google/wiki40b huggingface dataset:
בני היל

ביוגרפיה

בני היל נולד בסאות'המפטון. במהלך מלחמת העולם השנייה פונה בית ספרו, והיל הועבר עם יתר התלמידים לבורנמות'. לאחר שסיים את לימודיו עבד כחלבן, מפעיל גשר, נהג ומתופף. הוא זכה לדריסת רגל ראשונה בתעשיית הבידור כשהתמנה לעוזר מנהל במה, וכן החל לעבוד כקומיקאי – תחילה במועדונים קהילתיים ולאחר מכן במועדוני לילה ובתיאטראות. הוא שינה את שמו הפרטי ל"בני" כמחווה לקומיקאי האמריקאי ג'ק בני. הופעתו המקצועית הראשונה בפני קהל הייתה במופע משותף עם רג' ורני. לתפקיד ניסה להתקבל גם פיטר סלרס, שאז עדיין היה אלמוני.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1949. בתחילת שנות החמישים ביצע מערכונים ברדיו. בשנת 1955 קיבל לראשונה תוכנית טלוויזיה משלו ב-BBC 1. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1956 בסרט "Who Done It?"
בשנת 1969 עבר מה-BBC לרשת השידור הבריטית Thames, ושם העלה לראשונה את סדרת המערכונים "המופע של בני היל" (The Benny Hill Show). הסדרה רצה עד שנת 1989, ושודרה ביותר ממאה מדינות. המערכונים, שלעיתים קרובות הכילו רמיזות מיניות, הביאו לידי ביטוי את כשרונו כאמן סלפסטיק, פנטומימה ופרודיה. היל מילא במערכונים אלו תפקידים שונים, בהחליפו תלבושות לעיתים קרובות. כל פרק בסדרה נפתח בסצנת מרדף (בדרך כלל מרדף של קבוצת גברים אחרי נשים) אשר צולם בהילוך מהיר, מלווה בנעימת יאקטי סאקס. בעקבות הצלחת הסדרה הפך היל עד מהרה לקומיקאי פופולרי מאוד. הוא זכה להערכה רבה בארצות הברית, ייתכן אף יותר מאשר בארץ מולדתו. בשנת 1991 הורדה התוכנית, בעקבות עלויות הפקה גבוהות של התוכנית ונתוני צפייה נמוכים. כמו כן, היו שטענו שהסיבה לביטול התוכנית הייתה תלונות של תנועות למען מעמד האישה אשר זעמו על הרמיזות המיניות החוזרות ונשנות בתוכנית, שלדעתן מבזות ומשפילות נשים]. 
זמן מה לאחר שהוסרה תוכניתו החל היל לעבוד על סדרת תוכניות חדשה, שיועדה לטלוויזיה האמריקאית, בשם "סיבוב ההופעות הבינלאומי של בני היל" (Benny Hill's World Tour). אולם בשל מותו לא הופקו ממנה אלא פרקים ספורים.
היל היה גם זמר מוכשר, ושירו Ernie עמד בראש טבלת המצעדים הבריטית במשך מספר שבועות.
היל לא נישא מעולם. הוא מת בודד ב-20 באפריל 1992 בדירתו שבלונדון, בגיל 68, ייתכן בשל התקף לב. גופתו נמצאה רק מספר ימים לאחר מותו. קברו בסאות'המפטון נפרץ על ידי גנבים לאחר שנפוצו שמועות על כך שנקבר עם תכשיטיו.
הכפר (תוכנית טלוויזיה)

רקע

התוכנית מבוססת על חמש משפחות ישראליות שגרות בכפר באווירה של לפני קום המדינה, המשפחות מבצעות משימות וחיות בתנאים בסיסיים. כל משפחה גרה באוהל נפרד ועל כל משפחה להסתדר אחת עם האחרות: לאכול, ללון, ולשרוד ביחד.
ההדחות מתבצעות באופן הבא: כל המשפחות מתאספות יחד ב"אספת הכפר", בה מדברים ודנים על הימים והחוויות האחרונות בכפר, לאחר מכן כל משפחה מציינת בתורה איזו משפחה הייתה רוצה להרחיק מהכפר. בן מהמשפחה שמקבלת את רוב הקולות - מודח. כל מתמודד בתורו לוקח אבן, ושם בפחית של המתמודד שברצונו שיודח מהכפר הבן משפחה שמקבל הכי הרבה קולות מורחק מהכפר.
המשפחה השורדת תזכה בפרס - מיליון שקלים, מנחה התוכנית הוא בוקי נאה.
תוכנית "הכפר" הוגדרה כתוכנית הדגל של ערוץ 10 והיה צפי לאחוזי צפייה גבוהים.
בימים שלפני תחילת שידור התוכנית יצאה קריאה לחרם צופים וזאת נוכח העובדה שהפקת התוכנית והערוץ החליטו ללהק לתוכנית אדם בשם דודו דגמי, עבריין מין וסוחר בנשים מורשע. בעקבות המחאה הציבורית התוכנית הוחרמה על ידי רבים, ואחוזי הצפייה בה היו נמוכים במיוחד. על פי נתוני הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו תוכנית הבכורה זכתה ל-10.4% צפייה בלבד והוגדרה ככישלון, ובפרקי ההמשך עמדו על כ-5% אחוזים בלבד.
מועדון קרב

