google/wiki40b huggingface dataset:
מחפר תיעול עמוק

אופן עבודה

מחפר תמך הוא ציוד חפירה לתעלות תמך. בניגוד למכונת קידוח שבו שיטת העבודה היא לקדוח מפני הקרקע עד לעומק הרצוי הרי במחפר תמך חלזון החפירה נמצא תמיד בעומק המתאים ויצירת תעלת תמך נוצרת כתוצאה מתנועה אטית של מרכב מחפר תמך. לצורך ייצוב ראשוני של הקרקע ומניעת התמוטטות דופן החפיר משתמשים בבוץ קידוח שבו המרכיב הדומיננטי הוא בנטוניט. תוך כדי התקדמות המרכב נעשית פעולת כרייה אנכית שמאריכה את תעלת תמך. כדי למנוע מתשפוכת העפר שנוצרת עם כרייה מותקן בקרבת חלזון החפירה זרוע שפך קרקע צרה במעט מרוחב תעלת תמך שלא מפריע להתקדמות מחפר תמך. תהליך בניית קיר תמך נעשה במקביל לחפירת תעלה. לתוך התעלה מוכנסים ברזל חיזוק ויוצקים בטון. לאחר התייבשות הבטון בסיום בניית קירות התמך ניתן להתחיל בעבודות העפר בחפיר. בעת כריית החפיר מבצעים במקביל חיזוק אופקי באמצעות עוגן אופקי של קיר החפיר שמונע התמוטטות קיר תמך כתוצאה מעומס מכני רב. לכן בהפרשי גובה נעשה עיגון אופקי של קיר תמך.
תמיר בלאט

ביוגרפיה

בלאט, בנו של מאמן הכדורסל דייוויד בלאט ושחקנית העבר כנרת בלאט, החל להתאמן בכדורסל במדינות בהן שימש אביו כמאמן, רוסיה, איטליה וטורקיה. עם שובו לישראל הצטרף למחלקת הנוער של מ.ס אבן יהודה. לאחר שנה, הצטרף אל הפועל לב השרון, וזכה במדי קבוצה זו בגביע המדינה לילדים (2011) ובגביע המדינה לנערים (2012).
בעונת 2014/2015, כשהיה בן 17, הצטרף לקבוצת הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל, ובמקביל שיחק גם בא.ס. רמת השרון בליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 המשיך לשחק במדי הפועל תל אביב, והעמיד ממוצעים של 4.9 נקודות ושני אסיסטים למשחק בליגת העל. בתקופה זו הוא זכה למעמד של ספורטאי מצטיין ושירת בצה"ל בחיל האוויר. בעונת 2016/2017 רשם עונת פריצה, כשסיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 7.4 נקודות, 5.4 אסיסטים, 2.2 ריבאונדים ו-8.8 נקודות מדד למשחק. בסיום העונה זומן למחנה האימונים האירופי של אדידס בטרוויזו, איטליה. ביולי 2017 חתם על חוזה לשנתיים בהפועל חולון. ביולי 2018 חתם על חוזה לשנתיים בהפועל ירושלים. במהלך השנים התאפיין סגנון משחקו של בלאט במספר זריקות יוצא דופן לשלוש ובאחוזים גבוהים.

