google/wiki40b huggingface dataset:
אוסמונד, מלך סאסקס

אוסמונד (באנגלית: Osmund) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית. 
פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק. ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").
על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).
צו אשר הוציא אוסמונד בשנת 762 (ככל הנראה מדובר בטעות והצו יצא בשנת 765) שרד עד ימינו, ובו נקרא אוסמונד בשם "אוסמונדוס" (Osmundus).
בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" (Osmundus rex - המלך אוסמונד).
אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה. בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" (Osmund dux - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.
כפר ויתקין

היסטוריה

כפר ויתקין הוא היישוב הראשון שהוקם בעמק חפר. הכפר הוקם בשנת 1930 על ידי קבוצה של עשרים אנשים שהתיישבו בבית אבן ישן (שכיום נמצא בביתן אהרון) לאחר שלוש שנים, בשנת 1933, עברה הקבוצה למבני קבע, והבית הישן קיבל את השם "בית הראשונים". בשנת 1939 כבר נמנו ביישוב 700 תושבים ב-150 משקים (כלומר מספר המשקים ביישוב נשאר ללא שינוי מאז הקמתו).
תושבי הכפר הקימו את גשר הצבים מעל נחל אלכסנדר ואת המזח שבחוף בית ינאי. המזח הוקם, באופן רשמי, כדי לסייע בייצוא אבטיחים, אולם עיקר הפעילות עליו הייתה פעילות העפלה והברחת נשק ללוחמי המחתרות. אחת האוניות שפרקה שם מעפילים ונשק הייתה אלטלנה.
מושב כפר ויתקין מונה 150 משקים חקלאיים, כ-20 יחידות של "עובדי ציבור" ועוד 150 משקי בית בהרחבה של הכפר. מתוך 150 המשקים החקלאיים רק כמחצית פעילים בחקלאות, בעיקר בענפי הרפת, הלול, פרדס וגידול פרחים.
היישובים השכנים לכפר ויתקין הם היישוב הקהילתי חופית, המושב השיתופי בית חרות, ומעבר לכביש החוף - המושב בית ינאי. בכפר נמצאים רוב המוסדות המשרתים את תושבי גוש היישובים, ובכלל זה בית הספר היסודי ע"ש יוסף ויתקין, גני ילדים, חנות מכולת, סניף דואר, מתחם ה"גוש" המרכז את פעילות תנועת הנוער, בית "יד לבנים", בית כנסת, מתנ"ס ועוד. מקום מושבה הראשון של מועצת עמק חפר היה בכפר ויתקין, עד שעבר לאזור צומת רופין.
סמוך להקמתו כיהן הרב אליעזר ולדינברג תקופה קצרה כרב היישוב. בשנת תשע"ה נבחר הרב אליהו סטולוביץ לרב היישוב.
יעל נזרי

ביוגרפיה

יעל נזרי נולדה וגדלה בקריית שמונה. אמה יוהנה היא אדריכלית נוף הולנדית, שהגיעה לישראל כמתנדבת בקיבוץ הגושרים, ולאחר מכן התגיירה, ואביה יצחק הוא חשב שכר. היא הצעירה מבין שלוש בנות. מגיל צעיר למדה בלט קלאסי וג'אז ובתיכון, למדה במגמת כימיה.
בגיל 18, לפני הגיוס לצה"ל זכתה בתחרות "מלכת היופי". נזרי ויתרה על תחרות "מיס תבל", משום שלא רצתה לדחות את השירות הצבאי, ובמקום זאת ייצגה את ישראל בתחרות "מיס עולם".
מאז הזכייה, דיגמנה נזרי לחברת התכשיטים ה. שטרן, חברת "דלתא" להלבשה תחתונה ולמגזין בלייזר, חברת הקוסמטיקה "קרליין", "גולף" ושימשה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "סבוקלם".
בפברואר 2007 נבחרה נזרי לדגמן לצד מלכת היופי לשנת 2003, סיוון קליין, את קטלוג החורף של מעצבי השיער ז'קלין ואביגדור ליכטנשטיין.
נזרי היא בת זוגו של איש העסקים והמיליארדר טדי שגיא.
אלימון

גודל ומשקל

משקל האלמון 36–46 גרם אורך גופו 24-21.5 סנטימטרים ואורך כנפו 11.3-13.5 ס"מ

תפוצה

אזור התפוצה של האלמון מתחיל בצפון-מערב הודו ונגמר בצפון-מערב אפריקה. בתחום הזה תוארו 4 תת-מינים.
בארץ ישראל האלמון יציב נדיר למדי, בעיקר בחולות הנגב המערבי אך גם בחולות עמק הערבה. בחולות צפון סיני הוא שכיח ונפוץ הרבה יותר.
רחל שפירא