תקציר העלילה

הספר מתאר את קורותיו של גבר צעיר, אשר מרגיש מתוסכל מקיומו הזעיר-בורגני. הגיבור עובד במשרה משעממת ומדכאת, חי לבדו בדירה חסרת ייחוד בבנין מגורים ענק, ללא משפחה או חיי חברה, וסובל מנדודי שינה קשים.
לאחר פגישה עם אדם בשם טיילר דרדן, אנרכיסט מסתורי שמזמין אותו לעבור לגור בביתו המוזנח והמתפורר לאחר שביתו של הגיבור הוצת, מתחיל הגיבור למרוד בדיכוי הפוסט-מודרני של המעמד הבינוני. טיילר מציג בפני הגיבור את פילוסופית החיים שלו, אשר תומכת באנרכיזם, הרס עצמי, באנטי-גלובליזציה ומתנגדת לתרבות הצריכה. בתשובה לקושי של הגיבור, אומר טיילר שהתסכול אותו הוא חווה נובע מהתלות שלו בגאולה, ילדותו ללא דמות אב אמיתית, שיפור עצמי דרך החומר ורדיפה אחר שלמות. "תוכנית הגמילה" שמתווה טיילר עבור הגיבור כוללת ויתור מוחלט על נוחיות החיים הבורגניים, תרבות הצריכה, כאב ואלימות כדרך להרס עצמי, וקבלת המוות כדבר שעשוי להתרחש בכל רגע.
השניים מקימים מועדון חברים סגור, שחבריו נפגשים מדי לילה כדי לערוך קרבות אגרוף. קרב האגרופים מתואר כחוויה גברית אולטימטיבית, המחדדת את החושים ומאפשרת לגבר להיות "גבר" כפי שהתכוון הטבע. הפילוסופיה של דרדן עושה לה נפשות רבות; המועדון גדל ונוספים לו סניפים בכל ערי ארצות הברית, והופך בהנהגתו של דרדן לתנועת המונים אנרכיסטית, מיליטנטית וטרוריסטית, היוצאת משליטה ושואפת להשמיד את תרבות הצריכה ואת העולם המודרני בכלל. בסוף הספר מגלה המספר כי טיילר דרדן אינו אלא אישיות נוספת שלו עצמו. טיילר מנסה לעצור את דרדן, אך דרדן מאיים עליו באקדח. מרלה סינגר מגיעה ודמותו של דרדן מתפוגגת.
דייוויד לוגן

הקריירה המקצוענית

בעונת 2005/2006 חתם לוגן בפאביה האיטלקית. בדצמבר 2005 הוא הגיע לישראל וחתם בהפועל רמת השרון. באותה עונה הוא סיים עם ממוצע של 15.4 נקודות ב-22 משחקים. בעונת 2006/2007 חזר לארצות הברית והצטרף לפורט וורת' פליירס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כעבור שבעה משחקים הצטרף לסטרוגארד הפולנית. בעונת 2007/2008, חתם במדי טורוב והוליך את קבוצתו לשמונה הגדולות של היורוקאפ עם ממוצע של 18.6 נקודות למשחק. כעבור שנה הצטרף לפרוקום סופוט, ובעונתו הראשונה ביורוליג סיים עם ממוצעים של 16.9 נקודות ו-2.7 אסיסטים.
בעונתו השנייה היה לאחד השחקנים הבולטים ביורוליג, לאחר שהוליך את הפולנים לראשונה בהיסטוריה עד לשלב ההצלבה ואף לניצחון בודד בסדרה מול אולימפיאקוס. באותה עונה סיים עם ממוצעים של 15.3 נקודות ו-3.4 אסיסטים ב-56% מהשדה. לאחר שהספיק לזכות בשתי אליפויות מקומיות עם פרוקום, הפך לאחד השחקנים המבוקשים באירופה, והוחתם על ידי אלופת ספרד דאז, קאחה לבוראל ויטוריה.
ב-2010/2011 העמיד ממוצעים של עשר נקודות ו-2.4 אסיסטים ביורוליג, ו-8.3 נקודות בליגה הספרדית. לוגן, בעל אזרחות פולנית, שיחק בנבחרת הלאומית ביורובאסקט 2009 והציג ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק, שהעמידו במקום השלישי באסיסטים ובמקום החמישי בקלעים באליפות.
בעונת 2011/2012 שיחק לוגן בפנתינאיקוס היוונית שבה חלה צניחה בממוצעים שלו, עם 6.5 נק' ואסיסט ב-15 דק' בממוצע ביורוליג.
באוגוסט 2012 חתם דייוויד לוגן בקבוצת מכבי אלקטרה תל אביב לחוזה לשתי עונות, ובכך המשיך את מכירת השחקנים המסיבית של קבוצת הכדורסל היוונית פנאתינאיקוס בשל קשיים כלכליים שהמועדון נכנס אליו.
באוגוסט 2013 חתם דייוויד לוגן באלבה ברלין לשנתיים. בקיץ 2014 חתם לשנתיים בדינאמו סאסארי שאיתה הוא זכה באליפות וגם העפיל ליורוליג, בקיץ 2016 חתם בריטאס וילנה.
הכישרון לחיות

