google/wiki40b huggingface dataset:
אלפבית קירילי

מקור האלפבית הקירילי

מקובל להניח כי האלפבית הקירילי הומצא במהלך המאה ה-10 עבור השפה הסלובנית העתיקה ונקרא על שמו של המיסיונר הביזנטי הקדוש קירילוס. הוא מתבסס בחלקו על האלפבית היווני. ההיסטוריון שלמה אברהם רוזאניס ציין שהאחים קירילוס ומתודיוס שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו -צ (Ц בכתב קירילי).
האלפבית הקירילי עוצב לצורתו המודרנית בשנת 1708, ברוסיה, בזמן שלטונו של פיוטר הגדול.

אותיות ותווים הנוספים על האלפבית הקירילי הבסיסי

Ё - משמשת ברוסית.
Ў - משמשת בבלארוסית.
Є - משמשת באוקראינית וברוסינית.
Ї - משמשת באוקראינית.
І - בעבר שימשה ברוסית. כיום משמשת בבלארוסית ובאוקראינית.
Ґ - משמשת באוקראינית ובלארוסית.
Ѝ - בעבר שימשה ברוסית. כיום משמשת באוקראינית.
 
Ђ - משמשת בסרבית.
Ћ - משמשת בסרבית.
Њ - משמשת בסרבית ומקדונית.
Љ - משמשת בסרבית ומקדונית.
Ѓ - משמשת במקדונית.
Ѐ - משמשת במקדונית.
Ќ - משמשת במקדונית.
Ѕ - משמשת במקדונית.
Ј - משמשת בסרבית ובמקדונית.
Џ - משמשת במקדונית ובסרבית.

אותיות שנשמטו ברפורמה של 1917-1918

איז'יצה, ижица, הוחלפה על ידי Ии. לרוב נטען שזה קרה ברפורמות של 1917-1918, אבל מסמכים לא מזכירים זאת, וכנראה האות פשוט יצאה מהשימוש בהדרגה:
פִֿיטה, Фита, הוחלפה על ידי Фф ברפורמות של 1917-1918:
יאט Ять, הוחלפה על ידי Ее ברפורמות של 1917-1918:

אותיות ארכאיות

האות פְּסִי: 
האות קְסִי: 
האות קופא: 
האות אוק (צירוף האותיות OУ שהוחלף מאוחר יותר על ידי У בלבד): 
צירוף של I ו-E: 
יאס פשוטה: 
יאס מורכבת: 
צירוף של יאס קטנה ו-I: 
יאס מורכבת בצירוף I:
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר

רקע

במשך 74 השנים שחלפו, בהתחשב במצבי שוויון וזכייה נשנית, העניקה האקדמיה האמריקאית לקולנוע 77 פרסי אוסקר ל-72 שחקניות שונות. הזוכות בפרס אוסקר מקבלות פסלון זהב המכונה "אוסקר". קודם טקס האוסקר ה-16 (1943), קיבלו הזוכות שלט. הזוכה הראשונה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, היא גייל סונדרגארד שכובדה בטקס האוסקר ה-9 (1936) בשל הופעתה ב"Anthony Adverse".
עד טקס האוסקר ה-8 (1936), מועמדות עבור פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, כללה את כל סוגי השחקנים, אם על הופעה בתפקיד ראשי, ואם על הופעה בתפקיד משני. בטקס האוסקר ה-9 (1937), עקב תלונות על ההעדפה של שחקניות ראשיות משום שהן נמצאות רוב הזמן על המסך, נפתחה קטגוריה נפרדת לשחקניות בתפקיד משנה; פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
Kill

kill היא פקודת מחשב במגוון מערכות הפעלה לשליחת סיגנל לתהליך, בדרך כלל על מנת לבקש את סיומו.

Unix

במערכת ההפעלה יוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, kill היא פקודה לשליחת סינגל לתהליך. הפקודה kill היא עטיפה לפקודת המערכת kill(), המאפשרת שליחת סינגל לתהליך או קבוצת תהליכים על פי מזהה תהליך (PID), או על פי מזהה קבוצת תהליכים (PGID). כברירת מחדל, הסיגנל שנשלח לתהליך הוא סיגנל הסיום (SIGTERM), אשר מבקש מהתהליך לעצור את פעולתו ולמות.
kill קיים ככלי עצמאי בכל מערכת הפעלה דמוית יוניקס, והוא חלק מתקן POSIX. למרות זאת, רוב מעטפות הפקודה מממשות פקודת kill מובנת, השונות במעט אלו מאלו.
קיימים מגוון סיגנלים אשר ניתן לשלוח לתהליך, כאשר המרכזיים שבהם הם SIGTEM ו-SIGKILL. תוכנות יכולות להגיב לסיגנל SIGTERM לפני מותם, ולעשות פעולות שונות לסיום, הכוללות בדרך כלל ניקיון של קבצים, שמירת קונפיגורציות, וכדומה. לעיתים, תהליכים משתבשים באופן כזה שאינם מצליחים להגיב כיאות לסינגל. לשם כך משתמשים לעיתים בסיגנל SIGKILL, אשר תוכניות אינן יכולות להגיב לשליחתו, ומסיים את התהליך בצורה מיידית. על פי התקן, הסיגנל SIGTERM מסומן במספר 15, והסיגנל SIGKILL מסומן במספר 9.