חייה ויצירתה

רחל שפירא נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. עסקה בהוראה בקיבוץ כמורה לחינוך מיוחד ולאחר מכן כמורה באולפן עברית. עבדה גם בבית ההארחה של הקיבוץ. 
היא התפרסמה לראשונה בשנת 1967, אז גילה אותה מלחין הלהקות הצבאיות, יאיר רוזנבלום. בזמן חופשתו בשפיים גילה רוזנבלום בעלון זיכרון את השיר מה אברך, אותו כתבה שפירא לזכר בן כיתתה אלדד (דדי) קרוק, שנפל במלחמת ששת הימים, בקרב שנערך בשועפאט באזור ירושלים. רוזנבלום הלחין את השיר, אותו ביצעה להקת חיל הים עם הסולנית רבקה זוהר. שיר זה נחשב עד היום כאחד משירי הזיכרון הישראליים הידועים ביותר.
לאחר "מה אברך" החלה שפירא לפרסם פזמונים נוספים, שהולחנו על ידי מלחינים ידועים ובוצעו בדרך כלל על ידי זמרות: את "כמו צמח בר" (הלחין נחום היימן), המספר על פרידה, ביצעה במקור חוה אלברשטיין כפסקול לסרט הטלוויזיה "דודי ורעי", על פי ספרה בשם זה של הסופרת נעמי פרנקל; וחידשה אותו כעבור שנים סי היימן (בתו של מלחין השיר, נחום היימן). אלברשטיין הוציאה ב-1978 אלבום משיריה של שפירא בשם "התבהרות", שבו נכללו השירים   "התבהרות חלקית" (לחן:שלום חנוך), "סינדרלה מקומית" (מיקי גבריאלוב), "פרח משוגע" (מוני אמריליו)  ו"שיר תשרי" (דני עמיהוד).
אילנית ביצעה בין היתר את שיריה "שיר של יום חולין" (לחן: יאיר רוזנבלום), "חלק בעולם" (קובי אושרת), "שיר על נחלים" (הנרי ברטר),  ו"נחמה". רוחמה רז ביצעה את "חלומות" (לחן: יאיר קלינגר ;  השיר חודש לימים על ידי אייל גולן). גלי עטרי ביצעה רבים משיריה של שפירא, בהם "רק אתמול"  (לחן:יצחק קלפטר), "נפאל" (לחן:אריאל זילבר), "אסמרלדה" (על אגדת "הגיבן מנוטרדם"; הלחין אריאל זילבר) ו"עוד יום" (לחן:מתי כספי) כמו כן הוציאה ב-1989 אלבום שלם משיריה בשם "בראשית", אשר כלל את "אמצע שום מקום", "עוף מוזר" וחידוש ל"פרח משוגע". ירדנה ארזי ביצעה אף היא חלק משיריה כמו "דרישת שלום" (יאיר קלינגר), "תאורת חצר", "חפץ חיים ברוח הגוברת" (ירוסלב יעקובוביץ'), "שיר הערב מצלצל", "באתי אליך" ועוד. ענת עצמון ביצעה את שיריה "לנגן על הגבול" ו"שמור על קשר". ריקי גל ביצעה בין היתר את שירה "היי שקטה". שיתוף פעולה פורה היה לשפירא עם הזמרת מרגלית צנעני, שביצעה את שיריה "עוד יהיה לי", "חומות חימר", "מנטה" ו"קפה אלהמברה". שפירא גם כתבה שירים עבור דני ליטני. 
בין ההרכבים שביצעו את שיריה נמצאים הכל עובר חביבי ("לילה בכרך", "תלווי אותי", "שנשאר ידידים", "מכאן ועד מחר"), אורנה ומשה דץ ("שיר למענך", "בדרכי האהבה"), חלב ודבש ("קסם הלילה"), האחים והאחיות ("בוא בשלום"), להקת "חופים" ("אנשי הגשם") ועוד.
בין שיריה שהשתתפו בתחרויות הזמר ניתן למנות את "ומתוק האור בעיניים" (ששי קשת, פסטיבל הזמר והפזמון 1971) "השיר על ארץ סיני" (שהלחין מוני אמריליו ובביצוע שלמה ארצי, פסטיבל הזמר והפזמון 1972), "עולם קטן" (הלחינה נורית הירש, ביצוע חוה אלברשטיין, פסטיבל שירי הילדים 1983), "קרוב לים" (ירדנה ארזי, קדם אירוויזיון 1988) ועוד.
קולו-קולו

מידע

אצטדיון הקבוצה נקרא אצטדיון מונומנטל דוד ארייאנו, על שם שחקן הקבוצה (ואחד ממייסדיה), שנפטר בעקבות תיקול במשחק ידידות בשנת 1927 בספרד. האצטדיון הוקם בשנת 1975 והוא מכיל 47,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח את גומלין גמר גביע ליברטדורס בשנת 1991, בו ניצחה קולו-קולו את קבוצת אולימפיה הפרגוואית 3-0 וזכתה בגביע. קולו-קולו היא הקבוצה הצ'יליאנית היחידה שזכתה בגביע ליברטדורס.
סמל המועדון ומקור שמו הוא על צ'יף בן שבט המפוצ'ה בשם קולוקולו, אשר חי בתקופת מלחמת האראוקו ונחשב לסמל של אומץ וחוכמה. הפס השחור מעל סמל המועדון נועד להנציח את דוד ארייאנו. אולטראס המועדון מכונים הגארה בלנקה (Garra Blanca, "הכוח הלבן") ומקורם בתנועת נוער שהתנגדה לשלטון הרודן אוגוסטו פינושה ששלט בצ'ילה.
המועדון מחזיק בנוסף לקבוצת הכדורגל הראשית גם בקבוצת מילואים, קבוצת כדורגל נשים, קבוצת כדורסל וקבוצת מרוצי גלגיליות.
כריסטין קווין

