google/wiki40b huggingface dataset:
נובה אדומה ובהירה

נוֹבָה אדומה ובהירה (באנגלית: Luminous Red Nova, בקיצור LRN) הוא אירוע של התפרצות שבו הבהירות של כוכב עולה באופן משמעותי ופתאומי, בעיקר בתחום הספקטרום האדום והתת-אדום, ולאחר מכן דועכת לאט לאורך שבועות או חודשים. ההסבר המקובל לתופעה הוא מיזוג של זוג כוכבים שהקיפו זה את זה במרחק קטן מאוד. נובה אדומה ובהירה שונה מנובה רגילה, שבה העלייה בבהירות נגרמת מספיחת חומר העובר מכוכב הסדרה הראשית או מענק אל ננס לבן.

מאפיינים

נובה אדומה ובהירה מתאפיינת בעלייה חדה בבהירות של 9–10 דרגות (עלייה של בערך פי 10,000 העוצמת ההארה), בעיקר בתחומים האדום והתת-אדום, שלאחר מכן דועכת באיטיות במשך שבועות או חודשים. הדעיכה בקרינה בתחום האדום מלווה בעלייה בקרינה בתחום התת-אדום, שלאחר מכן דועכת גם כן, אך באופן לא סדיר תוך עליות וירידות לא סדירות, זאת בשונה מנובה רגילה שבה לאחר עלייה פתאומית בבהירות הבהירות דועכת לאט ובאופן אחיד בכל אורכי הגל. מקובל לחשוב שהשינוי הפתאומי בבהירות נובע מהמיזוג של שני כוכבים קרובים שבעקבותיו הגוף המאוחד מתנפח במהירות וקוטרו גדל מאוד תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלו, כך שעוצמת ההארה גדלה מאוד והספקטרום של הקרינה מתאים לגוף קר יחסית. למשל, במקרה של הכוכב V838 בחד-קרן, שככל הנראה היה נובה אדומה ובהירה בשנת 2004, רדיוסו הגיע לכ-1,500 רדיוסי שמש, הטמפרטורה שלו ירדה לכ-1,950 קלווין ועוצמת ההארה הכוללת שלו הייתה פי 30,000 מעוצמת ההארה של השמש.

הסברים אחרים

חלק מהחוקרים מציעים הסברים חלופיים למנגנון היצירה של נובות אדומות ובהירות. הסבר אפשרי כזה הוא סופרנובה רגילה שמוסתרת על ידי חומר בין-כוכבי שגורם לעמעום של הקרינה היוצאת ממנה והאדמתה. אישוש אפשרי לתאוריה צפוי בשנת 2022 כאשר כוכב כפול שמסומן כ-KIC 9832227 צפוי לעבור התמזגות של בני הזוג הקרובים ויהיה ניתן לראות אם אכן תיווצר נובה אדומה ובהירה כתוצאה ממיזוג זה.
ג'ואן מאנגליה, מלכת סיציליה

מלכת סיציליה

ג'ואן, נולדה בחודש אוקטובר שנת 1165, באנז'ו שבצרפת. אביה היה הנרי השני, מלך אנגליה, ואמה הייתה אלינור, דוכסית אקוויטניה. את ילדותה העבירה בין וינצ'סטר לפואטייה. בשנת 1176, כשהייתה ג'ואן בת 11, שלח ויליאם השני, מלך סיציליה שגרירים אל אביה לבקש את ידה. ב-20 במאי אישר המלך את האירוסים, וב-27 באוגוסט הפליגה ג'ואן אל סיציליה. הפמלייה שלה כללה את ג'ון מאוקספורד, בישוף נוריץ', המלין דה ורנה, רוזן סוריי. בהמשך הצטרפו אל המשלחת נציגיו של המלך ויליאם: אלפונסו, הארכיבישוף של קפואה, וריצ'רד פאלמר, בישוף סירוקז.
אחרי מסע מסוכן, הגיעה הפמלייה בשלום אל סיציליה. ב-13 בפברואר 1177, נישאו ויליאם השני וג'ואן בטקס מפואר בקתדרלת פלרמו. ג'ואן הוכתרה כ"מלכת סיציליה". יש הטוענים שג'ואן ילדה לו ילד בשם בוהמון, אולם על פי מרבית המקורות אף אחד מילדיהם לא שרד. בנובמבר 1189, מת ויליאם. את מקומו עתידה הייתה לתפוס דודתו, קונסטנס (אשת קיסר האימפריה הרומית הקדושה היינריך השישי), אך דודו הממזר של ויליאם, טנקרד (Tancred), הנהיג מרד והוכתר באותה השנה (1190) כמלך סיציליה טנקרד הראשון. טנקרד החרים לג'ואן את האדמות שניתנו לה בידי בעלה, מנע ממנה זכות בירושתו, וכלא אותה.

