google/wiki40b huggingface dataset:
עשוראא

יום עשוראא בשיעה

ביום עשוראא של שנת 61 להג'רה (10 באוקטובר 680) יצא חוסיין, בנו הצעיר של עלי אבן אבו טאלב (הח'ליף הרביעי) ונכדו של מוחמד, לתבוע את השלטון באימפריה המוסלמית מידי הח'ליף יזיד בן מועאויה, שתפס את השלטון לאחר מותו של אביו. תומכיו של חוסיין היו השיעים, שסברו שהח'ליפות חייבת להימסר רק לבני משפחתו של מוחמד. חוסיין יצא להתייצב בראש תומכיו בכרבלא ובכופה, אולם תומכי יזיד בן מועאויה שלחו צבא גדול נגדו. צבאו של יזיד השתלט על חוסיין ותומכיו וטבח בו וב-70 איש ממשפחתו של מוחמד.
השיעים מציינים איפוא את יום עשוראא כיום אבל על מותו של חוסיין בכרבלא, מותו של היורש הראוי למוחמד. מנהגי האבל כוללים תהלוכות שבהן קורא הקהל בשמו של חוסיין. יש שיעים שאף מצליפים בעצמם או פוצעים את עצמם עד זוב דם לאות אבל ולאות חרטה על כך שאבותיהם לא מנעו את הטבח בחוסיין. אזכור מותו של חוסיין מלווה לעיתים קרובות בגינויים וחרפות כלפי שושלת בית אומיה שעמה נמנה הח'ליף יזיד בן מעאויה, וכלפי שלושת הח'ליפים שקדמו לעלי, אשר גזלו כביכול את הח'ליפות ממנו. ביטויי האבל של השיעים יצרו תמיד מתיחות בינם לבין הסונים. מתיחות זו גולשת לאלימות בתקופות של עימות פוליטי בין הסונים לשיעים, בפרט במקומות שבהם חיות הקהילות זו בצד זו - בדרום עיראק ובדרום לבנון.
בעת החדשה, לאור המודרניזציה שעברו השיעים, טענו חלק ניכר מחכמי ההלכה השיעים שטקסי הפציעה העצמית אסורים מבחינה דתית וגורמים לפגיעה בתדמיתם של השיעים. למרות התנגדותם של חכמי הדת השיעים לעריכת טקסי אבל שנועדו לפגוע בגופו הפיזי של האדם, הרי מרביתם של השיעים כיום מקפידים לשמור על טקסים אלה, המהווים סמל מבחין מרכזי בין הסונים לבין השיעים.
בקרב חלק מהמאמינים השיעים אף השתרש מנהג לחתוך את פני הילדים במהלך טקסי האבלות, דבר שאף אותו גינו חכמי דת.

יום העשוראא באיראן

הטקס המרכזי ששימש לשחזור מאורעות כרבלא הוא ה"תעזיה" (تعزية), שבמסגרתו מומחזים האירועים באמצעות ייצוגים תיאטרליים. במשך השנים מופעי התעזיה ציינו את סבלם של חוסיין ואנשיו ולא התמקדו בהתנהגותו האופוזיציונית או החתרנית. טקסי הזיכרון שידרו עצב, ולקח פוליטי פסיבי של מניעה מהתנגדות לשלטון. נוסע איטלקי שביקר באיראן של המאה ה-17 אף תיעד קריאות שבח לשאה במהלך הטקסים. כך קרה שהאתוס סביב כרבלא היה אחד הגורמים העיקריים לפסיביות הפוליטית השיעית. החל משנות ה-60 של המאה ה-20, במקביל לרפורמות החילון של השאה באיראן, חל שינוי נרטיבי במסגרתו הגישה הפסיבית הוחלפה בגישה אקטיביסטית-מרדנית. קריאה מרדנית שכזו של טקסי העשוראא התרחשה באירועים קדומים יותר (למשל, כשכיתרו הכוחות המלוכניים את העיר תבריז ב-1909), אולם היו אלה יותר אירועים נקודתיים, שלא סחפו את ההמונים מעבר לגבולות הרטוריים והפרפורמטיביים של האתוס סביב אירועי כרבלא. טקסי העשוראא סייעו למאבק האסלאמיסטי באיראן, ושמשו נשק בידי ח'ומייני בקרב על המהפכה של 1979. לאחר המהפכה היו לטקסי העשוראא תפקיד מרכזי בטיפוח תרבות ההקרבה העצמית (אסתשהאד), לה היה זקוק ח'ומייני בתקופת מלחמת איראן-עיראק.
FAFSA