ביוגרפיה

קווין נולדה בגלן קוב שבניו יורק.
בשנת 1991 ניהלה קווין את מסע הבחירות של תומאס דוויין, למועצת עיריית ניו יורק. לאחר שנבחר הייתה ראש הצוות שלו במשך 5 שנים. לאחר מכן עבדה כמנכ"לית מיזם נגד אלימות, בעיר ניו יורק בשנים 1998-1996 וכן התמנתה לחברה בקשרי הקהילה עם משטרת ניו יורק על ידי ראש העיר רודי ג'וליאני.
בשנת 1999 נבחרה קווין לחברת מועצת העיר ניו יורק, ממחוז 3, לאחר שהחליפה בתפקיד את דווין, שנבחר לסנאט במדינת ניו יורק וכיהן בתפקיד עד שנת 2012. בינואר 2006 לאחר 7 שנים כחברת מועצת העיר לתפקיד היא נבחרה לתפקיד יושבת ראש מועצת עיריית ניו יורק.
היא שימשה כיושבת ראש ועדת הבריאות של העיר. היא נבחרה שוב לחברת מועצה בשנת 2009 ונבחרה בשנית לתפקיד יושבת ראש מועצת העיר בשנת 2010.
ב-10 במרץ 2013 הודיעה קווין על מועמדותה לתפקיד ראש עיריית ניו יורק ובמידה ותנצח תהיה ללסבית הראשונה ולאישה הראשונה בתפקיד זה. בפריימריס של המפלגה הדמוקרטית לקביעת מועמד/ת המפלגה לראשות העירייה נחלה תבוסה כשקיבלה רק כ-15.5 אחוז מקולות המצביעים.

חייה האישיים

ב-19 במאי 2012 נישאה קווין לבת זוגה, עורכת הדין קים קטולו, באירוע מתוקשר. הזוג מתגורר בצ'לסי שבמנהטן.
הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג

הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג הוא פארק אקו-תעשייתי הממוקם בעיר קלנבורג  שבדנמרק, מערכת של סימביוזה תעשייתית , בו חברות אזוריות משתפות פעולה על מנת לנצל את תוצרי הלוואי האחת של השנייה ולהתחלק במשאבים משותפים.
הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג הוא ההבנה המלאה הראשונה של סימביוזה תעשייתית. שיתוף הפעולה והשלכותיו הסביבתיות נוצרו מבלי כוונה תחילה, דרך יוזמות פרטיות (בניגוד לתכנון ממשלתי) ובכך הן הופכות אותו למודל עבור תכנון פרטי של פארקים אקו-תעשייתיים. 
במרכז רשת החליפין, ממוקמת תחנת הכוח הפחמית אנסאס , אשר מספקת אנרגיה ומוצרים עבור הקהילה המקומית ומספר חברות. חום שיורי מתחנת הכוח הזו משמש לחימום 3,500 בתים מקומיים בנוסף לחוות דגים מקומית, אשר משקעים ממנה נמכרים כדשן. קיטור מתחנת הכוח נמכר ליצרנית התרופות והאנזימים Novo Nordisk ולתחנת הכוח של חברת Statoil. בכך, מופחת החום וכמות הזיהום התרמי הנפלט לפיורד הסמוך. בנוסף, גופרית דו-חמצנית המהווה תוצר לוואי של תחנת הכוח, מכילה גבס, אשר נמכר ליצרנית קירות גבס. כמעט כל דרישת היצרנית לגבס כחומר גלם מסופקת בדרך זו, המפחיתה את הדרישה לכרייה במכרות פתוחים. יתרה מכך, אפר פחם ושארית פחם הידועה בשם Clinker מתחנת הכוח הפחמית משמשת לסלילת כבישים וייצור מלט. סחר זה בפסולת, מים וחומרים שיפר רבות את יעילותם האנרגטית והכלכלית של המפעלים, והביא עמו גם תועלות פחות מוחשיות אחרות למפעלים וחברות אלו, כמו שימוש משותף בסגל העובדים, בציוד ובמידע.
מחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית

היסטוריה

מחלקת המשטרה הוקמה באוגוסט 1880 כיורשת למחלקה השלישית כחלק ממשרד הפנים הקיסרי. 
תחילה נקראה המחלקה בשם מחלקת משטרת המדינה (ברוסית: Департамент государственной полиции), מאוגוסט 1880 ועד 18 בפברואר 1883. עם הקמתה הוטלו עליה עבודות בילוש, שירותי כיבוי והוכפפו אליה גם גופי האוכרנה.
לאחר מהפכת פברואר המחלקה פורקה על פי צו של הממשלה הזמנית מה-10 במרץ 1917. במקום מחלקת המשטרה שפורקה הוקם המינהל הזמני לענייני משטרת הציבור ולאבטחת ביטחון הרכוש והאזרחים (Временное Управление по делам общественной полиции и по обеспечению личной и имущественной безопасности граждан) שב-19 ביוני אותה שנה שינתה את שמה למינהל הראשי לענייני מיליציה ולאבטחת ביטחון הרכוש והאזרחים (Главное Управление по делам милиции и по обеспечению личной и имущественной безопасности граждан), שהתקיים בפועל עד לפרוץ מהפכת אוקטובר ופורק סופית ב-25 באוקטובר 1917.
תאג' אלמלוכ

הסרת הרעלה

בחורף 1934 לדרישת רזא ח'אן, הופיעו תאג' אלמלוכ ושתי בנותיה; שמס פהלווי ואשרף פהלווי בטקס רשמי במכללת המורים בטהראן, לבושות בבגדים מערביים וללא רעלה. זו הייתה הפעם הראשונה בה מלכה איראנית הציגה את עצמה בפומבי. לאחר מכן פרסם רזא ח'אן את התמונות שצולמו בעיתונאים, וחייב גברים אחרים להסיר את רעלות נשותיהם ובנותיהם, וכך מיגר את תופעת כיסוי הראש של הנשים.

ההדחה

בשנת 1941 הודח בעלה רזא ח'אן מתפקידו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן והוגלה מאיראן.
מוד רוזנבאום

ביוגרפיה

רוזנבאום נולדה וגדלה בשיקגו למשפחה יהודית עמידה. אביה, עמנואל רוזנבאום, היה תעשיין, בעל מפעל לייצור נעליים.
במשחקי העולם לנשים הראשונים שנערכו בפריז, צרפת ב-20 באוגוסט 1922 זכתה רוזנבאום במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים בתוצאה של 17.37 מטר, אחרי לוסי גולדבולד מארצות הברית (20.22 מטר) וויולט גורד-מוריס מצרפת (19.85 מטר).
בקריירת הטניס שלה השתתפה רוזנבאום לראשונה באליפות צרפת הפתוחה בשנת 1926, אך לא הצליחה להגיע למשחקי הדרוג. באליפות שנערכה בשנת 1927 היא הפסידה בסיבוב הראשון לסימון מתיו מצרפת ב-3 מערכות (6-1, 4-6, 7-5)
כנציגת איטליה באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בשנת 1930 היא הגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה למדורגת ראשונה בטורניר אנה הרפר מארצות הברית בשתי מערכות (6-2, 6-3), ובכך הייתה לטניסאית האיטלקיה הראשונה שהגיעה לשלב חצי גמר בטורניר גראנד סלאם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1934 היא הגיעה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לדורותי אנדרוז מארצות הברית בשתי מערכות (6-1, 6-4).

חיים אישים

בשנת 1927 נישאה רוזנבאום בפריז לברון ג'יקומו ג'ורג'ו-לוי (1888-‏1969) והזוג עבר להתגורר ברומא. לזוג נולדה בת. בשנת 1934 היא התגרשה ונישאה בשנית בשנת 1935 לוולטר בלומטל, ברוקר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
רוזנבאום נפטרה ב-3 במאי 1981 בניו יורק.
אריה חן

אריה חן (1929 – 12 ביולי 1979) היה מחזאי ובמאי ישראלי. זכה בפרסי יצירה מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, אך לא זכה לביקוש מצד מוסדות התיאטרון הגדולים בישראל. רק ארבעה ממחזותיו הועלו בישראל, ויותר ממספר זה, מחוצה לה.

ביוגרפיה


חן נולד בברזיל בשנת 1929. שם נמנה כסטודנט עם חברי המפלגה הקומוניסטית, ואחר-כך – עם פרוץ מלחמת העצמאות של מדינת ישראל – הצטרף לתנועת השומר הצעיר. בשנת 1952, בהיותו בן 22, נטש את הוריו ועלה לישראל עם גרעין ציוני של השומר הצעיר, התגייס לנח"ל והגיע לקיבוץ נגבה, שם מצא את בחירת לבו, בנה את ביתו והעלה רבים ממחזותיו בתיאטרון הקיבוץ. מחזהו "רק נשיקה אחת" הועלה בבימויו של אריה חן, בשנת 1966 בהשתתפות אוריאל זוהר בתפקיד הראשי, בבית הספר התיכון ע"ש רופין עמק חפר, הנקרא כיום קריית החינוך ע"ש בן-גוריון.
בשלב מסוים של חייו המיר את הלהט האידאולוגי בכתיבה המחזאית, בה הכיר כאפשרות סבירה יותר של טיפול הומניסטי והגשמה אנושית.
בליווי משפחתו, יצא חן בשנת 1964 לשליחות בברזיל מטעם הסוכנות היהודית, ובהזדמנות זו ביקר את אביו. גם בתקופה זו המשיך לעסוק בכתיבה מחזאית. חלק מיצירותיו הועלו בארץ מולדתו ואף קטפו פרסים. כשחזר לחופשה בארץ כעבור שנתיים, ביקש תיאטרון זווית להעלות את ההצגה "משחקים בקארין".
בראשית 1979 עבר לירושלים והחל לכהן כמנהל הברית העברית העולמית עד מותו בחודש יולי. נקבר בהר המנוחות. במותו הותיר אישה ובן.
את שליטתו בכתיבה המחזאית-המקצועית קנה אריה חן בעיקר מצפייה בעבודה על העלאת מחזות. הוא התפרסם רק בשלהי שנות השישים.

