google/wiki40b huggingface dataset:
תנוחה (הרלדיקה)

התנוחה ההרלדית היא התנוחה בה חיה הרלדית מצוירת בה כתומכת של שלט אצולה, כחלק מן הציצה או כחלק מהמגן. המונח מגן או זקוף משמש על מנת לשנות את כל אחת מהתנוחות. רוב התנוחות מתארות חיה בעלת ארבע רגלים.

פסיעה

פסיעה (צרפתית עתיקה: Passant) היא התנוחה בה מתוארת החיה כצועדת ומביטה לכיוונו הדקסטרי של המגן, כפה הימנית מורמת.
פסיעה והגנה (Passant guardant) היא וריאציה של התנוחה בה מתוארת החיה כמביטה החוצה מן המגן (על הצופה).

הזדקפות

הזדקפות (צרפתית עתיקה: Rampant) היא תנוחה בה מצוירת החיה מזדקפת על רגליה האחוריות. החיה עומדת על רגלה האחורית השמאלית ורגליה הקדמיות מורמות - הימנית מעל השמאלית.
הזדקפות והגנה (Rampant guardant) היא וריאציה של התנוחה בה מתוארת החיה כמביטה החוצה מן המגן (על הצופה).

ההזדקפות היא התנוחה הטיפוסית ביותר לתומכים.

ישיבה

ישיבה (צרפתית תיכונה: Sejant, Sejeant או Seiant) היא תנוחה החיה ישובה על אחוריה, רגליה הקדמיות לפנים וראשה זקוף. חיה ישובה מביטה בדרך כלל לסיניסטר.
ישיבה זקופה (Sejant erect) היא וריאציה לתנוחה בה כפות הקדמיות של החיה מורמות מעלה. רגליהן הקדמיות של בהמות בעלות פרסות מונפות בהנפה כפופה בעוד שחיות אחרות מניפות אותן ישר.
ישיבה והגנה (Sejant guardant) היא וריאציה לתנוחה בה ראשה של החיה מופנה החוצה.

נפילה

נפילה (לטינית: Cadēns) היא תנוחה בה מצוירת החיה כהפוכה בייחוד כאשר היא תומכת במגן. לוויתנים, דולפינים ושאר מני דגה מצוירים בדרך כלל בתנוחה זו.

רביצה

רביצה (צרפתית עתיקה: Couchant) היא תנוחה בה מצוירת החיה כרובצת או שוכבת על ארבע רגליה כאשר ראשה זקוף.
רביצה והגנה (Sejant couchant) היא וריאציה לתנוחה בה ראשה של החיה מופנה אל חוץ השלט.

שינה

שינה (צרפתית עתיקה: Dormant) היא תנוחה בה מצוירת החיה כשוכבת על ארבע רגליה וראשה למטה, לעיתים (אך לא תמיד) עיניה סגורות.

קפיצה

(לטינית: Saliēns) היא תנוחה בה מצוירת החיה מוטה בזווית של 45° או פחות. בעוד רגלה הימנית מורמת מעט מעל השמאלית ושתי רגליה האחוריות נטועות בקרקע. קפיצה והגנה (Salient guardant) היא וריאציה לתנוחה בה מצוירת החיה כאשר ראשה מופנה אל מחוץ לשלט.

עמידה

עמידה (צרפתית עתיקה: Statant) היא תנוחה בה מצוירת החיה עומדת על שתי רגליה האחוריות. יונקים בעלי פרסות מצוירים מצוירים בפרופיל כאשר רגליהן הקדמיות צמודות ורגליהן האחוריות בנפרד (הימנית מעט קדימה מן השמאלית). בחיות מסוימות כגון דובים המונח מתייחס לתנוחה זקופה, דו רגלית.
עמידה והגנה (Statant guardant) היא וריאציה לתנוחה בה מצוירת החיה כאשר ראשה מביט אל מחוץ לשלט.

לכל האייליים והאנטילופות תנוחה זו מכונה מבט (At gaze) עקב שכיחותה.

קטיעה

קטיעה (Couped) היא תנוחה בה מופיע ראשה של החיה בפרופיל, קטיעה והגנה (Couped Guardant). לראש הקטוע מחובר גם צווארה של החיה אך לראש הקטוע השומר לא. המונח "קטוע" יכול לשמש כל חלק בגוף החיה, אך ללא איזכור שמו של האבר הכוונה היא לראשה.
פליסיטי קנדל

