google/wiki40b huggingface dataset:
אסון חודינקה

אסון חוֹדִינְקָה (ברוסית Ходынская катастрофа) היה אירוע של היסטריה המונית שהתרחש בבוקר 18 במאי 1896, בשטחו של שדה חודינקה, בצפון-מערב מוסקבה שבאימפריה הרוסית, במהלך החגיגות לרגל הכתרתו של הצאר ניקולאי השני. כתוצאה מהאירוע נרמסו למוות 1,389 בני אדם.

תקציר האירועים

ניקולאי השני הוכתר לצאר האימפריה הרוסית ב-13 במאי 1896. ארבעה ימים לאחר מכן, תוכנן להיערך בשדה חודינקה (באותם ימים בשולי העיר מוסקבה) משתה המוני עבור העם, לרגל ההכתרה. בעקבות שמועות שנפוצו, שבאירוע כביכול יחולקו מתנות ומטבעות, המון מכל רחבי מוסקבה והסביבה החל להתקבץ כבר ערב לפני האירוע. לקראת שעה 5 בבוקרו של 18 במאי, כבר נקבצו בשדה חודינקה כ-500 אלף איש. לאחר שבקרב ההמון נפוצה שמועה כי עובדי נקודות החלוקה הארעיות, שהוצבו לכבוד האירוע, מחלקים את המתנות קודם כל למקורבים להם, ולכן לא יספיק לכולם, החלה נהירה המונית לכיוון נקודות החלוקה, בעוד אלה שלא הצליחו לעמוד בקצב, בהם נשים וילדים (חלק מהנוכחים הביאו עמם את כל משפחותיהם) נמחצים תחת רגלי ההמון. 1,800 השוטרים שהוצבו באזור האירוע מבעוד מועד לא הצליחו להשתלט על ההמון. עובדי נקודות החלוקה, שהבינו שההמון עלול למוטט את המבנים הארעיים, ולמחוץ את העובדים תחתיהם, החלו להשליך שקיות מזון לתוך ההמון הדוהר, מה שהגביר עוד יותר את ההיסטריה, והגדיל את כמות הנפגעים.

לאחר האירוע

הצאר ניקולאי השני ואשתו עודכנו לגבי האירוע, ובילו את שארית יום ההכתרה בביקור בבתי חולים, שבהם היו מאושפזים חלק מהנפגעים. באותו ערב תוכנן להיערך אירוע חגיגי בבית שגרירות צרפת. הצאר ניקולאי תכנן תחילה לא להשתתף, מכיוון שהוא יכול להיראות כמי שלא שועה לצערם של נתיניו שנפגעו באסון, אולם אחיו הצעירים של הצאר אלכסנדר השלישי, אביו של ניקולאי, שהייתה להם השפעה מסוימת בנושאים מדיניים, גרמו לניקולאי לשנות את דעתו, שכן סברו שתהיה זו סטירת לחי עבור צרפת אם הצאר הטרי לא יופיע לאירוע שעורכים לכבודו, מה שיכול להוביל לתוצאות גרועות משמעותית מאשר הדימוי השלילי שייתכן שידבק בו בקרב העם.
לאחר האסון הוגש סיוע ממשלתי נרחב למשפחות נפגעי האסון, ומספר נושאי משרות ציבוריות הודחו מתפקידם. למרות זאת, הורגשה התמרמרות בקרב העם על ההזנחה של השלטונות ובית המלוכה את פשוטי העם, שלדעת רבים הייתה הסיבה העקיפה לאסון.
מיסטיקנים ניבאו כי העובדה שהצאר לא נמנע מלהופיע באירוע שערכה לכבודו צרפת, תוביל אותו לאבדון. המשורר קונסטנטין בלמונט כתב ב-1905 כי "מי שהחל את שלטונו עם חודינקה (כך מכונה לעתים האסון ברוסיה), יסיים אותו בעלייה לגרדום". הנבואה התגשמה – אף שלא במובנה המילולי – 13 שנים לאחר מכן, ב-1918.
שבעת כדורי הבדולח