רוזנת טולוז

באוקטובר 1196, נישאה ג'ואן לרמון השישי, רוזן טולוז. היא הביאה כנדוניה את קוורסי ואת אז'נסיה. ביולי 1197 היא ילדה את בנם הראשון רמון שעתיד לרשת את אביו. ובשנת 1198 ילדה בת בשם ג'ואן, שנישאה לברנרד דה לה טור, שליט טור. ישנה מחלוקת רצינית באשר ליחסים בין ג'ואן לבעלה. חלק מהמקורות (שעוינים את רמון בגלוי), טוענים שהם הסתכסכו, ושהיא ברחה לחצרו של אחיה, אלא שנודע לה שהוא כבר מת. מקורות אחרים לעומת זאת, מוסרים שהיא הגנה על כבודו של בעלה בלהט, ואף הובילה בעצמה צבא נגד אבירים שלחמו בו.
כשנכנסה להריון השלישי, ביקשה ג'ואן להיכנס למנזר באנז'ו. בקשה חריגה מאוד עבור אשה נשואה בהריון, עם זאת היא כובדה. היא ילדה את בנה השלישי לבושה בבגדי נזירות. הלידה הסתבכה והיא מתה במהלכה והיא בת שלושים ושלוש. בנה, שהוצא בניתוח, שרד בדיוק מספיק זמן כדי להיטבל ולהיקרא בשם ריצ'רד. היא נקברה בחצר המנזר. בנה, רמון השביעי, נקבר לצדה חמישים שנה לאחר מכן.

ייצוגיה בתרבות

הסופר מולי קוסטיין הייקראפט, כתב ספר בשם "אדוני אחי לב הארי" (My Lord Brother the Lionheart), בו הוא מגולל את סיפור חייה של ג'ואן למן מותו של בעלה הראשון. בסדרת הטלוויזיה "השטן של הכתר", העוסקת בשנות שלטונם של הנרי השני וריצ'רד הראשון, מגולמת ג'ואן בידי ג'ואנה סטבנס (כילדה) ובידי כריסטינה גרטרקס (כמבוגרת). ג'ואן נזכרת ברומנים "גזע השטן" (Devil's Brood) "לב הארי" (Lionheart) ו"הכופר של המלך" (A King's Ransom) מאת שרון קיי פיימן. ג'ואן היא גם הדמות הראשית ברומן מאת סוזן קובנטרי "בת המלכה" (The Queen's Daughter).
פוקר F27

פיתוח

פוקר החלה לפתח את המטוס בשנת 1950 במטרה להתחרות במטוס המוצלח באותה התקופה דאגלס DC-3. אב הטיפוס טס בנובמבר 1955, ונכנס לשירות בנובמבר 1958 בחברת התעופה אייר לינגוס.
בשנת 1956 החלה יצרנית המטוסים האמריקאית "Fairchild Aircraft", לבנות את המטוס ברישיון פוקר בארצות הברית. בשנת 1958 אף פיתחה גרסה למטוס משלה שכונתה Fairchild Hiller FH-227.
בראונמילריט

הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הבראונמילריט היא Ca₂(Al,Fe³⁺)₂O₅.
הבראונמילריט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית אורתורומבית דיפירמידלית  וחבורת סימטריות מרחבית Ibm2. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=5.584‏, b=14.60Å‏ ו-c=5.374Å.

תכונות פיזיקליות

הגבישים מיקרוסקופיים. צורתם לוחיות עד μm‏60, וכמו כן במקבצים. הקשיות של המינרל טרם נקבעה, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.76 גרם לסמ"ק.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הבראונמילריט הם: nα=1.96‏, nβ=2.01‏ ו-nγ=2.04.‏ גבישי הבראונמילריט שקופים למחצה, צבעם חום אדמדם. הבראונמילריט ניחן בפלאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). הגוון של המינרל משתי זוויות (X ו-Y) הוא צהוב-חום וחום כהה מהזווית השלישית (Z)

גילוי ומקור השם

הבראונמילריט זוהה כמרכיב ברזל מרכזי בצמנט פורטלנד על ידי הגאולוג השוודי אלפרד טורנבוהם (Alfred Elis Törnebohm‏; 1911-1838) ב-1897, והוא כינה אותו צליט. מבנה הצליט זוהה ב-1928, וב-1932 זכתה ד"ר לורין תומאס בראונמילר (Lorrin Thomas Brownmiller‏; 1988-1902), הכימאית הראשית של חברת אלפא פורטלנד צמנט (Alpha Portland Cement Company) שמושבה באיסטון (Easton) בפנסילבניה שבארצות הברית, אחת ממזהי המבנה, שהמינרל יקרא על שמה. ב-1964 התגלה המינרל גם בטבע, ומאז הוא מוכר כמינרל טבעי על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה.