דוגמה

$ kill PIDNUMBER # Sends SIGTERM to the process identified by PIDNUMBER
$ kill -9 PIDNUMBER # Sends SIGKILL to the process identified by PIDNUMBER

Microsoft Windows

במפרש שורת הפקודה של מערכת ההפעלה Microsoft Windows,‏ Windows PowerShell, הפקודה kill משמשת כהפניה לפקודה Stop-Process.

דוגמה

PS C:\>taskkill /pid PIDNUMBER # Ask the process identified by PIDNUMBER to terminatePS C:\>taskkill /f /pid PIDNUMBER # Forces process identified by PIDNUMBER to terminatePS C:\>taskkill /im explorer.exe # Ask the process explorer.exe to terminate
רסן

רֶסֶן (גם ראשיית רכיבה) הוא שם של ראשייה (רתמה) שקושרים לראשה של בהמת רכיבה כך שהרוכב יוכל לשלוט בתנועתה. הרסן נועד לכבול את המתג בפי הסוס. חלק בלתי נפרד מהרסן הם המושכות שמחוברות למתג ובעזרתן הרוכב שולט בחיה.
משה רבילסקי

משה רַבֶּלְסקי (אבינרי) (בכתיב ארכאי: ראַבעלסקי; אסרו חג של פסח תרל"ז - ר"ח סיון תש"ד) רב ומחנך, מחלוצי הדיבור העברי ברוסיה.
אביהם של הלשונאי יצחק אבינרי ושל המתאגרף עמיאל (אמיל) אבינרי.

ביוגרפיה

נולד לרב ניסן רבילסקי באסרו חג של פסח תרל"ז בעיירה קלינובקה (קאלינובקא) שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה).
מתוך אהבה חזקה לעברית פסק אביו לדבר יידיש, והיה מדבר עברית.
בהיותו בן 18 עברו הוריו לקאזאטין, שם היה אביו אב בית דין עד מותו ופעל גם בשדה החינוך, ביסדו תלמוד תורה מתוקן שלמדו בו גם לימודי חול. התלמידים קבלו בו חינוך לאומי-ציוני ורבים מהם היו לאחר מכן לעסקנים ציוניים בעיירה. אביו הקדיש את כל מרצו להחזקת תלמוד התורה בעיירה.
בסוף שנת תרנ"ז נשא משה רבילסקי לאשה את מנוחה בת הרב ישראל ברמאן, שהיה רב בפליסקוב (פליסקיב  באוקראינה המודרנית).
לאחר נישואיו גלה אביו לקובנה שבליטא, שם הוסמך להוראה על ידי הרב צבי בן הרב יצחק אלחנן ספקטור, ובשנת תרס"ה הוזמן להיות רב בבייראמטשא (מיקולאיבקה-נובורוסיסקה (אוק'), עיירה בבסרביה). לאחר הפרעות האיומות השוד וההרס הרב באזור ובעיירה וגם שם פתח בפעילות חינוך מקיפה ורבת ערך והצליח להרים ולשנות לטובה את מצב הקהילה כולה. 
הוא ייסד בעיירה את בית הספר העברי הראשון בבסראביה שכל לימודיו היו בעברית. ספר ושמו "סנסני עץ החיים", שכתב אביו, ובו קיצור הדינים שידיעתם דרושה לתלמידים, הונהג כספר לימוד ברבים מבתי הספר בבסרביה וגם מחוצה לה.
בשנת תרע"ה, עם פטירת אביו ר' ניסן רבילסקי, עבר משה רבילסקי לקאזאטין לשבת על כיסא אביו. ישיבתו זו ארכה שנתיים, ובשנת תרע"ג הוזמן להיות רב באונגן (על גבול רוסיה ורומניה), ובעיירה זו נשאר עד עלייתו לארץ ישראל. בחול המועד סוכות תרפ"ו עלה עם בני ביתו לארץ ישראל, וחי בה שמונה עשרה שנים עד מותו.
גם בארץ ישראל המשיך את פעילותו החינוכית, בתחילה כמורה ביבנאל ואחר כך בצפת ונטע בתלמידיו את אהבת הארץ והלשון העברית.
מסמך רב ערך בשם: "מן הגיהנום האוקראיני" פורסם על ידי רבילסקי ב"השילוח" ואחר כך שנית ב"הצפירה" בשנת ה'תרפ"א, ובו תיאר את הפרעות האיומות שנעשו ביהודי אוקראינה בידי אנשיהם של סמיון פטליורה ואנטון דניקין בשנים תרע"ט-תר"פ, ורשם מפי עדי ראייה שברחו מן הזוועות את שקרה אותם.
בר"ח סיוון תש"ד לפנות בוקר מת ר' משה רבילסקי בבית החולים" הדסה" בירושלים.
טרנטון האסל