חיים אישיים

קנדל הייתה נשואה לדרו הנלי בשנים 1968 עד 1979, ולמייקל רודמן בין 1983 ל-1990. בשתי הפעמים הנישואים הסתיימו בגירושים. לקנדל שני בנים, צ'ארלי מנישואיה להנלי, וג'ייקוב מנישואיה לרודמן. ב-1991 אחר שעזבה את רודמן הייתה לה מערכת יחסים עם המחזאי טום סטופארד שנמשכה עד 1998. מאז חזרה קנדל לחיות עם מייקל רודמן.
קנדל גדלה כקתולית. היא התגיירה כשהתחתנה בפעם השנייה. על הגיור אמרה "הרגשתי שאני חוזרת לשורשים שלי". תהליך הגיור ארך יותר משלוש שנים.
ב-1998 הוציאה לאור ספר זכרונות בשם "White Cargo".
משולם בן משה מבדרש

ביוגרפיה

רבי משולם נולד בלוניל בין השנים 1160- 1170. אביו רבי משה בן רבי יהודה היה מחכמי לוניל ומחביריו של הרז"ה, והיה חתן רבי משולם בן יעקב מלוניל. אביו היה רבו.
רוב ימיו גר בבדרש והקים בה ישיבה שהגיעו אליה תלמידים מרחוק. תיאור מפורט של הנעשה בישיבה נרשם בידי תלמידו רבי יצחק בן ידעיה.
חיבר את ספר ההשלמה על הלכות הרי"ף להשלים את דברי הרי"ף ולדון בדבריו, ועל שמו נקרא בעל ההשלמה. גם חיבר השגות על המשנה תורה לרמב"ם.
היה מעורב בפולמוסים על חיבורי הרמב"ם ומעמד נשיא ברצלונה רבי אברהם אבן חסדאי, והגן עליהם מפני תוקפיהם. גם יצא נגד הקבלה שהתחדש בימיו וכתב שזה מינות וכפירה, ושרף ספרי קבלה.
נפטר בשנת 1238.

משפחתו

רבי יעקב בן אליהו די לאטיש היה חתנו ותלמידו, והוא אביו של רבי יצחק די לאטיש.
היה דודו ורבו של רבי מאיר בן שמעון המעילי, שמרבה להביא דבריו.
היה דודו ורבו של רבי שלמה בן משה מבדרש, ודרכו הוא מאבותיו של רבי מנחם המאירי.
מורטל קומבט (סרט)

תקציר העלילה

בכל דור מתקיימת תחרות שנקראת מורטל קומבט, שעוצבה על ידי האלים הבכירים כדי לשמור על כדור הארץ מפני כוחות הרשע של העולם החיצון.
אם העולם החיצון ינצח בתחרות עשר פעמים ברציפות, יוכל הקיסר שאו קאהן לפלוש לכדור הארץ.
העולם החיצון ניצח כבר תשע פעמים ברציפות, ועם תחילת הסרט התחרות העשירית מתחילה.
נזיר השאולין ליו קאנג, כוכב הקולנוע ג'וני קייג' וסוכנת הכוחות המיוחדים סונייה בלייד, יוצאים לקרב כדי להגן על כדור הארץ.
למרות שכל קרב נאכף על ידי ריידן, אל הברק, לכל מתמודד יש סיבה משלו להלחם בתחרות. ליו קאנג מחפש נקמה על מות אחיו, שנהרג על ידי שאנג טסונג בקרב. סוניה גם כן מחפשת נקמה על מות השותף שלה על ידי קיינו, פושע נמלט וחבר כנופיית הדרקון השחור, ואילו ג'וני קייג' מחפש להוכיח שהוא אמן לחימה אמיתי, ולא מזויף כמו שטוענים.
שלושת הלוחמים נשלחים להונג קונג, ובדרכם לאי שעליו מתקיימת התחרות הם פוגשים שני נינג'ות, משרתיו של שאנג טסונג, סקורפיון וסאב זירו, שנשלחו להתגרות בהם. שאנג טסונג בעצמו אומר, כי שני הנינג'ות הם אויבים קטלניים אחד לשני, אך שניהם עבדים תחת כוחו.
שלושת הלוחמים נלחמים בקרבות של התחרות, כאשר סוניה זוכה להביס את קיינו, ג'וני קייג' הורג את סקורפיון, וליו קאנג מביס את סאב זירו. בחוקרם את מערות האי הם מגלים כי הנסיכה קיטאנה, בתו המאומצת של הקיסר, מנסה לעזור להם, וכי דמות מסתורית (רפטייל) עוקבת אחריהם. בשלב מתקדם של התחרות מתגלה גורו, יצור אימתני בעל ארבע זרועות מגזע השוקאן, שהורג את חברם ארט.
לאחר שג'וני קייג' מזמין את גורו לקרב ומביס אותו (בהפלה ל"תהום", the pit), שאנג טסונג חוטף את סוניה ודורש ממנה להלחם נגדו בקרב הסופי של התחרות, שיתרחש בעולם החיצון.
ליו קאנג וג'וני קייג' מגיעים בעקבותיו לעולם החיצון, שם ליו קאנג מגלה את הנינג'ה החמקמקה רפטייל, ונלחם בו (כמו במשחק, גם כאן היא "אויב סמוי"). לאחר מכן הוא מוצא את הנסיכה קיטאנה, שעוזרת להם למצוא את דרכם לטירה, שם הוא נלחם בקרב הסופי נגד שאנג טסונג ומביס אותו.
לאחר התחרות מתקיימת חגיגה לכבוד ניצחון כדור הארץ, החגיגה נקטעת על ידי הקיסר שאו קאהן שפולש לכדור הארץ.
ריידן ושלושת לוחמיו נכנסים למצב לחימה, ובכך מסתיים הסרט.
רוני בוסאני