מקור ותפוצה

המינרל נוצר בהתמרת מגע בחום גבוה בין סלעים קרבונטיים (דוגמת סלעי גיר) למאגמה (למשל במאיין שבגרמניה). בכמה מקומות קרובים במזרח התיכון נוצר הבראונמילריט מבעירה של חומר ביטומני שבו היה ספוג סלע המשקע הקרבונטי חרסיתי.
נכון ל-2011 נמצא בראונמילריט שנוצר באופן טבעי על פני כדור הארץ בארבעה מקומות בעולם. בשלושה מהם: מחצבת הבזלת בקלך (Klöch) בשטיריה שבאוסטריה; במחדר שיאנגשאן שבמחוז האוטונומי שינג'יאנג שבצפון מערב סין; ובכמה מקומות בגרמניה, בעיקר בהר הגעש בלרברג (Bellerberg) סמוך לעיירה מאיין (Mayen) בהרי האייפל שבמדינת ריינלנד-פפאלץ (המקום בו נתגלה המינרל באופן טבעי לראשונה) נוצר המינרל בהתמרת מגע. ברביעי, תצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד ובדרך מעלה אדומים, הוא נוצר מבעירה של חומר ביטומני שבו היה ספוג סלע המשקע.
הילד בעקבות ריפלי

תקציר העלילה

בספר, ריפלי ממשיך לחיות בשלווה באחוזתו הצרפתית "בל אומברה" (Belle Ombre) ומעורב בחיי הפשע רק בעקיפין. האידיליה שלו נהרסת כאשר הוא פוגש בנער מתבגר שמתחבא מהמשטרה.
נער אמריקני בן 16, שקורא לעצמו בילי, מגיע לכפר ופונה לריפלי המתגורר בו, בבקשה לעבודה. ריפלי מסכים לספק לנער מעט עבודת גננות ומשכן אותו בחדר האורחים, על אף שנראה לו שהוא מזהה את הנער מהעיתון. בירורים נוספים חושפים ששמו האמיתי של "בילי" הוא פרנק פירסון (Frank Pierson), ושהוא בנו של איל הון אמריקני שנמלט מהמדינה, אשר נפטר לאחרונה.
ריפלי מיד מגלה כי פרנק רצח את אביו, והעניין שלו בנער גובר, אולי משום שראה בו נפש תאומה פוטנציאלית. הוא גם מגלה שפרנק חיפש אותו בכוונה בשביל לבקש עצה לאחר ששמע על המוניטין הרע שלו. ריפלי מארגן לפרנק דרכון מזויף, והם נוסעים לגרמניה, שם הם מגיעים למערב ברלין ושוהים אצל חברו של ריפלי, שותפו לפשע בעבר, ריבס מיינוט (Reeves Minot).
במערב ברלין פרנק נחטף. ריפלי יוצר קשר עם משפחת פירסון, משפחתו של פרנק, ועם בלש פרטי שנשלח על ידי המשפחה לפריז. המשפחה שולחת את הכופר המבוקש לברלין, וריפלי מעבירו לחוטפים, ובאותה הזדמנות רוצח ספונטנית את אחד מהם. שאר החוטפים נמלטים. ריפלי לוקח את הכסף בחזרה ומארגן מארב בבר הומואים, שאליו הוא מסתנן לבוש כדראג קווין. הוא מזהה שם את החוטפים ועוקב אחריהם לדירה בה הם מחזיקים את הנער, ואותו הוא מציל.
ריפלי מחזיר את הכסף למשפחת פירסון, מעודד את פרנק לחזור למשפחתו שבניו אינגלנד ומלווה אותו בחזרתו. על אף שריפלי השיב לו את ביטחונו והדריך אותו, פרנק מלא ברגשות אשמה, ובנוסף על כך - הוא מתאהב בנערה צעירה, ולא זוכה לקבל ממנה אהבה בחזרה. הוא מנסה להתאבד ולקפוץ מצוק, אותו צוק שממנו הוא דחף בעבר את אביו שהיה מרותק לכיסא גלגלים; לאחר ניסיון ראשון לא-מוצלח הוא מנסה בשנית ומצליח. מזועזע ועצוב על מותו של פרנק, ריפלי חוזר לאחוזתו "בל אומברה".

מוטיבים מרכזיים

הייסמית' מתארת בספר את האווירה המדכאת בגרמניה של המלחמה הקרה והנהנתנות במערב ברלין, בעיקר בקטע שבבר ההומואים. ריפלי מגלה סימפתיה כלפי ההומוסקסואלים שהוא פוגש, בניגוד לתיעוב-העצמי שחש כאשר הוא נמשך בסתר לדיקי גרינליף בספר הכישרון של מר ריפלי. נרמז גם בספר שהתעניינותו של ריפלי בפרנק היא יותר מהתעניינות אבהית, אך הדבר לא נאמר במפורש. מאמציו של ריפלי להגן על פרנק, והעובדה שהוא לא גנב את כספי הכופר שהגיעו לרשותו, בניגוד לאופיו כפושע, מצביעים על סוג של חמלה נטולת רגש שמתעוררת בו, שלא הייתה חלק מאופיו והתנהגותו בספרים הקודמים.
יעקב פינקרפלד