עלילת הספר

ברכבת, טינטין קורא כתבה בעיתון על משלחת שיצאה שנתיים לפני כן לחפש מומיות בפרו, ומצאה מומיה משבט האינקה, בשם ראסקאר קאפאק. חברי המשלחת עומדים לחזור לאירופה.
האיש שישב ליד טינטין, אמר לו "שיקרה להם משהו רע, כי הם מתעסקים עם עסקי המומיות, והם שכחו מה קרה עם תות ענך אמון, ושודדי הקברים שמתו בנסיבות מוזרות, ושאותו הדבר יקרה להם..."
הרכבת של טינטין הגיעה למרלינספייק, הבית החדש של האדוק וקלקולוס.
בערב הם מוזמנים למופע ומאזינים למגדת העתידות אשר מנבאת את מחלתו של אחד מחברי המשלחת. בהמשך המופע הופיעו, ביאנקה קסטפיורה-זמרת שטינטין הכיר פעם, וזורק הסכינים. טינטין זיהה את זורק הסכינים כגנרל אלקאזאר מסן-תיאודורוס. טינטין והקפטן הלכו אל מאחורי הקלעים, כדי לשוחח עם הגנרל והם שתו כוס עם הגנרל ועוזרו החדש, צ'יקיטו.
מחלה מסתורית פוקדת את חברי המשלחת, אשר בזה אחר זה נופלים לתרדמת. הרמז היחיד הוא שברי כדור בדולח מנופץ, הנמצא ליד כל קורבן.
טינטין, האדוק, פרופסור קלקולוס ושני שומרים משגיחים על הבית שבתוכו נמצא החוקר היחיד שלא נמצא בתרדמת, כאשר בתוך הבית נמצאת המומיה של ראסקאר קאפאק. סופת ברקים מתחוללת, ומשחררת כדור אש לוהט, אשר פגע במומיה המתאדה כתוצאה מכך. החוקר מזועזע מכיוון שהקללה של ראסקאר קאפאק נכונה. באותו לילה סובלים טינטין, האדוק והפרופסור מסיוט בו הופיעה המומיה. הם מתעוררים ומגלים שהחוקר כבר נמצא בתרדמת.
לבסוף מגלה טינטין שתוקפים הרדימו את החוקר, והמשטרה הצליחה להשיג תמונה אך הם לא תפסו את התוקף.
טינטין הולך לבית חולים לבדוק את מצבם של החוקרים, ומגלה שבשעה מסוימת הם מתעוררים בצווחות ואז נופלים בחזרה למיטותיהם, שקועים עוד פעם בתרדמת.
בינתיים קלקולוס יוצא לטיול בגינת מרלינספייק שם הוא מוצא את הצמיד של המומיה ועונד אותו, ואז נחטף על ידי התוקף.
המשטרה יוצאת לחפש את קלקולוס, וטינטין והאדוק מדוכאים מאובדן הפרופסור.
טינטין מגלה שהפרופסור לקח את התכשיטים של המומיה, ושצ'יקיטו נעלם באותו יום שהפרופסור נעלם.
התסבוכת הובילה אותם לנמל ואז שלגי הבחין בכובע של הפרופסור. טינטין והאדוק מבררים במודיעין ומגלים שהפרופסור מפליג לפרו עם צ'יקיטו.
טינטין והאדוק מפליגים גם הם לפרו בספר הבא, "אסירי השמש", כדי למצוא את הפרופסור.
סת' מאיירס

ביוגרפיה

מאיירס נולד באוונסטון שבאילינוי שבארצות הברית למשפחה נוצרית  ממוצא אירופאי בעיקרה, אם כי סבו מצד אביו היה יהודי. הוא גדל בבדפורד שבניו המפשיר. אמו היא מורה לצרפתית בבית ספר יסודי, ואביו עובד בתחום הפיננסים. אחיו הצעיר הוא השחקן ג'וש מאיירס (רנדי מ"מופע שנות ה-70"). 
מאיירס סיים תיכון בבית ספר מנצ'סטר בניו המפשיר, ולאחר מכן למד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם סיים תואר ראשון בתקשורת. במהלך לימודיו באוניברסיטה הצטרף לקבוצת מערכונים ואלתורים.

סאטרדיי נייט לייב

מאיירס הצטרף לצוות "סאטרדיי נייט לייב" בשנת 2001 והשתתף בתוכנית במשך 13 עונות. בשנת 2005 הוא קודם לתפקיד כותב בכיר, ובשנת 2006 הצטרף לצוות הכותבים הראשי, יחד עם טינה פיי ואנדרו סטיל.
בשנת 2004 נבחן לתפקיד מגיש מבזק החדשות הפארודי "Weekend Update" יחד עם טינה פיי, אך הפסיד את התפקיד לאיימי פולר. בעונת 2007, לאחר שטינה פיי עזבה את התוכנית, הפך מאיירס לכותב הראשי וכן מילא את תפקידה של פיי בהגשת החדשות יחד עם פולר. בשנת 2008 פולר עזבה אף היא את התוכנית, ומאיירס הגיש את מבזק החדשות לבדו עד לשנת 2013. בעונת 2014, הצטרפה ססילי סטרונג אל מאיירס כמגישה שותפה.
בשנות השתתפותו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב חיקה מאיירס אישים רבים, ביניהם: ג'ון קרי, מייקל קיין, אנדרסון קופר, הנסיך צ'ארלס, ראיין סיקרסט, שון פן, טובי מגווייר, טום קרוז ועוד.
מאיירס הופיע בפרק האחרון שלו בסאטרדיי נייט לייב ב-1 בפברואר 2014.

Late Night

ב-12 במאי 2013 הודיעה רשת NBC כי מאיירס נבחר להנחות את תוכנית האירוח הלילית "Late Night" במקומו של ג'ימי פאלון (שעבר להגיש את התוכנית "The Tonight Show" במקום ג'יי לנו). מאיירס החל להנחות את התוכנית ב-24 בפברואר 2014, והאורחת הראשונה שלו הייתה איימי פולר. המפיק בפועל של התוכנית, כמו גם עם קודמיו הוא לורן מייקלס.