ביוגרפיה

נולד בתל אביב לזוג עולים מתימן, למד בבית ספר "בלפור". שירת בצה"ל בגדוד קשר אמ"ן.

כשהיה בן 17 שיחק בסרט "עיניים גדולות" בבימויו של אורי זוהר ובכיכובו, לצד אריק איינשטיין וסימה אליהו.
במקביל להיותו שחקן כדורסל ומאמן, הוא עובד בבנק דיסקונט בתחום שוק ההון. היה אחד מנציגיו של הבנק כמבצע במסחר הפומבי בבורסה לניירות ערך. 
נכון לשנת 2018 הוא מנהל מדור ניהול תיקים בבנק.
מתגורר בראשון לציון עם בת זוגו ספיר, ולו שלושה ילדים.

כדורסל - קריירת המשחק

בגיל 11 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, ושיחק שם בכל קבוצות שלבי המעבר: ילדים, נערים, נוער, מכבי דרום ובוגרים. בעונת 1978/79 שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב תחת המאמן רלף קליין, לצד השחקנים מיקי ברקוביץ', מוטי ארואסטי, אולסי פרי ועוד. בוסאני זכה עמה באליפות הליגה ובגביע המדינה.

ממכבי תל אביב עבר לשחק בקבוצות נוספות כגון מכבי רמת גן לצדו של דורון ג'מצ'י, הפועל רמת גן ביחד עם סטיב קפלן, אביגדור מוסקוביץ' ועוד, ובמכבי ראשון לציון ביחד עם מיקי ברקוביץ' וחיים זלוטיקמן.
בעונת 1990–1991 היה הקלע הטוב בליגה, עם 55.3 אחוזי קליעה משלוש נקודות, 90 אחוזי קליעה מהעונשין ו-69 אחוזי קליעה משתי נקודות.

קריירת האימון בליגת העל

עם פרישתו כשחקן פעיל בסיום עונת 1992/3 שימש עוזר מאמן של משה ויינקרץ בקבוצת מכבי ראשון לציון, ובעונה לאחר מכן היה עוזרו של פיני גרשון, ואז שוב אימן תחת ויינקרנץ.
בעונת 1995/96 מונה למאמן ראשי במכבי ראשון לציון; בעונת 1997/98 שימש מאמן ראשי באליצור גבעת שמואל; בעונת 1998/99 היה מאמן ראשי בהפועל תל אביב; בעונת 2000/01 היה מאמן ראשי במכבי ראשון לציון; בעונות 2004 עד 2006 שימש מאמן ראשי בא"ס רמת השרון; בעונת 2006/07 היה מאמן ראשי בעירוני אשקלון, והיה המאמן הראשון בארץ שזכה בגביע ווינר; בעונת 2007/08 היה מאמן ראשי בעירוני נהריה, והגיע עם הקבוצה לפיינל פור; בעונת 2012/13 חזר לאמן את מכבי ראשון לציון. בשנת 2013, טרם פתיחת העונה, הודיע על התפטרותו רצונו להפסיק לאמן.

קריירת האימון בנבחרות ישראל

בשנים 1999–2005 שימש בוסאני מאמן ראשי של נבחרת ישראל עד גיל 16 (קדטים), ולקח חלק בארבע אליפויות אירוע לנוער. בשנים אלו היה שותף בגידול שחקנים, כגון עומרי כספי, גל מקל, יוגב אוחיון, אבי בן שימול, שון דניאל ועוד. 

בשנים 2007–2009 היה עוזר מאמן של צביקה שרף בנבחרת הלאומית של ישראל, במהלכן שותף בשתי אליפויות אירופה.

