google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי טורקמניסטן–צרפת

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 במרץ 1992 בעת חתימה על פרוטוקול.
ב-8 במאי 1993 שר החוץ הצרפתי אלן ז'ופה נפגש עם נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב. ב-28 באפריל 1994 ביקר פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת, בעיר אשגאבט, שם קיים שיחות עם נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב. ב-9-10 בספטמבר 1996 ביקר נשיא טורקמניסטן בצרפת, שם נפגש עם נשיא צרפת, ז'אק שיראק, ראש ממשלת צרפת, אלן ז'ופה ושר החוץ הצרפתי ארווה דה צ'ארט.
ב-10-13 באפריל 2008 ביקר שר החוץ של האיחוד האירופי ברנאר קושנר באשגבאט, במהלך ביקורו בטורקמניסטן הגיע לטקס חניכת השגרירות הצרפתית החדשה בעיר. ב-18 בספטמבר 2008 ביקר שר החוץ הטורקמני רשיד מרדוב בצרפת. ב-1 בפברואר 2012 ביקר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב בפריז. במהלך הביקור הוא קיים שיחות עם נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ועם הפמליה הצרפתית כולה.
ב-7 באוקטובר 2012 ביקר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב פעם נוספת בפריז, אך הפעם באופן לא רשמי. הוא הגיע לשם בשביל לשמש כאורח כבוד במירוץ הסוסים היוקרתי "Arc de Triomphe". ב-2 במרץ 2013 ביקר שר החוץ הצרפתי לורן פביוס באשגאבט. השר הגיע לאשגבאט פעם נוספת ב-17 ביולי 2015 ושוחח עם עמיתו רשיד מרדוב.
ב-מרץ 2017 הגיע לטורקמניסטן שר החוץ ז'אן-מארק ארו כדי לציין 25 שנים ליחסים בין שתי המדינות.
Rumours

הרקע לאלבום

האלבום "Fleetwood Mac", שיצא ב-1975 נחל הצלחה רבה, ואף הגיע למקום הראשון ב-1976. "Rhiannon", הלהיט הגדול של האלבום, הביא לחשיפה גדולה ללהקה ברדיו. באותו הזמן, הרכב הלהקה כלל את הזמר והגיטריסט לינדסי באקינגהאם, המתופף מיק פליטווד, הזמרת והקלידנית קריסטין מק'ווי ובעלה הבסיסט ג'ון מק'ווי והזמרת סטיבי ניקס. אחרי חצי שנה של מסע הופעות, הזוג מק'ווי התגרש, אחרי 8 שנות נישואין. הזוג הפסיק לדבר אחד עם השנייה ודיבר אך ורק "דרך המוזיקה". באקינגהאם וניקס, שהצטרפו ללהקה לפני האלבום "Fleetwood Mac", היו במערכת יחסים מתנדנדת, שגרמה להם לריבים רבים. מיק פליטווד, חווה אף הוא בעיות רבות אחרי שגילה שאשתו ג'ני, אמם של שני ילדיו, ניהלה רומן עם חברו הטוב.
חייהם הפרטיים של חברי הלהקה היו חשופים בתקשורת, שהובילו לשמועות לא נכונות. נאמר שקריסטין מק'ווי התאשפזה בבית החולים עקב מחלה קשה, ובאקינגהאם וניקס הוכרזו כהורים האמיתיים של בתו של מיק פליטווד, לוסי, לאחר שצולמו איתה. התקשורת אף פרסמה על חזרתם של חברי הלהקה המקורית, פיטר גרין, דני קיוואן וג'רמי ספנסר למסע הופעות שציין 10 שנים להקמת הלהקה. למרות הפרסומים הכוזבים, הלהקה לא שינתה את הרכב חבריה, למרות שלחברים לא היה זמן להתמודד עם הפרידות לפני הקלטת האלבום החדש. פליטווד ציין שחברי הלהקה הקריבו מעצמם רגשית רק כדי להשתתף בעבודה המוזיקלית. בתחילת 1976, הלהקה חשפה שירים חדשים בהופעה בפלורידה. החברים המייסדים, פליטווד ומק'ווי בחרו לוותר על שירותו של המפיק המוזיקלי הקודם קית' אולסן, והם הקימו חברה ששמה "Seedy Management" (ניהול עלוב), שתנהל את ענייני הלהקה.