כשחקן

מאיירס שיחק במספר סרטי קולנוע בתפקידים קטנים, ביניהם הקומדיה המוזיקלית "אמריקן דרימז" משנת 2006 לצד יו גרנט ומנדי מור, ובסרט "מסע אל בטן האדמה" משנת 2008, והסרט "אין לי מושג איך היא עושה את זה" משנת 2011 ועוד. כן הופיע בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה ובהן המשרד, מינדי ועוד.

פרויקטים נוספים

בנוסף הנחה את טקס פרסי הוובי בשנים 2008 ו-2009.
בשנת 2011 הופיע מאיירס כקומיקאי הראשי בארוחת הערב השנתית של תא כתבי הבית הלבן.
ב-2015 יצר והפיק יחד עם מספר יוצאי "סאטרדיי נייט לייב" את הסדרה המוקומנטרית "Documentary Now!", פארודיה לסרטים דוקומנטריים, עבור ערוץ הכבלים האמריקאי IFC.
לולאה

לולאה אינסופית

לולאה ללא תנאי עצירה או שתנאי העצירה שבה אינו מתקיים לעולם נקראת לולאה אינסופית. לרוב היא עשויה להיווצר עקב באג, אך היא עשויה להיות גם כלי תכנותי: ישנם הקשרים, כגון עבודה של שרתים, בהם אין סיבה להפסיק את העבודה בסיום של לולאה, או בכלל. לולאה כזו שימושית כאשר היציאה מן הלולאה מבוצעת באמצעות "קפיצה" החוצה מן הלולאה - באמצעות פקודות כגון break, exit או goto.
מכון ירושלים לחקר שווקים

מכון ירושלים לחקר שווקים (באנגלית: Jerusalem Institute For Market Studies) הוא מכון מחקר שמטרתו היא קידום החופש הכלכלי והאישי בישראל. 
המכון נוסד בשנת 2003 על ידי רוברט סאוור וקורין סאוור, שניהם בעלי תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת ניו יורק. המכון מפרסם ניירות עמדה וסקרי דעת קהל בנושאי מדיניות ציבורית וכלכלית, ומקיים סדרת הרצאות לקהל הרחב. המכון חוקר גם את הקשר שבין כלכלה ויהדות, ואת נקודת המבט ההלכתית בנושאים כלכליים שונים. בשנת 2013 הוציא לאור המכון את הספר "מה שרואים ומה שאין רואים: חיבורים בכלכלה פוליטית", תרגום עברי לכתביו של הכלכלן הצרפתי פרדריק בסטייה.
המכון פועל לקדם פעולות וערכים ברוח הימין הכלכלי הליברלי כמו הפחתת היקף השירותים הממשלתיים, הפחתת מיסים, ליברליזציה של השווקים הפיננסיים ועוד.
הליגה הלאומית בכדורגל

היסטוריה

עד 1976 נקראה הליגה הבכירה בישראל בשם "הליגה הלאומית", והליגות שמתחתיה נקראו א', ב', ג', ו-ד'. ב-1976 נוספה לרשימה הליגה הארצית, שהייתה לליגה השנייה, ואילו הליגה הבכירה נשארה "הליגה הלאומית". בשנת 1999 שונה שמה של הליגה הבכירה ל"ליגת העל", והליגה השנייה קיבלה את שמה הנוכחי, "הליגה הלאומית". השם "הליגה הארצית" הועבר לליגה השלישית, שהפכה מליגה המחולקת לשני מחוזות לליגה ארצית.
עד עונת 2007/2008, בסיום כל עונה עלו שתי הקבוצות המדורגות במקומות הראשונים בטבלה לליגת העל, ושתי הקבוצות האחרונות בליגת העל ירדו לליגה הלאומית. כמו כן, שתי הקבוצות המדורגות בתחתית הליגה הלאומית ירדו לליגה השלישית, הליגה הארצית, ושתי הראשונות בליגה הארצית עלו לליגה הלאומית.
בעקבות ביטול הליגה הארצית והמעבר לשתי ליגות מקצועיות בעלות 16 קבוצות, במקום שלוש ליגות בעלות 12 קבוצות, הייתה עונת 2008/2009 ייחודית מבחינת כמות העולות והיורדות. מהליגה הלאומית עלו 5 קבוצות לליגת העל ומליגת העל ירדה קבוצה אחת לליגה הלאומית. כמו כן, מהליגה הלאומית ירדה קבוצה אחת לליגה הארצית, ומזו עלו 7 קבוצות לליגה הלאומית. בשנים שלאחר מכן, הונהגה בליגה שיטת הקיזוז. ביולי 2012 בוטלה שיטת הקיזוז גם בליגה זו.
בליגה הלאומית כיום 16 קבוצות, המשחקות אחת נגד השנייה בשני סיבובים, ולאחר מכן מתבצעת חלוקה לפלייאוף עליון (מקומות 8-1) ופלייאוף תחתון (מקומות 16-9), ומשוחקים שבעה מחזורים נוספים, 37 מחזורים בסך הכול. שתי הקבוצות הראשונות בטבלה עולות לליגת העל, ושתי האחרונות יורדות לליגה א'. הקבוצה שסיימה במקום ה-14 מתמודדת נגד הירידה במשחק מול הקבוצה שניצחה בגמר הפלייאוף על העלייה בליגה א'.
החל מאוגוסט 2014 מנוהלות שתי הליגות הבכירות המקצועניות (ליגת העל והליגה הלאומית) על ידי מנהלת הליגות לכדורגל שהוקמה על ידי נציגי הקבוצות בשיתוף עם ההתאחדות לכדורגל.
פאביוס מאקסימוס