בנבחרות ישראל

בלאט שיחק במדי נבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל. בשנת 2012 סיים במקום השישי עם נבחרת הקדטים באליפות אירופה דרג ב' שנערכה ברומניה. הוא דורג ראשון בטורניר באחוזי קליעה מ-3 (50%) ורביעי במספר החטיפות (3.1 בממוצע למשחק). באליפות הבאה, בשנת 2013, בו סיימה ישראל במקום התשיעי, היה מוסר האסיסטים המצטיין בטורניר (7.5 בממוצע למשחק) ודורג שני במספר החטיפות (3.6 בממוצע למשחק). גם באליפות אירופה דרג ב' לנוער (עד גיל 18) שנערכה בסופיה בשנת 2014, ובה סיימה ישראל במקום השישי, הוביל בלאט את טבלת מוסרי האסיסטים, עם 6.8 בממוצע למשחק. באליפות שנערכה ב-2015 באוסטריה, בה סיימה הנבחרת במקום השני והעפילה לדרג א', דורג שני ברשימת מוסרי האסיסטים (4.8 בממוצע למשחק).
באליפות אירופה לנבחרות עתודה (עד גיל 20) שנערכה בהלסינקי ב-2016, בה סיימה נבחרת ישראל במקום ה-12, היה בלאט אחד השחקנים הבולטים בנבחרת. הוא קלע 13.1 נקודות בממוצע למשחק (שני בנבחרת אחרי דניאל קופרברג), ושוב בלט בנתוני האסיסטים, עם 6.4 בממוצע למשחק, שהקנו לו את המקום השני בטורניר. שנה לאחר מכן, באליפות אירופה לנבחרות עתודה 2017 שנערכה בכרתים, יוון, זכה בלאט במדליית כסף עם נבחרת ישראל לאחר שהגיעו עד הגמר ובו הפסידו לנבחרת יוון. הוא הצטיין בטורניר וסיים עם ממוצע של 16 נקודות, 10.1 אסיסטים ו-4.6 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר.
לאחר שקיבל מעודד קטש זימון לנבחרת הבוגרת, ב-24 בנובמבר 2017, בלאט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל נגד אסטוניה במוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019 וקלע 9 נקודות.
קוט ד'אור (שוקולד)

לוגו

הסמל של קוט ד'אור הוא פיל, סמל אשר מנסה לרמז על המקור האפריקני של פולי הקקאו בהם נעשה שימוש בייצורו של השוקולד שהחברה מייצרת. לפי מקור מסוים, נהוג היה בעבר לעשות שימוש בפילים על מנת לשאת את שקי הקקאו, ומכאן סיבה אפשרית נוספת לסמל.
בגרסה מוקדמת של הלוגו היו בנוסף לפיל גם פירמידה ועץ דקל. לוגו זה היה מבוסס על בול דואר של גאנה אשר בו הוצגו פיל, עץ דקל ופירמידות.

אירועים משמעותיים

בזמן מלחמת העולם השנייה, לא היה באפשרות החברה להשיג חומרי גלם באיכות גבוהה. יתרה על כך, אחד ממפעליה אשר במרסיי שבצרפת נהרס במהלך המתקפה הגרמנית על הנמל של מרסיי בתחילת 1943. עקב בעיות אלו, חדלה החברה באופן זמני מייצור שוקולד, ובמקום זאת ייצרה מוצרים אחרים באיכות נמוכה יותר.
אהרן הכהן פרחיה

הרב אהרן בן חיים אברהם הכהן פרחיה (או פרחיא), נכדו של הרב פרחיה הכהן, חי בסלוניקי ופעל בה כרב ופוסק. הרב אהרן מוכר כיום הודות לספריו ההלכתיים ובעיקר מספרו השו"ת פרח מטה אהרן אשר הדפיס בנו עזריאל באמשטרדם אחרי שהלך אביו לעולמו בשנת ה'תנ"ז (בלוח עברי). לפי המובא בספר שארית יוסף - שחיברו דודו, הרב דניאל הכהן פרחיה, הייתה קבלה בבני המשפחה כי הם מצאצאי יוסף הכהן בן-גוריון.

קורות חייו

מעט ידוע על קורות חייו של הרב אהרן. ידוע כי רבו היה הרב חסדאי הכהן (מחבר ספר "תורת חסד") -שמרבה הרב לצטטו כרבו ומורו. גם ידוע שהחליף רעיונות עם הרב משה מרגלית המחבר פירוש "פני משה" על התלמוד ירושלמי.
מסופר כי הרב אהרן היה בעל ממון רב ויש שתיארו את מראהו בלשון "כמלאך אלהים" (שם הגדולים להחיד"א).
בסוף ספרו "זיכרון דברים" חיבר הרב כללים לטיעון המשפטי-הלכתי "קים לי".
חסידות קוריסטשוב

חסידות קוריסטשוב הייתה חסידות אוקראינית, ענף מחסידות צ'רנוביל. ראשון האדמו"רים היה רבי משה, בנו השני של רבי מרדכי טברסקי. בקוריסטשוב התגורר גם דודו של רבי משה, רבי אברהם טברסקי בנו של רבי צבי שהיה מגיד מישרים בקוריסטשוב וחתנו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל.
הבית הלאומי (תנועה)

