10 בנייני מגורים וכוללים כ-350 מיטות לסטודנטים רווקים. קיימות גם מספר דירות לסטודנטים נשואים.
חיה מושקא שניאורסון

קורות חייה

חיה מושקא שניאורסון נולדה בעיירה בבינוביצ'י שליד לובביץ', לרבנית נחמה דינה ולרבי יוסף יצחק שניאורסון. היא נקראה על שם אשתו של הצמח צדק, בהוראת סבה, רבי שלום דובער שניאורסון.
בשנת ה'תרע"ו (1915) עברה משפחתה לגור ברוסטוב על הדון בעקבות מלחמת העולם הראשונה. בשנת ה'תרפ"ה קיבלה מאביה ייפוי כוח לקבל בשמו כסף או מסמכים וסמכות להעביר ייפוי כוח זה גם לאחרים. לאחר שאביה נאסר בשנת ה'תרפ"ז, בעוון הפצת יהדות, נטלה שניאורסון חלק במאמצים לשחרורו, והצטרפה אליו לגלות בקוסטרומה.
ב-1923 הזמין אביה את מנחם מנדל שניאורסון לביתם ברוסטוב ואף לעיר נופש שבה שהו במטרה לשדכם. לאחר שעמדו בקשר והתראו למעלה מחמש שנים. הם נישאו בי"ד בכסלו ה'תרפ"ט (1928) בוורשה ועקרו יחד לברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון הם ברחו לפריז, ובשנת ה'תש"א (1941), לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, נמלטו לארצות הברית והצטרפו לאביה בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבניו יורק. שנה לאחר פטירת אביה מונה בעלה לאדמו"ר חסידות חב"ד.
חסידים מספרים כי לחיה מושקא היה תפקיד בתהליך הכתרתו של בעלה כאדמו"ר חסידות חב"ד, לאחר שאביה נפטר פנו זקני החסידים לבעלה שייקח על עצמו את עול הנשיאות והוא סירב במשך שנה, עד ל-י' בשבט ה'תשי"א 1951 ועל פי גרסה מסוימת הוא נעתר בסופו של דבר לאחר שאמרה לו "לא ייתכן ששלושים שנות ההקרבה והמסירות של אבי ירדו לטמיון". כאשר התקשרה למשרד המזכירות לבקש את הרבי נהגה להציג את עצמה כ"גברת שניאורסון מפרזידנט סטריט". כשהוקם ארגון נשי ובנות חב"ד הוזמנה שניאורסון לעמוד בראשו, אך סירבה לתפקיד.
היה לה חלק בניצחון במשפט הספרים, כשהעידה בביתה לטובת אגודת חסידי חב"ד העולמית אמרה: "אבי (הרבי) והספרים שייכים לחסידים". בפסק הדין הורה בית המשפט לבארי גוראריה להחזיר את הספרים לספריית חב"ד.
שניאורסון נפטרה במרכז הרפואי 'קורונל' במנהטן בכ"ב בשבט ה'תשמ"ח, 1988 בגיל 86 לאחר מחלה קצרה, ונקברה בבית הקברות היהודי "מונטיפיורי" שבקווינס, מימין לקבר סבתה שטערנא שרה ואמה נחמה דינה, מול אוהל חב"ד לובביץ', בו קבורים בעלה ואביה.

הנצחה

בתוך ימי השבעה החלו לכתוב ספר תורה לעילוי נשמתה, במעמד רבנים ונציגות ארגון נשי ובנות חב"ד.
בעלה ייסד קרן צדקה על שמה, בשם "קרן חמ"ש" (חיה מושקא שניאורסון). באדר ה'תשמ"ח הונחה אבן הפינה לקמפוס חמ"ש של "בית רבקה" בניו יורק. זהו בית-הספר הגדול בעולם של בנות חב"ד. עשרות בתי ספר ומוסדות חינוכיים נוספים קרואים על שמה, ובקרב חסידי חב"ד מקובל מאוד לקרוא לבנות בשמה.
בכ"ה באדר תשמ"ח (יום הולדתה) הכריז הרבי על "מבצע יום הולדת" לעילוי נשמתה, ובמסגרתו עודד אנשים, נשים וילדים לציין את יום הולדתם בקבלת החלטות טובות, עריכת התוועדות עם רעים, הוספה בתפילה, בלימוד תורה ובמעשים טובים ועוד.
בכל שנה בסמיכות ליום השנה שלה מתקיים בשכונת קראון הייטס כינוס השלוחות העולמי.
IWI DAN

הנדסה ומבנה

הרובה הוא רובה צלפים בריחי בקליבר 0.338 לפואה מגנום וייעודו הוא צליפה לטווחים ארוכים של למעלה מ-800 מטר. בתכנון גוף הרובה והמתפסים הושם דגש על ארגונומיה ונוחות ליורה. חלקים ברובה, כגון הקת, מאפשרים התאמה אישית של הרובה ליורה. על הרובה מותקנות מסילות פיקטיני המאפשרות לחבר לרובה בקלות ובמהירות כוונות טלסקופיות שונות ועזרי לחימה טקטיים. על הרובה ניתן להתקין גם משתיקי קול. השלדה של הרובה קלה יחסית, דבר שמקל על השימוש בו.
הרובה משתמש בתחמושת 0.338 לפואה מגנום, תחמושת צלפים חזקה שיעילה לטווחים של 1,200–1,500 מטר. תחמושת זו נועדה נגד מטרות דמות ומלבד הדיוק שלה היא בעלת כוח אש חזק: היא יכולה לחדור שריון גוף (שכפ"צים) ופגיעתה קטלנית ביותר. היא יעילה גם נגד כלי רכב לא משוריינים.
ה"דן" נחשב לרובה מדויק ביותר, אך נתון רשמי על דיוקו בדקות קשת (MOA) טרם פורסם. חברת IWI מתחייבת לדיוק של מתחת לדקת קשת אחת ("sub-MOA") ויש הערכות שדיוקו מגיע אף ל-0.3 דקת קשת.

היסטוריה מבצעית

הרובה נבחן על ידי ה-SAS, יחידות הקומנדו הבכירה של בריטניה, וזכה לחוות דעת חיוביות ביותר. בפברואר 2016 דיווח עיתון הדיילי אקספרס הבריטי שצלף של ה-SAS חיסל בסוריה מפקד בדאעש מטווח של כ-1,200 מטר (3/4 מייל יבשתי) באמצעות ירי ברובה ה-DAN. קליע ה-0.338 אינץ' שבו השתמש היה כה חזק, עד כדי שהוא ערף לגמרי את ראשו של המחבל, בעת שזה לימד כ-20 מגויסים חדשים של דאעש לערוף ראשים.
הרובה משווק גם בארצות הברית ומוצע למכירה במחיר של 8999$ (כ-9,000 דולר אמריקאי) לרובה כולל ערכה.