google/wiki40b huggingface dataset:
נפתלי נוסבוים

ביוגרפיה

נולד בצרפת לשמעון יהודה ולרוזה, במשפחה מחסידות גור. בהיותו כבן שנה עלה עם הוריו לישראל. למד בישיבת בית מאיר בבני ברק. נישא לרחל, בתו של הרב ישראל גרוסמן, ראש ישיבת פינסק-קרלין. מתגורר בשכונת נווה צבי בירושלים.
בשנת תשמ"ז, עם הקמת בית הדין אהבת שלום, מונה לאב"ד. באותה שנה זכה בפרס "נזר הוראה" מטעם קרן אברהם הכהן, על שליטה בשולחן ערוך. בשנות ה-90 מונה לראש הישיבות חיי משה הגדולה והקטנה. הוא מוסר שיעור יומי בישיבה הגדולה ושיעור כללי בישיבה הקטנה. הרב נוסבוים הוא גם ראש ישיבה בישיבת טשיבין, שבה הוא מוסר שיעור לשיעור ג', ראש ישיבת שומרי אמונים, ומראשי ישיבת שער השמים.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 מונה לאב"ד בבתי הדין החדשים "נתיבות חיים" ו"הישר והטוב", וכדיין חבר נשיאות בבית הדין "משפט שלום" של הרב ברוך שרגא. הוא מוסר שיעור בדף היומי בבית הכנסת אור הצפון ובבית הכנסת ביאלה בני ברק.
עיקר מומחיותו היא בדיני ממונות. מכהן כחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי, מפעל "שערי הוראה", ועד הרבנים לענייני צדקה, קרן "יגדיל תורה", וחבר בית דין "משמר התורה" לענייני צניעות.
חבר בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי.
הרב נוסבוים הוא אב לשמונה ילדים. אחד מבניו נפטר בשנת 2010 ממחלה.
שותא רוסתוולי

שוֹתַא רוּסתָווֶלִי (בגאורגית: შოთა რუსთაველი; תעתיק לטיני: Shota Rustaveli או Šot’a Rust’aveli), משורר גאורגי שחי במאה ה-12. (1165-‏1220 לערך). רוסתוולי, הנחשב לאחד מן המייצגים החשובים ביותר של ספרות ושירת ימי הביניים של גאורגיה, ואחד מגדולי המשוררים בכל הזמנים, כתב את הפואמה האפית הלאומית הגאורגית, "עוטה עור הנמר", שהפכה לחלק מהתודעה הלאומית הגאורגית.
רוסתוולי היה נסיך גאורגי אשר שימש כשר האוצר של המלכה תמר. על פי המסורת הגאורגית, נאלץ רוסתוולי לעזוב את גאורגיה בשנת 1185 לאחר שהואשם בפרשית אהבים עם המלכה תמר, אהבה שהייתה בלתי אפשרית. כך או אחרת, הוא התיישב במנזר המצלבה בירושלים למשך תקופה ארוכה, כתב את הפואמה עוטה עור הנמר וצייר ציורי קיר. על אחד מעמודי המנזר יש פורטרט שסוברים כי הוא דמות פני המשורר, ואם כן זהו כנראה התיעוד המהימן ביותר שלו. ביוני 2004 הושחת הפרסקו ונמחקו פניו של המשורר, בעקבות כך הגישה גאורגיה מחאה רשמית לממשלת ישראל. בשנת 2005 קראה על שמו עיריית ירושלים את שם הדרך העוברת בסמוך למנזר המצלבה.
מעבר לכך ידוע מעט מאוד על חייו ואף זמן לידתו ומותו המדויקים אינם ידועים. בשנת 1960, נשלחה משלחת שמומנה על ידי האקדמיה למדעים של גאורגיה הסובייטית. המשלחת גילתה את הפורטרט של רוסתוולי, שנחשב עד אז לאבוד 
.
משמעות השם "רוסתוולי" היא "אדון רוסתווי" או "איש רוסתווי".
רוסתוולי למד באקדמיית גלאתי, ולאחר מכן ביוון, שם למד את השפות יוונית, ערבית ופרסית. 
הפרס הגבוה ביותר שניתן ברפובליקה של גאורגיה בתחומי האמנות והספרות הוא פרס שותא רוסתוולי. הרחוב הראשי של טביליסי הבירה נקרא "רוסתוולי" גם הוא, ומוסדות תרבות רבים נקראים על שמו : התיאטרון האקדמי הממלכתי, המכון ע"ש רוסתוולי לספרות גאורגית, האקדמיה הגאורגית למדעים ותחנת הרכבת התחתית רוסתוולי.
רחוב על שמו נמצא גם במרכז קייב שבאוקראינה, שם (שותא רוסתוולי מס' 13) נמצא בית הכנסת ברודצקי. על שמו רחוב גם בירושלים, בסמוך לעמק המצלבה.
שיטת זיגורט