The Free Application for Federal Student Aid (בראשי תיבות: FAFSA) הוא טופס שנתי אותו רשאים למלא סטודנטים או סטודנטים לעתיד באוניברסיטאות ובקולג'ים בארצות הברית ולפעמים גם הורי הסטודנטים כדי להירשם כמועמדים ולקבוע את מידת זכאותם לקבלת מלגות או הלוואות כספים פדרליות למימון לימודיהם. כל האוניברסיטאות והקולג'ים מפנים כחלק מתהליך ההרשמה לעזרה כספית ל-FAFSA, אשר מיועד לתושבי ארצות הברית בלבד (אזרחים ותושבי קבע). הרשויות האמריקאיות מלוות כספים לרוב לכל מי שעומד בקריטריונים והסטודנטים לרוב מחויבים להחזיר את ההלוואה במשך תקופה לאחר סיום לימודיהם. 
את טופס ה-FAFSA ממלאים הסטודנטים דרך אתר אינטרנט ייעודי. טופס ה-FAFSA מורכב משאלות מרובות לגבי מצבו הכלכלי של הסטודנט ושל משפחתו של הסטודנט, מידע זה מוכנס לתוך נוסחה הקובעת את מידת יכולתה הכספית של המשפחה לתמוך בתלמיד (נתון זה נקרא EFC). הגורמים הקובעים את ה-EFC כוללים את גודל המשפחה, הכנסתה, מספר חברי המשפחה אשר לומדים בקולג', ורכוש המשפחה. טופס ה-FAFSA לא מכיל שאלות הנוגעות למוצאו, גזעו או דתו של התלמיד.
בעקבות המידע אשר נקלט באתר מונפק דו"ח אשר מכיל מידע מפורט לגבי זכאותו של הסטודנט למענקים פדרליים (דו"ח אשר נקרא SAR), ומועבר לסטודנט. התלמיד צריך לסקור את הדו"ח בקפדנות על מנת לבצע את התיקונים ההכרחיים על מנת להשלים את הדו"ח. גרסה אלקטרונית של הדו"ח (אשר מכונה ISIR) נשלחת לקולג'ים/אוניברסיטאות אותם התלמיד ציין בטופס. ה-ISIR נשלח גם לסוכנויות אשר אחראיות על הענקת המלגות.
ביוגל

ביוּגֶל, ששמו העברי הוא קַרְנוֹן (באנגלית - Bugle), הוא אחד מכלי הנשיפה ממתכת הפשוטים ביותר. 
הביוגל עשוי מפליז כמו שאר כלי המתכת, למעשה הוא בעצם חצוצרה קטנה ללא שסתומים. מאחר שאין שום אמצעי שליטה בגובה הצלילים, העברת גובה הצליל נעשית כולה על ידי מתיחות שפתי הנגן וחוזק נשיפתו. הביוגל מוגבל לתווים שנמצאים באקורד של סולם דו מז'ור.
הביוגל שימש בעבר באופן קבוע לניגון תרועות בצבא, בטקסים ממלכתיים ובמלחמות. החצוצרה והקורנית התפתחו ממנו.
לפעמים מחשיבים את הקורנית כ"גרסה עם שסתומים" של הביוגל.
גספר בוהין

קורות חייו

יוהאן וגספר בוהין הם בניו של ז'אן בוהין (1511-1582), רופא צרפתי שנאלץ לעזוב את מולדתו לאחר שהמיר את אמונתו מהזרם הקתולי לזרם הפרוטסטנטי בנצרות. גספר נולד בבזל שבשווייץ, ולמד רפואה במקומות שונים כדוגמת פדובה, מונפלייה וגרמניה. עם חזרתו לבזל, הוא קיבל תואר דוקטור, והרצה בתחומי הבוטניקה והאנטומיה. בשנת 1582 הוא מונה כפרופסור ליוונית, וב-1588 ליושב ראש הקתדרה לבוטניקה ואנטומיה. לאחר מכן הוא כיהן כרופא העיר, פרופסור לרפואה, רקטור האוניברסיטה ולדקאן הפקולטה.

Pinax theatri botanici

חיבורו Pinax theatri botanici, בעברית: "תצוגת צמחים מאויירת", נחשב לאבן דרך של ממש בהיסטוריה של הבוטניקה. ספר זה, שראה אור ב-1596, מתאר כ-6,000 מיני צמחים, ומסווג אותם לקבוצות שונות. החלוקה הייתה נאמנה לשיטה המסורתית לסיווג הצמחים לקבוצות תפקודיות כגון עצים, שיחים, עשבים, צמחי תבלין. מספר קבוצות תוארו בצורה שאנו מכירים כיום, לחלוקה למשפחות, כדוגמת דגניים ופרפרניים. את ההתקדמות המשמעותית בתחום הזה יעשה הצרפתי אנטואן-לורן דה ז'יסייה, כמאתיים שנה אחריו.
החידוש העיקרי בחיבור זה הוא בחלוקה לסוגים ומינים במתכונת הדומה לזו שנמצאת בשימוש כיום. שמות רבים שהציג בוהין בספרו אומצו על ידי לינאוס, ונמצאים בשימוש גם כיום. בעוד שבתקופתו של בוהין, מיני צמחים תוארו במספר מילים, ואף במשפט, צמצם בוהין את התיאור ככל שניתן, לעיתים עד כדי מילה אחת, ובכך קיים דמיון בין לשיטה שאימץ לינאוס לאחר מכן.
השמות שהציג בוהין הם שמות תיאוריים, שמטרתם לעזור בזיהוי הצמח. בכך הם שונים מהשמות של לינאוס, שבחלקם הגדול הם שרירותיים- כדוגמת שמות צמחים שנקראו לכבוד שמות אישים.