קורות חייו

יעקב פינקרפלד נולד בעיר פשמישל שבגליציה בן ליואל שגם כן עסק באדריכלות ולחדוה פרידה בת יעקב מינדרר שבעקבות צאצאיהם עלו גם כן ארצה. בתיכון למד בבית הספר הריאלי בלבוב. חונך על ברכי התרבות הפולנית אך כבר בימי נעוריו תמך ברעיון הציוני והצטרף לתנועת השומר הצעיר. עלה לישראל ב-1920 עם הגל הראשון של העליית השומר הצעיר. עסק בתחילת דרכו בארץ בייבוש ביצות באזור זכרון יעקב. לאחר שחלה בעקבות פעילות זו, חזר לווינה לצורך הבראה ולימודי אדריכלות. חזר לארץ ב-1925. תקופה קצרה עבד במחלקה לעבודות ציבוריות של המנדט הבריטי והחל מ-1930 נעשה אדריכל עצמאי ועסק בעיקר בבניית מבני ציבור (בקיבוצים בדרך כלל). לדוגמה, ראה בית חנה בשד' בן-גוריון בתל אביב. במקביל לעיסוקו בהקמת מבני ציבור, עסק גם בפעילות מחקרית (ראו להלן).
היה אח לאנדה עמיר-פינקרפלד, מיקרוביולוגית, סופרת ומשוררת.

הפיגוע ברמת רחל

ביום ג' חול המועד סוכות, י"ח בתשרי תשי"ז (23 בספטמבר 1956) הירצה פינקרפלד במסגרת הכינוס הארצי ה-12 של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה בירושלים על בתי כנסת בעיר. 
בהמשך אותו יום נערך באתר החפירות הסמוך לקיבוץ רמת רחל סיור מטעם הכינוס ובמהלך הסיור ירו חיילי הליגיון הירדני אש מקלעים ונשק קל על משתתפי הסיור. מהאש נהרגו 5 (אחד מהם נפטר כעבור מספר שנים כתוצאה מפציעתו) אנשים ורבים נפצעו, בין ההרוגים היה פינקרפלד שנפגע מהירי ונפטר בדרכו לבית החולים.

עבודתו כאדריכל

מבנים שתכנן פינקרפלד נושאים לרוב קוים נקיים, צורות פשוטות, התאמה לתכונות החומר והתאמה מרבית לתכנון הפנים. שילב בתוכניותיו מוטיבים מזרח-תיכוניים שהיו חביבים עליו מבחינה ארכיטקטונית, והחשיבם כמתאימים לנוף הארץ.

פעילות מחקרית

עוד בשנות לימודיו החל להתעניין באמנות יהודית ואסף חומר ציורי, תוכניות, תצלומים ותעודות המפיצות אור על היצירה האמנותית של היהודים בכל הדורות. במיוחד הטרידה אותו הדאגה לשרידי מבנים יהודים בעלי ערך אמנותי בתפוצות הגולה שצפויה להם סכנת הרס ושכחה ובשל כך הפציר בידידם ובמוסדות אחראיים לרכז את החומר המדעי ולשמר את המבנים הכל מקומות היישוב של בני ישראל המשך הדורות.
החל משנת 1930, עסק בחפירות ארכאולוגיות בחמת גדר, שומרון העתיקה, עציון גבר, בית שערים ועוד, במיוחד של בתי כנסת. במקביל לעיסוקו בבניית מבני ציבור במטרה לפענח את מבני השרידים ולהתקין תוכניות שיחזור. חקר את ההתפתחות המבנית של בתי הכנסת בארץ ובעולם, בעיקר באגן הים התיכון (בפרט באיטליה ובתוניסיה) תוך מסעות מחקר. מחקריו החלוציים מהווים בסיס חשוב לחקר בתי כנסת עד היום. ספרו בתי הכנסת באיטליה מתקופת הרנסאנס עד ימינו (תשי"ד) סוקר בין היתר את אלה שבאלסנדריה, אסטי, טורינו, ליבורנו, טריאסטה, פיימונטה, פירנצה, קזאלה מונפראטו, קארמניולה, קראסקו, ורומא. ספרו בתי הכנסת באפריקה הצפונית (תשל"ד), יצא לאור לאחר מותו. בספר זה מתואר סקר מפורט גם של בית הכנסת אלגריבה, בג'רבה ותוניסיה.

הנצחה

במקום בו נהרג בקיבוץ רמת רחל הוקם גן ארכאולוגי על-שם הנופלים.
פירוק נשק

פירוק נשק הוא פעולה של צמצום, הגבלה או ביטול של נשק. פירוק נשק מתייחס בדרך כלל לפירוק של צבא מנשקו או פירוק סוג מסוים של נשק. פירוק נשק נחשב לעיתים קרובות לביטול מוחלט של נשק להשמדה המונית, כגון נשק גרעיני. פירוק כללי מלא הוגדר על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות כחיסול כל נשק להשמדה המונית, יחד עם "הפחתה מאוזנת של הכוחות המזוינים והחימוש הקונבנציונלי, המבוססים על עקרון הביטחון הבלתי פוסק של הצדדים במטרה לקדם או להגביר את היציבות ברמה צבאית נמוכה יותר, תוך התחשבות בצורך של כל המדינות להגן על ביטחונן".