הצלחת האלבום

האלבום זכה להצלחה רבה והיה האלבום השני של הלהקה שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. האלבום נשאר בצמרת מצעד האלבום האמריקאי במשך 31 שבועות ברציפות, והגיע למקומות הראשונים באוסטרליה, קנדה, ניו זילנד.
עד 1980, האלבום מכר כ-13 מיליון עותקים ברחבי העולם, ועד 1987 הגיעה הכמות ל-20 מיליון. כשהלהקה התאחדה למסע הופעות ב-1997, האלבום מכר כ-25 מיליון אלבומים ברחבי העולם. הכמות גדלה עד 2004, אז האלבום כבר מכר 30 מיליון, ו-40 מיליון אלבומים שמכרו עד 2009. נכון ל-2014, "Rumours" היה במצעד האלבומים הבריטי כ-522 שבועות בטופ 75, והוא האלבום ה-14 הכי נמכר בכל הזמנים בבריטניה. בארצות הברית, האלבום הוא האלבום השישי הנמכר ביותר.
אי-שוויון צ'בישב

בתורת ההסתברות, אי שוויון צ'בישב (נקרא גם צ'בישוֹב) הוא אי-שוויון המאפשר להעריך את ההתפלגות של משתנים מקריים על ידי התוחלת שלהם. אי השוויון קרוי על שמו של ממציאו, המתמטיקאי הרוסי פפנוטי צ'בישב. 
אי-שוויון צ'בישב קובע כי אם השונות והתוחלת של משתנה מקרי  קיימים, אז
לכל  מתקיים: 
בפרט, כאשר מציבים  במקום , ומשתמשים בעובדה כי 
מתקבלת הגרסה הבאה של אי-שוויון צ'בישב:
בגרסתו זו, אי-שוויון צ'בישב מאפשר להעריך את ההסתברות לכך שמשתנה מקרי כלשהו יסטה במידה זו או אחרת מהתוחלת שלו באופן מדויק יותר מאי-שוויון מרקוב ונותן משמעות נוספת למושג השונות. בפרט נובע ממנו, שכאשר השונות קטנה, ההסתברות לסטיות גדולות מהתוחלת קטנה גם היא. בעזרת אי-שוויון צ'בישב אפשר להוכיח את החוק החלש של המספרים הגדולים למקרה הפרטי שבו לסדרת המשתנים המקריים יש שונות סופית. אי-שוויון צ'רנוף נותן גרסה חזקה יותר עבור משתני ברנולי.

הוכחת אי-שוויון צ'בישב

על פי ההגדרה:
.
אם נבצע אינטגרציה רק על קבוצת הנקודות במרחב ההסתברות עבורן  נקבל גודל קטן
יותר או שווה לזה שהתחלנו ממנו:
ועל ידי חלוקה של שני האגפים ב  מקבלים את אי-שוויון צ'בישב.
ניתן גם להוכיח את אי-שוויון צ'בישב ישירות מאי-שוויון מרקוב.
פרילוקי

היסטוריה

העיר נוסדה ב-1085 בתקופת ולדימיר מונומך נסיך קייב. בשנת 1839 התגוררו בעיירה כ-2500 תושבים שהתפרנסו ממסחר בדגן בהמות ומשי. בשנים 1802–1832 הייתה חלק ממחוז פולטבה באימפריה הרוסית.

יהדות

קהילה יהודית התקיימה בפרילוקי במאה ה-17 אולם היא נחרבה בפרעות ת"ח ות"ט. הקהילה הוקמה מחדש בתחילת המאה ה-19 ובשנת 1847 דווח על כ-2000 יהודים. בסביבות שנת 1900 מנתה הקהילה מעל 5000 נפש. למרות שרבים מיהודי פרילוקי, כמו זלמן אברהם וקסמן, הגרו ממנה לארצות הברית, הקהילה המשיכה לגדול ובשנת 1926 היו בפרילוקי 
כ-9000 יהודים שהיוו מעל 30% מהאוכלוסייה בעיירה. בתחילת המאה ה-20 היו בעיירה 8–9 בתי כנסת. היהודים התגוררו בחלקם בשכונות יהודיות ובחלקם בשכונות מעורבות עם לא יהודים, והתפרנסו בעיקר ממסחר וכבעלי מלאכה. הבונד ארגן בעיירה הגנה עצמית יהודית והיו לו תומכים רבים.
במקום התקיימה ישיבה ובשנים 1900–1909 כיהן בה כרב יהודה ליב צירלסון. החליף אותו הרב אברהם יהושע השל זמסקי. 
בשנת 1915, בעת גירוש היהודים ממחוזות הספר בראשית מלחמת העולם הראשונה, הגיע גל של אלפי פליטים יהודים, שנמלטו בחוסר כל משאבלי, מקובנה ומשאר מקומות ויהודי פרילוקי נזדעזעו ונרתמו לפעולה למען הפליטים שנתקבלו על ידיהם בזרועות פתוחות. בין הפליטים היה הרב משה חסקין שגורש מקרקינובה ונתמנה בשנת 1919 לרב במרכז העיר וכיהן בתפקיד תחת הצקות הקומוניסטים עד שנת 1933. 
ב-1919 עזבה קבוצת בחורים מפרילוקי את העיר ונסעה לאודסה. הם עבדו באחוזה שהקים האגרונום אברהם זוסמן והגיעו לארץ ישראל בדצמבר 1919, באוניה רוסלאן, שלימים כונתה "מייפלאוור של התנועה הציונית". בימי מלחמת האזרחים ברוסיה בין הקומוניסטים ללבנים, עברה העיר מיד ליד, ויהודיה עמדו בסכנת מוות ושוד, במיוחד תחת שלטונות סמיון פטליורה והצבא הלבן של אנטון דניקין ("פרעות פטליורה"). בלילה בו נסוג צבא דניקין מפני הצבא האדום הם רצחו 27 יהודים. בשנים 1922-1923 כמעט ולא הייתה שום פעולה ציונית מאורגנת בפרילוקי. מספר נערים יהודיים, בני 16–17, בעלי הכרה לאומית, בהם יצחק אלחנן חסקין, פעלו במחתרת לגיוס בני נוער לפעילות ציונית וגייסו לשורותיהם למעלה ממאה חברים. הם הקימו קשר עם מרכזי התנועה בפולטאבה ובקייב ונסעו לשם כדי לקבל חומר לפעילותם ולקבל אליהם שליחים. כמה מהם הצטרפו לתנועת החלוץ.
לאחר כניסת הנאצים לפרילוקי הם העבידו את היהודים בעבודת פרך. לאחר זמן מה הם כלאו את כל היהודים באחד המבנים בעיירה ושרפו אותם חיים. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו חלק מהיהודים שברחו מפני הצבא הגרמני לפרילוקי ובשנת 1959 היו בה כ-2200 יהודים שהיוו כ-5% מהאוכלוסייה. בית הכנסת האחרון בעיר נסגר בשנת 1961 בפקודת השלטונות.
אנדרה ז'יד