שיטת זיגורט או אלגוריתם זיגורט היא שיטה להפוך משתנה המתפלג בהתפלגות אחידה רציפה להתפלגות סימטרית אחרת (בדרך כלל התפלגות נורמלית). השיטה הומצאה על ידי המתמטיקאי ג'ורג' מרסגליה וקיבלה את שמה על ידי ואי ואן טסאנג (Wai Wan Tsang) שחקר אותה יחד עם מרסאגליה.
כמו בשיטות מסוג זה, ההנחה היא כי מחשב יודע ליצור מספרים אקראיים (או פסאודו-אקראיים) המתפלגים בהתפלגות אחידה. באלגוריתם זה מגרילים אינדקס, מספר עשרוני, מבצעים בדיקה בטבלה מכפילים ומשווים. לכן, שיטה זו מהירה יחסית לשיטות אחרות כמו טרנספורמציית בוקס-מולר בגלל שברוב השיטות האחרות יש חישוב של שורשים או סינוס שהן פונקציות הדורשות זמן חישוב גדול יותר. לעומת זאת, שיטה זו מסובכת יותר למימוש ודורשת טבלאות שכבר חושבו ולכן שיטה זו תשמש כאשר יש צורך ביצירת כמות גדולה של מספרים אקראיים.
שיטה זו נקראת זיגורט בגלל שהצורה של ההתפלגות שמתקבלת למשל בהתפלגות נורמלית אינה דומה לגמרי להתפלגות אלא האלגוריתם גורם לכך שנוצרות שכבות של טרפזים הדומים לזיגוראת.

השיטה

הבסיס של השיטה הוא שמגרילים מספרים וזורקים את המספרים שלא מתאימים לתנאים שלנו ושומרים את האחרים כך שהמספרים שאנו שומרים יוצרים את ההתפלגות הרצויה.
כדי ליישם את השיטה נדרש לחלק את ההתפלגות הרצויה ל-N רמות של y, כאשר בכל הרמות השטחים ששייכים להתפלגות זהים. ככל שה-N יהיה גדול יותר כך התוצאה שתתקבל תשאף להתפלגות. בכל רמה יוצרים מלבן כך שהמלבן מוגבל ברמה הנוכחית וזו שמעליה, בציר ה-y ובערך של פונקציית ההתפלגות של הרמה הנוכחית וזו שמעליה ז"א שפינות המלבן של רמה 2, בהנחה שפונקציית ההתפלגות היא f, יהיו ((x1,f(x2) ו-((x3,f(x3). בדרך זו נוצרו N-1 מלבנים כאשר הרמה הנמוכה ביותר (נקרא לה רמה 0) נשאר הזנב של ההתפלגות שבדרך כלל לא ניתן לחסום אותו במלבן ולכן הטיפול בו יהיה שונה. כל הרמות יחד מכסות את כל שטח פונקציית ההתפלגות.
בשיטה זו בוחרים מספר אקראי אחד שנותן את מספר הרמה ולאחר מכן מגרילים מספר אקראי נוסף בגבולות של המלבן באותה רמה. את המספר שהתקבל בודקים אם הוא נמצא מתחת לפונקציית ההתפלגות או לא, כאשר הבדיקה נעשית לקירוב לקו ליניארי של פונקציית ההתפלגות בקטע זה.
BeOS

BeOS היא מערכת הפעלה למחשבים אישיים, שפותחה במקור על ידי חברת .Be Inc ב-1991.
נועדה במקור לרוץ על חומרת BeBox. ‏BeOS נבנתה למטרת עבודה במדיה דיגיטלית, ונכתבה כדי לנצל מערכות חומרה מודרניות, כמו מערכות בעלות עיבוד מרובב סימטרי, על ידי שימוש ברוחב-פס מודולרי של קלט-פלט, מערכת קבצים מתועדת של 64 ביט הידועה כ-BFS, ותכונות נוספות. ממשק המשתמש של BeOS פותח על פי עיקרון של נקיות בהירות וסדר.
מערכת ההפעלה מבוססת הקוד הפתוח Haiku, מהווה יישום מלא של BeOS ונועדה להתחיל היכן ש-BeOS הפסיקה. גרסת האלפא 4, של המערכת הופצה בנובמבר 2012.
הרשות לרדיו ולטלוויזיה בטורקיה

הרשות לרדיו וטלוויזיה בטורקיה (טורקית Türkiye Radyo Televizyon Kurumu או TRT) הוקמה מכוח חוק ב-1964 והיא רשות השידור הממלכתית בטורקיה. הרשות ירשה את מקומו של "רדיו טורקיה" (Türkiye Radyoları), והחלה בשידורי טלוויזיה ב-1 במאי 1967. תחנות הרדיו והטלוויזיה של הרשות היו היחידים במדינה עד כניסתן של תחנות רדיו מסחריות לפעולה ב-1990, ותחנות טלוויזיה מסחריות החלו לפעול ב-1992. הנהלת הרשות שוכנת באנקרה ויש לה שמונה סניפים נוספים ברחבי המדינה. רוב תקציבה של הרשות מגיע מגביית אגרות וממס קנייה (70%), והיתר ממימון ממשלתי (20%) ומפרסום (10%).