ראשית חייו וקריירת מכללות

האסל למד בתיכון קלארקסוויל. את לימודיו בתיכון סיים ב-1997, ולצידו בבית הספר התיכון שיחק שחקן ה-NBA לעתיד שון מריון. לאחר מכן למד אוניברסיטת המדינה אוסטין פי, שם סיים בשנת 2001 עם תואר בבריאות האדם ובביצועים. הוא שיחק שלוש עונות כדורסל מכללות בנבחרת הכדורסל של אוסטין פי, לאחר שבשנת לימודיו הראשונה לא שיחק. בינואר 2002, הפרישה אוסטין פי את חולצתו באוניברסיטה, מספר 44, כך שאף אחד משחקניה בעתיד לא יוכל ללבוש אותה.

קריירת משחק מקצוענית

במהלך עונת הרוקי שלו עם הבולס, 2001-02, שיחק ב-78 משחקים, ב-47 מהם פתח, וממוצעיו היו 8.7 נקודות למשחק, 3.3 ריבאונדים למשחק ו-2.2 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה של האסל בשיקגו, שיחק בכל 82 משחקי קבוצתו, פתח ב-53 מהם, ורשם בממוצע 4.2 נקודות למשחק, 3.1 ריבאונדים למשחק ו-1.8 אסיסטים ב-24.4 דקות למשחק.
האסל נופה מהבולס ב-23 באוקטובר 2003 וחתם במינסוטה טימברוולבס שישה ימים לאחר מכן. הוא פתח ברוב משחקי הוולבס, ולעיתים קרובות שימש מומחה ההגנה של הקבוצה. הוא הועבר בטרייד על ידי המאבריקס עבור גרג באקנר ב-28 בספטמבר 2007.
ב-19 בפברואר 2008, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, דווין האריס, דה-סגנה דיופ, מוריס אייג'ר, 3 מיליון דולר ובחירות הסיבוב הראשון של הנטס בדראפט 2008 ובדראפט 2010 תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנטואן רייט.
ב-2011 הצטרף לקלארקסוויל קאבלירס מליגת ה-ABA. הקבוצה התפרקה לאחר משחק אחד.
קסטלו (רובע)

היסטוריה

הרובע החל להתפתח במאה ה-13 לאחר הקמת המספנות הימיות של צי רפובליקת ונציה באי איזולה ג'מיני (אף שהייתה התיישבות קטנה באי סן פייטרו די קסטלו - על שמו קרויי הרובע, כבר החל מהמאה השמינית).
עם השנים גדלו המספנות והפכו למתחם הארסנאלה החוצה את הרובע - מתחם שהיה הבסיס הימי הגדול ביותר באירופה עד המאה ה-15. בצפון הרובע נבנו מנזרים רבים.
לאחר כיבוש העיר ונציה על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1797, הוקמו בתחומי הרובע גנים נרחבים - כיום גני הביאנלה, וכן יובש הים והוקם האי סנט'אלנה.

אתרים עיקריים

ברובע ממוקם הסקולה די סן מרקו והסקולה של סן ג'ורג'ו דגלי סקבוני וכן הכנסיות סנטי ג'ובאני אי פאולו, כנסיית לה פייטה וכנסיית סן זכריה, בה קבור על פי המסורת הנוצרית זכריה הקדוש.
מלון נאות מדבר

מלון נאות מדבר היה בית מלון שהוקם במבואותיה המערביים של באר שבע ב-1962 ופעל עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21.