קווינטוס פֿאביוס מקסימוס וֶרוּקוֹסוּס (Quintus Fabius Maximus Verrucosus), שנודע  בכינויו פֿאביוס  קוּנקטַאטוֹר (Fabius Cunctator) - "המתמהמה" (260 לפנה"ס-203 לפנה"ס), היה קונסול ומצביא רומי. התפרסם באסטרטגיה שנקט במהלך המלחמה הפונית השנייה נגד חניבעל, מצביא קרתגו. 
המלחמות הפּוּניות התקיימו בשנים 264 לפנה"ס - 146 לפנה"ס, בין רומי לבין קרתגו, עם שמוצאו מפיניקיה (מכאן כינויים הפונים).
המלחמה הפונית השנייה פרצה לאחר שרומא זכתה במלחמה הפונית הראשונה באחיזה באי סיציליה דבר שאפשר לה שליטה אסטרטגית בים התיכון.
קרתגו לא השלימה עם זאת ונחלצה לסיבוב נוסף במטרה לבטל הישג זה של אויבתה.
חניבעל, מפקד צבא קרתגו, הפתיע את רומא כשהגיע לאיטליה דרך מעברי האלפים, אך למרות הצלחותיו נגד הרומאים נמנע מלתקוף את רומא ישירות. לאחר מספר מפלות מוחצות לרומא, החליטו הרומאים למנות את פביוס מקסימוס לדיקטטור, שזכה לכינוי "קונקטטור" שמשמעו המתמהמה, על העדפתו להימנע מקרב ישיר עם חניבעל אלא להתישו בהדרגה. פאביוס אכן הצליח בדרך הזו ובין היתר הצליח לנתק את חניבעל ממקורות האספקה שלו ומנע הגעת תגבורת מקרתגו.
לאחר סיום כהונתו של פאביוס הרומאים יצאו לקרב הכרעה, קרב קאנאי, שבו נגרם להם הפסד צורב (מתוך 80,000 חיילים כ-60,000 נהרגו, נפצעו או נשבו). תוצאה זו המחישה את תבונתו של פאביוס מקסימוס בדרך שבה הוא ניהל את הלחימה בחניבעל.
בהמשך המלחמה הוביל פאביוס את סיעת השמרנים בסנט הרומי בהתנגדות לתוכניתו של סקיפיו אפריקנוס לתקוף את קרתגו באפריקה. פאביוס חשש עדיין מכוחו של חניבעל וראה בכל משימה לאפריקה כמסוכנת ובזבוז למאמץ המלחמתי. לבסוף הצליח סקיפיו בתוכניתו והביא לסיום המלחמה וניצחון רומא, אולם פאביוס לא זכה לראות זאת כיוון שנפטר שנתיים קודם לכן.
על שמו נתבע המונח "טקטיקה (או אסטרטגיה) פביאנית" המתייחס לטקטיקות של השהייה והימנעות מעימות על מנת להתיש את האויב ולצבור כוח.
תנועת הפאביאנים שקמה באנגליה במאה ה-20, נקראה על שם פאביוס "המתמהמה", משום שניסתה לעשות תיקונים חברתיים בצורה הדרגתית.
אפידורל

המושג אפידורל הוא קיצור של הרדמה אפידורלית. הרדמה זו היא סוג של הרדמה אזורית, במהלכה מוזרקים סמים מאלחשים באמצעות קטטר אל החלל האפידורלי.
הזריקה, הנעשית בשלב הראשון של הלידה (בפתיחה של 3 עד 5 סנטימטר), עשויה לגרום לאובדן תחושה. אובדן התחושה גורם להפחתה ברמת כאבים מהם סובלת האישה, על ידי חסימת מעבר של אותות כאב בעמוד השדרה.
אף על פי שנהוג לחשוב כי "אפידורל" הוא החומר המוזרק, למעשה, ניתן השם בשל מיקום ההזרקה בתוך גוף היולדת.
האזור המדובר נמצא בעמוד השדרה, ברווח שבין חוט השדרה לבין תעלת החוליות שסביבו. רווח זה מחולק ל 3 קרומים/שכבות כאשר הרחוקה ביותר מחוט השדרה נקראת "dura mater" הזריקה מוזרקת לחלל מעל השכבה הזו ומשם השם זריקה אפידורלית.  התהליך מתבצע באמצעות הזרקה של משכך כאבים, בדרך כלל לידוקאין.
המנגנון בנוי ממזרק ובתוכו צינורית דקה, שקצהּ השני נמצא בתוך מכשיר המאפשר הזרקה קבועה של חומר ההרדמה. לחיצה על הכפתור הנמצא בתוך המזרק מביאה להגברה רגעית של ההרדמה. הצינורית נשארת בגופה של היולדת במהלך כל הלידה ומוצאת כשעתיים לאחר הלידה.
מכיוון שמיקום שגוי של המחט עלול להיות מסוכן ביותר, נוקטים צעדי זהירות להבטחת מיקומה מדויק של המחט, בהם: החדרת מנת מבחן קטנה, כדי לוודא שאין תופעות שליליות על היולדת, לאחריה מוחדר שאר החומר במנות קטנות. כדי למנוע סיבוכים אפשריים, לפחות איש צוות רפואי אחד חייב להיות נוכח במקום במשך כל התהליך.
כמחצית מהיולדות בבתי החולים בישראל בשנת 2007 עשו שימוש באפידורל.
קירה קוסרין