חיבורים נוספים

פרט ל-Pinax theatri botanici, תכנן בוהין לפרסם עבודה בוטנית מקיפה נוספת, בשם Theatrum Botanicum. בוהין סיים 3 מבין 12 החלקים שתכנן לחיבור זה. רק חלק אחד פורסם, בשנת 1658.
כמו כן תיאר בוהין את הצמחים בסביבות בזל, וערך והוסיף על עבודתו של הבוטנאי האיטלקי פיאטרו אנדריאה מטיולי (שעל שמו נקרא הסוג מנתור בלטינית). עבודתו העיקרית של בוהין בתחום האנטומיה היא Theatrum Anatomicum infinitis locis auctum, ופורסמה בשנת 1952.
טיול אחרי צבא

טיול אחרי צבא הוא מנהג של צעירים ישראלים, לצאת לטיול ממושך לאחר שחרורם מצה"ל. טיול זה נמשך חודשים אחדים, ויעדים מקובלים לו הם הודו, המזרח הרחוק, אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית.
יש העובדים גם במהלך הטיול בעבודות מזדמנות, לשם מימון המשך הטיול. הטיול הוא בדרך כלל במתכונת חסכונית של תרמילאות. 
חייל משוחרר זכאי לשתי נקודות זיכוי ממס הכנסה במשך שלוש שנים המתחילות ביום השחרור מצה"ל. הטיול אחרי צבא, שנמשך חודשים אחדים, פוגע באפשרות לנצל הטבה זו במלואה.
ליטאוויס

ליטאוויס (Litavis או Litauis) המכונה גם ליטאווי (Litaui) או ליטאוויה (Litauia) היא אלה מיתולוגיה הקלטית - ככל הנראה אלת אדמה, שפולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו). כתובות לכבוד האלה התגלו באנייה-לה-דוק ובמאלאן, בקוט ד'אור שבצרפת. בכתובות אלה מצוינת האלה כזוגתו של האל הרומי - גאלי מרס קיקולואיס.
ככל הנראה מקור שמה של האלה במילה הפרוטו קלטית "ליטו" שמשמעה "להאכיל" - ככל הנראה בשל זיהוייה כאלת האדמה המאכילה את האנושות.
פסגת אוטגארד

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד בשנת 1982, בהתבסס על הצעתו של ג'י. ג'י. סי. קלארידג' (G.G.C. Claridge), חוקר קרקעות במכון המחקר המדעי של ניו זילנד.
בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, השם מתייחס למיתולוגיה הנורדית: אוטגארד הייתה (במיתולוגיה הזו) מבצר בארץ יוטנהיים - ארצם של הענקים.
חרס הדרייני

חרס הדרייני בלשון התלמוד, הוא חרס שספג יין והיה בשימוש חיילי צבאו של אדריאנוס קיסר, להפקה חוזרת של יין מהחרס, בעת הימצאם במסעות רחוקים ברחבי הקיסרות הרומית. החרס ליין נוצר על ידי שבירתו לשברים של כד שהכיל קודם לכן יין, וחלוקת השברים לחיילים הרומאים. כאשר שברי החרס הושרו במים הופק מהם יין מעולה. ההלכה אוסרת שימוש בחרס היין מטעמי הנאה ואפילו אינה מתירה שימוש בשבר החרס לצורך יצוב מיטה או שולחן.

אסור בהנאה

סיכום הדיון בתלמוד היה כי היין שנוצר מחרס הדרייני, אסור אפילו בהנאה. כך נאסר להשתמש בחרס אפילו כדי להביא ליציבות המיטה, באמצעות הנחת החרס בין רגלי המיטה לבין הרצפה. המיטה שימשה בימי קדם גם בתור שולחן לסעודה.
ומסכם את ההלכה התלמוד הירושלמי:
תמן תנינן אלו דברים של גוים אסורין ואיסורן איסור הנייה היין והחומץ של גוים שהיה מתחילתו יין וחרס הדרייני. רבי זעירה בשם רבי ירמיה רבי מאיר היא דתני חרס הדרייני אסור ואיסורו איסור הנייה.
— התלמוד הירושלמי, מסכת ערלה, דף יז', ב' פרק ג' הלכה א' גמרא
השולחן ערוך פסק כדברי המשנה: חרס דרייני אסור בהנאה. וכתב הש"ך שאסור לסמוך בו כרעי המיטה, וכל שכן להניח בו דבר.
הנרי דיוסי צ'דס