בשנים 2009–2011 היה מאמן ראשי של הנבחרת האולימפית של ישראל. השתתף עם הנבחרת באוניברסיאדה שנערכה בסין בשנת 2011.
משאית מנוף

משאית מנוף היא כלי רכב המשלב משאית ומנוף המורכב עליה, ליחידת תפעול אחת. קיימים סוגים רבים של משאיות מנוף השונות זו מזו בגודלן, טווח הפעולה שלהן ויכולת הנשיאה. המשותף לכולן שמדובר במשאית שעליה מורכב מנוף קבוע.
משאית מנוף היא תוצר של התפתחות הטכנולוגיה אשר איפשרה לשלב בין מכונות עבודה שתפקידיהן שונים לידי מכונה יחידה אחת שמסוגלת לבצעה מספר פעולות ולהתאים עצמה למשימה שעליה לבצע. משאית מנוף הופיעה כמענה לצורך בשינוע של מכלולים כבדים וגדולים מנקודה אחת לנקודה אחרת הרחוקה ממנה כולל העמסה ופריקה שלהם בנקודות הקצה.
קיימים פתרונות רבים לאפשרות של העמסה ופריקה ממשאית בעזרת מלגזות מנופים קבועים באתר היצור ומנופי עגורן באתרי בניה. במשך הזמן השתכללה הטכנולוגיה המשולבת במנופים המורכבים על המשאיות, נמצאו יותר ויותר תפקודים ספציפיים ששולבו בפעילות החברות המפעילות את משאיות המנוף. במערכות הנישאות שולבו מתקנים ייעודיים, נלווים, המולבשים על המנוף והמאפשרים ביצוען של עבודות שונות בעזרת משאית מנוף שקודם לכן היה קושי רב בביצוען.
היתרון הבולט ביותר של משאית מנוף, הנו בכך, שמכונה המופעלת על ידי אדם בודד, יכולה להגיע לאתר ייצור או אחסון ולהעמיס משא גדול וכבד במהירות גבוהה יחסית, ולאחר ההעמסה להגיע אל אתר היעד. נהג משאית המנוף יכול לפרוק את המשא ללא צורך בהמתנה למנוף מקומי או כלי אחר.
כיום קיימים סוגים רבים של משאיות מנוף חלקן למטרות ייעודיות אך מרביתן של משאיות המנוף מאפשרות ביצוע של מגוון רחב של משימות העברת מטענים והנפת מטענים שונים. משאיות המנוף מוגבלות בגודלן לתקינה הרגילה של המשאיות כפי שהו מופיע בתקנות התעבורה. בנוסף לכך קיימות הגבלות על משקל המנוף וגודלו בהתאם לגודל המשאית. ככלל, כאשר מנוף המשאית מקופל ואינו מתופעל גודלו לא יחרוג מגודלה הסטנדרטי של המשאית.
יש להבדיל בין משאית מנוף לבין עגורן נייד, מנוף המותקן על גבי משאית ומשמש רק להנפת מטען וחסר יכולת הובלה ושינוע. במשאית מנוף, לעומת זאת, המנוף קטן יותר והיא יכולה לשאת ולשנע מטען רב.
יצחק רגר

ביוגרפיה

יצחק רגר נולד בשנת 1932 בקהיר שבמצרים, ומיד עם לידתו עלתה משפחתו לארץ ישראל והתגוררה בירושלים. 
אביו, דוד רגר, שימש כמהנדס העיר הראשון של באר שבע.
בשירותו הצבאי הגיע יצחק רגר לדרגת סגן-אלוף. 
לאחר שחרורו עסק בתקשורת: בין השאר היה הכתב של קול ישראל באירופה, בפריז ובז'נבה, ולשם כך למד צרפתית. לאחר מכן היה מזכ"ל רשות השידור. 
בספטמבר 1968 נתמנה לעורך עיתון "היום" 
בסוף 1969 פורסם על סכסוך בין רגר לבין יוסף קרמרמן מראשי גח"ל, על רקע רצון של רגר ומערכת העיתון לשוות לעיתון קו של עיתון חופשי לא מפלגתי, בעוד ראשי גח"ל בקשו שהעיתון יוכפף יותר למפלגה. באותה תקופה רגר היה מזוהה עם מפלגת הציונים הכלליים ובמיוחד עם ישראל רוקח.
כאיש שירות החוץ שימש כקונסול ונציג נתיב בניו יורק והתמקד במאבק הבינלאומי לפתיחת השערים ליהודי ברית המועצות. 
לאחר מכן כיהן כנשיא העולמי של הבונדס.
במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד שהשתתף בכיבוש אזור חברון.
לפני בחירתו לראשות עיריית באר שבע נודע בעיר כיזם ומייסד קניון הנגב בבאר שבע.
מ-1989 כיהן כראש עיריית באר שבע מטעם הליכוד והחליף בתפקיד זה את משה זילברמן. 
נבחר בשנית מטעם רשימת צ"ח - רשימה מקומית עצמאית, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו בשנת 1997. 
בזכות מאבקו הציבורי בשנת 1992 באר שבע זכתה לקבל מעמד של אזור פיתוח א'. בזמנו הואץ קצב פיתוחה של העיר, נבנו בה שכונות חדשות כמו: נווה מנחם, נווה זאב, נחל בקע, שכונת רמות המורחבת ונקלטו בהן עשרות אלפי עולים; תוכננו פרויקטים כמו: המבואה הצפונית לעיר, הרחבת דרך הנשיאים ופיתוח המרכז האזרחי.
כאיש "קול ישראל" לשעבר הנציח את שמותיהם של רבים מוותיקי הרדיו בשכונה הדרומית בעיר סמוך לנחל בקע, בהם: משה חובב, צבי זינדר, חנוך גבתון, לאה פורת, אפרים די-זהב.
בשנת 1997 נפטר ממחלת הסרטן והוחלף על ידי סגנו, דוד בונפלד. עם מותו, השם של שדרות הנשיאים, אחד הרחובות הראשיים בבאר שבע, הנושק לאוניברסיטה, לבית החולים סורוקה, לבית העירייה ומסתיים בקניון הנגב, שונה ל"שדרות רגר". אחד הגשרים הסמוכים לשדרות רגר קרוי "גשר רגר". וגם בית ספר על שמו "יצחק רגר" אשר נמצא בשכונת "נווה זאב" וכיום הוא אחד מבתי הספר הטובים בדרום.
בית הספר לבנים של אוקלנד

היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1868 בחקיקה מיוחדת של שלטונות ניו זילנד, אך כתב ההרשאה שלו ניתן על ידי המושל סיר ג'ורג' גריי כבר בשנת 1850. 
בשטח בית הספר שני אתרים היסטוריים המיועדים לשימור על פי חוק האתרים ההיסטוריים הניו זילנדי, מבנה בית הספר ואנדרטה לחללי הצבא. המבנה המרכזי בקמפוס נבנה בשנת 1916 בסגנון המיסיון הספרדי.

על בית הספר

מאז שנת 2002 מעניק בית הספר תעודות בגרות מטעם מרכז הבחינות הבינלאומי של אוניברסיטת קיימברידג' (CIE) במקום תעודות הבגרות של ממשלת ניו זילנד, עקב התנגדות הנהלתו לשיטת הערכה זו. 
בבעלות בית הספר אכסניה במרכז האי הצפוני המשמשת את התלמידים בעת פעילויות שדה.
אוטו נוירת

חייו

נוירת נולד בווינה. התמחה בכלכלה נטולת כסף (מערכת ברטר) לפני מלחמת העולם הראשונה, ועקב כך מונה על ידי הממשל האוסטרי למשרד התכנון למשך המלחמה. עם סיומה, נעזר בו הממשל המרקסיסטי של בוואריה וסקסוניה לצורך סוציאליזציה של כלכלתן, פרויקט שנרתם לו בהתלהבות. לאחר דיכוי המרידות המרקסיסטיות על ידי הממשל הגרמני המרכזי, נעצר נוירת והואשם בבגידה. הוא שוחרר לאחר שהתברר שכלל לא עסק בפוליטיקה.
בחזרתו לווינה, החל בפרויקט שהתפתח ל"מוזיאון החברה והכלכלה". מטרתו הייתה העברת עובדות מורכבות אודות הכלכלה והחברה לציבור הווינאי חסר-ההשכלה. לצורך מימושו החל לעסוק בעיצוב גרפי ובחינוך ויזואלי. יחד עם המאייר גרד ארנץ, יצר נוירת את איזוטייפ , מערכת סמלים מיוחדת לייצוג מידע כמותי באמצעות צלמים קלים לפירוש. השיטה פותחה בהמשך על ידי אדוארד טופט. נוירת וארנץ תכננו סמלי יחסים (proportional symbols) לייצוג סטטיסטיקה דמוגרפית וחברתית בארצות השונות, והדגמת השינוי בנתונים אלו במהלך המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20. שיטה זו נועדה להקל על חסרי ההשכלה להבין את השינויים החברתיים ואת חוסר השוויון. לעבודה זו הייתה השפעה חזקה בתחומי הקרטוגרפיה והעיצוב הגרפי.
במהלך שנות העשרים הפך נוירת לפוזיטיביסט לוגי נלהב, והיה העורך הראשי של המניפסט שלו. הוא עסק בעקרון האימות ובמשפטי הפרוטוקול. כחבר "האגף השמאלי" של החוג הווינאי דחה נוירת הן את המטאפיזיקה והן את האפיסטמולוגיה. הוא ראה את המרקסיזם כסוג של מדע, ואת המדע כמכשיר לשינוי חברתי.
נוירת היה הכוח המניע מאחורי תנועת איחוד המדע והאנציקלופדיה הבינלאומית של המדעים המאוחדים, כשהאחרונה נבנתה במודע על פי האנציקלופדיה הצרפתית. הוא שיתף פעולה, בין היתר, עם רודולף קרנפ, עם ברטרנד ראסל, עם נילס בוהר, עם ג'ון דיואי ועם צ'ארלס מוריס. מטרת האנציקלופדיה הייתה ניסוח שיטתי של כל המחקר המדעי המקובל על החוג הווינאי ועל שותפיו. במהלך חייו פורסמו שני כרכים בלבד, אך הפרויקט נמשך והתרחב גם לאחר מותו. חלק משאיפתו לאיחוד המדע הייתה העמדת מדעי החברה על בסיס סיבתי המאפשר תחזיות בדומה לפיזיקה ולכימיה.
באוסטריה של לאחר האנשלוס לא היה מקום לתומכי המרקסיזם, והוא נמלט יחד עם אשתו, אולגה האן-נוירת, תחילה להולנד, שם נפטרה אשתו לאחר מספר שנים, ובהמשך לבריטניה, כשהוא חוצה את התעלה בסירה פתוחה יחד עם פליטים נוספים. באנגליה עבד בשמחה במשרד לשיכון ציבורי. הוא נפטר ב-1945.
גם כיום, מרבית עבודתו של נוירת זמינה רק בגרמנית. מאמריו ורשימותיו שמורים בארכיון אוניברסיטת רדינג באנגליה.
ארמון הבדולח