מחזותיו

חן כתב עשרות מחזות, מערכונים ותסריטים לתוכניות טלוויזיה. בין מחזותיו: "העימות", "מזל בתולה", "מסע אל האור", "הזקן", "הראי", "השכנים", "מינלואים", "משחקים בקארין", "נסיון אהבה", "המילה היא אהבה", "Use me", "אם אשכחך ירושלים", "רב רהבכעים", "בזה הרגע", "הגדר", "רק נשיקה אחת", "ביום שהים יעלה אל ההר", "Make love, not war" ועוד רבים אחרים.
את החומרים למחזותיו לקח מהביוגרפיה שלו, ממועקותיו האישיות, מדמיונו הפורה, השכלתו ותרבותו. חן גרס כי סיפוק היצר המחזאי כרוך גם בויתורים, לאמור: בביזור האני שלך, בחלוקת מועקותיך ומכאוביך בין כל דמויות המחזה, בכך יצר דמויות סבירות לגילום.
במחזותיו שזורים אלמנטים משלל תחומי החיים, המרקם החברתי, וההוויה הישראלית-עברית ההיסטורית. יש אזכורים רבים לאמנות (פיסול, ציור, נגינה, ספרות וכו'), לשואה, לירושלים, למלחמה וגיוס לצבא.
כל אלו לא נאמרים בפירוש, אך הם נרמזים, מוסווים בין דפי המחזה. חן ראה בכך סוג של השלמה. הוא אהב אמנות ולכן נטה להזכיר זאת ברוב מחזותיו. על אף ששירת בצבא הישראלי, הרגיש תחושה של ניתוק וריחוק. לא לו ולא למשפחתו היה קשר לשואה. אך התלישות שלו, גרמה לו לרצות להשתייך, רצון שהתבטא בצורך להכניס נגיעה יהודית למחזותיו, בשאיפה להיות חלק מקבוצה. זאת עשה בעזרת כתיבתו המחזאית, כסוג של השלמה.
חן הושפע מספרות העולם לגווניה, אך לא ניתן להצביע על יוצר מסוים שהושפע ממנו פחות או יותר.
אברהם נוברשטרן

אברהם נוֹבֶרשטרן (ביידיש: נאווערשטערן; נולד ב-1951) הוא חוקר יידיש ישראלי, פרופסור בקתדרה ליידיש ע"ש יוסף ואידה ברמן באוניברסיטה העברית בירושלים, ראש התוכנית ליידיש באוניברסיטה, וכן מנהל בית שלום עליכם ומשמש (יחד עם פרופ' חנה וירט-נשר) כמנהל האקדמי של תוכנית הקיץ הבינלאומית ליידיש המתקיימת באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

אברהם נוברשטרן נולד ב-1951 בארגנטינה למהגרים מפולין. התחנך בבית ספר יידי ע"ש שלום עליכם, ובסמינר למורים ליד הקהילה בבירה בואנוס איירס, שם למד בין היתר אצל המורה הידוע ליידיש שמואל רוז'נסקי. בשנת 1981 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים על עבודתו אודות היצירה המוקדמת של סופר היידיש דוד ברגלסון בהדרכתו של פרופ' חנא שמרוק.
מפרסם מאמרים על ספרות ותרבות יידיש ב"די גאלדענע קייט", "הספרות", Prooftexts וכתבי עת אחרים. ב-1983 ארגן תערוכה בספרייה הלאומית בירושלים על חייו ויצירתו של המשורר אברהם סוצקבר וכתב את הקטלוג הנלווה ביידיש ובעברית. פרסם גם ביבליוגרפיה על אברהם סוצקבר, וכן עבודות על יצירתו.
שימש מרצה אורח באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטאות שונות בארצות הברית. החל משנת 1998 הוא מנהל את בית שלום עליכם. בשנת 2005 התמנה למנהל האקדמי של תוכנית הקיץ הבינלאומית ליידיש באוניברסיטת תל אביב. החל משנת 2013 הוא מכהן כפרופ' הקתדרה ליידיש על שם יוסף ואידה ברמן.
Hairspray Live!