משחק

קירה קוסרין הופיעה לראשונה בטלוויזיה בשנת 2012 בפרק "האבקות" בתוכנית "שייק". בשנת 2013, היא החלה להציג את תפקידה של פיבי תנדרמן בסדרה של ניקלודיאון "משפחת רעם". בשנת 2015 הייתה קוסרין מועמדת לפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון בקטגוריית "שחקנית הטלוויזיה האהובה".
בסתיו 2015, קוסרין השתתפה בסרט הטלוויזיה של ניקלודיאון "הפלגה משוגעת אחת" בתור "אלי באואר" .
בשנת 2017, קוסרין השתתפה בפרק הספיישל של התוכנית "מחנה הקיץ הלוהט של ניקולודיאון", שם הייתה כשחקנית אורחת.
בשנת 2019 השתתפה קוסרין בסרט הטלוויזיה "מזל", שם שיחקה את "שאנון", ובנוסף לכך שימשה כתפקיד קולי לסרט. באותה שנה היא השתתפה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "קל כניצה" בהולו, בה היא גילמה את "נדיה".

מוזיקה

לקוסרין יש ערוץ יוטיוב בו היא מפרסמת עטיפות ושירים של מוזיקה . ב־24 בפברואר 2018, קוסרין הכריזה על סינגל הבכורה שלה, "מרגל", שיצא ב־16 במרץ 2018. ב־11 בינואר 2019, הוציאה קוסרין את הסינגל הבא שלה, "ויניל", שהיה מלווה על ידי סרטון מוזיקה .
ברוך מרגנית

קריירה

מרגנית סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב, הוא מוסמך בבריאות הציבור (MPH) מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס והשלים בה גם את לימודי הפוסט-דוקטורט בניהול ומדיניות הבריאות. התמחה בשירותי רפואת חירום, טיפול בטראומה והערכות רפואית לקראת אסונות. 
במהלך מלחמת לבנון הראשונה שירת כרופא בסיירת מטכ"ל עמה לחם בגזרה המזרחית של לבנון ובהמשך בגזרת העיר ביירות. במהלך הקרבות בעיר חילץ פצועים תחת אש ותצפית אויב. על פועלו עוטר בעיטור המופת. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על יחידת החילוץ והפינוי בהיטס של חיל האוויר, הקים את ענף רפואת חירום במפקדת קצין רפואה ראשי וכיהן כמפקד הרפואה הפיקודי של פיקוד העורף. 
לאחר שחרורו שימש בתפקידי ניהול במגוון חברות הזנק בתחומי הביומד העוסקות בתחומי המכשור הרפואי, המידע הרפואי, הנדסה רפואית, בין השאר בחברות Medisys, הפטו, ויטל-פלואו, קריטיסנס, דימות אופטי ו-NeatStich. 
מכהן כראש אגף טכנולוגיות ומיחשוב, באסותא מרכזים רפואיים. היה חבר בוועדה לבחינת דרכי ההפעלה והשליטה למענה ראשוני לשירותי עזרה ראשונה טרום בית חולים במערך שירותי הרפואה הדחופה.
ל' באב

חגים ומועדים

• ראש חודש
דפורטיבו לה קורוניה

היסטוריה

לה קורוניה זכתה פעם אחת בלבד בתולדותיה באליפות ספרד בשנת 2000, פעמיים בגביע המלך הספרדי בשנים 1995 ו-2002, ושלוש פעמים בסופר קאפ הספרדי בשנים 1995, 2000 ו-2002.
זכייתה של הקבוצה באליפות ספרד בעונת 1999-2000 הייתה אחת הזכיות המפתיעות בתולדות הליגה הספרדית. בעונה כיכבו באותה עונה השוער הקמרוני ז'אק סונגו, הקשר הברזילאי מאורו סילבה והחלוץ ההולנדי רוי מקאי. מי שהניף את צלחת האליפות באותה עונה היה הקפטן וסמלה הגדול של הקבוצה הקשר הספרדי פראן והמאמן היה חבייר אירורטה. עונת האליפות המפתיעה הובילה לכמה עונות בהן דפורטיבו לה קורוניה הייתה כוח עולה בכדורגל הספרדי ובזירה האירופאית. 
הקבוצה הגיעה פעמיים לשלב רבע גמר ליגת האלופות בעונות 2000/2001, 2001/2002. בליגת האלופות בעונת 2003/04, ניצחה לה קורוניה את יובנטוס, שהגיעה לגמר המפעל בעונה הקודמת. ברבע הגמר גברה על מילאן, לאחר ניצחון 0-4 במשחק הגומלין למרות הפסד 4-1 במשחק הראשון, במשחק שנחשב לאחד מהמפתיעים בהיסטוריה של ליגת האלופות. בחצי הגמר הפסידה לה קורוניה לפורטו הפורטוגלית, שזכתה לבסוף בטורניר. בסוף עונת 2010/2011 ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השנייה לאחר 20 עונות רצופות בליגת העל הספרדית. עונה אחת לאחר מכן שבה לה קורוניה חזרה לליגת העל הספרדית. בסוף עונת 2012/2013 ירדה שוב לליגת המשנה ובתום עונה חזרה לליגת העל. ב--29 באפריל 2018 לאחר הפסד 4-2 לברצלונה ירדה לה קורוניה לליגת המשנה.
חיים צבי טייטלבוים