רקע

השינויים שהביא עמו המודרניזם במאה ה-19 התבטאו בעיקר בתחומי התעשייה והמדע. האדריכלות, לעומת זאת, נותרה שמרנית יחסית מבחינה סגנונית ושלטו בה הנאו קלסיציזם ודומיו עד שלב מאוחר יחסית; רק לקראת סוף המאה החלה האדריכלות המודרנית לתפוס תאוצה. מבחינה זו ניתן ניתן לראות בארמון הבדולח מבשרן של חלק מהמגמות העתידות לתפוס מקום חשוב באדריכלות זו, הן בתאוריה והן באופני הביצוע. ניתן לתלות זאת בעובדה שהבניין נועד לאכלס תצוגה תעשייתית - ולפיכך התמקם בקרבת השדה הטכנולוגי, שכבר השתחרר מכבלי המסורת והטעם ונמצא אז בעיצומו של שינוי משמעותי, ושבשלב מאוחר יותר היה בעל השפעה חשובה על האדריכלות.

מבנה

הארמון נבנה בצורת בזיליקה, אולם מרכזי אחד גבוה במרכז ולצידו שני אולמות משניים נמוכים יותר.
 
האולם המרכזי נחצה במרכזו במבנה מקומר גבוה יוצר שיצר חלל מרכזי פתוח (בדומה לקפלה).

הארמון הורכב מ־3000 עמודים שהיוו את השלד של הבניין. החלק העליון של הבניין והגג היו בנויים מלוחות זכוכית באורך 1.2 מטר ורוחב 25 ס"מ. בגלל החומר שממנו הארמון נבנה, הארמון נראה שקוף וקליל, ולכן השרה תחושה של חלל ענק שמתמזג במרחב. תחושה זו התחזקה מאוד בגלל העובדה שהיו עצים שהיו בתוך ומחוץ למבנה. בנין זה ערער את המסורת של בנייה כבדה באבן, לא עוד קורות עץ וקירות נושאים התומכים במבנה, אלא שלד ברזל מצופה זכוכית.
החדשנות של המבנה והזמן הקצר בו תוכנן גרמו לליקויים רבים שלא נצפו מראש במבנה, מחוסר ניסיון או מחוסר תשומת לב לעניין. דמיונו המבני לחממה ומסכי הזכוכית הגדולים גרמו לכך שהמבנה התחמם מאוד בשעות היום. בתכנון לא נלקח בחשבון נושא האיוורור הטבעי של המבנה - מה שגרם לשהות בו להיות בלתי נסבלת למדי אפילו באקלים האנגלי.
משה מפשוורסק

ביוגרפיה

רבי משה נולד בערך בשנת ה'ת"פ לרבי יצחק הלוי ואסתר. בצעירותו עבד כמנהל בית חרושת לייצור יין שרף עד שהחל לנהוג באדמו"רות בפשוורסק. נסע למגיד ממעזריטש ואחר כך נסע רבות לרבי אלימלך מליז'ענסק, ומקובל שרבי משה אלשיך היה מתגלה אליו.
בשנות אדמו"רותו היה סופר סת"ם וכל גדולי החסידות בדורו רכשו אצלו תפילין בשבילם. ביניהם נמנו רבו רבי אלימלך מליז'ענסק, רבי ברוך ממז'יבוז', רבי מרדכי מנשכיז, החוזה מלובלין, רבי דוד מללוב, רבי אורי מסטרליסק, ורבי יצחק אייזיק מזידיטשוב.
נפטר בי"ב בטבת ה'תקס"ו בפשוורסק ושם נטמן. לאחר פטירתו הדפיס חתנו רבי ישראל דוב (בשנת ה'תק"ע) את ספרו "אור פני משה".
אחוות סולנצבו

קבוצת הפשע המאורגן סולנצבו (ברוסית: Солнцевская организованная преступная группировка), הידועה גם בשם אחוות סולנצבו (רוסית: Солнцевская братва), היא סינדיקט פשע מאורגן רוסי, הנחשב לאחד הגדולים בעולם.