היסטוריה

ביולי 1961 הונחה אבן הפינה לבניית המלון וחנוכת הבניין התקיימה ב-29 בדצמבר 1962. ב-24 במרץ 1963 נערכה הפתיחה החגיגית שלו. היזם לבניית המלון ובעליו הראשון של המלון היה רפי אילן (טננבאום). הוא גייס משקיעים מקנדה וארצות הברית, ואת האדריכל דוד עקדי, שהתמחה בבניית בתי מלון (תכנן את מלון אוויה), שתכנן את המלון כבעל צללית נמוכה יחסית שאגפיו בצורת H. התקציב הראשוני עמד על 1.5 מיליון דולר (כ-2.7 מיליון לירות) אולם בסופו של דבר הושקעו בבניית המלון 4 מיליון לירות. עיצוב הפנים של המלון תוכנן על ידי משרד "בלומנפלד-חזקיה".
בית המלון מוקם מחוץ לבאר שבע, על הכביש הראשי מתל אביב, וסימן את ההגעה לעיר הדרומית. המלון כלל בהקמתו 120 חדרים ומאוחר יותר הורחב ל-164 חדרים. כמו כן כלל המלון מסעדה, גריל ופאב שהפך בשעות הלילה למועדון לילה. בשטח המלון נבנו שתי בריכות שחייה, סאונות יבשות ורטובות, אולם אירובי לקבוצות, חדר כושר, שולחנות טניס שולחן, מגרשי טניס, ג'קוזי, מועדון ספינינג, טיפולי ספא, קומות עסקיות ואולמות אירועים. נוסף לכך, בראשיתו הייתה אטרקציה של רכיבת גמלים.
שנים מעטות אחר פתיחתו נקלע המלון לקשיים כלכליים ואף הגיע לפשיטת רגל. שמעון קוטלר, מי שהיה באותה עת מנהל בית הספר למלונאות "תדמור" גויס לנהל את המלון והצליח בכך. בשנים שלאחר מכן ידע המלון עליות וירידות. בשנותיו היפות היה המלון מוקד לחיי החברה בבאר שבע, ואירח גם מנהיגים, שחקני קולנוע ואישי ציבור. שיחות השלום עם מצרים בנושא המחלוקת על קו הגבול בטאבה התקיימו במלון במהלך 1985. בשנת 2000 היה המלון הראשון בישראל שקיבל הכרה בינלאומית כ"מלון ירוק".
בשנותיו האחרונות של המלון ירדה קרנו ושמו נקשר בעיקר עם שימושו כמעון קליטה לעולים חדשים מחבר המדינות ומאתיופיה וכמקום אירוח לתושבי הצפון בעת מלחמת לבנון השנייה".
ביוני 2006 נרכש המלון והמתחם שסביבו על ידי יזמים ובתחילת 2008 נהרס המלון, ועל המתחם בו עמד הוקם קניון גרנד קניון.
ישיבת רעותא

בית מדרש רְעוּתָּא הוא ישיבה ציונית דתית השוכנת במושב כרמל בדרום הר חברון, בראשות הרב נתן אופנר. לומדים בה כ-40 תלמידים ואברכים.

רקע

הישיבה הוקמה בשנת תשנ"ט בידי בוגרי מכינה קדם-צבאית יתיר. מקימי הישיבה חקקו את המשפט "לדבר ולחשוב אך טוב על כל אחד מישראל באשר הוא" בכניסה לבית המדרש, אותו משתדלים לקיים באי הישיבה. בישיבה מושם דגש על לימוד תורה ועולם רוחני מעמיק ומתקיימים בישיבה לימודי אמונה נרחבים. שניים מסדרי הלימוד מוקדשים ללימוד גמרא בעיון ואחד ללימוד גמרא בבקיאות. 
הישיבה הוציאה אלבום מוזיקה עם ניגונים שהלחין ראש הישיבה. התלמידים שרו, ניגנו והפיקו את האלבום. 
בישיבה קיים מסלול הסדר. עם זאת, כל תלמיד מחליט באופן עצמאי על מסגרת גיוסו.
בראשות הישיבה עומד הרב נתן אופנר בוגר ישיבת מרכז הרב ותלמידם של הרב אברהם אלקנה שפירא, הרב צבי ישראל טאו והרב מרדכי שטרנברג.
לואיס בלומפילד

לואיס מורטימר בלומפילד (באנגלית: Louis Mortimer Bloomfield; ‏1906–1984) היה עורך דין, איש עסקים ופילנתרופ ציוני, יהודי קנדי.

