שחזור שד

ניתוח שחזור שד הוא ניתוח אלקטיבי המתבצע לאחר כריתת שד עקב גידול סרטני, או כניתוח מניעתי בשל סיכון מוגבר לחלות בסרטן השד.
כשלושים אחוז מכלל הנשים העוברות כריתת שד בישראל עוברות שחזור שד – חלקן בו זמנית עם הכריתה, וחלקן בשלב מאוחר יותר, דבר העשוי להוביל להבדלים בשיטת הניתוח ובתהליך הטיפולי שלאחריו. ניתוחים לשחזור שד שכיחים בישראל יותר מאשר בארצות הברית ובארצות המערב. עליה בשכיחות ניתוחי השחזור נובעת, בין היתר, מההתפתחות ברפואה הגנטית   בנשים נשאיות של המוטציה בגן ה-BRCA(BRCA mutation) המצויות בסיכון מוגבר לחלות בסרטן.

מטרת הניתוח

נשים שעברו כריתת שד חלקית או מלאה מתארות את התהליך כחוויה טראומתית שבעקבותיה נפגעה תחושת המיניות והנשיות שלהן. ניתוח לשחזור שד מתבצע לאחר כריתת שד חלקית או מלאה, ועשוי לסייע לאישה לקבל בחזרה את תחושת הנשיות והשלמות הגופנית. שחזור שד נתפס כדרך יעילה להתמודד עם ההשלכות הפסיכולוגיות של הסרת שד לא רק במחקר, אלא גם בקרב אנשים העוסקים במקצועות הרפואה וארגונים התומכים בנשים המתמודדות עם סרטן השד, הממליצים על שחזור שד כהליך טיפולי שנועד להקל על האישה ולמנוע ממנה את הצורך להתמודד עם אובדן השד והשפעותיו על דימוי גוף, דימוי עצמי ופגיעה בזוגיות. למרות תפיסה רווחת זו, קיימת גם ביקורת כלפי הליך שחזור שד, כיוון שמדובר בניתוח הטומן בחובו סכנות וסיבוכים רבים, ואינו חיוני לבריאות האישה. הביקורת כלפי הפרוצדורה היא שזו משרתת את האינטרס של המערכת הרפואית להגדיל את כוחה ואת השפעתה ולא את טובת הנשים. עוד נטען, כי שחזור שד מונע מנשים להתמודד עם המציאות של גופן ושל המחלה.
בעשור האחרון העלו מספר מחקרים ממצאים סותרים לגבי תרומתו של שחזור שד להתמודדות עם ההשלכות הפסיכולוגיות של כריתת שד. חלק מהמחקרים לא הצליחו להראות את יתרונות השחזור. כלומר, לא נמצאו הבדלים במדדי דיכאון, חרדה, הערכה עצמית, דימוי גוף, תחושת מושכות ותפקוד מיני בין נשים שעברו שחזור שד לעומת אלו שעברו כריתת שד ללא שחזור. במחקר שעקב במשך כשלוש שנים אחרי נשים שעברו כריתת שד עולה כי הפגיעה בתחושת המושכות ובאינטימיות המינית גדלה עם הזמן, אך ללא הבדל בין נשים שעברו שחזור לאלו שלא עברו שחזור. ממצאי מחקרים אלו מטילים ספק בתועלת של השחזור, בהתחשב בחסרונותיו.

ביצוע הניתוח

קיימות מספר דרכים לביצוע שחזור שד, אשר לכל אחת מהן יתרונות וחסרונות. הבחירה בשיטת השחזור מותאמת לצרכיה הייחודיים של כל אישה ומבוססת על המבנה והמאפיינים הפיזיים של גופה, מצבה הבריאותי ועוד גורמים. השיטות העיקריות לשחזור שד הן: שחזור בעזרת שתל, שחזור בעזרת מתלה רקמות (tissue flap) מחלקי גוף שונים – הבטן והגב (ולעיתים נדירות גם מהישבן), שילוב שתי השיטות – שחזור באמצעות רקמות שריר מחלק גוף אחר והכנסת שתל, וכריתה משמרת עור ועיצוב מיידי של השד – הטכניקה האונקופלסטית.
קיימים מקרים בהם ההליך הכירורגי לא מאפשר שימור של הפטמה. במצב כזה ישנה אפשרות לבחור בשחזור פטמה, כשלב אחרון בתהליך השחזור. ניתן לבחור מבין מספר אופני שחזור פטמה: שימוש בעור השד המשוחזר, יצירת קעקוע או הדבקת פטמות מסיליקון בדבק רפואי זמני או קבוע.

שחזור שד לאחר כריתה חלקית

לאחר הסרה של גוש מהשד יכול להיווצר עיוות בצורת השד ובאי סימטריה עם השד השני. כאשר הגוש המוסר הוא למעשה בעל ממדים גדולים או במיקום בעייתי, אי אפשר להימנע מעיוות הצפוי בשד, ולכן התערבות של כירורג פלסטי, בתהליך הניתוחי, יכול למנוע את העיוות וכן להעניק לשד את הצורה האידיאלית למטופלת ולמבנה גופה. כאשר גודל השד בינוני ומעלה, ניתן להסיר את הגוש מהשד ולעצב מחדש את רקמת השד שנותרה, וכך למעשה להקנות לשד את המראה המורם והאסתטי. הצלקות מניתוח כזה זהות לצלקות מניתוחי הרמת חזה. לשד שגודלו בינוני ומטה, יש צורך בהוספת נפח לשד, כיוון שלאחר הוצאת הגוש לא יהיה מספיק רקמת שד שתישאר. התוספת שאמורה להוסיף את הנפח לשד יכולה להיות שתל סיליקון אשר מוכנס לקפל תת-שדי של המטופלת (בדומה לניתוחי הגדלת חזה), או על ידי לקיחת עור ושומן מגופה של האישה הנלקח מאזור הגב או מדופן בטן תחתונה.