עלילה

אולה גסנר משאירה את בנה הסטודנט בגרמניה ומגיעה לישראל בעקבות האהבה כדי לחיות עם שרגא. היא לומדת כאן עברית, כותבת ספר על נשים ישראליות להוצאה גרמנית, ולומדת ריקודי עם. אך מסתבר שהחיים במקום זר וטעון כישראל אינם פשוטים עבורה. 
שרגא הר-גיל, שעבד שנים רבות כעיתונאי ב"מעריב" ושימש ככתב של עיתונים גרמניים בישראל, לוקח אותה למסע אל בתי הקפה התל אביביים האהובים עליו, אל מחוזות התבגרותו, ואל המקום בו נפצע קשה כלוחם בשורות ה"הגנה" במלחמת השחרור, והוגדר מאז כנכה מאה אחוז. הר-גיל הוא אדם שאהב נשים רבות והן אהבו אותו. חרף נכותו וגילו הוא מצטייר כאדם בעל תאווה עזה לחיים. במהלך הסרט הוא אומר לבנו שמראיין אותו: "בן-אדם צריך לחיות, לא רק להיות".
הבמאי אמיר הר-גיל, בנו של שרגא, עוקב בהשתאות ומעט בקנאה אחר ההתאהבות הרעננה של אביו הקשיש ושל אולה, ושואל אותם ואת עצמו כיצד מתגברים על הפערים שבין רודף לנרדף, כיצד מצליחים לראות זה בזה בני-אדם, ולהתנתק מההקשר הלאומי-היסטורי. 
זוהי יצירה  אינטימית וצנועה, אך בעלת עוצמות יופי ורגש מפעימות. היוצר נכנס באופן חותך ומדויק לקרביים של היחסים בין האוהבים הבוגרים, בין גרמניה לישראל, בין אחד ממקימי המדינה הוותיקים לישראל של ימינו ובין עצמו לאביו.

תגובות לסרט

הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל סרטים בינלאומי "Real To Reel" שמתקיים במדינת צפון קרוליינה שבארצות הברית. 
עמוס שביט, "זמן תל אביב", "ידיעות אחרונות" כותב "הכשרון לחיות" מצליח לזגג עיניים ולהרטיבן בלחלוחית עכורה, סרט כזה יודע איך לא להרפות מהצביטה הזו שלופתת את הלב ודוקרת אותו. הסרט מגלה מיומנות...כשהוא מטלטל בצופים מין כדור סמיך של מועקה שצפה ועולה ממעמקי הבטן, מתיישבת באמצע הגרון ונעלמת רק אחרי תום הכתוביות.

חשבון הנפש שעורך שרגא בעידודו של בנו הבמאי הוא נוקב. מספר פעמים הוא מביע את אכזבתו מדמותה של המדינה שעל הקמתה לחם ועכשיו הוא כבר לא מרגיש שהיא שלו. "הכישרון לחיות" הוא דיאלוג רגיש של הבמאי עם אביו שעולמו מתוח בין גרמניה ומוראות השואה ובין ישראל והביקורת עליה. 
נחמן גילבוע כותב ב-"הדף הירוק" 
גיבור מלחמת העצמאות ובתו של פושע מלחמה נאצי מתאהבים עד כלות החושים…טלנובלה רגשנית? פורנו רך? לא ולא. ברגע הראשון משאיר סיפור  האהבה הזה תחושה של דז'ה-וו, אבל הפרדוקסים לא מרפים ממנו. בסרט כמו בחיים.
"רמי רוזן", "כל בו"
אמיר החליט לעשות סרט על אביו. על הפציעה, על התמודדותו ועל כשרונו לחיות טוב בחברת הרבה נשים, טיולים, אוכל ובילויים. אבל הסרט הפך לסרט על שיפור אהבתו לאולה.
"מיכל יפה", "העיר"
ארנסט, נסיך הוהנברג