הרב חיים צבי (הרש) טייטלבוים (תר"מ, 1880 - תרפ"ו, 1926) היה רבה של סיגט והאדמו"ר מסיגט. מחבר ספרי "עצי חיים".

ביוגרפיה

נולד לחנה (לבית אשכנזי) ולרבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים, רבה של סיגט שבמרמורש בהונגריה (היום ברומניה). נישא בתרנ"ו לקרובת משפחתו- ברכה סימה בתו של רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפערט, בנו של ר' חיים מצאנז.
לאחר פטירת אביו בשנת תרס"ד (1904) התקבל הוא לרבה של סיגט ולאדמו"ר של חסידי אביו, מת בפתאומיות בעיר קליינווארדיין בשנת תרפ"ו (1926), בגיל 46, והובא לקבורה בעירו - סיגט.
את מקומו מילא בנו רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, שהתמנה לתפקיד בגיל צעיר.
יורי יבסייצ'יק

ביוגרפיה

יבסייצ'יק נולד בדונייצק שבברית המועצות (כיום באוקראינה), והחל להתאמן בהיאבקות בגיל 9. ב-1989 זכה במדליית הזהב באליפות אירופה לנוער שנערכה בוויטן שבגרמניה, בקטגוריית משקל של עד 115 ק"ג. לאחר התפרקות ברית המועצות ועצמאות אוקראינה, עבר לייצג אותה, וזכה במקום החמישי באליפות העולם שנערכה בפראג ב-1995.
באמצע שנות ה-90 עלה לישראל, והצטרף למועדון מכבי אילת. הוא החל לייצג את ישראל ב-1998. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במינסק סיים במקום השישי, ובאליפות העולם שנערכה באותה ביבלה שבשוודיה זכה במדליית ארד, הישג השיא שלו.
ב-1999 סיים במקום העשירי באליפות אירופה באתונה ובמקום החמישי באליפות העולם בסופיה. באליפות אירופה שנערכה במוסקבה בשנת 2000 סיים במקום הרביעי. בהמשך השנה השתתף באולימפיאדת סידני, וגם בה סיים במקום הרביעי, ההישג הגבוה ביותר אי פעם של מתאבק ישראלי במשחקים האולימפיים. 
בשנת 2001 סיים במקום השישי באליפות אירופה באיסטנבול. באליפות העולם שנערכה באותה שנה בפטרס, סיים רק במקום ה-20. ב-2002 שיפר את הישגיו, כשזכה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בסייניוקי שבפינלנד, ובמקום השישי באליפות העולם שנערכה במוסקבה. באליפות אירופה שנערכה בבלגרד ב-2003 סיים במקום השישי, ובאליפות העולם שנערכה באותה שנה בקרטיי שבצרפת, סיים במקום ה-13. באליפות אירופה שנערכה בהפראנדה שבשוודיה סיים פעם נוספת במקום השני. הוא השתתף באותה שנה גם באולימפיאדת אתונה (2004), אך לא הצליח לשחזר את הישגו מסידני, וסיים רק במקום ה-19. אחרי האולימפיאדה פרש מההיאבקות.
אלמז איינה

ביוגרפיה

איינה נולדה וגדלה באתיופיה. בנעוריה התמחתה בריצת 3000 מטר מכשולים. באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה בקנדה ב-2010 סיימה חמישית ובהמשך השנה שברה את שיא הנוער בריצה זו כשקבעה תוצאה של 9:22:51 דקות. 
ב-2012 עברה להתחרות בריצת 5000 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 זכתה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:51.33 דקות, לאחר הזוכה מסרט דפאר וסגניתה מרסי צ'רונו. ב-2014 זכתה במדליית זהב באליפות אפריקה שהתקיימה במרוקו, בשיא אליפות של 15:32.72 דקות. 
ב-17 במאי 2015 קבעה שיא אישי של 14:14.32 דקות כשניצחה בתחרות ליגת היהלום בשנחאי. באוגוסט 2015 זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשיא אליפות של 14:26.83 דקות. 
ב-2 ביוני 2016 שיפרה את שיאה האישי כשניצחה בתחרות ליגת היהלום ברומא בתוצאה של 14:12.59 דקות, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים לאחר שיאה של טירונש דיבאבה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה איינה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 10000 מטר בשיא עולם חדש של 29:17.45 דקות, לפני ויויאן צ'רויוט מקניה (29:32.53 דקות) ובת ארצה טירונש דיבאבה (29:42.56 דקות) ומדליית ארד, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:33.59 דקות, אחרי ויויאן צ'רויוט (14:26.17 דקות) והלן אובירי מקניה (14:29.77 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:16.32 דקות. בריצת 5000 מטר זכתה במדליית כסף בתוצאה של 14:40.35 דקות לאחר המנצחת הלן אובירי.
קמע (אדם או בעל חיים)