עורך דין

לואיס שימש כעורך דין והתמחה במשפט בינלאומי. בין השאר הועסק על ידי חברת "פיליפס ווינברג" ממונטריאול וכן נשלח בשירות מחלקת המדינה של ארצות הברית להונדורס הבריטית (כיום בליז) בשנת 1968 על מנת להעביר דיווחים מקרוב במהלך המאבק לעצמאות מבריטניה. לואיס אף נשאר בהונדורס הבריטית כיועץ ללא תשלום למפלגת האופוזציה. הוא גם כתב מספר ספרים בתחום הדין הבינלאומי ובהם: "העימות הונדורס הבריטית גואטמלה" (1953) ו"מצרים, ישראל ומפרץ עקבה" (1957).

פעילות צבאית

בעקבות המרד הערבי הגדול, אשר במהלכו תקפו הערבים גם את כוחות המנדט הבריטי, הזרימו הבריטים כוחות תגבור לארץ בסדר גודל שטרם נראה כמותו. מתוך רצונו לסייע בהקמת המדינה היהודית, התגייס לואיס לצבא בריטניה והצטרף לכוחות תגבור אלו. כך הגיע בשנת 1936 לארץ ישראל, ושרת תחת פיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט בהקמת פלוגות הלילה המיוחדות ואימון החיילים היהודים.
בשנת 1942 גויס לואיס למשרד לשירותים אסטרטגיים (שהפך לאחר כמה שנים לסוכנות הביון המרכזית - CIA) אשר הוקם על ידי הנשיא האמריקני רוזוולט. ללואיס ניתנה דרגת מייג'ור.

פילנתרופיה

לואיס היה פילנתרופ ציוני, ויחד עם אחיו ברנרד, באמצעות "קרן האחים בלומפילד", תרם רבות ליישוב הציוני ולמדינת ישראל בתחילת דרכה. לואיס ואחיו תרמו רבות לארגון הסתדרות הפועלים ובין השאר מימנה הקרן את הקמת אצטדיון בלומפילד בתל אביב-יפו. ללואיס אף הוענק ב-1967 פרס ההסתדרות. לואיס ואחיו הקימו את קרן ליידי דייוויס, הפועלת להבאתם של אנשי מחקר אקדמי לאוניברסיטה העברית בירושלים ולטכניון בחיפה. לואיס היה חבר בדירקטוריון מכון ויצמן למדע והוא בעל תואר דוקטור כבוד באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן.
על שמו ושם אחיו נקרא היישוב שדה ניצן שבנגב המערבי (תרגום של שם המשפחה בלומפילד - שדה פרחים).

רצח הנשיא קנדי

ישנה תאוריית קונספירציה אשר טוענת כי לואיס בלומפילד היה קשור לתכנון רצח הנשיא ג'ון קנדי. במסגרת התאורייה נטען כי פעילותו בתחום המודיעין - שהחלה עם גיוסו לצבא הבריטי ונמשכה בעבודתו עם ה-CIA, יחד עם קשריו במסגרת היותו עורך דין מוצלח ומבוקש בעולם, תרמו להצלחת קשירת הקשר נגד קנדי.
אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר

ראשית חייו

אז'ן השני נולד ב-10 באוגוסט 1893 בבראילפון, והיה בנם הבכור של ארנסט, נסיך לינייה העשירי ודיאן דה קוסה-בריסאק (de Cossé-Brissac). הוא למד פילוסופיה, הוכשר כדיפלומט וסיים את לימודיו בהצטיינות. הוא נשלח לבוקרשט, פריז, מדריד, לונדון ווושינגטון הבירה. בשנת 1917 נישא לפיליפין דה נואייה (de Noailles), ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
עם מות אביו בשנת 1937, הפך אז'ן לנסיך אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר.

מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה

בעת כיבוש בלגיה בידי הגרמנים בשנת 1940 לחם אז'ן בצבא הבלגי. לאחר שפורקה בלגיה מנשקה עבדו אז'ן ואשתו בסיוע חומרי לנזקקים במדינה. הם הפכו את טירת בלל (Château de Belœil) שבמערב בלגיה למקום מקלט לילדים יהודים, בהם בלגים וכן זרים. איז'ן ואשתו דאגו לחינוכם של הילדים והקנו להם טיפול רפואי ככל שנדרש. אז'ן היה בן דודו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים, וכך התאפשר לו לזמן את רופאו האישי של המלך בכל עת שנדרשו לכך הילדים החולים שתחת חסותו.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה אז'ן השני שגריר בלגיה בהודו ובספרד. ב-26 ביוני 1960 מת אז'ן בבלאיל, ובנו בודואן, נסיך לינייה השנים עשר ירש את תאריו.
בשנת 1975 העניק יד ושם לאז'ן השני לבית לינייה את אות חסידי אומות העולם.
Goin' Back to Indiana