ביוגרפיה

ארנסט נולד ב-27 במאי 1904 בטירת קונופישטה, 50 ק"מ מדרום לפראג. אביו היה פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואמו הייתה סופיה, דוכסית הוהנברג. הוא היה בנם השלישי. חרף העובדה שאביו היה יורש העצר של האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואמור היה לרשת את התואר קיסר אוסטריה ומלך הונגריה עם מותו של הקיסר המזדקן פרנץ יוזף הראשון, הרי שארנסט ואחיו היו מנושלים מכל זכות לרשת אי פעם את הכתר, כיוון שהוריהם היו נשואים בנישואים מורגנטיים. ארנסט ירש עם לידתו את התואר "נסיך הוהנברג" מאמו. 
הוריו צפו עבור ילדיהם חיים נורמליים ורגילים של אצולה כפרית. אחותו סופיה העידה מאוחר יותר שהם חינכו אותם לדעת שהם אינם מיוחדים. הם השקיעו בהם זמן רב, ופרנץ פרדיננד שמח במיוחד על כך שבניו יוכלו בעתיד להינשא מאהבה בלבד, ולא נישואים פוליטיים לבן אצולה. ב-28 ביוני 1914 נרצחו הוריו ביריות בידי קבוצת לאומנים בוסנים וסרבים, רצח אשר הוביל למלחמת העולם הראשונה. אחד הרוצחים, נדלקו צ'ברינוביץ', שלח מכלאו מכתב אל הילדים ובו ביקש את סליחתם על שגזל מהם את הוריהם. אחיו של ארנסט, הדוכס מקסימיליאן כתב מכתב תשובה בו הודיע לצ'ברינוביץ' שהוא סולח לו. אחותו סופיה חתמה על המכתב, אולם ארנסט סירב לחתום עליו. 
ארנסט ואחיו עברו לידי ידיד של הוריהם, ולאחר מכן לידי סבתם החורגת הארכידוכסית מריה תרזה. שר הטקס הקיסרי הנסיך ממונטנובו, אשר היה אויב מושבע של פרנץ פרדיננד וסופיה, דאג גם להשפלתם של שלושת היתומים שלהם. הוא דאג שייאסר עליהם להשתתף בלוויה, ואף ניסה ללא הצלחה לאלץ אותם לשלם את העלות שלה מכספי הירושה שלהם. בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה ב-1918, ביטול המונרכיה ופירוק האימפריה האוסטרו-הנגרית, הוחרמו מרבית נכסיהם בידי ממשלת צ'כוסלובקיה, והם עברו לגור בטירת ארססטן בדרום אוסטריה.  הוא היה פעיל בתנועה מלוכנית, ועמד בקשר הדוק עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה. כמו כן הוא היה חבר במיליציית היימווהר ("משמר הבית"). 
בעקבות מעצרו של צעיר יהודי בשם לבנשוס שזרק לבנה על חלון ראווה של מטה נאצי בווינה, והחשש שיוטל עליו עונש חמור, הגיע ארנסט לווינה וזרק לבנה על אותו חלון ראווה.  לאחר שנעצר אמר: "אתם אומרים לתלות את לבנשום על שניפץ את הלון הראווה עתה תתלו גם את הנסיך פון־הוהנברג".
הוא ואחיו מקסימיליאן, התנגדו לאנשלוס. ב-14 במרץ 1938 נשלחו יחד למחנה הריכוז דכאו. הם הועסקו בעבודות משפילות שנועדו לשבור את רוחם, אולם נשאו אותם באורך רוח ובעליזות, והיו ביחסים חבריים עם מרבית האסירים. אשתו של מקסימיליאן נפגשה עם הרמן גרינג, והצליחה לפעול לשחרורו לאחר חצי שנה. ארנסט לעומת זאת הועבר למחנה אחר ושוחרר רק ב-1943. עם זאת, 20,000 דונם מנכסי בית הוהנברג הופקעו בידי הנאצים. לאחר מלחמת העולם השנייה הצליחו האחים לפעול להחזרת חלק מהנכסים. ארנסט נפטר ב-5 במרץ 1954 בגיל 49, כתוצאה מהשפעות מאחרות של ההתעללות שעבר בידי הנאצים.
אובך

אובך הוא תופעה בה נמצאים חלקיקים שונים כמו גרגרי חול ואבק באוויר ומקשים על הראייה והנשימה. תופעה זו מתרחשת כאשר שכבת אוויר יציבה בשם אינוורסיה מונעת מן האובך לעלות למעלה ולהתפשט, לכן הוא נשאר בשכבות נמוכות יחסית. כאשר שכבה זו נמצאת החלקיקים השונים מצטברים ויוצרים ענן מזוהם. האינוורסיה היא שכבה נמוכה, ולכן, כדי להפחית את האובך מפעלים בונים את ארובתם בגובה רב על מנת שהעשן יעבור את גובה האינוורסיה. בנוסף, האובך עשוי להגיע עם זרמי אוויר מדבריים. לדוגמה, במדינה כמו ישראל, זרמי אוויר מדבריים עשויים להגיע ממצרים, ירדן, סעודיה ועוד. האוויר עם החול מגיע ושוקע בישראל עד אשר מגיע גשם או השתנות שכבת האינוורסיה.
ב-ספטמבר 2015 שרר במשך מספר ימים אובך כבד בישראל ובכל המזרח התיכון שמקורו היה בסופות חול בסוריה.
גטה ירמיהו