שידורי הרדיו

הרשות מפעילה הרשות 5 ערוצי רדיו ששידוריהם נקלטים ברחבי המדינה, ואת "רדיו קול טורקיה" ("Türkiye'nin Sesi Radyosu" או TSR, מילולית "רדיו קולה של טורקיה"), המשדר ב-27 שפות שונות.
ברכת קיבוץ גלויות

ברכת קיבוץ גלויות היא הברכה העשירית בתפילת שמונה עשרה, אחת משלוש עשרה ברכות הבקשה בתפילה זו, והראשונה מבין סדרת הבקשות הנוגעות לנושאים לאומיים ולגאולה השלמה(יחד עם ברכת המשפט, ברכת ירושלים וברכת מצמיח קרן ישועה).

נוסח הברכה

נוסח הספרדים - תְּקַע בְשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקָבֵץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח אשכנז - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׁרָאֵל.
נוסח ספרד - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח תימן - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ אֶת כָּל גָּלִיּוֹתֵינוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח איטליה - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלִיּוֹתֵינוּ, (וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ). בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.

הסבר היסטורי

ברכה זו נקבעה עוד בזמן שבית המקדש השני היה קיים (בתקופת הזוגות) אולם גם בתקופה זו התגוררו יהודים רבים בתפוצות. יישובים מבוססים של יהודים התקיימו במצרים (כבר מתקופת גלות יהויכין), בבבל (בעקבות גלות בבל) וכן באזור טורקיה ואיי יוון, ואילו יהודי ארץ ישראל היו נתונים תחת שלטון בית סלאוקוס, וברכה זו מהווה תקווה לגאולה. ברכה זו קיבלה משנה תוקף עם חורבן בית שני.

מיקום הברכה בתפילה

במסכת מגילה (י"ז, ב) מוסבר שברכה זו נקבעה אחרי ברכת השנים, כיוון שהראשון מסימני הגאולה הוא שנה של פיריון גדול, בהסתמך על הפסוק מספר יחזקאל: 
וְאַתֶּם הָרֵי יִשְׂרָאֵל עַנְפְּכֶם תִּתֵּנוּ וּפֶרְיְכֶם תִּשְׂאוּ לְעַמִּי יִשְׂרָאֵל כִּי קֵרְבוּ לָבוֹא
— יחזקאל לו, ח
. 
במסכת סנהדרין (צ"ז, א) נאמר ששנתיים לפני שיבוא המשיח תהיה שנה של שובע גדול, ולכן אחרי שמבקשים בברכת השנים שתהא שנה ובה שובע גדול ("ושבענו מטובה") מבקשים שתבוא הגאולה.
נילי פלר

נילי פלר היא עורכת ישראלית. זוכת פרס אופיר 2008 על עריכת הסרט "ואלס עם באשיר".

ביוגרפיה

במהלך השנים ערכה פלר מספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2004 ערכה את הסדרה הדוקומנטרית "החומר שממנו עשויה האהבה" בערוץ 8. בין השנים 2006-2009 שימשה כעורכת הסדרה "פרשת השבוע". בשנת 2008 שימשה כעורכת הסרט "ואלס עם באשיר", על עריכת הסרט היא זכתה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".
בין השנים 2009-2010 שימשה כעורכת הסדרה "תיבת נח" בערוץ 2. בשנת 2010 ערכה את סרטו העלילתי הראשון של אבישי סיון, "המשוטט", אשר השתתף בפסטיבל קאן במסגרת "שבועיים של במאים". עוד באותה שנה ערכה את הסדרה "חיים אחרים", בכיכובו של עוז זהבי,
בשנת 2012 ערכה את הסדרה "יחפים", ששודרה בהוט 3. באותה שנה ערכה את סרט התעודה "גן עדן". בשנת 2013 שימשה כעורכת הסדרה הדוקומנטרית "משפחות", הסדרה תיעדה 5 משפחת ישראליות, ושודרה בערוץ 8. באותה שנה ערכה את סרט התעודה ""לפני המהפכה", וכן ערכה את סרטו של ארי פולמן "כנס העתידנים". בשנת 2014 ערכה את סרט התעודה "כמעט חברות" ואת סרט הקולנוע "בורג".
בשנת 2016 שימשה כעורכת הסרט "לא פה, לא שם". בשנת 2018 ערכה את סרטה של מיכל אביעד "אישה עובדת".
דייוויד גריינג'ר

ילדות וצעירות

דייוויד ארתור גריינג'ר נולד בשנת 1945  בעיר ג'ורג'טאון במשפחה אפרו-גיאנית.
הוא למד בקווינ'ס קולג', אחד מבתי הספר היוקרתיים בגיאנה, בדומה לנשיאים פורבס ברנהם, צ'די ג'אגאן, סם הינדס ולסופרים וולטר רודני ורופרט רופנריין.