אדם או בעל חיים נחשב לקמע  כאשר מיוחסת לו יכולת להביא מזל טוב. בשפה מדוברת, קמע כולל כל דבר המשמש לייצוג קבוצה בעלת זהות ציבורית משותפת, כגון בית ספר, קבוצת ספורט, יחידה צבאית, או מותג מסחרי. קמע במובנים האלה נפוץ בעיקר בתרבות המערבית, ובפרט הממלכה המאוחדת וארצות הברית. בישראל התופעה אינה נפוצה.

הקמעות בספורט

בעולם הספורט, הקמע נוכח על המגרש בעת המשחק ומעודד את השחקנים ואת האוהדים.
לעיתים, דמות הקמע משקפת מטרה לשאוף אליה. דוגמה נפוצה לכך היא "רוח הלחימה" - קמע בעל אופי תחרותי, המגולם בדמות לוחמים או חיות טורפות.
במקרים אחרים, קמעות מסמלים תכונה מקומית או אזורית, כגון הקמיע של אוניברסיטת נברסקה, המיוצג
כגרסה מסוגננת של איכר, בשל המסורת החקלאית של השטח שבו האוניברסיטה ממוקמת. דמות הקמע משמשת גם כמוצרי מרצ'נדייז.
בארצות הברית, ישנם קמעות השנויים במחלוקת, בעיקר קמעות דמויי אדם. הדמויות המבוססות על שבטים אינדיאנים מעוררים מחלוקת במיוחד, ורבים טוענים כי השימוש בהן הוא ניצול פוגעני של תרבות שדוכאה. 
לכמה קבוצות ספורט יש קמע לא רשמי: אוהד בודד או מעריץ, שהפך להיות מזוהה עם הקבוצה.
הקמע הקודם של קבוצת הבייסבול טורונטו בלו ג'ייז, BJ הציפור (BJ Birdie), היה לבוש בתלבושות שנוצרו בתחילה על ידי אוהדי הקבוצה, ונשכר בסופו של דבר על ידי הנהלת הקבוצה להופיע במשחקי הבית.
הקמע של קבוצת הרוגבי של נורת' המפטון, "ברני" היה בגילומו של שחקן הרוגבי לשעבר מקנזי לורנס.
בישראל ידוע התרנגול של בני יהודה תל אביב, שהיה קמע לא רשמי של מועדון כדורגל זה.

קמעות צבאיים

קמעות פופולריים גם ביחידות צבאיות.
כך, לדוגמה, שימש קליגולה, לימים קיסר האימפריה הרומית, כקמע במחנות הצבאיים של אביו גרמניקוס.
בעת המודרנית, משמשת עז כקמע בגדוד המלכותי הוולשי ומוגדרת כחייל מן המניין בדרגת טר"ש.
בגדודים רבים אחרים של הצבא הבריטי משמשים כקמעות סוגים שונים של חיות  שמופיעות גם במצעדי הצבא, לדוגמה: האיל של הגדוד ה-95 של דרבישייר, וולפהאונד אירי בגדוד המשמרות האירים ופוני שטלנד בגדוד "ארגיל וסאתרלנד ההיילנדרים". קמעות צבאיים בריטיים אחרים
כוללים סוסים, אנטילופה, וסמור.
המשמר הנורווגי המלכותי אימץ פינגווין קיסרי בשם נילס אולף כקמע, לרגל ביקורה של להקת הגדוד באדינבורו. מפאת גודלו, הושאר הפינגווין בגן החיות באדינבורו וקודם בדרגה בכל הביקורים הרשמיים הבאים של הלהקה, או של פלוגות אחרות של המשמר. לאולף הוענק אות הצבא הנורווגי על שירות ארוך וכן מדליה על התנהגות טובה, בטקס רשמי בשנת 2005. בשנת 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף.
המוזיאון הגרמני להיסטוריה

היסטוריה

מבנה הנשקיה (הצויגהאוס) נבנה בין השנים 1695 ו-1706 על ידי האלקטור של ברנדנבורג פרידריך השלישי. המבנה נבנה על ידי האדריכל יוהאן ארנולד נרינג (Johann Arnold Nering) בסגנון הבארוק על מנת לשמש כנשקיה עבור השטאדטשלוס הסמוך. לאחר מותו של נרינג פיקחו האדריכלים ז'אן דה בודט (Jean de Bodt), מרטין גרונברג (Martin Grünberg) ואנדריאס שולטר (Andreas Schlüter) על עבודות הבנייה.
בשנת 1875 הפך המבנה למוזיאון הצבא.
במלחמת העולם השנייה נפגע המוזיאון בצורה קשה מההפצצות, אולם בין השנים 1949- 1965 שוקם המבנה על מנת לשמש כמוזיאון הגרמני להיסטוריה.