קורות שירותו בצי

צ'דס הצטרף לאקדמיה של הצי המלכותי בהיותו בן 12. ב-1803 הוצב באוניית הקו "אקסלנט" (74 תותחים), והשתתף בהגנה על גָּאֶטָה ובכיבוש קאפרי. ביולי 1808, במהלך המערכה על מאוריציוס, שירת בפריגטה "אִיפִיגֶ'נָאיָה" (36 תותחים) והצטיין בכיבוש איל דה לה פאס. בעקבות תבוסת השייטת הבריטית בקרב גרנד פורט נפל צ'דס בשבי הצרפתים, אך חולץ משביו עם כיבושה של מאוריציוס בידי הצבא הבריטי ושב לתפקידו הקודם כלפטננט הראשון של "איפיג'נאיה".
כשפרצה מלחמת 1812 שירת צ'דס כלפטננט ראשון בפריגטה "ג'אווה". בדצמבר 1812 נתקלה אונייתו בפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן". בקרב אונייה-מול-אונייה שנתלקח ביניהן נפצע אנושות מפקד ה"ג'אווה", קפטן הנרי למברט. צ'דס, שנפצע גם הוא, נטל את הפיקוד והמשיך בקרב, אך נאלץ לבסוף, לאחר ארבע שעות לחימה עזה, להיכנע. אחרי הקרב קודם בדרגה וקיבל את הפיקוד על הסלופ "קולומביה". ב-1815 שירת עם אונייתו בגוואדלופ. ב-1824 השתתף עם אונייתו בחיל המשלוח הבריטי המושט לרנגון שבבורמה. ב-25 ביולי 1825 קודם לדרגת קפטן מלא (פוסט קפטן), נתכבד בתואר חבר מסדר האמבט, וזכה לשבחים ממושל הודו והפרלמנט הבריטי. מ-1834 עד 1837 פיקד על אה"מ "אֶנְדְרוֹמֶקִי" (Andromache); בספטמבר 1834 השתתף עם אונייתו בפריצה בכוח אל מצר בּוֹקָה טִיגְרִיס, במסגרת נסיונותיו של לורד ויליאם נֶפייר לכפות על המשנה לקיסר סין בקנטון את הרחבת המסחר עם בריטניה.
בין השנים 5–1841 פיקד על אה"מ "קמבריין" בתחנת הצי בסין, ואחר כך עבר לפקד על בית הספר לתותחנות של הצי המלכותי אה"מ "אקסלנט". במהלך כהונתו יזם שיפורים ושינויים נרחבים בתחום התותחנות הימית, כמו למשל במשקל הקלעים ובמהירות הירי. ב-12 בינואר 1854 הועלה לדרגת סגן אדמירל. באותה שנה, במהלך מלחמת קרים, השתתף יחד עם שאר הצי בפיקודו של אדמירל צ'ארלס נפייר בהרעשה ובכיבוש המצודה הרוסית בבומרסונד שבאיי אולנד, כשהוא מניף את דגל סגן האדמירל על תורנה של אה"מ "אדינבורו". הוא שב לאנגליה ב-1855, וכגמול על שירותו הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האמבט. מ-1856 עד סוף 1858 שימש המפקד הראשי של הצי באירלנד. ב-24 בנובמבר 1858 הועלה לדרגת תת-אדמירל וב-3 בדצמבר 1863 לדרגת אדמירל מלא. ב-1865 קיבל את התואר אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט ואת גימלת השירות הטוב (good service pension) של אדמירל.
סלחרד

גאוגרפיה

העיר נמצאת בחוג הקוטב הצפוני והיא ככל הנראה העיר היחידה בעולם הנמצאת בדיוק על קו רוחב זה. העיר מרוחקת כ-1982 ק"מ ממרכז החבל טיומן, וכ-2436 ק"מ מהבירה מוסקבה.

היסטוריה

העיר נוסדה ב-1595 כמבצר על נהר האוב. שמה המקורי של העיר היה אובדורסק, על שם הנהר. בסוף המאה ה-18 הפך המבצר ליישוב עירוני רגיל. תושבים רוסיים ראשונים החלו להגיע לעיר משנת 1820 ואילך. בשנת 1930 הפך היישוב למרכז המנהלתי של המחוז. ב-1933 שונה שם העיר לשמה הנוכחי, והיישוב הוכרז כעיר ב-1938.
יגאל ארליך

יגאל ארליך (נולד ב-8 ביוני 1940, ג' בסיוון ת"ש) כיהן בתפקיד המדען הראשי של משרד התמ"ת בין השנים 1984–1992.

קורות חייו

ארליך נולד בתל אביב. בין השנים 1962–1966 למד לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטת בר-אילן ובשנים 1966–1968 למד לתואר שני בכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972 למד לתואר MBA באוניברסיטה העברית בירושלים.
עם סיום לימודיו לתואר בכימיה החל לעבוד במרכז למחקר גרעיני - שורק.
בין השנים 1972–1979 עבד כמפקח על תעשיית התרופות בחטיבת הכימיה במשרד התמ"ת וכסגן מנהל חטיבת הכימיה ואחר כך עד שנת 1984 כמנהל חטיבת הכימיה והמחצבים.

כהונתו כמדען הראשי במשרד התמ"ת

בין השנים 1984–1992 כיהן כמדען הראשי של משרד התמ"ת, תקופת הכהונה הארוכה ביותר בתפקיד זה. יזם הקמת 24 חממות טכנולוגיות בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנת 1991 ואת הקמת החברה הממשלתית "יוזמה הון-סיכון" בשנת 1992.
צ'או פראיה