הפקה

התוכנית שודרה בארצות הברית ברשת NBC ב-7 בדצמבר 2016 בשידור חי. באותו הלילה, התוכנית שודרה גם בקנדה, ברשת City. באוסטרליה התוכנית שודרה ב-10 בדצמבר 2016 באמצעות SBS.‏
קני ליאון ואלכס רודזינסקי מביימים יחד, עם כוריאוגרפיה מאת ג'רי מיטשל. הארווי פירסטיין עיבד את התסריט לטלוויזיה. רוברט גרינבלט, יו"ר NBC בידור, אמר: "בהתאם לרצון שלנו להביא את המיטב ביותר של ברודוויי לשידור חי, קיבצנו את נבחרת החלומות של ברודוויי של זוכי פרס הטוני עבור Hairspray Live".‏ עוד אמר גרינבלט כי המחזמר יצולם באולפני יוניברסל שבהוליווד: "חלק ניכר מהמופע מצולם בצילומי חוץ, דבר אשר לא עשינו בעבר ... השמש תתחיל לשקוע בדיוק בזמן שאנחנו מתחילים את השיר Good Morning Baltimore". כמו כן, גרינבלט אמר שהשידור יכלול קהל חי, המגלם אנשים מבולטימור וכן כחלק מקהל הצופים של "The Corny Collins Show".‏ 
השחקן והזמר דארן כריס ליווה את השידור בחי הן בטלוויזיה והן בעמוד פייסבוק מיוחד.

ליהוק

בנובמבר 2016 פורסם כי ריקי לייק ומריסה ג'ארט וינוקור יקחו חלק במופע, ללא פרטים נוספים. ג'רי מיטשל ציין: "אנחנו לא רוצים להפתיע אותך?" ב-16 בנובמבר 2016 וינוקור חשפה כי השתיים יעבדו "בבוטיק לבגדים שעבר אינטגרציה גזעית המנוהל על ידי דמותו של שון הייז".

מוזיקה

שני שירים שנכתבו במיוחד עבור הסרט משנת 2007 יכללו ב-Hairspray Live, והם: "Ladies’ Choice" ו-"Come So Far (Got So Far to Go)". השיר "The Big Dollhouse", שנכלל בהפקה התיאטרלית המקורית לא יופיע בגרסה הטלוויזיונית.
קרב גרומנטום

רקע

ככל שהמלחמה הפונית השנייה התקדמה, הבין המצביא הקרתגי חניבעל ברקה שחנה בחצי האי האפניני שכוחות רעננים הם הסיכוי היחיד שלו לנצח. באמצעות עיר הנמל האחרונה שלו קרוטון, יצר קשר עם אחיו עזרובעל שלחם ברומאים בהיספניה, וביקש ממנו לנסות להגיע לאיטליה באותו מסלול שבו הגיע הוא עצמו. עזרובעל ספג אותה תקופה תבוסות מבישות מידי הרומאים, והיה נאלץ ממילא במוקדם או במאוחר לנטוש את היספניה. הוא נאבק ברומאים בקרב באיקולה לקראת סוף שנת 208 לפנה"ס, ולאחריו נסוג בזהירות אל צפון היספניה. הרומאים בחרו שלא לרדוף אחריו בשל מזג האוויר הקשה. עזרובעל חצה את הרי הפירנאים, ופתח במסע מזורז במסלול של אחיו. עזרובעל נותר בגאליה למשך החורף כדי לגייס חיילים חדשים. תנועתו נצפתה בידי בני העיר מאסיליה, שהייתה בברית עם הרומאים, והחדשות גרמו לזעזוע ברומא. במהלך האביב, המשיך עזרובעל את מסעו וחצה במסע מזורז את האלפים, מסעו היה קל יחסית, כיוון שהוא התנהל במזג אוויר נוח עם מורי דרך מנוסים, והשבטים הגאלים שיתפו פעולה במידה רבה יחסית. עזרובעל הגיע אל עמק הפו בקיץ של שנת 207 לפנה"ס עם 30,000 אנשים בערך. הוא רצה לעודד את שבטי הגאלים להצטרף אליו, ועל כן הטיל מצור על המושבה הרומאית פלנקטיה (פיאצ'נצה). עם זאת, בני העיר התגוננו היטב, ועזרובעל, שידע היטב שאסור לו לבזבז זמן, החל לנוע דרומה כדי לחבור אל חניבעל. אילו שני הצבאות הקרתגיים אכן היו מתחברים, מצבו של חניבעל שהתדרדר אט אט היה עשוי להתהפך פלאים, וייתכן שרומא הייתה נופלת בסופו של דבר.
כקונסולים של אותה שנה נבחרו גאיוס קלאודיוס נרו ומרקוס ליוויוס סלינטור. נרו קיבל פיקוד על הכוחות שחנו בוונוסיה והוצב מול חניבעל. ליוויוס קיבל פיקוד על הכוחות בצפון איטליה מול עזרובעל.