הקריירה הצבאית

בהמשך החל מגיל 20 - בשנת 1965 - פנה כצוער של הקולג' לקריירה צבאית והיה לקצין צוער במסגרת כוחות ההגנה של גיאנה. ב-1966 הועלה לדרגת סגן משנה. הוא התחנך במסגרת הצבא ובחו"ל - במכללה לפיקוד ומטה בניגריה, במרכז האימונים ללוחמה בג'ונגל בברזיל ובבית הספר לקציני רגלים ובבית הספר מונס לצוערים קצינים לבריטניה.
גריינג'ר סיים מאוחר יותר תואר ראשון ושני באוניברסיטת הודו המערבית ואחר כך גם דיפלומת לימודי המשך ביחסים בינלאומים. 
בשנת 1979, בימי שלטונו של הנשיא פורבס ברנהם, עלה לדרגת בריגדיר גנרל והיה למפקד כוחות ההגנה של ארצו. ב-1990 התמנה ליועץ לביטחון לאומי של הנשיא.
אחרי ניצחונו של צ'די ג'אגאן בבחירות לנשיאות, פרש גריינג'ר מהצבא.
ב-1979 התמנה למפקד כוחות ההגנה שלך גיאנה. קודם לדרגת בריגדיר גנרל ובשנים 1992-1990 שימש ליועץ לביטחון לאומי לנשיא ברנהם. ב-1992, אחרי בחירתו של צ'די ג'אגאן לנשיאות, פרש מן השירות הצבאי.

קריירה אקדמית, עיתונאית ופוליטית

בשנת 1992 הקים גריינג'ר את המגזין "גיאנה רוויו ניוס" והיה לעורך המנהל שלו. הוא פרסם מאמרים ומחקרים בנושאים צבאיים, היסטוריים ותקשורת. קיבל בהמשך מלגה להשתלמות גם מכללת פיליפ מריל לעיתונות באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק (1996-1995). למד אחר כך בסדנה למדיניות פיתוח עירוני באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בקורס לתכנון ערים וניהול משאבים באוניברסיטה להגנה לאומית בוושינגטון די.סי, ובסדת מחנכים למאבק בטרור בפלורידה, בארצות הברית.
גריינג'ר נבחר ליושב ראש האגודה להיסטוריה, לאגודה למואקת גיאנה, יושב ראש איגוד בוגרי אוניברסיטת גיאנה, ויו"ש הפדרציה הגיאנית לשחמט. הוא חבר באיגוד ההיסטוריונים הקריבים, האיגוד למחקרים קריבים, איגוד התקשורת הגיאנית, הפדרציה הגיאנים לספרים, בלגיון הגיאני והמועצת הנאמנים של הווטרנים מגיאנה.
גריינג'ר נבחר בראשות מפלגת הקונגרס הלאומי המזוהה בעיקר עם הציבור האפרו-גיאני.
בשנת 2010 נבחר גריינג'ר מועמד לנשיאות מטעם קואליציה שבראשות הקונגרס הלאומי של העם-רפורמה אך הובס על ידי דונלד רנוטאר בבחירות הכלליות בנובמבר 2011. ב-16 בינואר 2012 נבחר פה אחד למנהיג האופוזיציה באספה הלאומית.
בבחירות ב-11 במאי 2015 הצליח גריינג'ר לקטוף רוב של קולות כראש קואליציית המפלגות APNU-AFC (שותפות לאחדות לאומית - A Partnership for National Unity) ו-AFC (הברית למען שינוי - Alliance for Change), והושבע כנשיא גיאנה ב-16 במאי 2015. המפלגה הפרוגרסיבית של העם שהנהיגה את גיאנה בשנים 1992-2015 נכנסה לאופוזיציה.
בראש הממשלה החדשה מינה גריינג'ר פוליטיקאי הודי-גיאני בשם מוזס נאגאמוטו שעזב את מפלגת PPP.

חייו הפרטיים

גריינג'ר נשוי לאישה ממוצא סיני ואינדיאני,  סנדרה, ששמה בלידה היה צ'אן-אי-סו. היא מרצה לשפות בהכשרתה, ואשת מינהל. לזוג יש שתי בנות, האן ואפוּוה.
פיוטר בגרטיון