הבית הלאומי הוא ארגון שהוקם במטרה לתעל את הכוחות הפועלים נגד תוכנית ההתנתקות למטרות ממוקדות בשטח. התנועה פעלה באמצעות הפצת כרזות שקראו להמונים לבצע פעילויות שונות, חלקן בניגוד לחוק, כדי לעכב ולמנוע את תוכנית ההתנתקות.
בראש הארגון עומדים שי מלכה ואריאל ונגרובר, שהואשמו בהמרדה והועמדו לדין בבית משפט השלום בירושלים וזוכו מחמת הגנה מן הצדק, בשל אכיפת חוק סלקטיבית מצד הפרקליטות נגדם:
במקרה זה, אם היה אינטרס ציבורי משכנע, שלא להעמיד לדין את ראשי מועצת יש"ע, רבנים, אישי ציבור ובהם משה פייגלין וח"כ אלדד, וכל האחרים שנשאו דברים וקריאות דומות בבתי כנסת, מרכזי קהילה, ומקומות ציבוריים כאלה ואחרים, אותו אינטרס היה צריך לשרת את הנאשמים. ההנחה היא שרשויות התביעה עושות עבודתן באמונה, ללא דופי. העמדתם לדין של הנאשמים בגין עבירות ההמרדה, לא הייתה נטולת גרעין או מבוססת על אדני שווא. הוכח במשפט שהם עברו עבירות אלה. אולם האכיפה הבררנית תמוהה, ולא ניתן לה הסבר מניח את הדעת - מדוע בחרו רשויות התביעה להעמיד לדין דווקא שלושה צעירים אלה, בחורים שהם "מלח הארץ" כלשונו של הסניגור, שרתו ומשרתים בצבא, לא מוכרים בנוף הפוליטי והשפעתם על הציבור, גם אם ניתן להם את מלוא ההערכה, אינה כמו של אישי ציבור ומנהיגים כדוגמת ראשי מועצת יש"ע, רבנים, וחברי כנסת.
— פ  2834/05 + פ 3889/05
בפסק דין בערעור לבית המשפט המחוזי בוטלה ההחלטה לזכותם מחמת הגנה מן הצדק והם הורשעו בהמרדה. בקשת ערעור על קביעה זאת נדחתה במרץ 2009 כמוקדמת מכיוון שההליכים לא הסתיימו.
פרסנל קימפמבה

קריירת מועדונים

קימפמבה נולד בבומון-סור-אויס לאב שהיגר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולאם ממוצא האיטי.
קימפמבה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת "ארגני" ובגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של פריז סן-ז'רמן. ב-17 באוקטובר 2014 קימפמבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד לאנס.
בעונת 2017/2018 קימפמבה הפך לשחקן הרכב בפריז ורשם 27 הופעות בליגה, וזכה עימה באליפות.

קריירה בינלאומית

קימפמבה רשם הופעה אחת במדי נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד גיל 20, אך כעבור שנה החליט לייצג את צרפת.
באוקטובר 2016, קימפמבה זומן לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-27 במרץ 2018 קימפמבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד רוסיה. קימפמבה זכה עם הנבחרת במונדיאל 2018.
כנפיים (ספר)