ביוגרפיה

אנדרה ז'יד נולד בפריז לאב שהיה פרופסור למשפטים באוניברסיטה של פריז. הוא גדל בסביבה מבודדת בנורמנדיה והפך לסופר בגיל צעיר. ב-1891 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "יומניו של אנדרה ואלטר". בשנים 1893–1894 ערך מסעות בצפון אפריקה, התיידד עם אוסקר ויילד באלג'יר וגילה נטיות הומוסקסואליות. ב-1895, אחרי מות אמו, נישא לדודניתו מדלין רונדו, אך לא היו להם ילדים. ב-1916 הפך מרק אלגרה בן ה-16, (לימים במאי קולנוע ידוע), למאהבו של ז'יד. ב-1918 פגש אנדרה ז'יד בדורוטי ביסי, שהייתה חברתו במשך למעלה משלושים שנה ותרגמה את כתביו לאנגלית. ב-1923 נולדה לו בת מאישה אחרת בשם מאריה ון-ריסלברג.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך אנדרה ז'יד למקור השראה לסופרים כאלבר קמי וז'אן פול סארטר. ב-1923 פרסם ספר אודות הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. ב-1924, כאשר הגן על יצירתו "קורידון" ועל ההומוסקסואליות, גונה על ידי חלק ניכר של הציבור. הוא עצמו חשב כי הייתה זו הטובה שביצירותיו. אחרי 1925 החל לדרוש תנאים אנושיים לאסירים בבתי הכלא. ב-1926 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו. בשנים 1926 - 1927 ערך מסעות במושבות הצרפתיות שבמרכז אפריקה. הוא כתב על מסעותיו אלה: "מסע בקונגו" ו"בחזרה מצ'אד". במאמרים אלה הוקיע את האינטרסים הכלכליים של צרפת בקונגו ודרש רפורמה. הוא הוקיע במיוחד את השתלטותן של חברות צרפתיות על חלקים של המושבות באפריקה ואת ניצול האוצרות הטבעיים שלהן, בעיקר גומי. הוא תיאר כיצד מכריחים את הילידים לעזוב את הכפרים למשך שבועות רבים כדי ללקט את הגומי מן העצים, והשווה זאת לעבדות.
במשך שנות השלושים הפך לקומוניסט, אך התאכזב מן הקומוניזם אחרי ביקורו ברוסיה הסובייטית. התנגדותו לקומוניזם גרמה לו לאבד רבים מחבריו הסוציאליסטים. ב-1942 אנדרה ז'יד עזב את צרפת והתגורר בתוניסיה עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-1947 זכה בפרס נובל לספרות. אנדרה ז'יד נפטר ב-1951, ובשנה שלאחריה הכנסייה הקתולית הכניסה את ספריו לרשימת הספרים האסורים.
דב שרירא