היסטוריה

בוועידות השלום לגיבוש אמנות האג ב-1899 וב-1907 התווכחו ממשלות על פירוק נשק ויצירת בית משפט בינלאומי בעל סמכויות מחייבות. בית-המשפט נחשב נחוץ משום שהבינו כי מדינות לאום אינן יכולות להתפרק מנשקן אל תוך חלל ריק. לאחר מלחמת העולם הראשונה האמונה הרווחת הייתה כי סיבת המלחמה הייתה ההתעצמות של כלי הנשק במחצית המאה הקודמת בין המעצמות הגדולות (ראה מרוץ החימוש הימי האנגלו-גרמני ). אף-על-פי שחוזה ורסאי פרק למעשה את גרמניה מנשקה, נוסף סעיף שקרא לכל הכוחות הגדולים להתפרק מנשקם. חבר הלאומים שהוקם זה מכבר עשה זאת למטרה מפורשת באמנה שלו, שחייבה את החותמים שלה לצמצם את החימוש "לנקודה הנמוכה ביותר, בהתאם לביטחון הלאומי ולאכיפה על ידי פעולה משותפת של התחייבויות בינלאומיות".
אחת ההצלחות הראשונונות בפירוק הנשק הושגה באמנת וושינגטון משנת 1922, בחתימתן של ממשלות בריטניה, ארצות הברית, יפן, צרפת ואיטליה, שקבעה שאף אוניה לא תוכל לחרוג מהדחק של 35,000 טון, הגבילה את קוטר קני התותחים ל-16 אינץ' (406 מ"מ), וקבעה את ההדחק המרבי של כל האוניות ביחד בכל אחד מהציים השונים.
ב-1921 הוקמה על ידי חבר הלאומים "הוועדה המעורבת זמנית על החימוש" כדי לבחון אפשרויות לפירוק נשק. ההצעות נעו בין ביטול לוחמה כימית והפצצות אסטרטגיות להגבלת כלי נשק קונבנציונליים יותר, כגון טנקים. בשנת 1923 נוסחה טיוטת חוזה, שהפכה פתיחה במלחמה לבלתי חוקית וחייבה את המדינות החברות להגן בכוח על קורבנות התוקפנות. מאחר שנטל האחריות יהיה, למעשה, על המעצמות הגדולות של חבר הלאומים, הוטל על ידי הבריטים וטו, משום שחששו שהתחייבות זו תחמיר את מחויבותה לשלטון באימפריה.
ועדה נוספת הוקמה ב-1926, כדי לבחון את האפשרויות לצמצום גודל צבא, נתקלה בקשיים דומים, מה שגרם לשר החוץ הצרפתי אריסטיד בריאן ולמזכיר המדינה האמריקאי פרנק קלוג לנסח אמנה הידועה בשם הסכם קלוג-בריאן, ששלל תוקפנות המובילה למלחמה. אף על פי שהיו 65 חתומים על האמנה, היא לא השיגה דבר, שכן היא לא קבעה הנחיות לפעולה במקרה של מלחמה.
נסיון אחרון נעשה בוועידת פירוק הנשק בז'נבה, 1932–1937, בראשות שר החוץ הבריטי לשעבר, ארתור הנדרסון. גרמניה דרשה את תיקון חוזה ורסאי כך שיוענק לה שוויון צבאי עם המעצמות האחרות, ואילו צרפת הייתה נחושה בדעתה לשמור על גרמניה מפורזת לביטחונה שלה. בינתיים, הבריטים והאמריקנים לא היו מוכנים להציע התחייבויות ביטחוניות לצרפת תמורת פיוס עם גרמניה. השיחות התמוטטו ב-1933, כאשר אדולף היטלר פרש עם גרמניה מהוועידה.
חקר מקרה

חקר מקרה (או מקרה בוחן, Case Study) היא שיטה מחקרית, של תצפית מדעית המקובלת במדעי החברה ובמדעי הרפואה. זוהי שיטת מחקר לא כמותית.
במסגרת חקר מקרה נערכת תצפית על פעילות אנושית במקום ובזמן מסוים. בניגוד למחקרים הנשענים על דוגמאות רבות, חקר מקרה עוסק במקרה בודד אותו חוקרים לעומק ולאורך זמן. בין מדעי החברה ניתן למצוא שימוש במתודה מחקרית זו בתחומים רבים, כגון סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, פסיכותרפיה, ייעוץ ארגוני, מנהל עסקים, חינוך, היסטוריה, תורת המשפט ועבודה סוציאלית. חקר מקרה משמש פעמים רבות כתצפית גישוש - כלומר הוא משמש להכרות ראשונית עם תופעה ולחיפוש השערות על אודותיה שיוכלו להיבדק במחקרים מאוחרים יותר.
רוברט יין (Robert K. Yin), הנחשב לחוקר והתאורטיקן המוביל של שיטת חקר המקרה במדעי החברה, טוען כי חקר מקרה הוא מחקר ניסויי, אמפירי מטבעו, אשר חוקר תופעה שהיא חלק ממארג חיי היום יום. הגבולות בין התופעה הנחקרת ובין מה שמסביב לה, טוען יין, לא תמיד ברורים. אף על פי כן, חקר מקרה צריך לעמוד בקריטריונים של תוקף ומהימנות. 
חוקרים רבים רואים בחקר מקרה גישה מחקרית או אסטרטגיה מחקרית, יותר מאשר מתודה מחקרית. ראיית חקר מקרה כגישה מחקרית, מובילה לראייה רחבה יותר של המושג ומאפשרת הכללת שיטות (מתודות) מחקריות רבות, כגון ראיונות, תצפיות, ניתוח מסמכים ואפילו איסוף נתונים בשיטה כמותנית.
נורית כהנא