תקציר העלילה

לורל, נערה יפהפייה וביישנית, גרה עם הוריה בבית גדול הגובל עם יער מסתורי בקליפורניה. עד הגיעה לגיל 15, היא מבלה בביתה במסגרת חינוך ביתי.
בעקבות קשיים בעבודה של אביה, עוברת המשפחה לעיר הגדולה ולורל נכנסת בעל כורחה לבית ספר ציבורי.
לורל התגעגעה לחופש שהיה לה בביתה הקודם, אך גם בבית הספר החדש מצאה חבר טוב, דייוויד, שמלווה אותה לאורך כל הדרך ומגלה הבנה למשטר התזונה הטבעוני של לורל.
יום אחד, כאב מפלח את גבה של לורל, וניצן של פרח יפיפה מתחיל לבצבץ בין שכמותיה.
לורל פוחדת לבקש עצה מהוריה, והיא פונה לדייוויד לעזרה. יחד הם חוקרים את ה"כנפיים" המשונות שצמחו ללורל על גבה.
הפרט היחידי שידוע להם על ילדותה של לורל הוא שבגיל שלוש היא הופיעה בפתח ביתם של הוריה בתוך סל, ללא כל פתק או הסבר.
לאחר חקירה ממושכת שערכו דייוויד ולורל, נתגלה שלורל היא למעשה אבולוציה מתקדמת של צמח - פחות או יותר פיה; אין לה דופק והיא נושפת חמצן טהור.
באחד מהימים שבהם ביקרה בביתה הישן, עולמה של לורל השתנה לנצח כאשר היא נתקלה בטמאני.
לורל מוצאת את עצמה נמשכת אל טמאני באופן בלתי מוסבר, והוא מספק לה את התשובות לכל שאלותיה. מתברר שהיא אפילו לא אנושית; כמו טמאני, היא פיה.
לורל היא צאצא של פיות, הנשלחות להגן על בני האדם. מתברר כי ביער המסתורי, השייך להוריה של לורל, נמצא אחד משערי הכניסה לאבלון, עולם הפיות. כאשר הוריה עמדו למכור את הקרקע יקרת הערך לטרול בתחפושת, אויבם של הפיות, נשלחה לורל אל הוריה על מנת לרשת את אדמתם. לורל חייבת לעזור לפיות להציל את ארצם, להגן על משפחתה, לברר את רגשותיה המבולבלים כלפי דייוויד וטמאני, להבין את זהותה ולמצוא את מקומה בין שני העולמות.

ביקורות

"כנפיים" זכה בבקורות חיוביות רבות, הבולטת ביניהן היא זו של סטפני מאייר, מחברת הסדרה דמדומים. מאייר כתבה כי 
הספר כנפיים מאת אפרילין פייק הוא ספר יוצא דופן. המקוריות וכושר ההמצאה שלה משתווים ליופיה עוצר הנשימה של העלילה.
— ציטוט באתר סימניה

תרגומים

הספר "כנפיים" תורגם ל-28 שפות על ידי 32 הוצאות לאור ברחבי העולם.

עיבוד קולנועי

ביולי 2009, חברת הסרטים וולט דיסני קנתה את הזכויות להפקת גרסה קולנועית של הספר "כנפיים".
קארול סידון

הרב קארול אפריים סידון (Karol Efraim Sidon; נולד ב-9 באוגוסט 1942) הוא רב צ'כי, סופר ומחזאי, אשר כיהן כרב הראשי של העיר פראג, ועתה משמש כרבה הראשי של הרפובליקה הצ'כית.

קורות חייו

סידון נולד לאב יהודי ולאם נוצרייה. הוא גדל בפראג והחל ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאומנות בעיר בשנת 1960. באקדמיה השתלם בכתיבת תסריטים וכתב תסכיתים עבור תחנת הרדיו הצ'כית הציבורית "Český rozhlas". עד שנת 1968 עבד כמפיק עבור הבובנאי הצ'כי ייז'י טרנקה. באותה שנה התפרסם ספרו הראשון של סידון "חלום על אבי" (צ'כית "Sen o mém otci"). בספר דן סידון בקושי שבגדילתו ללא אביו, אלכסנדר סידון (Alexander Sidon) שנספה בשואה בגטו טרזיינשטט (אשתו הנוצרייה ניצלה). ב-1977 חתם על אמנה 77. הוא קיבל את פרס יז'י קולר (Jiří Kolář) ב-1978.
בשנת 1983 היגר סידון לגרמניה המערבית והתגייר לאחר שלמד יהדות באוניברסיטת היידלברג. לאחר שלמד זמן מה בישראל הוסמך סידון כרב. ב-1992 הוא חזר לצ'כיה ומונה לרב הראשי של פראג. בסיוע בית דין לגרים שנשלח לשם מהארץ, החלו בפעולות גיור. בעיר פועלת גם מערכת כשרות ובית ספר יהודי, בסיוע שליחי הסוכנות היהודית וצוות כשרות מישראל.  
בשנת 2004 החל סכסוך סביב הפעלת בית הכנסת אלטנוישול, שעד אז שימש כמוזיאון בתשלום, במתכונת בית כנסת ובית מדרש, בידי שליח חב"ד בעיר. סכסוך זה עבר עליות ובעיקר מורדות, והסתיים בקול ענות חלושה. 
סידון נשוי למרסלה צ'ביסקה (Marcela Třebická) ובתו היא השחקנית מגדלנה סידונובה (Magdalena Sidonová).