ביוגרפיה

דב בר שרירא גדל בעיר וילנה. מנעוריו היה בין עסקניהם הפעילים של תנועות הנוער ותנועת העבודה הציונית בעירו, ומילא בה תפקיד של מזכיר ההסתדרות הציונית. בשנת 1926 עלה לארץ ישראל, ואחר כך נסע לפריז לסיים את השכלתו במשפטים. מילא תפקידים ארגוניים וציבוריים שונים בארץ. היה מזכיר "הסנה", מזכיר כללי של הוועדה המרכזית למשפחת החייל בוועד למען החייל, עורך "דברי הכנסת" עד 1954, ומתחילת שנה זו עבד בהוצאת עם עובד. היה מפעיליה של מפא"י, ועבד בעבודה גרפית במטה המפלגה.
שרירא השתתף בכתבי עת שונים. ערך אלבום תצלומים בשם "מדן ועד באר שבע" (1940) וכן את הספר "שנה בישראל תש"ח–תש"ט: פרשת השנה בתמונות (עברית וצרפתית; תש"ט). בראשית שנת 1955 החל להוציא ירחון בנושאי ספרות וחברה בשם "אכסניה" (שפסק להופיע באותה שנה). היה מעורה בחוגי האמנים והסופרים.
בבוקר מותו הגיע עם אחותו לבניין "תפארת" (שדרות רוטשילד 31 פינת רחוב אלנבי), משם התכוונו לנסוע במונית לביתה שבקריית חיים. הוא עלה לקומה הרביעית וקפץ ממנה מטה לפסאז'. היה בן 50 במותו. בדיקה רפואית שנערכה בו ימים אחדים קודם לכן, בעקבות ניסיון התאבדות בקפיצה למול מכונית מסחרית ברחוב מגוריו, שלמה המלך, שאירע בשבוע שלפני כן, העלתה כי הוא סובל מהפרעה נפשית וזקוק לטיפול. בתוך כך הוא התלונן בפני ידידו, אחיו של חבר הכנסת הרצל ברגר, כי התרשם שבמטה הבחירות של מפא"י חושדים בו ומנהלים חקירה נגדו; אולם בדיקה העלתה כי אין חקירה כזו, וכך נמסר לשרירא.
דב שרירא היה רווק. הותיר אחות נשואה, פני דודסון. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול במעמד קהל רב, שכלל את יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק, חברי כנסת, נציגי מוסדות ציבור ואנשי תיאטרון, ידידיו ומכריו.
ריקרדו ג'אקוני

ילדותו

ג'אקוני נולד בג'נובה שאיטליה ואת ילדותו עבר במילאנו. אמו של ג'אקוני הייתה מורה למתמטיקה ולפיזיקה בבית ספר תיכון וכן מחברת ספרי לימוד בגאומטריה, ואביו היה בעלים של עסק קטן. הוריו נפרדו כשהיה בן שמונה. 
חינוכו המוקדם לא היה שגרתי.  תחילה היה בגן-ילדים גרמני. כיתה א' בבית ספר צבאי. לאחר מכן למד בג'נובה ובמילאנו לסרוגין כשהוא גם נשאר כיתה וגרם לבעיות משמעת. בזמן מלחמת העולם השנייה היה נער צעיר. לאחר הפצצת מילאנו ב-1942 הוא עבר לגור עם דודתו בקרמונה, שם הייתה לו גישה לספריה גדולה שכללה גם ספרות קלאסית וג'אקוני בילה בה זמן רב והרבה לקרוא. שם עשה את התקדמותו הגדולה בלימודים, ב-1944 שב למילאנו ובשנתו האחרונה בתיכון קפץ כיתה, היישר לאוניברסיטת מילאנו, בה סיים תואר דוקטור בפיזיקה בתוך 4 שנים.

לימודים ומחקרים

ג'אקוני התחיל את עבודתו בקרניים הקוסמיות של קרינת X כעבור עשור מגלוי קרינת X מהשמש. הוא הדריך מספר תצפיות והשגחה של המידע שהוביל לגלוי קרניים קוסמיות של קרינת X מחוץ למערכת השמש, כולל כוכב Scorpius X-1 ו Crab Nebula סופרנובה. 
ההישגים שלו עוררו עניין אצל מדענים אחרים שבתחילת דרכם באסטרונומית קרינת X. לתקופה ארוכה מחקריו של ג'אקוני עודדו משמעות של לוויין Uhuru שקולט קרינת X ונע סביב כדור הארץ כדי להגן על השמיים, הלוויין ההוא שוגר בשנת 1970. באותה שנה (1970) הוא בנה הטלסקופ הראשון בעל ההגדרה הגבוה של קרינת X, בשם מצפה הכוכבים של איינשטיין (Einstein Observatory) ושוגר ב-1978. הטלסקופ הראשון (Einstein Observatory) בדק את אטמוספירת הכוכבים, שאריות של סופרנובות וגילה מקורות של קרינת X בגלקסיות אחרות. 
בשנת 1981 ריקרדו ג'אקוני קבל את מדליית ברוס, וב-1999 שוגר מצפה הכוכבים (Chandra (X-Ray שהיה ועד עכשיו הוא המכשיר החזק והיעיל ביותר, וג'אקוני הוא המדען שהציע אותו ב-1976.

זכייה בפרס נובל

ג'אקוני זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2002. הפרס הוענק לו "על תרומתו החשובה לאסטרופיזיקה, שהביאה לגילוי מקורות קרני הרנטגן הקוסמיים". הוא קיבל מחצית מהפרס, וריימונד דייוויס ומסטושי קושיבה קיבלו רבע מהפרס הכספי כל אחד, על תגליותיהם בתחום אסטרונומיית ניוטרינו.
נפטר בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית ב-9 בדצמבר 2018.
אגריג'נטו (נפה)

היסטוריה

נפת גירג'נטי בממלכת שתי הסיציליות התקיימה בין השנים 1818 - 1860 . השכנה בדרום-מערב של האי סיציליה, וגבלה בנפת קלטניסטה ממזרח, בנפת פלרמו מצפון, בנפת טרפאני ממערב. בשנת 1840 התגוררו בה 16,751 נפש. בירת נפת קלטניסטה הייתה העיר אגריג'נטו. 
שמה של הממלכה ניתן לה בידי המלך פרדיננד השישי אשר לאחר שינוי שמה נודע כ"פרדיננד הראשון של ממלכת שתי הסיציליות".
ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי. בעקבות כך סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.