ביוגרפיה

בגרטיון נולד ב-10 ביולי 1765 בקיזלואר שבדאגסטן והיה צאצא למשפחת בגרטיוני, משפחת מלוכה גיאורגית, מצאצאי בגרט השלישי (975–1014) שהיה המלך הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, (המלך האחרון מהשושלת היה סולומון השני (1789–1810) - מלך אימרתי).
אביו, איוואן בגרטיון היה קצין, ואחיו של פיוטר, רומן, היה אף הוא גנרל בצבא הרוסי.
בגרטיון התגייס לצבא הרוסי בשנת 1782, ושרת מספר שנים בקווקז. הוא השתתף במלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 ובמערכה נגד פולין בשנת 1794. ערכו הוכר על ידי אלכסנדר סובורוב, כאשר הצטרף למערכה נגד האיטלקים והשווייצרים בשנת 1799, ובמיוחד השגו הגדול בכיבוש ברסה שבאיטליה.
הישגיו במלחמה בשנת 1805 היו משמעותיים יחסית לביצועי הגנרלים האחרים של הצבא הרוסי. עם כמה אלפי חיילים הצליח להדוף התקפות חוזרות ונשנות בקרב הולברון והצליח לחפות על נסיגתו של רוב הצבא שהיה תחת פיקודו של קוטוזוב. בקרב אוסטרליץ ב-2 בדצמבר 1805 נלחם בגרטיון נגד האגף השמאלי של הצבא הצרפתי שהיה תחת פיקודו של לאן. הוא לחם בעקשות ובגבורה בקרב פרייסיש איילאו ב-7 בפברואר 1807, בקרב היילסברג ב-11 ביוני 1807, ובקרב פרידלנד ב-14 ביוני 1807.
בגרטיון כבש את איי אולנד תוך התקדמות אמיצה לרוחב המפרץ הפיני, בזמן המלחמה הפינית בשנת 1808 (מלחמת רוסיה בשוודיה), ובשנת 1809 הוא הוביל את הצבא הרוסי נגד הטורקים במלחמה העות'מאנית רוסית של 1806–1812. באותה שנה הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. 
פעולותיו במשך השנים ההן גרמו לו להופיע כדמות משנית ברומן של טולסטוי מלחמה ושלום. 
בשנת 1812, בזמן מלחמת רוסיה צרפת, פיקד בגרטיון על 2 ארמיות מערביות, וכבש את מוגילב שבבלארוס (23 ביולי 1812). הוא הצטרף מחדש לצבא העיקרי תחת פיקודו של ברקלאי דה טולי, והוביל את האגף השמאלי בקרב בורודינו (7 בספטמבר 1812), שם נורה ונפצע אנושות. 
הוא מת ב-12 בספטמבר 1812 בכפר סימי, השייך לדודתו.

לאחר מותו

הצאר ניקולאי הראשון הקים לזכרו מצבת זיכרון בשדה בו התרחש קרב בורודינו. גופת הגנרל הועברה למקום בו הוא נהרג ונשארה שם עד היום. 
הקבר הופצץ במהלך מלחמת העולם השנייה (הנהלת המוזאון המקומי הצליחה לשמור רק חלקים מעצמותיו ותכריכיו), אבל מאז הקבר שוחזר.
סטלין קרא למתקפה הסובייטית המוצלחת שבוצעה ב-22 ביוני 1944, מבצע בגרטיון על שמו. 
אחרי המלחמה סיפחה רוסיה הסובייטית את פרוסיה המזרחית ומאז העיר הגרמנית Preußisch Eylau נקראה בגרטיונובסק, על שמו.
אברהם לייב זיסו

אברהם לייב זיסו (ברומנית: Avram Leib Zissu) ‏(25 בינואר 1888 - 16 בספטמבר 1956) היה סופר, עורך, מוציא לאור, פובליציסט, איש עסקים ומנהיג פוליטי יהודי רומני. אסיר ציון, עם שחרורו מהכלא הקומוניסטי, עלה לישראל והתאזרח בה בשנת 1956 ונפטר חודשים ספורים לאחר מכן. בתחום הספרות הרומנית היה אחד מנציגי הזרם האוונגרדיסטי.

רקע משפחתי ושנות צעירותו

זיסו נולד בשנת 1888 בעיר פיאטרה נאמץ, רומניה, כבנם של פינקו עזרא זיסו, מנהל חשבונות בבנק, ושל אשתו, הינדה-לאה. במשפחה נולדו בסך הכל עשרה ילדים: ארבעה בנים ושש בנות.
אברהם לייב הספיק ללמוד תורה וללמוד בבתי ספר ממלכתיים כשבגיל 16 השיג מלגה ועמד להתחיל לימודי פילוסופיה באוניברסיטת הלברשטאט בגרמניה. אולם בגלל סגירת הבנק שבו עבד אביו, נאלץ הנער לוותר על תוכניתו ולהירתם לעזור למשפחתו קשת היום. הוא התחיל לעבוד בהנהלת חשבונות, אך במקביל המשיך להתעמק בלימודים רבניים ובפילוסופיה. בגיל 20 נבחן וקיבל הסמכה להיות רב. הוא לא כיהן מעולם כרב ולא השתמש בתעודה שברשותו.