גאוגרפיה

הצ'או פראיה נוצר משילובם של הנהרות נאן ופינג, סמוך לעיר נאקון סאוואן. הנהר זורם מהמישורים במרכז תאילנד לבנגקוק ונשפך למפרץ תאילנד. במחוז שאי נט מתפצל הנהר לנהר מקביל לנהר צ'או פראיה, ששמו טה צ'ין, שנשפך גם הוא במפרץ תאילנד.
הנהר זורם במספר ערים בתאילנד ובהן הבירה בנגקוק והערים נונתבורי ונאקון סאוואן. במהלך תקופת איוטהאיה, תושבי העיר איוטהאיה חפרו תעלות כדי לעקוף את פיתולי הנהר ולקצר את דרכו לים.
נהר הצ'או פראיה חוצה את בנגקוק וכדי להגיע מגדה אחת לגדה שנייה של עיר זו יש לחצות את הנהר באמצעות אחד הגשרים על הנהר, מעבורת או סירה.
תלמה גביש

תלמה גביש היא מורה ומנחת מורים ותיקה בישראל.
בעלת תואר ראשון במתמטיקה (האוניברסיטה העברית) ותואר שני בספרות עברית ובמחשבת ישראל (אוניברסיטת חיפה). את רוב הקריירה שלה הקדישה להוראת המתמטיקה. בין השאר הדריכה, החל משנות השמונים, מורים בשיטת ההעשרה האינסטרומנטלית שפותחה בידי ראובן פוירשטיין.
גביש פרסמה שלושה ספרים על הוראה, "לחשוב, להבין, להצליח" "לחשוב נכון מן הגן עד התיכון" ו"ללמוד לחשוב", שלושתם בהוצאת אח, ושלושתם באוריינטציה של העשרה אינסטרומנטלית.
לימדה במשך שנים רבות סטודנטים לחינוך מיוחד במכללת אורנים - העשרה אינסטרומנטלית.
לפרסומה זכתה גביש עקב מאבקה העיקש והממושך בשיטה התבניתית להוראת המתמטיקה, הידועה כ"שיטת הבדידים", ששלטה בהוראת המתמטיקה בישראל בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20. בשיטה זו התלמידים למדו מודלים למספרים במקום את המספרים עצמם. אסור היה עליהם למנות עצמים, והם היו צריכים להתייחס למודלים (בדידים, זנבגופים, סרגלי שברים). גביש טענה שהדבר יצר פגיעה קשה בחשיבה הכמותית (שפירושה הבנת מושג המספר) של תלמידי ישראל. במשך שנים ארוכות נדחתה גביש על ידי נציגי האקדמיה הישראלית, שתמכו בגישה התבניתית שפותחה על ידי עמיתיהם. לבסוף, ב-2002, בעקבות מאמרים שפורסמו בעיתונות, זכתה דעתה של גביש לתמיכה במשרד החינוך, וספרי "אחת, שתיים, שלוש" שנכתבו על פי הגישה התבניתית הוצאו משימוש.
ב-2002 ייסדה גביש, יחד עם עמיתים, את העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל, שאימצה את תרגומי ספרי סינגפור ("מתמטיקה יסודית"), ומקדמת עקרונות הוראה של מוחשיות, שיטתיות, ניסוח מילולי והוראה של כל הכיתה יחד (בניגוד להוראה פרטנית).
כהוקרה על פעילותה זכתה בשנת 2004 באות "יקיר חיפה".
תשלומי כפל

תשלומי כפל בהלכה, הם תשלומי קנס בהם מחויב גנב, או שומר פיקדון שטען בשבועת שקר שנגנב, על מנת להיפטר - והוכח שהחפץ עודנו ברשותו. במקרה כזה בתוספת להחזרת עצם הגניבה עליו לשלם שנית כפי ערכה. מודה בגניבה פטור מתשלומי כפל, ככל מודה בקנס.

היחס בין גנב - גזלן

תשלומי כפל הם דווקא לגנב ואילו גזלן, שעושה זאת בגלוי ובזהות ידועה, אינו משלם אלא קרן. הגמרא במסכת בבא קמא מנמקת זאת בכך שגנב הגונב בחשאי כדי שלא יראוהו, מחשיב בכך את כבודו בעיני הבריות יותר מכבוד הקדוש ברוך הוא, שכן הוא מראה שהוא מפחד מהבריות, ואילו מבוראו אינו ירא, ועל כן עונשו גדול יותר, מגזלן שאינו ירא גם מהבריות.
הרמב"ם מסביר את דין כפל כמידה כנגד מידה. ראוי שייגרם לגנב אותו הפסד שרצה לגרום לזולת.

סכום הכפל

סכום הכפל נקבע לפי שווי החפץ הנגנב בזמן המשפט. ולא לפי שוויו בזמן הגניבה. בגמרא מובא כי לפי רב יש לשלם "טלאים כדמעיקרא, תשלומי ארבעה וחמשה כשעת העמדה בדין".
פירוש המילים לפי שיטת רש"י הוא, שחלוק הדבר אם הוא משלם טלאים - כלומר בהמות במקום בהמה שלקח, שאז עליו לשלם כעין שגנב, בעוד שאם משלם ממון עליו לשלם כשעת העמדה בדין. יש המסבירים זאת בכך שתשלום על ידי שמשלם בהמה דומה לזו שנגנבה, נחשב ל"החזרה" שהרי הוא מחזיר את מה שגנב, ולכן אם מחזיר כמו שהיה שווה בשעת הגניבה יצא ידי חובתו למפרע כאילו לא הייתה גנבה, ותשלום ממוני אינו החזרה מליאה, אלא שהוא משלים את חסרונו הממוני, ואם כן עליו לשלם כפי שבהמה זו שווה בשעת הדיון.
לפי דעת התוספות והרבה מהראשונים, הפירוש הוא כך: לעניין השתנות גוף בהמה מכבש לאיל, עליו לשלם כעין שגנב, ואילו לעניין הממון - השתנות המחירים, עליו לשלם כמו המחיר של שעת העמדה בדין.
קיימן שחור