עליית כוחה

כנופיית סולנצבו הוקמה בסוף שנות השמונים על ידי סרגיי מיכאילוב, מלצר לשעבר שריצה עונש מאסר בגין הונאה. הכנופיה שהתבססה ברובע סולנצבו במוסקבה, גייסה בחורים מובטלים מקומיים, אגרסיביים ששימשו כחיילים להשכיר ושיתפה פעולה עם הגנב בחוק ג'מאל חאשידזה כדי לשפר את המוניטין שלה בקרב פושעים. סולנצבו ממוקמת גם באופן אסטרטגי בסמוך לכביש M3 המוביל לאוקראינה, דרךMKAD, כביש הטבעת של מוסקבה, כמו גם לשדה התעופה הבינלאומי ונוקובו. שליטה במרכזי התחבורה הללו אפשרה לאחווה להיכנס לעסקי ייבוא הרכב. אולם בראשית שנות התשעים, אתגר הדומיננטיות של סולנצבו נפגע עם התחזקותה של המאפיה הצ'צ'נית. יחד עם כנופיית אורוחובסקאיה וארגוני פשיעה סלאביים אחרים, סולנצבו כרתה ברית להוצאת הצ'צ'נים. מלחמת הכנופיות הביאה לנפגעים רבים באותן שנים ונודעה בעיקר בתקריות כמו קרב היריות בקולנוע "קזחסטן" במוסקבה בו נהרגו ששה צ'צ'נים וארבעה רוסים.
החבורה נקשרה בשלב מסוים אל איש הפשע המאורגן סמיון מוגילביץ', שדרכו הארגון עסק בהלבנת הון. בשנת 1995 במלון בפראג, בה השתתפו מיכאילוב כמו גם סוחר הסמים האוזבקי גפור ראחימוב, נערכה פשיטה של המשטרה הצ'כית לאחר שהתקבל מידע כי הם מתכוונים להרוג את מוגילביץ' שם בעקבות סכסוך ביניהם. ברם, מוגילביץ' עצמו לא נמצא בשום מקום, לאחר שהוא עצמו קיבל מידע מוקדם על כוונתם הזדונית של שתי הקבוצות להתנקש בחייו.
בסוף שנות התשעים החלה האחווה לעבור לתחום הבנקאות, מהלך שאיפשר להם להלבין את כספם ולהתקרב לאוליגרכים.

פעילות מעבר לים

בשנות התשעים שלחה האחווה את ויאצ'סלב איוואנקוב לברייטון ביץ', ניו יורק, ואת מיכאיל אודנוסה לאטלנטה, ג'ורג'יה, כדי להשתלט על פעילויות הפזורה הרוסית שם. עם זאת, ה-FBI הוזעק אל מקום שהותו של איוונקוב, שאחרי חקירה ממושכת הוא נעצר והורשע בסחיטה והפך לגנב בחוק הראשון שהורשע בארצות הברית. בעוד שאיוואנקוב לא הצליח באותה מידה, מקבילו אודנוסה שולט בפשע המאורגן הרוסי באטלנטה למעלה מ-20 שנה, תוך הימנעות מתביעה. אודנוסה חלש על הפשע המאורגן בעיר, עם צבא רוצחים שגיבה אותו. למרות שארגונו אינו גדול כמו קרטלי הסמים של מקסיקו ששלחו גברים לנסות ולהקים חנות באטלנטה, אודנוסה וחבריו הצליחו להכות את קרטלי הסמים המקסיקניים ואת הכנופיות האפרו-אמריקאיות באטלנטה. אחוות סולנצבו פעלה גם בישראל, ובעיקר השתמשה בה כבסיס למבצעי הלבנת הון, ברם ניסיונות החדירה אל הפוליטיקה הישראלית הוכתרו ככישלון בשל פעילות נמרצת של משטרת ישראל. הארגון מעורב גם בסחר הקוקאין הבינלאומי, כאשר קשריו לקרטלי סמים קולומביאנים בתיווך שבט המאפיה קונטררה-קארואנה.