שחזור שד לאחר כריתה מלאה

לאחר כריתת שד מלאה, קיימות שתי אפשרויות לשחזור שד: שחזור שד עם שתלים העשויים מסיליקון, ושחזור שד בשימוש ברקמות עצמיות של אותה מטופלת. כאשר כל מסלול מותאם לפי מבנה גופה וצרכיה של האישה. השחזור נעשה בשני שלבים, בשלב הראשון מוכנס מתחת לעור ולשרירי החזה, מותחן רקמות - מעין בלון ריק המנופח בצורה הדרגתית תוך מספר שבועות מיד לאחר הניתוח, על מנת למתוח את העור, כדי שלאחר מס' שבועות ניתן יהיה להכניס שתל סיליקון קבוע. אופן ניפוח הבלון נעשה מדי שבוע על ידי הזרקת מים פיזיולוגיים אל המותחן בהליך שאינו כואב למטופלת. לאחר מספר הזרקות כאלו, בהליך ניתוחי קצר, מוחלף מותחן הרקמות בשתל סיליקון קבוע, כאשר בהליך זה מאחדים גם את שחזור הפטמה, ואם יש צורך גם התאמת השד השני. בהתאם למבנה גופה של המטופלת ניתן להחליף את השתל סיליקון ברקמות עצמוניות של המטופלת.

החלמה לאחר שחזור שד

שחזור שד בכל השיטות הקיימות הוא תהליך ארוך, הכרוך בכאבים ובתקופת החלמה ממושכת שבסופה התוצאה המתקבלת אינה זהה לגמרי למבנה של שד ביולוגי, אך עם זאת שואפת לדמות לשד מראה טבעי עד כמה שניתן. בעקבות הניתוח חל שינוי בתחושת עור מעטפת השד בהשוואה לתחושה שלפני הניתוח; עם הזמן ייתכן שתחזור תחושה חלקית, אך היא לא תשתווה לזו שהייתה טרם ההתערבות הכירורגית. נשים רבות מדווחות על אובדן תחושה חלקית או מלאה בעור העוטף את השד- תופעה המכונה אובדן סומטוסנסורי. מדובר בחוסר יכולת לחוש מגע, חום, קור או כאב. לאובדן התחושה ישנן השלכות רפואיות ארוכות טווח, משום הפגיעה ביכולת לזהות מצבים מסכנים כגון כוויות שמש, כוויות קור, חתכים ונגעים באזור המנותח.
תקופת ההחלמה המשוערת מהניתוח היא ארבעה עד שישה שבועות על פי רוב, אך עשויה להתארך אם מתפתחים סיבוכים. במהלך תקופה זו עשויים להופיע כאבים בהם ניתן לטפל באמצעות תרופות משככות כאבים. לאחר הניתוח יש לבצע תרגילי נשימה בהדרכת פיזיותרפיסטית בכדי להימנע מפגיעה בעבודת הריאות. במהלך ההליך הניתוחי יחובר נקז אחד או יותר, שתפקידו להוציא את ההפרשות מפצע הניתוח. הנקז נשלף על ידי הרופאה כאשר כמות ההפרשות פוחתת, בפרק זמן של שבוע עד שלושה שבועות מתום הניתוח. צלקות הניתוח על השד מיטשטשות עם הזמן (בתוך כשנה-שנתיים) אך אינן נעלמות לחלוטין.
בקרב נשים העוברות שחזור שד, קיים סיכון לפתח מגבלות תפקודיות באזור בית החזה, הכתפיים, הזרועות או כפות הידיים. מגבלות אלו כוללות פגיעה בטווח התנועה, כאב, תחושת גרד פנימית, אובדן תחושה או היחלשות שרירים. על פי פרסום אחרון של FDA, ארבעים עד שבעים אחוזים מהנשים שבוחרות לעבור שחזור שד על ידי שתל, זקוקות להתערבות כירורגית נוספת במהלך 8–10 השנים הראשונות לאחר הניתוח, עקב סיבוך הקשור לשחזור על ידי השתל (קרע בשתל או תזוזה ממיקומו, זיהום, אסימטריה ועוד). בחמישה אחוז מניתוחי שחזור השד, ההליך הכירורגי נכשל ועשוי להוביל להוצאת השתל מהגוף.
לעישון יש השפעה הרסנית על שחזור שד. העישון פוגע באספקת הדם לרקמות השד המשוחזר ולעור מעטפת השד המנותח ועלול לגרום לנמק של הרקמות ולקשיים של ממש בריפוי פצעי הניתוח. סיבוכים כגון אלה מחייבים לעיתים התערבויות כירורגיות נוספות. על כן, נדרשת הפסקת עישון במשך שישה שבועות לפני מועד הניתוח ועד חודשיים לפחות לאחריו.