גודל ומראה

הקיימן השחור מגיע לאורך מרבי של 5–6 מטרים (16–20 רגל). ישנם מספר דיווחים על קיימנים שחורים באורך של למעלה מ-6 מטרים. מאחר שאליגטור ממוצע רק לעיתים רחוקות עובר את אורך ה-5 מטרים נחשב הקיימן השחור לתנינאי הגדול בדרום אמריקה (ביחד עם תנין אורינוקו) והמין הגדול ביותר במשפחת האליגטוריים. בנוסף, הוא גדול יותר מכל הטורפים הזוחלים ביבשת. הוא דומה בצורתו לאליגטור האמריקני, אולם הוא קרוב יותר ליתר הקיימנים מאשר אליו. עובדה זו מוצאת ביטוי בחוטמו הרחב של הקיימן השחור. צבעם של הקיימנים השחורים כהה, וראשם מעט בהיר יותר. כשהם קטנים, ראשם הוא בצבע אפור, ובמהלך גדילתם הוא הופך לחום. על גופם יש בצעירותם שורות של נקודות בהירות, אולם אלו דוהות עם הזמן. עם זאת, הן אינן נעלמות לחלוטין, כפי שקורה אצל תנינים אחרים. צבע עורו הכהה מסייע לו בהסוואה בציד הלילי שלו, ועשוי לעזור לו גם בספיגת חום.
הקיימן השחור מגלה דו-צורתיות זוויגית: אורכם הממוצע של הזכרים הבוגרים הוא 4.5 מטרים (15 רגל), בעוד שאורכן הממוצע של הנקבות קטן במטר.

תזונה

הקיימן השחור ניזון מדגים, כולל פירנות, מציפורים, צבים ויונקים הבאים לשתות מהמים כמו איילים וקפיברה. שיניהם בנויות לאחוז את הטרף, אך לא לקרוע אותו, ולכן הם מטביעים את טרפם ובולעים אותו שלם.
פרטים בוגרים עשויים אף לטרוף טפירים ואנקונדות. היגואר הוא טורף ידוע של כל סוגי הקיימנים כולל קיימנים שחורים צעירים וגם האנקונדה ותנין אמריקאי עשויים לטרוף אותם. לפרטים הבוגרים מעל 4 מטר כנראה אין טורפים, למעט האדם.

רבייה

בכל הטלה קיימות בין 50 ל-60 ביצים, כאשר משך הבשלתן אורך כ-30 ימים. בין האיומים שניצבים בפני הביצים - קופים כדוגמת קוף סנאי ואפילו יגואר. האמא תעזור להעביר את התנינים הקטנים למים ואף תעזור בפיצוח הביצה לאלו שמתקשים לצאת ממנה. האמא תשאר ותשמור על צאצאיה למס' חודשים. נקבת הקיימן השחור מזדווגת רק אחת לשנתיים-שלוש.
פוטוגרמה

פוטוגרמה היא תמונה הנוצרת על ידי חשיפת נייר או סרט לאור. צילום הוא אמנם סוג נפוץ של פוטוגרמה, אך ניתן ליצור פוטוגרמות גם שלא באמצעות מצלמה, אלא על ידי הנחת חפצים על נייר רגיש לאור. כאשר האזורים הבלתי-מכוסים נחשפים לאור, הם משחירים, ובכך יוצרים תשליל של החפץ המונח.
מחבר VGA

מחבר VGA (על שם ראשי תיבות של Video Graphics Array) הוא מחבר חשמלי המשמש להעברת אותות וידאו אנלוגיים. המחבר שווק לראשונה ב-1987 על ידי חברת IBM וידוע לעיתים גם בשם D-sub 15.
במחשבים, ה-VGA היה מחבר תצוגה נפוץ בין הכרטיס הגרפי לבין הצג, אולם מאז תפוצתם של מסכי ה-LCD הוא הולך ונעלם בהדרגה לטובת חיבור ה-DVI וה-HDMI הדיגיטליים. מחבר ה-VGA היה פופולרי בכרטיסי מסך ומחשבים ישנים, אך כיום יצרניות כרטיסי המסך כמו Nvidia ו-ATI ויצרניות מחשבים נוהגות ליישם במכשיריהם חיבורים כמו HDMI ,DVI, DisplayPort.
קריית שמואל (טבריה)

קריית שמואל היא שכונה בטבריה, מצפון לעיר העתיקה, שנוסדה בשנת 1925 על קרקע של חברת פיק"א.