הסכסוך סביב בית הכנסת

מר תומאס ילינק נשיא הקהילה היהודית בפראג אישר לשליח חב"ד הרב מאניס באראש לקיים תפילות במקום. לאחר התנגדותו של הרב סידון, החלה מערכה מכוערת שכללה השמצות שווא מתוקשרות בין הצדדים. לבקשת מקורביהם, השניים פנו לרב זלמן נחמיה גולדברג בירושלים, אשר פסק כבורר בין הצדדים. 
בראש חודש אדר א' ה'תשס"ה, (2005) לאחר קבלת מכתב מהרב גולדברג בדבר תום תקופת הצינון, חזר הרב באראש לבית הכנסת, אך התפילה הופסקה בכח, עם הגעתו של הרב סידון ואנשיו, העימות היה חריף, ואף נערה (מחסידי חב"ד) הגיעה לאשפוז בעקבות אלימות כלפיה. הפרשה פורסמה בתקשורת הצ'כית בהרחבה. בעקבות זאת בית הכנסת נסגר למשך כשמונה חודשים. כמה חודשים לאחר מכן התקיימו בחירות למועצה היהודית, וקווה שבעקבותיהם (לאחר זכיית כל אחד מהצדדים בכשליש מהקולות, בעוד שליש מהקולות נותר עצמאי) הסכסוך יסתיים.  
לקראת ראש השנה ה'תשס"ו, הוחלט לפתוח מחדש את בית הכנסת. בשיחות מתועדות הוכרז שמדובר במהלך על פי הסכמתו של הרב גולדברג, אך במכתב שנשלח אליו, הוא הכחיש באופן רשמי את הדבר. לעומת זאת לדברי הרב סידון, פסק ההלכה בטל, עקב הצגה כוזבת של הרב באראש כרב המוסכם על הקהילה, בפני הרב גולדברג. 
עם השנים הסכסוך דעך.
Cleveland Jewish News

Cleveland Jewish News (בראשי תיבות: CJN) הוא שבועון יהודי שמשרדיו שוכנים בביצ'ווד, אוהיו, פרוור של קליבלנד. העיתון מכיל חדשות מקומיות, לאומיות ובינלאומיות הנוגעות לעולם היהודי.
אריק זמור

דעותיו

זמור הוא בעל דעות ימניות, מתנגד להגירה המאסיבית והבלתי מבוקרת לצרפת, מבקר את האליטות הפוליטיות, התקשורתיות, התרבותיות והספרותיות שעודדו במשך עשרות שנים את התפוררותה של הזהות הצרפתית, קורא תיגר על עזיבת מנגנון קליטת המהגרים על ידי החברה לטובת התפתחות זהויות מקבילות לזהות הצרפתית בתוך צרפת, מזהיר מפני התפתחות "רפובליקות איסלאמיות" בשכונות מסוימות בצרפת ומפני היפרדות האוכלוסיות בצרפת בין צרפתים שורשיים וכאלה שעברו קליטה מוצלחת בהגירות הקודמות לבין המהגרים החדשים מארצות האסלאם. מתנגד למונח "אסלאם רדיקלי" וטוען שהטרור המוסלמי הוא תופעה מוסלמית מובהקת הנסמכת על הקוראן ולא תופעה שולית בתוך האסלאם כפי שרוצים להציג זאת חלק מהגורמים במערב. רואה באיחוד האירופי מתכון מובהק לגלובליזציה ולאיבוד זהויות, ומזהיר על הסכנות הכרוכות באיבוד הגבולות בין המדינות בתוך האיחוד. מתנגד לאידאולוגיות המפותחות על ידי תנועות אנטי-גזענות, פמיניסטיות, ותנועות להט"ביות, ומסביר שיש להן כוונות זדוניות בדבר עתידה של החברה והזהות הצרפתית. עורר בעבר פולמוס כאשר טען שמשטר וישי הציל יהודים, והסביר שאכן ניצלו יהודים צרפתים על ידי המשטר בתמורה ליהודים מהגרים. פרסם שקיימת בצבא הצרפתי תוכנית לכיבוש מחדש של השכונות האיסלאמיסטיות, תוכנית שנהגתה במשותף עם קצינים בצה"ל.
שביל ישו

שביל ישו (לעיתים דרך הבשורה) הוא נתיב הליכה ארוך בגליל התחתון ובצפון הכנרת, המקשר בין אתרים קדושים לנצרות.