גטה ירמיהו (בשמו העברי: ירמיהו בן בנימין; 1888–1947) כונה גרמיה או ארמיאס היה רב ואיש חינוך יהודי-אתיופי.

קורות חיים

ירמיהו נולד בכפר פנג'ה שבדמביה לאביו אגנניהו בשנת 1888 לערך ובגיל 17 הוא נמסר לידי יעקב פייטלוביץ' אשר הבטיח להקנות לו ידע. ב-1905 הגיעו פייטלוביץ', ירמיהו ונער נוסף, תאמרת עמנואל, לירושלים שם שהו תקופה קצרה ואז הפליגו לצרפת. בפריז שני הנערים נשלחו ללמוד בבית הספר École Normale d’Auteil ואז הועברו לבית מדרש לרבנים (Collegio Rabbinico Italiano) בפירנצה שבאיטליה תחת עינם הפקוחה של הרבנים שמואל צבי מרגליות וצבי פרץ חיות. 
ב-1908 נסע גטה עם פיטלוביץ' לאתיופיה ושנה לאחר מכאן הם עזבו יחד עם צעיר נוסף, שלמה יצחק שהיה דודנו של ירמיהו ושנבחר על ידי פייטלוביץ' ללמוד מחוץ לאתיופיה. שני הנערים למדו בבית הספר של חברת עזרה בירושלים ומורם היה אברהם צבי גולדשמידט (Herr Goldschmidt). ב-1913 הגיע פייטלוביץ' לירושלים ולקח עמו את ירמיהו לאתיופיה כדי שזה ישמש כמורה בבית הספר היהודי שהוקם בדמביה. 
עד למותו ב-1947 עסק בחינוך נערים יהודים והיה למורה נודד בכפרי ביתא ישראל. אחד מהנערים היה יונה בוגלה, לו העניק את שמו היהודי-ישראלי "יונה".
גטה נישא והביא לעולם יחד עם אשתו סמיין תשעה ילדים. חמישה מילדיו עלו לישראל בשנת 1955, במסגרת מבצע על כנפי נשרים מאריתריאה. ובת אחת עלתה ב-1991 במבצע שלמה והתגוררה בכפר סבא.
נינו הוא הסופר הישראלי שי עמית.
מאיק צירבס

ביוגרפיה

צירבס נולד בטראבן-טרארבאך שבמערב גרמניה. שיחק כדורסל במועדון הנוער ובקבוצה הבוגרת של טריר. ב-2012 עבר לברוז במברג, הוא נבחר לשחקן המשתפר של העונה ולשחקן הגרמני הצעיר הטוב ביותר, הוא זכה עם במברג באליפות הבונדסליגה ובסופר-קאפ הגרמני. ב-2014 עבר לכוכב האדום בלגרד מסרביה. זכה עם הקבוצה באליפות, בגביע הסרבי ובאליפות הליגה האדריאטית. בעונת 2015/2016 זכה עם הקבוצה בפעם השנייה ברציפות באליפות סרביה ובאליפות הליגה האדריאטית, והעפיל עמה עד שלב רבע הגמר ביורוליג. הוא רשם ממוצע של 12.4 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק ביורוליג, ממוצע של 13.2 נקודות ו-5.9 ריבאונדים בליגה האדריאטית וממוצע של 10.3 נקודות למשחק בליגה הסרבית.   
צירבס חבר בנבחרות הלאומיות של גרמניה מאז נעוריו. הוא השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2008 ביוון. הוא רשם באליפות ממוצע של 16.5 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק. ב-2009 שיחק עם הנבחרת באוניברסיאדת בלגרד. ב-2010 שיחק באליפות אירופה עד גיל 20 והשיג ממוצע של 11.7 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק. ב-2013 היה חבר בנבחרת גרמניה שהשתתפה באליפות אירופה שהתקיימה בסלובניה.
ביוני 2016 חתם מאיק צירבס על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב. בינואר 2017 הושאל לבאיירן מינכן. בתום העונה שוחרר ממכבי תל אביב וחתם באופן קבוע בבאיירן.
אשר זאב ורנר

הרב אשר זאב ורנר (כ"ז באלול תרנ"ד ספטמבר 1894 - ז' בטבת ה'תשי"ח, 30 בדצמבר 1957) כיהן כרב בטבריה לאחר פטירתו של הרב משה קליערס בשנים 1934–1958.