הוצאה מחודשת

חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "Goin' Back to Indiana" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "Lookin' Through the Windows". בגרסה זאת נוספו כשירי בונוס השיר "Love Song" וביצוע בהופעה לשיר "Who's Lovin' You", שהופיע לראשונה בפסקלו לסרט הטלוויזיה "The Jacksons: An American Dream" ‏ (1992).
אברהם מלניקוב

ביוגרפיה

נולד בבסרביה בשנת 1892. עלה לארץ ישראל בשנת 1918, כחייל בגדודים העבריים. עסק בפיסול מצעירותו, ולאחר כיבוש באר שבע על ידי הבריטים, יצר פסל של הגנרל אדמונד אלנבי, שהוצב בגן עירוני בבאר שבע; הפסל נהרס במאורעות תרצ"ו - תרצ"ט.
מלניקוב השתתף בתערוכות מגדל דוד, שנערכו מדי שנה בשנות העשרים וביטאו את הרוח של האמנות העברית הנוצרת בארץ ישראל. הוא יצר סגנון מיוחד של זיקה לשורשיו של העם היהודי יחד עם ראשוניות פרימיטיבית הרחוקה מהמורשת האירופית, ושהושפעה מאמנות הפיסול של אשור הקדומה.
מלניקוב נבחר לוועד הראשון של אגודת הציירים והפסלים בארץ ישראל, יחד עם יוסף זריצקי וראובן רובין.
בשנת 1925 הגיע מלניקוב לגליל ונפגש עם אנשי גדוד העבודה בראשותו של יצחק שדה. כשראה את קבר האחים של חללי תל חי, כשהוא חשוף וללא מצבה, הציע להקים עליו פסל גדול ממדים שישמש כאנדרטה. חוצבי גדוד העבודה חצבו אבן ענקית וגררו אותה לאתר הקבורה. בוריס שץ, מייסד בצלאל, אירגן סתתים שעזרו למלניקוב בסיתות האנדרטה. שנים עמל מלניקוב בעבודת הפיסול ויצר את אנדרטת הארי השואג, שהפכה לסמל לאומי. האנדרטה נחנכה בטקס רשמי מלא ביום ז' באדר תרצ"ד 22 בפברואר 1934.
בשנות השלושים ירד מלניקוב לאנגליה, אך לא זכה להצלחה ולהכרה באמנותו. בלונדון פיסל אישים מפורסמים, בהם: ארתורו טוסקניני, ליידי מלצ'ט ובנה, המדינאים ארנסט בווין ווינסטון צ'רצ'יל, הלורד קונוויי מאלינגטון, שרה צ'רצ'יל, הסופר גילברט מארי, ואחרים. מרבית מפסליו "האנגליים" של מלניקוב (כמאתיים) הושמדו בהפצצה אווירית של חיל האוויר של גרמניה הנאצית, כחלק מהקרב על בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה בשנים 1941-1940. למעשה, גם מהפסל "ישו הכושי" (מתווה גבס, 1949-1948) נותר תצלום בלבד, וכך גם מפסל החרס "הקבצן" (תאריכו אינו ידוע), או מדיוקן המשוררת היידית מלכה לוקר (גבס, 1936).
בשנת 1959 חזר ארצה, ונפטר בחיפה שנה לאחר שובו, בגיל 68. הוא נטמן לצד רעייתו שרלוטה לבית ניסנהולץ (נפטרה בשנת 1949) בכפר גלעדי, למרגלות יצירתו הנודעת האריה השואג. מלניקוב הותיר אחריו בת אחת.
בפארק הלאומי ברמת גן נמצא פסלו של מלניקוב "יהודה המתעורר".
שנות ה-70 של המאה ה-18

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

טבע ואיכות הסביבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
טמפה

היסטוריה

ההתיישבות המודרנית בטמפה החלה כאשר דייגים קובנים התנחלו באזור מפרץ טמפה במאה ה-18. בשנת 1821, קנתה ארצות הברית את מדינת פלורידה מספרד. כחלק ממערך צבאי להשתלטות אמריקאית על פלורידה, הוקם בסיס צבאי קטן באזור שטמפה נמצאת בו כיום. בשנת 1824 הבסיס נקרא רשמית פורט פרוק.
הבסיס והעיירה הסמוכה כמעט לא שרדו את מלחמת פלורידה. לאחר הניצחון האמריקאי כמות ניכרת של תושבים חזרו לאזור. בשנת 1849, הוכרז המקום כ"כפר טמפה" (אנגלית: Village of Tampa).