גאוגרפיה

נפת אגריג'נטו ממוקמת על חוף הים התיכון בדרום-מערב סיציליה. הנפה משתרעת על שטח של 3,247 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו 456,612 תושבים. הנפה גובלת בנפת פלרמו מצפון, בנפת קלטניסטה ממזרח ובנפת טרפאני ממערב. איי פלאגי (Isole Pelagie), שהגדול בהם הוא למפדוזה, שייכים גם הם לנפה.

כלכלה

הגידולים החקלאיים בנפה הם כבשים, זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה ועוד. משק החי כולל גידול כבשים, עזים ובקר. על המחצבים המופקים בתחומי הנפה נמנים מלח מאובן, גופרית ושיש.
דודס

דודס הוא משחק המבוסס על משחק כדור הבסיס האמריקאי, ולפיכך מצריך שתי קבוצות. כלי המשחק הם כפיס עץ קצר, המחודד משני קצותיו, וקרש ארוך יותר ושטוח. אחד מחברי הקבוצה שב"בית" מניח את הכפיס הקצר על הקרקע, וחובט בו באמצעות המקל הארוך כדי שיתרומם. משהתרומם הכפיס באוויר, מנסה החובט לחבוט בו שנית, הפעם למרחק. בגרסה אחרת של המשחק, מגיש החובט את הכפיס כפי שמגישים באמצעות מטקה. מטרת החובט להספיק לעבור ארבע תחנות מסומנות מראש הנמצאות במרחק של כ-20 מטר זו מזו ולחזור חזרה הביתה, לפני שחברי הקבוצה השנייה, קבוצה ה"שדה", יספיקו להביא את הכפיס חזרה לבסיס.
שחקן שלא יצא מבסיס הבית לאחר שלושה ניסיונות חבטה, מכיוון שניסיונות החבטה שלו היו חלשים, והכפיס הוחזר מהר מדי לבית, או שחשש שכך יקרה, נקרא "שרוף". אם הוחזר הכפיס לבית בעת ששחקן היה בדרכו בין שתי תחנות, השחקן שהיה בדרך נשרף. אם נתפס הכפיס באוויר, החובט שרוף. שחקן שחבט ולא הספיק לרוץ את כל התחנות נשאר "תקוע" בתחנה האחרונה אליה הגיע. שחקן כזה רשאי להמשיך לרוץ בפעם הבאה שיוצא לדרך שחקן מקבוצתו. השחקן שחבט מספיק חזק כדי לאפשר לשחקנים תקועים להגיע חזרה הביתה נקרא "מציל".
הקבוצות מתחלפות בתפקידיהן לאחר שכל חברי הקבוצה שבבית סיימו את תורם. קבוצה מפסידה אם כל שחקניה תקועים או שרופים.
מחנכים התנגדו למשחק בכפיס העץ בגלל הסכנות הפיזיות הטמונות בו, שעיקרן פגיעה בעיניים.

הקפות

משחק בכדור טניס במקום במקל קצר. המחבט עשוי להיות מקל של מטאטא. במסגרת פעילויות שיעורי אימון גופני בבית הספר המשחק מכונה בית-שדה או  (ארבע) תחנות. הכינוי הקפות רווח באמצע המאה העשרים. בחיפה של שנות השלושים עד שנות השישים של המאה העשרים המשחק כונה כדור הקפה, וקבוצת השדה הייתה צריכה להביא את הכדור לתחנה הבאה (או לאחת התחנות הבאות) של השחקן הרץ, ולא לבסיס.
כדור חלופי לכדור טניס היה כדור פינג פונג מגומי מלא שנטבל בנפט או בטרפנטין כדי שיתנפח.

מוכנים

גרסה מפתח תקווה. כהכנה למשחק מציירים בגיר קו ולידו מעגל. החובט עומד על הקו, קורא "מוכנים?" וחובט בכפיס באמצעות המקל הארוך. יתר המשתתפים מנסים לתפוס את הכפיס, המכונה בולבול.
תפס שחקן את הכפיס בעודו באוויר - החובט נפסל, והתופס הופך לחובט במקומו.
נחת הכפיס על הקרקע - הראשון שהצליח להגיע אל הכפיס ולזרוק אותו חזרה לתוך המעגל המצויר, פוסל את החובט ותופס מקומו. נחת הכפיס מחוץ למעגל, מותר לחובט להרחיק את הכפיס מן המעגל באמצעות המקל הארוך.
קזון סיטי