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 רכשה יק"א מעל 100,000 דונם של אדמה בין נצרת וטבריה לצורך התיישבות יהודית. בין השאר נרכש גם השטח של קריית שמואל, הנמצא מצפון לעיר העתיקה של טבריה. בשנים אלו נתנה רשות לבנות מחוץ לחומות העיר העתיקה ובעקבות זאת נעשו ניסיונות להקים שכונה על אדמות יק"א מצפון לעיר והוכנה תוכנית לשכונה על ידי האדריכל קנטור. תוכניות אלו הוקפאו במהלך מלחמת העולם הראשונה. בפברואר 1919 נוסדה חברת "אחוזת בית" שמטרתה הייתה להקים שכונה על אדמות יק"א. תוכנית לשכונה הוכנה במקור על ידי קנטור, אבל המתיישבים לא היו מרוצים מהתוכנית ואשר זליג ארליך, מזכיר חברת אחוזת בית פנה במאי 1920 להנהלת המשרד הארצישראלי בבקשה למנות אדריכל שמתמצא בתכנון פרברים עירונים כדי שיתכנן את השכונה המיועדת מחוץ לחומות. ארתור רופין מנהל המשרד הארץ ישראלי הציע את הפרופ' פטריק גדס שהכין תוכנית חלופית, יחד עם יוסף טישלר. בהמשך החליף יהושע סלנט את גדס וטישלר. בסוף שנת 1920 דווח שמדידות השטח עומדות להסתיים וכי תתקיים הגרלת מגרשים בין המתיישבים. בשטח השכונה הוקצה מגרש גדול לצורך בית החולים על שם שוויצר. אולם הבנייה התעכבה בגלל שלרוכשי המגרשים לא היה כסף לבנות מגרשים ולא היו הלוואות זמינות לבנייה.
בנובמבר 1922 נחנכה השכונה על ידי הנציב העליון סר הרברט סמואל, ומכאן שמה: "קריית שמואל". התוכנית כללה בנייה של 197 בתי מגורים על מגרשים של 1.5 דונם, בית עם, בית מרחץ, בית כנסת, בית חולים אזור מסחרי ושוק. בדצמבר 1922 החליטה החברה על סלילת כבישי השכונה בעבודה עברית. ביוני 1923 הושלם הרישום בטאבו של שטח השכונה.
כבר בשנת 1923 הוחל בעשיית סידורים לאספקת חשמל לבתי השכונה. תחילה בקש ועד השכונה לקבל חשמל מהעירייה, אולם הממשלה אסרה זאת בגלל שהזכיון לאספקת חשמל ניתן באופן בלעדי לרוטנברג. בנובמבר 1924 הוחל בהקמת תחנת חשמל בדרום השכונה. בגלל הקרבה של קריית שמואל לתחנת החשמל, היא הייתה מהשכונות הראשונות בטבריה להנות מחשמל.
דורזית

דורזית היא שפה אפרו-אסיאתית המדוברת על ידי הדורזים החיים בעיקר בגמו גופה שבאתיופיה. בעת ביצוע עבודת מחקר בשנת 1992 נמצא כי 14 שכונות במחוז צ'נצ'ה  עדיין דוברות דורזית.
להב הלוי

קורות חיים

הלוי נולד ב-12 בינואר 1965 בנצרת עילית. 
הוא בוגר המחלקה לעיצוב גרפי מבצלאל, משנת 1991. 
במהלך שנות התשעים התגורר בניו יורק. 
משנת 2004 מרצה במכון הטכנולוגי בחולון, בשנקר ובבצלאל, בו הוא ממשיך להרצות גם היום. 
בשנים 2001—2012 היה הלוי בעליו של סטודיו "עיניים גדולות" לעיצוב. 
משנת 2013 הלוי הוא הבעלים, הרעיונאי והמעצב של "Blue Collar - Working Group", סטודיו לעיצוב, מיתוג ופרסום. 
החל את דרכו בעיצוב כרזות לסרטים, בתכני תרבות ופוליטיקה שונים, והמשיך גם למיתוג של עסקים מסחריים.
בשנת 2009 שימש כעורך שותף, חבר מערכת, עורך גרפי ומעצב ב-"Programma magazine", מגזין אמנות בשפה האנגלית. 
במשך שנת 2012, היה בעליו של טור פוליטי-חזותי במהדורת סוף השבוע של עיתון "הארץ".
קובי יפרח