הקרב

חניבעל נע מברוטיום אל לוקאניה, וניסה לכבוש במסעו מספר ערים שהיו בברית עם הרומאים. הוא נע לכיוון העיר גרומנטום (Grumentum), ונרו שקיבל מידע על כך נע גם הוא אליה. המטרות של שני הצדדים היו ברורות מאוד. חניבעל היה להוט לחמוק מהרומאים בכל מחיר כדי לחבור אל אחיו, בעוד הרומאים היו מעוניינים למנוע זאת בכל מחיר. בלהיטותו לפרוץ דרך החוצה, חניבעל נע לקרב עם כל כוחותיו בלי לנסות להציב מארבים או לאגף את הצבא הרומאי. נרו מצדו התכוון לנצל עד תום את להיטות אויבו.
נרו שלח חלק מכוחותיו להסתתר בגבעות שהיו באגף הימני של המחנה הרומאי. כאשר חניבעל התקרב אל שערי גרומנטום, פרץ נרו החוצה עם כל שאר כוחותיו. הקרתגים שהופתעו מההתקפה התפזרו, ואז נתן נרו הוראה למפקדי חיל הפרשים ולכוחות העתודה שהסתתרו לצאת מחבואם ולתקוף השתררה פאניקה מוחלטת במחנה הקרתגי, ורק בקושי הצליח חניבעל ללכד חזרה את אנשיו ולסגת מהאזור. למחרת הרומאים לא הפגינו רצון לצאת לקרב נוסף, והקרתגים ניצלו את הזמן כדי לקבור את מתיהם. חניבעל חמק מהמחנה שלו בחשאי, והשאיר אותו נטוש. נרו הבין את התרמית, במהרה, ודלק אחרי חניבעל עד ונוסיה (Venusia). התנהל שם קרב, במהלכו נהרגו עוד 2,000 קרתגים.

תוצאות

הניצחון הרומאי בקרב גרומנטום לא היה מכריע, אולם הוא עיכב את חניבעל מספיק זמן. בינתיים, עזרובעל הגיע אל נהר מטאורוס ולאחר מכן שלח שליח לאחיו כדי להודיע לו על בואו. אולם השליח נתפס בדרך לחניבעל בידי אנשיו של נרו. זה האחרון ידע היטב שאם עזרובעל יחמוק מליוויוס ויחבור אל חניבעל יקיץ הקץ על רומא, ולפיכך החליט להפר את הוראות הסנאט שהורה לו לא לעזוב את ברוטיום, ולחבור אל ליוויוס החונה במטאורוס. נרו הצעיד את אנשיו רגלית מרחק גדול מאוד, והגיע בחסות החשיכה אל המחנה של ליוויוס. כעת הכוח הרומאי כלל 47,000 איש, והיה גדול יותר באופן משמעותי מהכוח הקרתגי. הצדדים נפגשו בקרב מטאורוס שהסתיים בניצחון רומאי מוחץ ובהשמדת הכוח של עזרובעל.
נאטי נטשה

ביוגרפיה

נאטי נטשה נולדה ב-10 בדצמבר 1986 ברפובליקה הדומיניקנית, סנטיאגו דה לוס קבאלרוס, שם עשתה את צעדיה הראשונים בעולם המוזיקה. כשהייתה בת שמונה, נרשמה נאטי לבית הספר לאמנויות בסנטיאגו, שם היא לקחה שיעורים בפיתוח קול. נאטי אף אמרה כי הרגע בו החליטה לקחת את השיעור, היה אחד מן הרגעים הטובים בחייה.
מגיל צעיר מאוד הייתה לה הערצה גדולה לאמנים גדולים כמו בוב מארלי, ג'רי ריברה ולורין היל, שאותה היא עדיין מגדירה כאחד מהאמנים האהובים עליה ביותר. נאטי גם הצהירה כי היא עוקבת אחרי אייבי קווין ומעריצה אותה מאז תחילת הקריירה שלה.