קורות חיים

נולד בירושלים לרב שמחה בונם ורנר, דיין בעדה החרדית. סבו היה הרב משה מנחם מנדל ורנר מקים שכונת בתי ורנר בירושלים. אחיו הוא הרב אברהם ורנר, רבה הראשון של נתניה. למד בישיבת תורת חיים. בשנת תרע"ב (1912) נישא לבתו של הרב יצחק מתתיהו סנדברג (נכדו של היסוד העבודה וחתנו של הרב מאיר מארים) ובעקבות זאת עבר לטבריה ולמד בישיבת אור תורה אצל דודו (חתן סבו הרב קסטלניץ), הרב משה קלירס, רבה של טבריה, אשר נתן לו סמיכה לרבנות. לאחר שאשתו נפטרה נישא לבתו של הרב אהרן יוסף לוריא, מחשובי חסידי סלונים בטבריה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא ברח לאלכסנדריה ומשאזל כספו הוא הפליג לארצות הברית ביחד עם מכר שקיבל הוראה מהאדמו"ר מסלונים, רבי שמואל וינברג, לנסוע לארצות הברית לאסוף כסף עבור החסידים בארץ ישראל. בארצות הברית הוא עסק באיסוף כספים למען יהודי מזרח אירופה שנפגעו קשות במלחמה. לאחר זמן התמנה לרב בארצות הברית. במקביל לעבודתו ברבנות אסף כספים עבור ישיבת אור תורה ובין השאר הקים ארגון "עזרת נשים" שאסף כספים רבים עבור הישיבה.
בשנת תרצ"ג חלה הרב קליערס וביקש שיבוא לטבריה להחליפו. הרב קליערס נפטר בשבט תרצ"ד והרב ורנר חזר לארץ ישראל לאחר חג הפסח ונתמנה לרבה של טבריה וראש ישיבה בישיבת אור תורה על יד העדה החרדית בטבריה. במקביל מינתה קהילת טבריה של הועד הלאומי את הרב יוחנן זרחי (זופוביץ) לרב העיר. בהמשך, כיהן הרב ורנר ברבנות המאוחדת של טבריה, לצדם של הרב רפאל קוק, שנתמנה בשנת תש"ח לממלא מקומו של הרב זרחי, והרב ועקנין, הרב הספרדי של העיר. הרב רפאל קוק כונה רב העיר טבריה והרב אשר זאב ורנר זכה לתואר אב בית דין בעיר.
הרב ורנר כיהן במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, הביע עמדות מתונות יחסית וספג על כך ביקורת. באמצע שנת 1954 פרש מהמועצה. בשנת 1955 נבחר לרבה של מפלגת פועלי אגודת ישראל במקום הרב מאיר קרליץ.
היה מפורסם במעשי החסד והצדקה שלו. הרב אייזיק שר אמר פעם כשחזר מביקור בטבריה: "מי שרוצה לראות את אברהם אבינו (שהיה עמוד מידת החסד) יראה את ר' אשר זאב ורנר, מי שרוצה לראות את יצחק אבינו (שהיה עמוד מידת היראה-תפילה) יראה את ר' מנדל וועג"].
הרב ורנר נהג להשתתף בחגיגות יום העצמאות והיה מבקש מהאופה בטבריה להכין חלות כי זהו יום חג. הרב ורנר עסק בקבלה והיה מיודד עם הרב יהודה לייב הלוי אשלג. בספרו "בנערינו ובזקינינו" הוא הביע תמיכה בהיתר המכירה לאחר הקמת מדינת ישראל.
הרב אשר זאב ורנר נפטר בטבריה ביום ז' בטבת תשי"ח ונטמן בטבריה בהלוויה בהשתתפות אלפים.
לאחר פטירתו נתמנה בנו הרב שמחה בונם וורנר לראש הישיבה. חתנו של הרב ורנר, הרב אברהם דב אוירבך, התמנה במקומו לאב"ד של טבריה והוא משמש בפועל גם כרב הקהילה האשכנזית בעיר.
לאחר פטירתו הוקם בית כנסת על שמו בשכונת 'בית וגן' בטבריה בשם 'שער אשר' וכן רחוב בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק.
יחסי כווית–עיראק