היסטוריה

לפני שקזון סיטי הוקמה היו באזור בו היא נמצאת היום מספר יישובים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 לנשיא הפיליפינים מנואל ל. קזון היה חלום להקים עיר שתיהפך לבירה העתידית של הפיליפינים במקום מנילה ולמקום מושבם של הפועלים באזור. ב-1938 הוא הקים קרן לקניית אדמות למען הקמת העיר וקנה כ-15 קילומטרים רבועים ממשפחה מקומית בשביל מטרה זו. העיר הוקמה רשמית ב-12 באוקטובר 1939 ונקראה על שמו של קזון. בגלל מלחמת העולם השנייה שפרצה באותה שנה ביצוע העברת הבירה התעכב.
לאחר המלחמה הוסדרו גבולותיה של העיר. יישובים רבים באזור נכללו בתוכה, והועברו אליה שטחים מערים אחרות באזור, כמו קלואוקן, עד ששטחה היה למעלה מ-150 קילומטרים רבועים. ב-17 ביולי 1948 נשיא הפיליפינים באותה עת אלפידיו קירינו חתם על חוק שהסדיר את הגבולות בין קלואוקן וקזון סיטי והכריז עליה כבירת הפיליפינים.
ב-24 ביוני 1976 נשיא הפיליפינים פרדיננד מרקוס הורה על החזרת הבירה למנילה.

חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת אטנאו דה מנילה ואוניברסיטת הפיליפינים דילימן.

תחבורה

בקזון סיטי עוברים הקווים LRT-1 ו-MRT-2 של הרכבת הקלה של מנילה וכן קו MRT-3 של הרכבת התחתית של מנילה, המקשרים את קזון סיטי לכלל מטרופולין מנילה. יש תוכנית להקמת עוד שני קווים נוספים של הרכבת הקלה שיעברו בעיר.
בנוסף התחבורה הציבורית בעיר משתמשת בג'יפנים ואוטובוסים.
זיו איתן

ביוגרפיה

איתן החל את לימודיו אצל אלון בור, הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, והמשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב. בתום לימודיו אלו השתלם איתן באקדמיה המלכותית למוזיקה בקופנהגן אצל פרופסור בנט לילוף, וכן למד אצל סולנים קלאסיים בניו יורק: ג'ים פרייס, גורדון סטאוט, לי-הווארד סטיבנס וויליאם מארש. במקביל אף למד לנגן על כלי הקשה לטיניים אצל ג'רי גרבל ועל מערכת תופים אצל דייוויד ריץ'.
בשנת 1994, תוך כדי לימודיו, החל להופיע במועדוני דאנס בניו יורק, במופעים המשלבים כלי הקשה ומוזיקה אלקטרונית. במהלך השני גיבש איתן את סיגנונו האישי, המשלב מספר סגנונות מוזיקליים: קלאסי, אלקטרוני, דאנס ומוזיקת עולם.

קונצרטים והופעות

איתן ביצע את מופע הפתיחה הרשמי של פסטיבל ישראל (ב-2002) ומופע נוסף בפסטיבל ישראל (1999). הוא הופיע בטקסי פרס ישראל (2003) והופיע בטקס פרס נובל בישראל (2005).
איתן השתתף בסיורים של המקהלה הפילהרמונית באירופה כסולן וכן הופיע בסיור קונצרטים במזרח הרחוק עם המופע שלו "מסע אל תוך הקצב". (מרץ 2005). הוא הופיע במופע ענק לרגל יום העצמאות של ישראל בברלין (מאי 2006) גם עם המופע "מסע אל תוך הקצב", הופיע בארצות הברית באולם ג'ילט פוטבול בבוסטון (מאי 2007). בנוסף הוא מרבה להופיע בפני ילדים ונוער, באמצעות משרד החינוך (סל תרבות) ובאמצעות "אמנות לעם". זיו איתן פעיל גם כיום בתחום הדאנס העכשווי, בצד קונצרטים קלאסיים ומופעים גדולים. מרבה להופיע במסגרת אירועים עסקיים למיטב חברות המשק, מרבה להופיע באולמות קונצרטים ומועדוני דאנס עכשוויים.

קריירה בינלאומית

אלבום הבכורה שלו, "מסע אל תוך הקצב", מופץ על ידי החברה הגרמנית PKS GROUP באירופה ובצפון אמריקה. אלבומו השני יצא ב-2007 ונקרא "NO LIMITS", ומופץ על ידי תמוז רקורדס. לאיתן יצא גם אלבום שלישי.
ב-2007 זיו איתן יצא לסיבוב הופעות בחו"ל והשתתף בסיורים ובפסטיבלים ביפן, דרום אפריקה, ארצות הברית, איטליה והונג קונג.
לורי סגל

ביוגרפיה

סגל נולדה בווינה, שבאוסטריה, כבת יחידה למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. אביה היה מנהל חשבונות ראשי בבנק, ואמה הייתה עקרת בית. ספרה ״Other People's Houses" מתאר את ילדותה, ואת השתתפותה כילדה בגל הראשון של הקינדר-טרנספורט, משימת הצלה שבמסגרתה נשלחו ילדים יהודים לאנגליה.
כמעט קיץ שגרתי