נורית כהנא (באנגלית: Nurit Kahana), היא משוררת, עיתונאית ודוברת ישראלית.

ביוגרפיה

נורית כהנא נולדה בחיפה ב-1948.
כהנא בעלת תואר שני (1984) במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה; כותרת עבודת המאסטר שלה היא: "השתתפות נשים בפוליטיקה, המקרה של המאבק על זכות ההצבעה לנשים בתקופת הישוב".
מתגוררת בחיפה, נשואה ואם לשני בנים.
Shaqtin' a Fool

Shaqtin' a Fool היא פינה שבועית המשודרת בתוכנית Inside the NBA ברשת TNT. הפינה שודרה לראשונה בעונת 12–2011 כששחקן העבר שאקיל אוניל הצטרף לפאנל התוכנית והיא הוכנה בידי מייק גולדפרב. שם הפינה הוא משחק מילים על שמו של שאקיל והביטוי באנגלית "To Act a Fool", לנהוג כשוטה. הפינה מציגה פספוסים ואירועים מצחיקים וביזאריים שקרו במהלך משחקי ליגת ה-NBA בשבוע החולף. אוניל מגיש את הפינה ושאר חברי הפאנל (בדרך כלל קני סמית', צ'ארלס בארקלי וארני ג'ונסון) מספקים תגובות.
הפינה לרוב כוללת שחקני NBA אך למעשה היא לא מוגבלת וכוללת לעיתים גם מאמנים, שופטים, אוהדים, קמעות וכו'. תוכנית רגילה מכילה 5 קטעים כשבכל קטע מהלך מבדר או אוסף של מהלכים. בסוף כל עונה מצולם פרק סיכום עונה בו מוצגים "מהלכי העונה", ומוכרז "שחקן העונה" (Shaqtin' MVP).
מלבד פרקי הסיום, מפעם לפעם משודרים פרקים מיוחדים: פרק "אולסטאר", שמשודר מאז 2013, ומתייחס לאירועים ופספוסים שהתרחשו במהלך אירועי האולסטאר; פרק אמצע העונה, המשודר החל מעונת 2013/14, "The Shaqtin's" (כפארודיה על פרס האוסקר) ובו מחולקים פרסי אמצע העונה. ב-11 בדצמבר 2014 שודר פרק שהורכב מפספוסים ישנים, משנות השמונים, התשעים וכן משנות האלפיים. בנוסף הפרק כלל פספוסים של אוניל עצמו. בכל קטגוריה שודרו חמישה קטעים (20 בסך הכל).
פרס "מצטיין העונה" (Shaqtin' MVP) מוענק כל עונה בפרק הסיכום שנערך לאחר הפלייאוף. בשנתיים הראשונות הצופים נדרשו להצביע למהלך שהכי אהבו, השחקן שביצע את המהלך שזכה למספר הקולות הרב ביותר זכה בפרס. החל מעונת 2013/14 הזוכה הוא השחקן עם הכי הרבה הופעות בפינה במהלך העונה, במקרה של שוויון תערך הצבעה בין הצופים והשחקן שיקבל יותר הצבעות יזכה בפרס.
לאורך התוכניות הרבו להתמקד בסנטר ג'בייל מקגי ולהציגו בצורה נלעגת. מגי אף זכה ב"פרס" מפעל חיים ובסיכומי שתי עונות הוכתר כ"שאקטין MVP".
בעונת 2015/16 התמקדה התוכנית בשחקן ג'יימס הארדן כאשר שמה ללעג את חוסר התפקוד שלו בהגנה.
תטא בשדרית