מצב נוכחי

על פי נתוני רשויות אכיפת החוק בארצות הברית, כפי שפורסם במהלך שערוריית ויקיליקס ב-2010, כנופיית סולנצבו ממשיכה בפעולות שונות תחת חסותו של שירות הביטחון הפדרלי.
וילה באדואר

אדריכלות

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. הוילה עשתה שימוש ליסודותיה בשרידי הבניין מימי הביניים שעליו נבנתה. השרידים נראים היטב באחורי הבניין. 
במרכז מצוי בית האדון והוא  בעל מתאר רבוע. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה, אליה עולה גרם מדרגות רחב ביותר וארוך מאוד. מתחתיה נמצאת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. גרם המדרגות הרחב עולה אל מבואה המעוצבת בדמות חזית מקדש רומי כמקובל אצל פלאדיו. שישה עמודים בסדר יוני תומכים בגמלון משולש ובו קבוע סמל המשפחה. בתוכנית המבנה שפורסמה בספרו של פלאדיו תוכננה לבניין מבואה דומה בחזית האחורית, אך חלק זה לא בוצע. 
לבניין חצר קדמית נרחבת ומשני עבריה שני אגפים המשמשים לאחסון המתקנים החקלאיים ואורוות הסוסים. אגפים אלה מחוברים לבניין המרכזי באמצעות סטווי עמודים בעלי מתאר של רבע מעגל כל אחד, ולו עמודים מן הסדר הטוסקאני. 
כנזכר בספרו, את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'יאלו פיורנטינו. מציורי הקיר נותרו שרידים בלבד.
קיסריה אקספרס

עלילה

אסף אטדגי, הסוכן של עומר אדם, מחתים את "בערך", שלישיית סטנדאפיסטים כושלת. הוא בטוח ביכולותיו ומבטיח להם שאם ילכו אחריו הוא ייקח אותם להופיע בקיסריה, הבמה הגדולה בארץ.
אנתולוגיה

אַנְתוֹלוֹגְיָה (או בעברית: ילקוט, אסופה, מִקְבָּץ או מִבחר), היא צורת כינוס של כתבים ספרותיים. מקור המילה הוא יוונית עתיקה, ופירושה "זר", "כליל". האנתולוגיה היא חיבור של יצירות שונות למכלול אחד.
האנתולוגיות הראשונות נתחברו כבר בתקופה הקלאסית, ביוון, ברומא ובמזרח הערבי. האנתולוגיה המוכרת הראשונה שתועדה היא זו שליקט המשורר מלאגרוס מגדרה במאה הראשונה לספירה, הידועה כיום, אחרי גלגולים רבים, בשם האנתולוגיה היוונית; מלאגרוס קרא לה בשם "אנתולוגיה" (כלומר, "זר פרחים"), ובהקדמתו השווה בין כל אחד מהמחברים לפרח כלשהו. בעקבותיו הפכה המילה "אנתולוגיה" לכינוי כללי לכל אסופה ספרותית. דוגמה נוספת היא ספר האגדה אותו ערכו ביאליק ורבניצקי, ספר המאגד את אגדות התלמוד ואגדות מכתבי חז"ל נוספים, ומסדר אותן כרונולוגית, לפי נושאים, ולפי מילות מפתח.
האנתולוגיה הספרותית יכולה להתחבר על פי עקרונות רבים ושונים ומתוך מגמות רבות. ישנן אנתולוגיות ספרותיות הנבחרות לפי סוגה ספרותית מסוימת, כגון אנתולוגיה לסיפור הקצר, או אנתולוגיה לשירה וכיוצא בזה. ישנן כאלה הנבחרות על פי לשון כתיבה מסוימת, על פי נושאי כתיבה מסוימים וכיוצא באלה. האנתולוגיה הספרותית מאופיינת על ידי המטרה והאופי של מחבריה. ישנן כאלה המתחברות על ידי חבורות של עורכים, על ידי מוסדות ספרותיים שונים, וישנן אנתולוגיות אישיות לחלוטין, המבטאות אך ורק את טעמו של המלקט והמאסף.

מוזיקה

במוזיקה, המונח אנתולוגיה מתייחס לאוסף של יצירות שנעשו על ידי אמן בעל קריירה ארוכה ומגוונת. בעוד שברוב המקרים אנתולוגיה מוזיקלית מכילה את הלהיטים הגדולים של האמן, לעיתים מדובר דווקא בטכניקה שיווקית, מעין דיסק בו מופיעים לצד "הלהיטים הגדולים" גם שירים קצת פחות מוכרים, הקלטות של הופעות חיות וכו', בתקווה להפוך אותם לידועים יותר.

טלוויזיה

בסדרות טלוויזיה, סדרות אנתולוגיה הן סדרות שכל עונה שלהן או כל פרק שלהן הוא בעל עלילה שונה ושחקנים שונים.
דוגמאות: "מראה שחורה", "אימה אמריקאית", "בלש אמיתי", "פארגו".