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מריאן מור

ביוגרפיה

נולדה בקירקווד, מיזורי. אמה הייתה מרי וורנר, ואביה היה ג'ון מילטון מור, מהנדס מכונות וממציא; אביה סבל מהתמוטטות עצבים טרם לידתה של מור, והיא לא פגשה אותו מימיה. מור גדלה בבית סבה הכומר, אבי אמה, עד מותו ב-1894. ב-1905 החלה ללמוד בקולג' בפנסילבניה, וסיימה לאחר 4 שנים תואר ראשון בהיסטוריה, משפטים ופוליטיקה. לאחר מכן לימדה בבית ספר בפנסילבניה, והחל מ-1915 החלה להתפרנס מכתיבת שירה. ב-1919 פורסם במגזין הספרות "Others" שירה הידוע ביותר, "Poetry"; מאז פרסמה מור מגוון גרסאות נוספות של שיר זה.
מור עוררה עניין בקרב סופרים ומשוררים אמריקאים ידועים, בהם ט.ס. אליוט, וולאס סטיבנס ועזרא פאונד. מ-1925 עסקה מור גם בעריכת כתב העת הספרותי "The Dial", ועודדה משוררים צעירים כגון אליזבת בישוף ואלן גינסברג.
ב-1933 זכתה בפרס שירה ע"ש הלן הייר לווינסון. אוסף השירה שלה, שיצא ב-1951, זכה לפרסים רבים, בהם פרס הספר הלאומי, פרס פוליצר ופרס בולינגן. מור הפכה לסלבריטי בחוגי הספרות בניו יורק, השתתפה באירועי ספורט המוניים, והייתה ידועה בהופעותיה בלבושה הייחודי - כובע שלוש פינות וגלימה שחורה. היא המשיכה לפרסם שירים בכתבי עת שונים, בהם The Nation וניו ריפבליק, וכן הוציאה אוספי שירה וביקורת.
מור התכתבה עם המשורר עזרא פאונד החל מ-1919, גם במהלך תקופת מאסרו אחרי מלחמת העולם השנייה. היא התנגדה לאנטישמיות שלו ולתמיכתו בפאשיזם. עמדותיה היו רפובליקניות שמרניות והיא תמכה בנשיא הרברט הובר. 
מור התגוררה החל משנות ה-30 בברוקלין שבניו יורק, וב-1966 עברה למנהטן. היא לא נישאה מעולם. ב-1968 לקתה בשבץ. היא נפטרה ב-1972, ונקברה בגטיסברג, פנסילבניה. סלון ביתה וארכיון מסמכיה והתכתבויותיה שמורים במוזיאון וספריית רוזנבך בפילדלפיה.
טוביאס אסר

קורות חיים

אסר נולד ב-1838 באמסטרדם למשפחה יהודית אמידה. סבו ואביו עסקו בעריכת דין ודודו היה שר המשפטים של הולנד. אסר רכש את השכלתו באוניברסיטאות בליידן ואמסטרדם, שם גם שימש כפרופסור למשפט בינלאומי פרטי. במקביל ניהל גם קריירה פוליטית שהחלה ב-1875 עם מינויו כיועץ משפטי במשרד החוץ, ובהמשך כחבר המועצה הלאומית ובתפקיד שר בלי תיק בממשלה (1904).
אסר השתתף כנציג הולנד בשתי ועידות השלום בהאג (1899 ו-1907). בנוסף, היה פעיל מרכזי בתנועת השלום האירופית ומילא תפקיד חשוב בייסוד המוסד לחוק בינלאומי בבלגיה בשנת 1873. מאוחר יותר עזר להקים את בית המשפט הקבוע לבוררות בהאג (נוסד ב-1899), שהוביל ליצירת האקדמיה למשפט בינלאומי בהאג.
בשנת 1911 זכה בפרס נובל לשלום, ביחד עם אלפרד הרמן פריד.
מוסד ט.מ.ק. אסר (בהולנדית: T.M.C. Asser Instituut) לחקר המשפט הבינלאומי בהאג (נוסד ב-1965) נקרא על שמו.
געז

שמות עצם

לשמות העצם בגעז שני מינים דקדוקיים, זכר ונקבה. צורת הנקבה נוצרת על ידי הוספת הסיומת "-ת" לצורה הזכר. לשם העצם בגעז שתי צורות מספר: יחיד ורבים. צורת הרבים (לשני המינים) נוצרת על ידי הוספת הסיומת "-ָת" בסוף המילה ("עָמֵת" - שנה, "עָמַתָת" - שנים), או על ידי ריבוי פנימי ("לֶבֶּס" - בגד, "אַלְבָּס" - בגדים).