תכונות

θ בשדרית הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B0 Vp, כלומר הוא מראה ספקטרום חריג מזה הנפלט מכוכבים מסוגו. נראה שהכוכב עשיר בחנקן, צורן וזרחן, אך עני בפחמן. מסתו מוערכת בקצת יותר מ-15 מסות שמש ורדיוסו בלמעלה מ-5 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא 31,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,300 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה כמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 20,000 מעוצמת ההארה של השמש.
θ בשדרית נמצא בתוך צביר פתוח בשם IC 2602 והוא הכוכב הבהיר ביותר בצביר. אף על פי שהמרחק, המהירות הרדיאלית והתנועה העצמית של θ בשדרית דומות לאלו של שאר כוכבי הצביר, גילו של θ בשדרית מוערך בפחות מ-5 מיליון שנים בעוד שהצביר הוא בן כ-30 מיליוני שנים. ההסבר המקובל לכך ש-θ בשדרית צעיר בהרבה מהצביר שאליו הוא שייך וכן לשכיחות החריגה של יסודות שונים בשכבותיו החיצוניות, הוא של-θ בשדרית יש בן זוג קרוב, שבעבר היה המסיבי מבין השניים והתפתח במהירות גדולה יותר. כאשר אזל המימן בליבתו של בן הזוג, הוא החל להתנפח בדרך להפוך לענק אדום, אך בשל המרחק הקטן בין השניים, עבר החומר משכבותיו החיצוניות של בן הזוג המפותח אל בן הזוג הקטן יותר. כתוצאה מהמעבר הפך התחלפו השניים בתפקידים וכעת הכוכב שהיה הקטן יותר הוא המסיבי והבהיר מבין השניים. מעבר החומר גם העשיר את שכבותיו החיצוניות של θ בשדרית בתוצרי ההיתוך של בן הזוג ומכאן שכיחותם החריגה. בעתיד, כאשר יאזל המימן בליבתו של θ בשדרית, הוא יתנפח לרדיוס גדול מהמרחק בין בני הזוג וחלק מהחומר יחזור אל בן הזוג העמום. למעשה גילו האמיתי של θ בשדרית הוא גדול בהרבה ודומה לגילו של הצביר, אך רוב הזמן הוא היה כוכב פחות מסיבי ומסוג ספקטרלי שונה ורק לפני מספר מיליוני שנים הפך להיות מה שהוא כיום.
מדידות ספקטרוסקופיות של אור הכוכב מראות על שינויים מחזוריים במהירות הרדיאלית שלו ומכך ניתן להסיק על קיומו של אותו בן זוג. מהמדידות ידוע שלבן הזוג מסה סביב מסת שמש אחת, ושהוא מקיף את θ בשדרית במרחק קטן מאוד של כ-4 אלפיות של יחידה אסטרונומית (כ-19 רדיוסי שמש) ובזמן הקפה של 2 ימים, 4 שעות ו-52 דקות. בשל הקרבה הרבה והבהירות הגדולה של θ בשדרית, לא ניתן לזהות את קרינתו של בן הזוג ולכן לא ידועים פרטים נוספים על תכונותיו.
משחקי שלטון

עלילה

הסרט עוקב אחר הנעשה במטה הבחירות של מייק מוריס (ג'ורג' קלוני), מושל פנסילבניה ומתמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לקראת הבחירות המקדימות באוהיו. סטיבן מאיירס (ריאן גוסלינג) מכהן כיועץ התקשורת הצעיר והמוכשר של הקמפיין, תחת מנהל הקמפיין המנוסה פול זארה (פיליפ סימור הופמן). הסרט מתמקד ביחסים בין אנשי צוות המטה, הכולל גם את המתמחה הצעירה מולי סטרנס (אוון רייצ'ל ווד), וביחסים בין מאיירס לבין צוות המטה של המועמד היריב, המונהג על ידי טום דאפי התככן (פול ג'יאמטי), וכן כתבת הניו יורק טיימס אידה הורוביץ (מאריסה טומיי).
הסרט נוגע במספר נושאים וערכים מהותיים מהעולם הפוליטי ובהם נאמנות, אמינות, יחסי עבודה, שמירה על אידיאליזם אל מול הצלחה אישית, תככנות פוליטית ועוד.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-68, בתור סרט הפתיחה של הפסטיבל, בו גם התחרה על פרס אריה הזהב, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בארץ הוקרן לראשונה בתור סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הפצתו המסחרית של הסרט החלה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2011, ובישראל ב-13 באוקטובר.
נלי קים