השביל

מטרתו של השביל היא לספק נתיב הליכה נוח ומסומן המקשר בין אתרים משמעותיים בחייו של ישו בצפונה של ארץ ישראל, כפי שמתוארים בבשורות על-פי מתי, לוקס ומרקוס. יוזמי השביל מציינים אודותיו כי:
"השביל נוצר במטרה להפוך לטרק ברמה בינלאומית, ולהוות במה ללימוד היסטוריה ורוחניות, גשר לקירוב אנשים בעלי רקע שונה, ולעידוד תקשורת ביניהם. אנו מציעים חוויות ושירותים אתיים וזמינים לכל האנשים. השביל אינו מקדם חזון דתי או פוליטי ואנו מנסים לעבוד עם אישים, עם ארגונים מקומיים ובינלאומיים בעלי נקודות מבט שונות."
אורכו של השביל הוא 65 ק"מ, והוא מתחיל בנצרת ומסתיים בכפר נחום. השביל חולף דרך ציפורי, משהד, כפר כנא, קרני חיטין, נבי שועייב, הר ארבל, מגדל, עין שבע והר האושר. בחלקו חופף השביל לקטעים משביל ישראל ולשבילי הליכה אחרים. לשביל סומנה חלופה דרומית באורך של 73 ק"מ המשלימה מסלול מעגלי, וזו חוזרת לנצרת דרך טבריה, אתר הטבילה ירדנית, הר תבור והר הקפיצה.
השביל הוא יוזמה של מעוז ינון, שהקים בתי הארחה בנצרת, ודייוויד לנדיס, תרמילאי אמריקאי, והכשרתו החלה בשנת 2007. סימונו הושלם בשנת 2009 לקראת ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל, ומומן על ידי משרד התיירות. למשרד התיירות היו תוכניות לסמן שביל דומה בשם "שביל הבשורה", וזה הושלם בסוף שנת 2011. עם זאת, השם "שביל הבשורה" משמש לעיתים כשם חלופי לשביל ישו. השביל מסומן בשטח בסימון שבילים מיוחד שהוקצה לו על ידי הוועדה לשבילי ישראל - לבן-כתום-לבן, או בנקודה כתומה במקומות שהוא חופף לשביל הליכה קיים - והוא מופיע במפות סימון השבילים של החברה להגנת הטבע.

דרך הבשורה

בסוף שנת 2011 פתח משרד התיירות שביל חלופי המכונה באופן רשמי "דרך הבשורה". בדומה לשביל ישו, מתחיל גם שביל הבשורה בנצרת, אם כי לא במרכז העיר, אלא בהר הקפיצה, וגם יעדו הוא חופה הצפון-מערבי של הכנרת. בניגוד לשביל ישו עוברת דרך הבשורה בשטחים פתוחים תוך שהיא עוקפת מקומות יישוב ומספר אתרים קדושים לנצרות. אורכה של דרך הבשורה הוא 62 ק"מ, והיא מיועדת להולכי רגל, רוכבי אופניים ורוכבי סוסים. הדרך הוכשרה בשיתוף עם הקרן הקיימת לישראל בעלות כוללת של 3 מיליון ש"ח. על דרך הבשורה נמתחה ביקרות חריפה מצד גורמים שונים, בהם גם החברה להגנת הטבע, ולפיה הדרך החדשה עוקפת מקומות יישוב במקום להשתלב בהם, ושמה את הדגש על הליכה דרך יערות קק"ל. לדברי המבקרים שביל ישו מוצלח יותר מהדרך החדשה, הן בזכות נופיו, והן בשל התאמתו לקהל היעד הנוצרי, שכן הדרך החדשה מגיעה אל הכנסייה הראשונה לאורכה, כ-2 ק"מ לפני שהיא מסתיימת בכפר נחום. הנתונים מן השטח תומכים בביקורת שנמתחה על משרד התיירות. דיווחים מדברים על עשרות בודדות של מטיילים בשנה בדרך הבשורה. כך נמסר בכינוס בחודש מאי 2018 שנערך באוניברסיטת חיפה.
ראובן פיין (רב)

הרב ראובן פיין (ה'תרפ"ד, 1924 - כ"ה בסיוון ה'תשנ"ג, 14 ביוני 1993) היה רב ליטאי, ראש ישיבה בישיבת בית מאיר בבני ברק, ולאחר מכן כראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית.