התחלת הקריירה העיתונאית והספרותית

בו זמנית עם עבודתו כמנהל חשבונות כתב ספרות ומאמרים בשפות רומנית ועברית. ביוני-דצמבר 1909 ערך זיסו בעיר הולדתו, יחד עם מ. בראונשטיין-מבשן ירחון ציוני בעברית, בשם "המקיץ". ייתכן כי היה זה כתב העת העברי החילוני הראשון שהופיע ברומניה-"רגאט".. מאוחר יותר בשנת 1912 הוא הוציא לאור ב-יאשי, בשותפות עם קבוצת צעירים, את כתב העת הספרותי ברומנית "פלואריה אלבסטרה " ("הפרח הכחול"). הוא השתתף בכתבי עת נוספים ובהם "המילה", "העולם היהודי", "בילטה דה פאפאגל" (Bilete de papagal "כרטיסים של תוכי"), "אדם","פונטיה דנ פילדש" ("גשר שנהב") ועוד.
אבי רוזנפלד

שירות צבאי

רוזנפלד נולד וגדל בקיבוץ עין השופט. בצעירותו למד בקיבוץ ובתיכון האזורי "הרי אפרים". התגייס לצה"ל בנובמבר 1993, שובץ בחטיבת הנח"ל והתקבל לסיירת נח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לסיירת ומונה למפקד צוות מרץ 95. לאחר מכן שימש כמפקד פלגת לוחמים בסיירת. ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בתחילת שנת 1998 לאחר שירות של יותר מ-4 שנים, החליט להשתחרר מצה"ל. לאחר שנה וחצי באמצע שנת 1999, החליט לשוב לשירות קבע, ומונה למפקד פלוגה בחטיבת הנח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון, בזמן הנסיגה מלבנון ובתחילת האינתיפאדה השנייה. לאחר מכן עבר לשרת ביחידת שלדג ומונה למפקד פלגה, והוביל אותה בפעילות מבצעית באיו"ש ובמלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד היחידה. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך חזר לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד גדס"ר נח"ל בין השנים 2011–2012. לאחר מכן מונה למפקד יחידת שלדג  בין השנים 2012–2015, והוביל את היחידה בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן, מבצע שובו אחים ומבצע צוק איתן וכן במסגרת המב"ם. באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת השרון, ושימש בתפקיד עד 22 ביוני 2017. ב-20 ביולי 2017 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, ושימש בתפקיד עד 23 במאי 2019. ב-15 באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח.
ב-1 ביולי 2019 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו למפקד הבא של עוצבת עידן.
רוזנפלד מתגורר בקיבוץ דליה, נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
מרכז המודיעין הלאומי (ספרד)

מטרות ומשימות

המטרה המרכזית של המרכז היא לספק לממשלת ספרד את כל המידע הדרוש כדי למנוע ולהימנע מכל סיכון או איום המשפיעים על עצמאותה או שלמותה של ספרד, האינטרסים הלאומיים שלה, מוסדותיה ושלטון החוק בה. באותו אופן, החוק קובע כי המטרות הספציפיות של CNI ייקבעו ויאושרו מדי שנה על ידי מועצת השרים. מטרות אלה יכללו במסמך סודי המכונה "הנחיות המודיעין".
מלבד שליטה גופית זו של המרכז על ידי מועצת השרים, קיימת גם בקרה של הרשות השופטת, בהתחשב בעובדה שפעילויות מסוימות מחייבות התערבות כזו. שליטה זו מתבצעת על ידי שופט של בית המשפט העליון הספרדי, שנבחר ברוב מיוחס. במובן זה, פעולות הדורשות אישור קודם של בית המשפט הן אלה הנוגעות לאיסור על תקשורת, כניסה ורישום בבית או בכתובות של ארגונים, או כל פגיעה אחרת בזכויות היסוד שניתנו על ידי החוקה הספרדית של 1978 .

תקדימים והיסטוריה

שירות המודיעין הספרדי הראשון נוצר בשנת 1935, אך מלחמת האזרחים בספרד שיתקה את התפתחות בתחום זה. מרד הסטודנטים בסוף שנות ה-60 הניע את הקמתו של ארגון ארצי לאיסוף מודיעין, והוקם השירות המרכזי לתיעוד (Servicio Central de Documentación, SECED), שהוקם בשנת 1972 והיה לגוף מודיעין וביטחון. בשנת 1976 הוקם המרכז הגבוה למודיעיו והגנה (Centro Superior de Información de la Defensa ,CESID) שפורק ב-1977 ומוזג עם ה-SECED והפיקוד העליון של שירות המודיעין הצבאי (הספרדית: Servicio de Información del Alto Estado Mayor ,SIAEM).
בשנת 2002 הוקם מרכז המודיעין הלאומי כגוף אזרחי לענייני ביון.
שאוקי ח'טיב