תקציר העלילה

משפחתו של טוני קסטלביצ'יו (פבריציו בנטיבוגליו) ומשפחתו של קרלו פטינה (אלסנדרו גאסמן) הן שתי משפחות מנוגדות, שונות במעמדן החברתי ובמנטליות, המבלות יחד את חופשת הקיץ שלהן בבית נופש על חוף הים. חופשתן השלווה משתבשת, כאשר טוני וקרלו מפתיעים אותן ומודיעים שהם מאוהבים ומתכוונים להתחתן בעוד 3 שבועות. פנלופה (יסמין טרינקה), בתו של טוני, וסנדרו (פיליפו סקיציטאנו), מחליטים לשתף פעולה, על מנת לעשות הכל כדי לסכסך בין שתי המשפחות ולהביא לביטול החתונה.

הפקה

צילומי הסרט החלו בנובמבר 2018. הסרט צולם ברומא, בפורמיה ובגאאטה.

הפצה

באיטליה, הסרט יצא להפצה בבתי הקולנוע ב-28 בפברואר 2019.
אטא בקנטאור

מאפיינים

η בקנטאור הוא כוכב הסדרה הראשית כחול עם סיווג ספקטרלי B2 Ve, מסתו גדולה ומוערכת בכ-12 מסות שמש, רדיוסו כ-5.5 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של קרוב לפי 900 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-25,000 קלווין, גורמת לכך שכמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 8,700 מעוצמת ההארה של השמש. מהירות הסיבוב העצמי של η בקנטאור היא גבוהה מאוד ועומדת על לפחות 330 קילומטר בשנייה. כתוצאה מכך הוא זורק מפניו שכבות של גז היוצרות דיסקה המקיפה אותו. הקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב מייננת את הגז בדיסקה ויוצרת ספקטרום פליטה. אירועים של השלכת גז גורמים לשינויים לא צפויים בבהירות הכוכב, שנעה בין דרגות 2.30 ו-2.41, ומשום כך הוא מסווג כמשתנה גמא בקסיופאה. בנוסף יש ל-η בקנטאור מחזורי השתנות מרובים ומורכבים. התדירות של המחזור הקצר ביותר היא פחות משעה והתדירויות של הארוכים יותר הן בין יום לשלושה ימים. השינויים בבהירות בכל אחד ממחזורי ההשתנות הם ממספר אלפיות של דרגת בהירות ועד לשתי מאיות של דרגת בהירות.
Bring Me to Life

רקע

סולנית הלהקה איימי לי, הצהירה שלשיר ישנן מספר משמעויות. בריאיון ל-VH1 סיפרה לי שהשיר מדבר על הרחבת האופקים. היא ציינה שהוא נכתב על התעוררות לכל הדברים שהוחמצו במשך זמן רב. כמו כן, היא הוסיפה שיום אחד ניגש אליה אדם שאמר לה משהו שגרם ללב שלה לפעום מהר, ושאז היא בעצם הבינה שהיא הייתה חסרת תחושה, ושהיא חיה את חייה ללא הנאה. בריאיון אחר שהעניקה במהלך סיבוב הופעות, סיפרה לי שהיא הייתה במערכת יחסים בה היא סבלה, ולא הייתה מאושרת כלל. היא שוחחה במסעדה עם ידיד של הלהקה, ומהמעט שהם דיברו היא הרגישה שהוא יודע בדיוק איך היא חושבת, ושהיא לא באמת מאושרת. 
במהלך ריאיון אחר, ציינה לי שהשיר נכתב על אותו חבר, ג'וש הארצלר, לו היא נישאה במאי 2007.

רשימת השירים

לשיר הוקלטו, וכן יצאו מספר גרסאות נוספות לפני יציאתו של האלבום Fallen. הגרסאות השונות כוללות לחן שונה, ובחלקן ללא ליוויו של פול מק'קוי כזמר אורח בשיר. גרסה אקוסטית של השיר הוקלטה ויצאה ב-DVD של Bring Me to Life. בנוסף, יצאה גרסת רמיקס, גרסה בהופעה חיה אותה ניתן לראות ב-DVD של הלהקה Anywhere but Home כאשר היא מכילה קולות סולו ונגינת פסנתר לפני תחילת השיר, בעוד ג'ון לקומפט ביצע את החלק של מק'קוי בשיר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר צולם בינואר 2003 ברומניה, והוא בוים על ידי פיליפ סטוצל. הקליפ צבר פופולריות רבה והוא שודר בערוצים רבים.
הקליפ מתחיל כשרואים את לי ישנה בחדר שלה שנמצא בבניין גבוה. את שאר חברי הלהקה רואים כשהם מנגנים בקומה גבוהה יותר בבניין.
בתחילת הפזמון ניתן לראות את פול מק'קוי בחדר אחר בזמן שלי מתעוררת והולכת לכיוון החלון. לי יוצאת מהחלון ומתחילה לטפס על הבניין עד שהיא מגיעה לחדר בו נמצאים שאר חברי הלהקה. מק'קוי מבחין בלי שמטפסת על הבניין, ופותח את החלון - דבר הגורם לה למעוד. הוא מנסה לעזור לה ללא הצלחה והיא נופלת מהבניין. לאחר מכן רואים את לי שוב במיטה, והכל מתברר כחלום.
בקליפ איימי לי ממחישה את השיר, בו היא מחפשת מישהו ש"יעיר אותה ויציל אותה"  (Wake me up-inside and save me).
פארק סטארבד רוק