ביוגרפיה

קובי נולד וגדל בזכרון יעקב, לבית דתי-חרדי, שמנה 8 אחים ואחיות. כבר בגיל 11 אחיו הגדול מאיר חשף אותו לעולם פיתוח הגוף בו התאהב. כשהיה צעיר נשלח ללמוד בישיבה בטבריה, אך היה נוהג לצאת משיעורי תורה על מנת להתאמן בחדר הכושר.
בגיל 16 התחרה לראשונה קובי במר ישראל מטעם איגוד NABBA, בו זכה במקום השני בקטגוריית הנוער. בשנת 2013 זכה לראשונה קובי בתחרות מר ישראל, בה הפסיד בגמר בשנה שלפני כן. קובי החזיק בתואר מר ישראל מטעם איגוד NABBA עד גיל 21 במשך 4 שנים, כאשר בין השנים 2015-2016 הוא זכה גם כמנצח אלוף האלופים, של תחרות זו. ביולי 2015 זכה יפרח הצעיר בתואר סגן מר עולם לנוער, בתחרות שנערכה במלטה, ובמאי שנה לאחר מכן, זכה שוב במקום השני, בתחרות מר עולם שנערכה בברזיל.
באוקטובר 2016 זכה יפרח בתואר הגדול בקריירה שלו עד כה, והיה הישראלי הראשון במשך עשרות שנים של התחרות שזוכה בה בקטגוריה שלו. יפרח זכה במר יוניברס מטעם איגוד NABBA. שנה לאחר מכן, זכה יפרח שנית בתחרות זו שנערכה בברמינגהאם שבאנגליה, כאשר במקום השני זכה ישראלי נוסף, אשר במשך שנים משמש כשותף של קובי לאימונים, שליו לדני. מאחר שקובי עבר את גיל 21, הוא ידע כי לא יוכל לגשת לתחרות זו גם באוקטובר 2018, לכן ניסה את מזלו בתחרות אחרת- "טופ דה קולמאר" שבצרפת, ב-8 באפריל 2018. קובי הגיע לתחרות זו במטרה להתחרות בקטגוריית ה"סמי פרו", שבה מתחרים מפתחי הגוף מהרמות הגבוהות עולם, והיא אינה מוגבלת בגיל. יפרח זכה במקום השני בתחרות זו. חודש לאחר עשה זאת שוב וזכה במר ישראל ואלוף האלופים בפעם השלישית.
ב-10 ביוני המריא יפרח לספרד ביחד עם מאמנו הראשון- אייל חסון, לתחרות הגדולה בעולם, מר אולימפיה חובבנים. הוא זכה במקום הראשון בקטגוריית נוער עד גיל 24, ובמקום החמישי עם דירוג זהה למקום השישי, בקטגוריית "בילדינג כבד עד 90 קילו". יפרח עלה בתחרות במשקל 86 ק"ג, בעודו 1.69 מטר.
ב-9 ביוני 2019 זכה יפרח במקום הראשון בתחרות מר אולימפיה לחובבנים, מעמד שהקנה לו כרטיס מקצוען (IFBB pro) והכניס אותו לספר השיאים הישראלי כאשר הוא אחד מהבודדים שעשה זאת.

חיים אישיים

מאז שנת 2016 קובי יפרח משמש בתור פרזנטור של חברת ביגוד מפתחי הגוף הגדולה בעולם - "גורילה וויר", ובנוסף בחברת תוספי התזונה לספורטאים הקנדית "בברלי נוטרישן". בצעירותו מאמנו האישי היה מפתח הגוף- אייל חסון, במשך שלוש שניי מאמנו האישי היה דני קגנוביץ', אך השניים הסתכסכו על רקע אישי וקובי פועל מאז ללא מאמן אישי. אך הוא פועל ביחד עם מפתח גוף ישראלי נוסף, סהר קזס, כאשר הם לומדים ומלמדים אחד את השני. קובי חבר באיגוד NABBA, אשר נשיא האיגוד בישראל הוא "מר עולם", יוני האנה. משנת 2018 קובי יפרח פתח תוכנית אימונים וייעוץ אישי בתחום פיתוח הגוף, הכנה לתחרויות או אפילו תוכניות ירידה ועלייה במשקל מבלי קשר לתחרויות עבור הקבל הרחב. בשנת 2019 יפרח סיים את חוזר עם "בברלי נוטרישן" וחתם על חוזה עם חברת תוספי התזונה הישראלית- "אמינו", בהנהלת מפתח הגוף לשעבר איתיאל שפירא.
צווינגר

היסטוריה

הצווינגר נבנה כחלק מתנופת הבנייה שיזם אוגוסט החזק, נסיך הבוחר של סקסוניה ומשנת 1697 מלך פולין. הבנייה נועדה להאדיר את שמו של אוגוסט ולחדש את דרזדן שניזוקה בשריפה בשנת 1685. הצווינגר עצמו נבנה במטרה לשמש כ"ארמון שעשועים" לאוגוסט ואציליו.
הצווינגר נבנה בין השנים 1710-1732. התכנון והבנייה הופקדו בידי מתאוס דניאל פפלמן (Matthäus Daniel Pöppelmann) "אדריכל החצר" של אוגוסט החזק. הארמון נבנה סביב חצר גדולה וגנים שיועדו בין היתר למשחקים, מופעים ותחרויות. בגנים ניטעו צמחים אקזוטיים, ובבניין ובחצר שולבו פסלים רבים מעשה ידי בלתזר פרמוזר (Balthasar Permoser). באמצע המאה ה-19 נבנה אגף בצד הקרוב לנהר האלבה בתכנונו של גוטפריד זמפר, ובו ממוקם מוזיאון הציירים הגדולים.
הצווינגר ניזוק כמה פעמים במלחמות שונות כגון מלחמת שבע השנים והמלחמות הנפוליאוניות.
הצווינגר ספג נזקים כבדים במהלך הפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה. שיקום הצווינגר החל זמן קצר לאחר תום המלחמה ונמשך עד לשנת 1963.
כיום שוכנים בצווינגר מוזיאונים לאמנות, מדע ואוספי כלי נשק וחרסינה.