חייו

שאוקי ח'טיב, מהנדס בניין במקצועו, נכנס אל החיים הפוליטיים בשנת 1988 (בגיל 32) כאשר נבחר לנציג מטעם המפלגה הקומוניסטית הישראלית בבחירות לתפקיד ראש מועצת יפיע, תפקיד לו נבחר ואותו מילא במשך 20 שנה עד לבחירות לרשויות המקומיות בישראל של 2008.
בשנת 2001 מונה לתפקיד יו"ר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל ויו"ר ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות, תפקיד זה מילא במשך כ-7 שנים עד לשנת 2008, אז הודיע על פרישה מן החיים הפוליטיים.
קרוב לסיום תפקידו כיו"ר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל, בסוף שנת 2008, הציע שאוקי ח'טיב להכפיל את מספר נציגי ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל מטעם המפלגות הערביות, זאת על ידי הוספת נציגה מכל מפלגה - כדי ליצור נציגות שווה לנשים ולגברים בוועדה, סוגיה זו יצרה מחלוקת שטרם נפתרה והביאה עליו ביקורת רבה מצד השייח' כמאל חטיב, סגן יו"ר התנועה האיסלאמית הצפונית ואישים נוספים שטענו שמקומן של נשים הוא במטבח ולא בוועדה.
בבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב ח'טיב במקום ה-115 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת.
משה פאלייר מקוברין

ביוגרפיה

נולד בפיֶיסק שעל יד קוברין (הסמוכה לבריסק) לישראל אליעזר. למד אצל הרב משה משרשוב ובהמשך אצל רבי מרדכי מלעכוויטש. מסופר כי בעקבות דבקותו ברבו זה גירשו חותנו מביתו. כן העיד עליו רבו שבכל יום הוא מגלה דרך חדשה בעניין "בכל דרכיך דעהו". נהג להקפיד על טבילה במקווה, גם כאשר היה קר כקרח.
לאחר פטירת רבו דבק בבנו, רבי נח מלעכוויטש. כשנפטר גם הוא בשנת תקצ"ג (1832), הפך רבי משה לאדמו"ר תחתיו. למרות שהיה אדמו"ר נסע כחסיד אל רבי ישראל מרוז'ין, שקיבלו בכבוד רב. 
נודע בענוותו. על אוהל קברו נכתב שמי שיפריז בשבחו "אקום ואטור בו בזה ובבא, אבל מותר לכל אחד להגיד עלי שהייתי אוהב ישראל". 
לאחר פטירתו פנו רוב חסידיו לרבי אברהם וינברג, מייסד שושלת חסידות סלונים. ומיעוטם המשיכו לנסוע לנכדו רבי נח נפתלי מקוברין.

משנתו

כמו רבותיו, המשיך את דרכה של חסידות קרלין המדגישה את חשיבות התפילה בהתלהבות. תמך בעלייה לארץ ישראל וחסידיו הקימו בית מדרש בטבריה. 
כן היה מדגיש בקרב חסידיו "שכל חבורה בישראל יש להם שער בשמים והשער שלנו הוא אמונה ושפלות".
דברי תורתו רוכזו בספר אמרות טהורות, ורשה תר"ע, וכן באמרות משה, בני ברק תשמ"ט.
צפניה בן מעשיה

צְפַנְיָה בֶן-מַעֲשֵׂיָה, דמות מקראית, כהן בימי המלך צדקיהו. שמו מופיע בספר ירמיה, כ"א, א'. נשלח על ידי המלך אל ירמיהו הנביא ביחד עם פשחור בן מלכיה בבקשה שיתפלל וידרוש את ה' שנבוכדנאצר מלך בבל שצר על ירושלים יעזוב.

תפקידו

בן מעשיה נשלח על ידי המלך אל ירמיהו הנביא, ביחד עם פשחור בן מלכיה בבקשה, שיתפלל וידרוש את ה', שנבוכדנאצר מלך בבל, שצר על ירושלים יעזוב. בן מעשיה, שהיה ממקורבי הנביא ירמיהו נשלח לדעת אלכסנדר רופא, כדי לבקש חזון ישועה מפיו של הנביא.

אם שימש ככהן גדול?

שמעיה הנחלמי כתב אל צפניה מכתב מן הגלות, בו הוא מוצא את בן מעשיה כאחראי על ירושלים ועל בית המקדש ועליו לאסור את ירמיהו: " ה' נְתָנְךָ כֹהֵן, תַּחַת יְהוֹיָדָע הַכֹּהֵן, לִהְיוֹת פְּקִדִים בֵּית ה', לְכָל-אִישׁ מְשֻׁגָּע וּמִתְנַבֵּא; וְנָתַתָּה אֹתוֹ אֶל-הַמַּהְפֶּכֶת, וְאֶל-הַצִּינֹק." ממכתבו של שמעיה הנחלמי עולה, כי תפקידו של בן מעשיה היה לפקח על "כָל-אִישׁ מְשֻׁגָּע וּמִתְנַבֵּא", אשר הגיעו לירושלים עם זרם המאמינים. הפקיד הממונה היה אחראי על גירושם של תמהונים אלו.
מספר ירמיהו כ"ה - כ"ט עולה כי בן מעשיה היה אחראי על הסדר בבית המקדש. לשיטתו של רד"ק צפניה היה כהן גדול וזאת לפי הכתוב: "ה' נְתָנְךָ כֹהֵן, תַּחַת יְהוֹיָדָע הַכֹּהֵן,". לדעת יאיר הופמן קביעה זו אינה נכונה כי הכוהן הגדול בימי צדקיהו היה שריה.
בן מעשיה נשלח על ידי צדקיהו שוב, אל הנביא ביחד עם יהוכל בן שלמיהו כדי שיתפלל בעבורם. לדעת יאיר הופמן בן מעשיה נכלל במשלחת זו כי היה ממקורבי הנביא וזאת כדי להוות משקל נגד לבן שלמיהו שהיה ממתנגדי הנביא.