שלילה

צורת השלילה בגעז, בדומה לעברית, נעשית באמצעות הוספת התחילית אי(ኢ) לפני המילה, לדוגמה:
ኢትቅትል - אִי-תְקְתְל "לא תרצח".

דוגמה

מספר בראשית, פרק א', פסוק א':
በቀዳሚ ፡ ገብረ ፡ እግዚአብሔር ፡ ሰማየ ፡ ወምድረ ።(2 ወምድርሰ ፡ ኢታስተርኢ ፡ ወኢኮነት ፡ ድሉተ ፡ ወጽልመት ፡ መልዕልተ ፡ ቀላይ ፡ ወመንፈሰ ፡ እግዚአብሔር ፡ ይጼልል ፡ መልዕልተ ፡ ማይ 
א) בֵקֵדָמִי גֵבְּרֵה אְגְזִיאָבְּחֶר סֵמָיֵה ווֹ-מְדְרֵ ב) ווֹ-מְדְרְס אִי-תָסְתֵרְאִי ווֹאִי-כוֹנֵת דְלוּתֵ ווֹ-צְלְמֵת מֵלְעְלְתֵה קֵלָי; ווֹ-מֵנְפֵסֵה אְגְזִיאָבְּחֶר יְצֶלְלְ מֵלְעְלְתֵה מָיִי
א) בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים אֵת הַשָּׁמַיִם וְאֵת הָאָרֶץ. ב) וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ וְחֹשֶׁךְ עַל-פְּנֵי תְהוֹם; וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת עַל-פְּנֵי הַמָּיִם
The Voice Within

אינפורמציה על השיר

"The Voice Within" נכתב בידי באלארד ואגילרה יחד, והופק על ידי באלארד. גירסת האלבום של השיר ארוכה יותר ב־5 שניות מגירסת הסינגל, ובסוף השיר מתערבבת עם הרצועה הבאה, "I'm OK".
אגילרה לא רצתה את 'The Voice Within' כסינגל חמישי שיצא מהאלבום. היא ניסתה לשכנע את חברת התקליטים להוציא את 'Impossible', רצועה מהאלבום בשיתוף פעולה עם אלישה קיז, היא הרגישה שהסינגל יעזור לה לפרוץ לשוק העירוני. חברת התקליטים רצתה להוציא בלדה גדולה במהלך תקופת החגים כמו שעשו שנה שעברה עם 'Beautiful' והרגישו ש'The Voice Within' היה המעמד המצוין. בסופו של דבר, חברת התקליטים של אגילרה עשו את ההחלטה הסופית, והרעיון של 'Impossible' כסינגל סוגר אלבום הושלך.
השיר זכה לשני ביצועי הופעות בתוכניות הכישרון נולד, בדומה לתוכנית כוכב נולד. בעונה החמישית של התוכנית אמריקן איידול, קת'רין מקפי ביצעה את השיר, השופט סיימון קאוול השווה את יכולות הווקאל של מקפי לאגילרה, כשהוא אומר שהביצוע היה טוב כמעט כמו המקור. בסוף התוכנית כשהגיעו התוצאות, הוא ציין שהביצוע היה בינוני, והיא שובצה בשני המקומות האחרונים.
השיר בוצע בהופעה בידי רוקסאן לה בראס בעונה השלישית של תוכנית כוכב נולד האוסטרלי, למרות הביקורות הטובות שקיבלה באותו ערב, היא הודחה.

יצירתיות ומשמעות השיר

בדומה ללהיטה "Beautiful", השיר מחזיק מחזיק מסר מעורר השראה, במיוחד לנשים צעירות, כמו שמבוטא בתחילת השיר : "ילדה צעירה, אל תבכי". השיר מעודד את המאזינים "לבטוח במצפון כשאין אף אחד אחר" לעזור לך בפתרון הבעיות. במהלך סיבוב הופעתה Stripped Tour היא מציינת לפני ביצוע השיר על הבמה : "אחד מבין הדברים שבאמת למדתי, לפעמים בדרך בקשה, ושאני רוצה לחלוק איתכם, הוא לבטוח באינסטינקטים האישיים שלכם לא משנה מה אנשים אומרים עליכם, ולא משנה איזה ביקורת או שליליות בדרך שלהיות פשוט מי שאתה, ולהיות פשוט עצמך, זה כל-כך חשוב".