פארק סטארבד רוק או שמורת סטארבד רוק (באנגלית Starved Rock State Park) הוא פארק במדינת אילינוי שבארצות הברית.  הפארק משתרע על כ-10.6 קמ"ר של קניונים וממוקם דרום מזרחית לכפר צפון אוטיקה במחוז לה-סאל על גדות נהר אילינוי. לפני 14,000-17,000 הכו באזור שטפונות עצומים אשר הקוות מימיהם יצרו את הקניונים ואת צורות הסלע השונות בפארק. הטבע בפארק מתאפיין בצמחיית יער ובמגוון חיות בר. כשני מיליון מבקרים מגיעים לפארק מדי שנה ודייג מהווה את אחת האטרקציות המרכזיות בפארק.
בטרם הגיעו האירופאים לאמריקה, האזור היווה בית ומסתור לשבט הקסקסקיה הילידי שבנה את "הכפר הגדול של אילינוי" מעבר לנהר.
לואי ז'ולייה וז'אק מארקט היו האירופאים הראשונים בהיסטוריה המוכרת אשר חקרו את האזור. ב-1683 סיימו הצרפתים להקים את מבצר סנט לואיס על גבעת אבן חול הצופה על הנהר. מאוחר יותר, במאה ה-18, על פי תורה שבעל פה, קבוצת ילידים מפדרציית האיליני התבצרו על הגבעה לאחר שנסוגו אליה בקרבות מול שבטי האוטווה והפוטווטומי. השבטים צרו על הגבעה ויושביה עד שאלו גוועו ברעב והגבעה קיבלה את שמה - סטארבד רוק - הסלע הגווע.
בשלהי המאה ה-19 השטח פותח כחלק מאתר נופש. האתר נקנה על ידי מדינת אילינוי ב-1911 כדי להפכו לפארק בחסות המדינה. בשנות השלושים של המאה ה-20 נבנו באזור מתקני הפארק על ידי חיל השימור האזרחי במסגרת הניו דיל. מתקנים אלו מהווים כיום חלק נוסף בחשיבותו ההיסטורית הלאומית של הפארק. בשנת 1960 הוכרזה הגבעה כאתר היסטורי לאומי. בשטח הפארק נערכו מספר מחקרים ארכאולוגיים אשר בחנו פעילות ילידית ואירופאית באזור.
סטמפורד (קונטיקט)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דן אנד ברדסטריט

דן אנד ברדסטריט ישראל

החברה בישראל היא חברת בת של דן אנד ברדסטריט העולמית. החברה מנתחת ומדרגת את כלל העסקים והחברות בישראל.
באוקטובר 1961 דן אנד ברדסטריט הודיעה כי בכוונתה לפתוח סניף בישראל. בינואר 1962 הסניף הוקם, והחל בפעילותו.
החברה מספקת ללקוחותיה מידע פיננסי, באמצעות מערכת אינטרנטית המספקת דוחות עסקיים, שירותי מעקבים ומודיעין עסקי ובעיקר התרעות על חברות ועסקים בישראל, וכך מאפשרת ניהול סיכוני אשראי וסיכונים עסקיים אחרים.
שרות נוסף הוא פילוח והכנת רשימות דיוור מותאמות ללקוח, המתבצע על בסיס מאגר המידע הגדול מסוגו, המכיל את כל החברות והעסקים הקיימים בארץ. (המתקבל ממדינת ישראל על בסיס חוזה ארוך טווח שנחתם עם החברה) הפילוח מתבצע על פי קשת רחבה של סגמנטים שונים, כגון גודל חברה, שיוך לענף, מחזורי הכנסות, רמת סיכון, מיקום גאוגרפי  וכדומה. 
בנוסף החברה מפרסמת מדי שנה את מדריך ה-"Dun's 100", המדרג את החברות המובילות בישראל, ע"פ מגוון הסקטורים והענפים הקיימים במשק המקומי.
שירות נוסף אותו מציעה החברה לקהל הוא אתר "הדירקטורים", המציע מפת קשרים דינמית אינטראקטיבית בין דירקטורים ודירקטוריונים של חברות שונות. לאתר זה ישנו ערך מוסף גם עבור מעקב אחר קשרי הון-שלטון.
כחלק מהשתייכותה לרשת דן אנד ברדסטריט העולמית, מספקת החברה שירותי מידע עסקי נרחב על חברות מחו"ל, החל מדוחות מידע עסקי, דוחות מדינה (המספקות תמונת מצב על איתנות פיננסית של מדינות ברחבי העולם), מאגרים שיווקיים נרחבים ועוד.