קריירה

את סינגל הבכורה שלה הוציאה נאטי בשנת 2012, עם דון עומר בשם, "Dutty Love". השיר זכה להצלחה רבה, כאשר כבש את צמרת מצעד השירים הלטיניים של בילבורד, ואת צמרת המצעד הקולומביאני. קליפ המילים שיצא לשיר זכה להצלחה רבה גם כן, ונכון לפברואר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על כ-208 מיליון צפיות. לאחר מכן השתתפה נאטי בשיר "Crazy in Love", של פארוקו, שנה לאחר מכן.
בעקבות הצלחת שיתוף הפעולה של נאטי עם דון עומר, הוחלט כי השניים יוציאו שיר חדש בשם, "Perdido en Tus Ojos". השיר הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, כאשר הגיע בשיאו אל המקום ה-5 במצעד השירים הלטיניים של בילבורד.
בשנת 2017, פרצה נאטי לתודעה העולמית עם שירה, "Criminal". השיר זכה להצלחה עולמית, והפך לאחד מן השירים הנשיים המצליחים ביותר לאותה שנה, כאשר מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-1.2 מיליארד צפיות. הקליפ של השיר צולם בבית כלא. באותו הזמן, הוציאה עם דדי יאנקי את השיר "Otra Cosa".
מאוחר יותר, בשנת 2018 הוציאה את הלהיט "Amantes de Una Noche", ומיד לאחר מכן השתתפה בשיר "Tonta". בסמוך לכך, הוציאה את השיר "Sin Pijama" ביחד עם הזמרת בקי ג'י. בקליפ השתתף גם הזמר הלטיני פרינס רויס. כמה חודשים אחרי, הוציאה את השיר "No Me Acuerdo" ביחד עם טליה, וגם את השיר "Quién Sabe" שזכה להצלחה באמריקה הלטינית. לקראת סוף יולי של אותה השנה, הוציאה את השיר "Justicia", ביחד עם סילבסטרה דנגונד. מאוחר יותר גם את השיר "Buena Vida", ביחד עם דדי יאנקי. לקראת סוף שנת 2018, הוציאה את "Me Gusta" ו-"Lamento Tu Pérdida".
בשנת 2019, הוציאה את השיר "Pa' Mala Yo". בסמוך לכך, הוציאה את "La Mejor Version De Mi". ב-15 בפברואר יצא אלבום הבכורה שלה, IlumiNATTI. חמישה ימים לאחר מכן, הוציאה את "Te Lo Dije" ביחד עם אניטה כסינגל. בין מרץ לאפריל 2019, הוציאה נטשה את "Obsesión" ו-"Oh Daddy", כסינגלים מתוך האלבום. בהמשך, הוציאה את "No Lo Trates", ביחד עם דדי יאנקי ופיטבול.
לקראת סוף מאי 2019, הוציאה את "No Voy a Llorar", כסינגל מתוך האלבום, ביחד עם קליפ נלווה. כמה ימים לאחר מכן, הוציאה את "Deja Tus Besos", כסינגל העשירי מתוך אלבום הבכורה שלה. לקראת סוף יוני 2019, הוציאה נטשה ביחד עם סבסטיאן יאטרה, האחים ג'ונאס ודדי יאנקי את השיר "Runaway". שבועיים לאחר מכן, הוציאה את "Instagram".
ג'ו ואן פליט

ביוגרפיה

ואן פליט נולדה בעיר אוקלנד, קליפורניה. למדה השכלה כללית ב"אוניברסיטת האוקיינוס השקט" שבעיר סטוקטון, צפון קרוליינה ומשחק ב"סטודיו הרברט ברגהוף" שבגריניץ' וילג', מנהטן.
ואן פליט החלה את דרכה כשחקנית דרמטית בבמות ברודוויי בהצגות "אגדת חורף" ו"המלך ליר". היא זכתה בשנת 1954 בפרס טוני על הופעתה בתפקיד ג'סי מיי ווטס במחזה של הורטון פוט "The Trip to Bountiful ".
הבמאי איליה קזאן שעבד עם ואן פליט בברודוויי במחזות "הטיסה למצרים" ו"קמינו ריאל" בחר בה בשנת 1955 לתפקיד קייט אמו של קאל טראסק (ג'יימס דין) בסרט קדמת עדן שהוא עיבוד קולנועי לרומן "קדמת עדן" של ג'ון סטיינבק. עבור ואן פליט הופעה קולנועית זו הייתה הראשונה שלה בהוליווד, היא זכתה בעבורה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנה זו שיחקה ואן פליט גם בסרטיו של דניאל מאן: השושנה המקועקעת, העיבוד הקולנועי המוצלח למחזה "השושנה המקועקעת", בו שיחקה בתפקיד בסי והדרמה המוזיקלית הביוגרפית "מחר אזיל דמעה" בה הופיעה בתור קייטי אמה של הזמרת- שחקנית הצעירה ליליאן רות (סוזן הייוורד).
בהמשך דרכה הופיעה ואן פליט במערבונים "דו-קרב באוקיי קוראל" של ג'ון סטורג'ס בתפקיד קייט פישר אשתו של האקדוחן דוק הולידיי (קירק דאגלס), "המלך וארבע המלכות" של ראול וולש, בדרמות "המורד" בתפקיד ארלטה אמו של האסיר לוק (פול ניומן), "נהר פראי" של איליה קזאן ובקומדיה "אני אוהב אותך, אליס ב. טוקאלס" בתור אמו של הארולד פיין (פיטר סלרס).
את תפקידה הזכור האחרון בקולנוע עשתה ואן פליט בשנת 1976 מותחן הפסיכולוגי של רומן פולנסקי "הדייר" בתור מאדאם דיוז. היא המשיכה לשחק בתיאטרון עד לפרישתה בשנת 1986.
לואן פליט היה ילד אחד מנישואיה לוויליאם ביילס.
ואן פליט נפטרה בשכונת ג'מייקה, ניו יורק ב-10 ביוני 1996 כשהיא בת 81. היא נקברה ב"בית הקברות פלושינג" שבשכונת פלושינג, קווינס. על שמה של ואן פליט מונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.