הריגתו

לפי המסופר בספר מלכים ב', כ"ה, י"ח - כ"ב, נלקח צפניה לרבלתה והומת על ידי נבוזראדן, שר הטבחים : "וַיִּקַּח רַב-טַבָּחִים, אֶת-שְׂרָיָה כֹּהֵן הָרֹאשׁ, וְאֶת-צְפַנְיָהוּ, כֹּהֵן מִשְׁנֶה; וְאֶת-שְׁלֹשֶׁת, שֹׁמְרֵי הַסַּף. יט וּמִן-הָעִיר לָקַח סָרִיס אֶחָד אֲשֶׁר-הוּא פָקִיד עַל-אַנְשֵׁי הַמִּלְחָמָה, וַחֲמִשָּׁה אֲנָשִׁים מֵרֹאֵי פְנֵי-הַמֶּלֶךְ אֲשֶׁר נִמְצְאוּ בָעִיר, וְאֵת הַסֹּפֵר שַׂר הַצָּבָא, הַמַּצְבִּא אֶת-עַם הָאָרֶץ; וְשִׁשִּׁים אִישׁ מֵעַם הָאָרֶץ, הַנִּמְצְאִים בָּעִיר. כ וַיִּקַּח אֹתָם, נְבוּזַרְאֲדָן רַב-טַבָּחִים; וַיֹּלֶךְ אֹתָם עַל-מֶלֶךְ בָּבֶל, רִבְלָתָה. כא וַיַּךְ אֹתָם מֶלֶךְ בָּבֶל וַיְמִיתֵם בְּרִבְלָה, בְּאֶרֶץ חֲמָת" ייתכן כי צפניה המופיע בפסוקים אלו, במלכים הוא צפניה בן מעשיה.
יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים כותב כי " לאחר שהחריב שר-צבא מלך בבל את ירושלים והגלה את העם, לקח בשבי את שריה הכוהן הגדול ואת צפניה הכוהן השני לו... שם ציווה המלך לכרות את ראשיהם". לאור הכתוב אצל בן מתיתיהו היה צפניה כהן משנה. בן מתיתיהו אינו מזכיר את שם אביו של צפניה, אך לאור הכתוב בקדמוניות היהודים היה צפניה כהן משנה לשריה. בספר ירמיה, ל"ה, ד' מוזכר השם מעשיהו: "לִשְׁכַּת מַעֲשֵׂיָהוּ בֶן-שַׁלֻּם, שֹׁמֵר הַסַּף." מעשיהו זה הוא כנראה אביו של צפניה.
John Wayne

רקע והוצאה

לאחר שחרורו של הסינגל המוביל, "Perfect Illusion" ב-9 בספטמבר 2016, יצא לאור האלבום, וכך גם השיר. את השיר כתבה גאגא ביחד עם מארק רונסון, מייקל טאקר, וג'וש הום. את השיר הפיקו גאגא בלאד פופ ורונסון. תחילה, לא הסבה גאגא את תשומת לבה אל השיר, ורק לאחר מכן לקראת פברואר 2017, הודיעה גאגא ברשתות החברתיות כי עתיד לצאת ווידאו קליפ לשיר, אך הוסיפה כי הוא לא יהיה סינגל רשמי או סינגל שיווקי מן האלבום. השיר כשמו מדבר על ג'ון ויין, שהיה שחקן קולנוע אמריקאי, שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמטי ובפרס גלובוס הזהב על מפעל חיים.

וידאו קליפ

בתחילת חודש פברואר התחילו לדלוף חלקים מהווידאו קליפ שצילמה גאגא, ורק כמה ימים לאחר צאתו המקורית של הווידאו קליפ המלא בערוץ ה-Vevo שלה, הודלף הווידאו קליפ המלא. ב-9 בפברואר 2017, העלתה גאגא את הווידאו קליפ לערוצה, ודאגה לחסום או למחוק את מרבית ההדלפות שיצאו מלכתחילה. 
בווידאו קליפ ניתן לראות את גאגא רוכבת על אופנועים, נוסעת במכוניות, שוברת דברים, ויורה באנשים. באמצע הווידאו קליפ ניתן היה לראות את גאגא דורסת כלב עם מכוניתה, דבר אשר גרר תגובות רבות מצד מעריציה ומבקריה. הווידאו קליפ נכון לאוקטובר 2018, צבר למעלה מ-32 מיליון צפיות.