היסטוריה

בסוף מלחמת איראן–עיראק, הצליחה עיראק לשמור על שלמות טריטוריאלית, אך נותרה עם חובות עתק. עיראק מומנה ברובה באמצעות ניהול פעולות איבה באמצעות הלוואות חיצוניות, נוצר חוב של 37 מיליארד דולר לנושים במפרץ הפרסי. בשנת 1990 קרא נשיא עיראק, סדאם חוסיין לאיחוד האמירויות הערביות וכווית לבטל את חובותיה של עיראק כשארצו נלחמה כדי להגן על חצי האי ערב מפני התפשטות איראן, אך קריאותיה לא נענו. סירוב המפרץ לסלוח על חובותיה הצבאיים של עיראק הביא להחלטתו של סדאם חוסיין להגיש תביעות טריטוריאליות נגד כווית העשירה, אך חלשה מבחינה צבאית. לאחר מכן דחתה כווית שוב את דרישתו של סדאם לביטול חובות, כשעלתה השאלה לגבי בעלות על מספר איים במפרץ הפרסי.
לאחר שכווית סירבה להסגיר שטח לעיראק, פלשה מדינה זו וכבשה את כווית. כווית לא יכלה להתנגד לכוחות המזוינים העיראקים, אשר מיצו קשות מהמלחמה עם איראן, והמדינה נכבשה במהירות. הפלישה לכווית הובילה לאמברגו ולסנקציות נגד עיראק על ידי מועצת הביטחון של האו"ם. הקואליציה בהנהגת ארצות הברית פלשה לכווית. מלחמת המפרץ החלה ב-16 בינואר 1991 והסתיימה בתבוסת עיראק ובנסיגת הכוחות העיראקיים מכווית ב-28 בפברואר 1991.
ב-14 בינואר 2011 ביקר ראש ממשלת כוויית בעיראק לראשונה מאז סיום פעולות האיבה. שתי המדינות כינו זאת צעד רציני לנרמל את היחסים לאחר הסכסוך הצבאי. עיראק חייבת לכווית  בסך הכל 21.7 מיליארד דולר אמריקאי כפיצויים בגין ביצוע פעולות צבאיות נגד מדינה זו, אך ראש ממשלת כווית הסכימה לבטל חוב זה על האפשרות לכונן יחסי שכנות טובים בין המדינות.
משה קוטלר

ביוגרפיה

קוטלר נולד בתל אביב כבן לניצולי שואה מפולין. ב-1974 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטה העברית ובבית החולים הדסה בירושלים. ב-1985 השלים את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה (הוד השרון) המסונף לאוניברסיטת תל אביב. קוטלר היה בין מקימי המחלקה הצבאית לבריאות הנפש ובשנים 1985–1989 כיהן כראש שלה (בדרגת אלוף-משנה במילואים). לאחר מכן היה עמית מחקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק במשך שנתיים, עד 1991, אז החל לכהן כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים "בית ישראל" בניוארק, ניו ג'רזי.
ב-1993 שב לישראל ומונה למנהל המערך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2000 למשנה לדקאן להוראה בפקולטה. במקביל סיים בשנה זו תואר שני במנהל מערכות בריאות.
ב-2000 עבר לאוניברסיטת תל אביב, כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה, וב-2004 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2004–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב.
קוטלר כיהן כמנהל המרכזים לבריאות הנפש בבאר יעקב ובנס ציונה.
קוטלר מילא מספר תפקידים ציבוריים. הוא כיהן כיושב ראש של המועצה הלאומית לבריאות הנפש, יו"ר החברה הישראלית לרפואת וטיפול בהתמכרויות, ויו"ר איגוד הפסיכיאטריה בישראל.

פעילות מחקרית

תחומי הטיפול של פרופ' קוטלר מתמקדים בהפרעות דחק נפשי, הפרעות פוסט-טראומתיות והפרעות נפשיות. פרופ' קוטלר כתב מגוון רב של מאמרים, כגון עלהפרעות נפשיות בזמן ההריון, היפנוזה בהפרעות אכילה, חוות דעת לצורך כתיבת צוואה ועוד..
קוטלר גם היה שותף לכתיבה של מספר גדול של מאמרים מדעיים בנושא הפסיכיאטריה שהתפרסמו במספר כתבי עת, בין היתר הוא כתב על הקשר בין גן הנקרא (catechol-O-methyltransferase (COMT לבין ההפרעה הנפשית סכיזופרניה, מחקר זה היה בין המחקרים הגדולים ביותר שהיו על סכיזופרניה באותו הזמן (המחקר התפרסם בשנת 2002). המחקר הציג דרך לחקור ולגלות על גן הCOMT בצורה יעילה ומדויקת. במחקר זה השתמשו במדגם רחב של יהודים אשכנזים, ומהם לקחו דגימה מהדי.אן. איי ועשו לה אנליזה. נמצא כי יש קשר חזק ביותר בין הגן COMT לסכיזופרניה, מה שיכול להקל על האיבחון להפרעה.
בנוסף קוטלר הוא הפסיכיאטר היחיד החבר בכתב העת המדעי הישראלי בתחום הרפואה IMAJ בשפה האנגלית.
עיר ומלואה