ביוגרפיה

קים נולדה בשוראב, שבטג'יקיסטן (באותה תקופה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית) לאב ממוצא קוריאני - ולדימיר ולאמא ממוצא טטארי - אלפיה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בווארנה בולגריה בשנת 1974 זכתה קים בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל על הקורה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה קים ב-4 מדליות מהן שלוש מדליות זהב. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית לפני רומניה ומזרח גרמניה, בתרגיל על סוס הקפיצות ובתרגיל הקרקע בניקוד המושלם 10. מדליית כסף בתחרות הקרב רב (78.675 נקודות) אחרי נדיה קומנצ'י מרומניה (79.275 נקודות) ולפני בת ארצה לודמילה טורישצ'בה (78.625 נקודות), במהלך תחרות הקרב רב היא זכתה בניקוד המושלם 10 בתרגיל על סוס הקפיצות ובכך הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה האולימפית שזכתה בציון זה על תרגיל זה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בסטרסבורג צרפת בשנת 1978 זכתה קים ב-4 מדליות מהן 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על סוס הקפיצות (19.625 נקודות) ובתרגיל הקרקע (19.775 נקודות) בצוותא עם בת ארצה ילנה מוחינה. מדליית כסף בתחרות הקרב רב אחרי מוחינה ולפני נטליה שפושניקובה אף היא מברית המועצות.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפורט וורת' ארצות הברית בשנת 1979 זכתה קים ב-5 מדליות מהן 1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתחרות הקרב רב, (78.650 נקודות) לפני מקסי גנאוק ממזרח גרמניה (78.375 נקודות) ומליטה רון מרומניה (78.325 נקודות), מדליות כסף בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על הקורה ובתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל על סוס הקפיצות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קים בשתי מדליות זהב בתחרות הקבוצתית, לפני רומניה ומזרח גרמניה ובתרגיל הקרקע בצוותא עם קומנצ'י (19.875 נקודות) לפני שפושניקובה וגנאוק (19.825 נקודות) ובכך הגנה על תוארה. 
קים עבדה תקופה ארוכה כמאמנת, אימנה מספר נבחרות לאומיות, ושפטה בתחרויות בינלאומיות רבות. 
כנשיאת הוועדה הטכנית של התעמלות הנשים האמנותית (Women's Artistic Gymnastics Technical Committee), קים מפקחת על קביעתם של כללים חדשים בהתעמלות הנשים, בכללם מערכת חדשה של ניקוד (Code of Points) אותה פיתחה הפדרציה הבינלאומית להתעמלות (Fédération Internationale de Gymnastique) בשנים 2004–2005 ומיושמת החל מ-2006.
אינסיידאוט

היסטוריה

ההרכב נוסד בשנת 1994 על ידי תומר גלאט ואלון לוין, שני תלמידי תיכון בני 16 מגבעתיים אשר למדו באותה הכיתה.
במהלך 1994 הוציא ההרכב את השיר "Dance" בשיתוף פעולה עם הזמרת דידי תחת חברת התקליטים "פונוקול". השיר הפך במהרה ללהיט מקומי כאשר זכה להצלחה רבה יחסית במצעדים בישראל ואף בספרד.
במהלך 1995 ו-1996 ההרכב שוחרר לשווקים ארבעה סינגלים נוספים שזכו גם כן להצלחה רבה במצעד הישראלי - השיר "Lover" (בוצע בשיתוף פעולה עם הזמרת דקלה שחר), והשיר "Will You (Still Love Me)", השיר "Let's Go", והשיר "One Last Thing". ההצלחה לה זכה ההרכב בישראל עוררה עניין בהרכב ברחבי העולם באותה, כאשר חלק משירי ההרכב החלו להיכלל באלבומי אוסף בינלאומיים של להיטים עכשוויים מאותה התקופה.
במחצית השנייה של שנות ה-90 הקריירה של ההרכב דעכה בעיקר בעקבות גיוסו לצבא של אלון לוין.
בשנת 1997, ההרכב הוציא לשווקים את הסינגל האחרון שלו - גרסת כיסוי ללהיט "Ecuador".‏
נאזיק אבדליאן

ביוגרפיה

אבדליאן זכתה במדליית זהב באליפות העולם להרמת משקולות של 2009. היא זוכת מדליית הזהב הראשונה מכל מגדר מהרפובליקה העצמאית של ארמניה באליפויות העולם, והאישה הארמנית הראשונה לזכות באליפות העולם בכל ספורט שהוא. מל דלוזיאן זכה במדליה הראשונה לנשים, כשזכה בארד ב-2006.
בסקר השנתי של עיתונאי הספורט הארמנים, אבדליאן זכתה בתואר הספורטאית המצטיינת של השנה, עם ניקוד שיא של 520 נקודות.
ב-26 באפריל 2010, אבדליאן הייתה מעורבת בתאונת דרכים בכביש המהיר בין ירוואן לגיומרי. בבית החולים בגיומרי, היא טופלה בשל שברים מרובים ונזק לעמוד השדרה. היא הועברה לבית החולים ארבוני בירוואן לבדיקות נוספות, ושם עברה ניתוח בגב התחתון ב-28 באפריל. לאחר תהליך השיקום, אבדליאן הודיעה שתהיה מוכנה להתחרות שוב ב-2013. היעדרותה ארכה יותר מזה, אך לאחר שבע שנים אבדיאן עשתה קאמבק וזכתה במדליית הזהב באליפות אירופה בהרמת משקולות של 2016. אבדיניאן ייצגה את ארמניה במשחקים האולימפיים של 2016 בריו דה ז'ניירו, אך הגיעה למקום החמישי, ולא זכתה במדליה.
ב-2018 יצאה הודעה מטעם הפדרציה להרמת משקלות של ארמניה, שאבדליאן פורשת מן הספורט.

חיים אישיים

אבדליאן נישאה למרים המשקולות לשעבר אריק קרפטיאן ב-9 ביוני 2012 בירוואן. בני הזוג היו מאורסים במשך זמן רב, אך החתונה נדחתה בגלל התאונה של אבדליאן. בנובמבר של אותה שנה, ילדה אבדיניאן את בנה, ואצ'ה.