המוזיאון הגרמני להיסטוריה

המוזיאון הגרמני להיסטוריה נוסד בשנת 1987 על ידי קאנצלר גרמניה הלמוט קוהל וראש עיריית ברלין אברהאד דיפגן לרגל יובל 750 השנים ליסוד ברלין. 
בקומתו השנייה של מבנה המוזיאון מוצגת ההיסטוריה של גרמניה מאז התקופה רומית ועד מלחמת העולם הראשונה. בקומתו הראשונה של המבנה מוצגת ההיסטוריה של גרמניה בתקופת שתי מלחמות העולם, וכן בתקופת היותה מדינה מחולקת.
בשנת 2004 נבנה אגף חדש למוזיאון בתכנונו של איי. אם. פיי. בשנת 2006 שופץ בניין הצויגהאוס.
המבנה שימש כמבנה הקזינו בסרט משנת 1998 ראן לולה ראן.
תורת הסיכה ההידרודינמית

היסטוריה

בשנת 1883 המהנדס והממציא Beauchamp Tower ערך ניסויים לחקירת הפסדי חיכוך במסבים מסוג Journal bearing. כחלק מאותם ניסויים Tower בדק את השפעת האסוך (oiler) על החיכוך במסב. לשם כך נקדח חור במעטפת המסב והוזרם שמן לחלל המזערי בין טבעות המסב. כאשר Tower הסיר את האסוך החל השמן לזרום החוצה דרך החור. על מנת לעצור את ספיקת השמן הוכנס לקדח דרכו דלף השמן פקק עץ, אך ברגע שחזר המסב להסתובב נדחף הפקק החוצה בכח. לאחר שבכל פעם בו הוכנס הפקק אירע אותו דבר, הסיק Tower כי הציר והמסב אינם באים במגע אלא מופרדים על ידי שכבת סיכה של שמן ושסיבוב הציר גורם להיווצרות לחץ בשכבה זו. תופעה זו סיקרנה את Tower שקבע מספר מדי-לחץ בהיקף המסב וקיבל את פרופיל הלחצים בשכבת השמן. בנובמבר 1883 פרסם לראשונה Tower את ממצאיו. שלוש שנים לאחר מכן פרסם Osborne Reynolds את המחקר הראשון שנתן ביסוס תאורטי לתורת הסיכה ההידרודינמית. בזכות מחקרו המשוואה השולטת בבעיות מסוג זה נקראת על שמו. עבודותיהם של Tower ו- Reynolds התייחסו אמנם לשמן כמסכך, אך כאמור תופעת הסיכה ההידרודינמית אינה מוגבלת לנוזל בלבד. בשנת 1896 גילה Kingsbury במקרה את תופעת הסיכה ההידרודינמית בגז. כאשר ביצע ניסויים במתקן המורכב מבוכנה וגליל המותאמים היטב. Kingsbury גילה כי כאשר הוא מסובב את הבוכנה היא מסתובבת בצורה חופשית בתוך הגליל למרות שלא הייתה משומנת כלל. הוא הסיק כי האוויר הכלוא בין הגליל לבוכנה משמש כחומר סיכה הידרודינמי. Kingsbury השתמש בחומר התאורטי של ריינולדס על מנת להגיע למשוואת ריינולדס עבור המקרה בו הזורם דחיס.

המשוואות השולטות

המשוואות השולטות בבעיות סיכה הידרודינמיות נגזרות ממשוואות נאוויה סטוקס וממשוואת הרציפות. משוואות אלו הן המשוואות הכלליות ביותר המתארות מהירות וכוחות על כל זורם. עבור המקרה של זורם ניוטוני, בלתי דחיס, תוך כדי הזנחת כוח הכבידה ולאחר ביצוע אנליזה ממדית, נזניח איברים המוכפלים במספר ריינולדס (מכיוון שהוא קטן), ונתייחס לעובדה שאחד המיימדים בבעיה קטן משמעותית מהאחרים. כך נקבל את משוואות ריינולדס: 
כאשר x הוא כיוון הזרימה, z הוא הכיוון הניצב למשטח עליו הזורם נע, ו-y ניצב ל-x,z ו u,v,w-מהירות הזרימה בכיוונים x,y,z בהתאמה. ו-P הוא הלחץ.

שימושים

לתורת הסיכה ההידרודינמית מגוון רחב של שימושים. לדוגמה: במסבי נוזל וגז, בתכנון של קוראים אלקטרו-מגנטיים כדוגמת אילו הנמצאים במחשבים הביתים, בטכניקות של הדפסה, ציור, הכנת סרטים דקים, ציפוי והדבקה. כמו גם קירור וניהול תרמי של רכיבים אלקטרוניים בעזרת מיקרו-תעלות, ניתוח זרימת תאי דם אדומים בנימים וזרימת נוזל או גז בעיניים ובריאות.