תוכן הספר

הספר מתחלק לארבעה ספרים.
פואד מבאזע

ביוגרפיה

מבאזע למד משפטים וכלכלה בפריז. הוא כיהן כיושב ראש בית הנבחרים התוניסאי מ-1997 עד 2011, והיה שר הנוער והספורט, השר לבריאות הציבור ושר התרבות והמידע.
לאחר בריחתו של הנשיא זין אל-עאבדין בן עלי מהמדינה בעקבות פרוץ המחאות האלימות בתוניסיה הוא התמנה ב-15 בינואר 2011 לנשיאה הזמני של תוניסיה על פי החלטת מועצת החוקה ובהתאם לחוקה. ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי מינה עצמו יום קודם לנשיא הזמני, אלא שמועצת החוקה החליטה כי על פי החוקה ממלא מקום הנשיא הוא יו"ר הפרלמנט. על פי סעיף 57 של החוקה התוניסאית, בחירות חדשות חייבות להיערך בתוך 45 עד 60 יום מאז מינוי יו"ר הפרלמנט לנשיא הזמני.
ניסוי אליצור-ויידמן

ניסוי אליצור-ויידמן הוא ניסוי מחשבתי במכניקה קוונטית אשר הוצע לראשונה על ידי הפיזיקאים הישראלים אבשלום אליצור (מכון ויצמן למדע) ולב ויידמן (אוניברסיטת תל אביב) ב-1993. הניסוי מנצל את תכונת הסופרפוזיציה הקוונטית כדי ליצור מכניזם שיאפשר לקבוע אם בוצעה מדידה קוונטית.

מהלך הניסוי

המאמר המקורי של אליצור וויידמן המחיש את העיקרון באמצעות האנלוגיה הבאה: נניח כי קיים מאגר גדול של פצצות, כאשר על כל פצצה מורכב גלאי רגיש ביותר המחובר למרעום: די בפוטון בודד אשר יפגע בגלאי כדי להפעיל את המרעום ולפוצץ את הפצצה. חלק מהפצצות הן נפלים, כיוון שהגלאי המורכב עליהן תקול. הבעיה היא לגלות איזה מהפצצות תקינות, מבלי שיהיה צורך לפוצץ את כל התקינות.
נתקין את הניסוי הבא: פוטון בודד נשלח ממקור אור (A) ונפגש במראה כסופה למחצה (מראה שמעבירה חצי מהאור ומחזירה את החצי השני). בשל תכונת הסופרפוזיציה הקוונטית, הפוטון יעבור הן במסלול המוביל לפצצה (B), והן במסלול העוקף אותה. כאשר הפצצה היא נפל, הפוטון יגיע רק אל האינטרפרומטר (D), כיוון שהרכבנו את הניסוי באופן כזה ששני המסלולים, זה החולף על-פני הפצצה וזה העוקף אותה, מבטלים אחד את השני באינטרפרומטר (C) (פעולה זו דומה לפעולת שני גלים הנמצאים בהפרשי פאזה, כך ששיאו של גל אחד מתלכד עם תחתיתו של הגל האחר וכתוצאה מכך לא נחווים גלים). אך מה יקרה כאשר הפצצה תקינה? במקרה כזה הגלאי שעל הפצצה פועל כמכשיר מדידה (ראה בעיית המדידה) וכתוצאה מכך הסופרפוזיציה מתמוטטת והפוטון יבחר באחד משני המסלולים: או שיגיע לגלאי (B) ויפוצץ את הפצצה, או לחלופין יעבור במסלול העוקף את הפצצה ויגיע עד למראה הכסופה למחצה הנמצאת ליד שני האינטרפרומטרים (C) ו-(D). אך כעת אין שני מסלולים המבטלים אחד את השני, והפוטון יכול להגיע הן אל האינטרפרומטר (D) והן אל האינטרפרומטר (C). במקרים בו יגיע אל (C), נהיה בטוחים שהפצצה איננה נפל, שכן מצב כזה לא ייתכן כאשר לא מתקיימת מדידה והפוטון נמצא בסופרפוזיציה של שני מסלולים. אם נריץ את הניסוי מספר רב של פעמים, בחלק מהמקרים נפוצץ פצצות תקינות, אך בחלק אחר מהמקרים נצליח לזהות בביטחון מוחלט פצצות תקינות מבלי שפוצצנו אותן.
ב-1994 ביצע אנטון ציילינגר באופן ממשי ניסוי שקול לניסוי זה. מאז פורסם המאמר המקורי של אליצור וויידמן, הצליחו אחרים להראות כיצד ניתן לתכנן מנגנון ניסויי מורכב יותר, אשר באמצעותו ניתן להוריד את שיעור אובדן הפצצות התקינות לערך השואף לאפס.
הניסוי הוכתר בידי כתב העת "New Scientist" בשנת 2010 כאחד משבעת הפלאים של תורת הקוונטים.