תולדותיו

נולד בעיירה בליצה שבמחוז וילנה לרב המקומי, הרב שבתי פיין, בנו של הרב יהודה לייב פיין, רבה של סלונים. אמו, סירל-ינטה, היא בתו של הרב ראובן כהן, שהיה רבה של העיר נרווה שליד ביאליסטוק. בהיותו כבן שלוש עשרה החל את לימודיו בישיבת סלונים אצל הרב שבתי יגל. בשנת ת"ש (1940) נמלט עם אביו לווילנה. בהמשך שב והצטרף לישיבת סלונים שגלתה גם היא לשם. כעבור כמה חודשים, לאחר שהוקמה בווילנה ממשלה קומוניסטית, התפרקה הישיבה והרב פיין, אז כבן 16, הסתפח לישיבת מיר ונסע עמה ליפן ולאחר מכן שהה עם תלמידי הישיבה בשנחאי.
הרב פיין נותר יחידי מכל בני משפחתו. בשנת תש"ו (1946), לאחר מלחמת העולם השנייה, הגיע עם קבוצה מתלמידי ישיבת מיר לארצות הברית ולמד בישיבת מיר המקומית. שכנו לחדר היה הרב שלמה ברוודה. בשנת תש"ט (1949) עלה לישראל והתיישב בבני ברק. בשנת תש"י (1950) נישא ליהודית, בתו של הרב אליעזר אלפא, רב בית כנסת בחיפה וחתנו של הרב מאיר קרליץ. 
לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה ובכולל חזון איש. באמצע שנות ה-50 התמנה כר"מ בישיבת באר יעקב. בשנת תשי"ח (1958) התמנה כראש ישיבה בישיבת בית מאיר בבני ברק, תפקיד שבו כיהן למעלה מעשרים שנה. בשנת תשכ"ג (1963) התמנה במקביל כראש ישיבה בישיבת אור התורה בבני ברק, לתלמידים יוצאי עדות המזרח. בתחילת שנות ה-80 התמנה לתקופה קצרה כראש ישיבת "אור קדושים" של חסידות ביאלא בעיר. 
בשנת תשמ"ב (1982), זמן קצר לאחר פטירת הרב אליהו חזן, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק, ביקר בישראל הרב יעקב קמינצקי ונפגש עם הרב שך שהמליץ לו על הרב פיין למלא את מקומו של הרב חזן בראשות ישיבת תורה ודעת. הרב פיין שימש בתפקיד כעשר שנים, עד לפטירתו. הוא נהג לשוב לישראל ב"בין הזמנים" של הקיץ. הוא נמנע מלהתערב בעניינים ציבוריים בישראל ובארצות הברית. 
באייר תשנ"ג חלה בסרטן, וכעבור חודש נפטר. הלווייתו התקיימה בארצות הברית וארונו הועלה ארצה. נקבר בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.
חיבר את סדרת ספרי "בין המשפתיים" על מסכתות התלמוד. הספרים זכו להסכמת הרב יעקב ישראל קנייבסקי והרב חיים שמואלביץ, שכתב עליו "מחדש גדול ושקדן עצום". כמו כן הוציא לאור את הספר "עונג שבת" ובו מעט מחידושי התורה של אביו.

משפחתו

אחד מבניו הוא הרב יעקב, ר"מ בישיבת "בית שמעיה" בבני ברק וחתנו של הסופר שמואל חסידה. חתנו הוא הרב צבי וייספיש, ראש מוסדות הר"ן, שהקים על שמו את ישיבת "יחי ראובן".
יבגני לוין

ביוגרפיה

יבגני לוין נולד בלנינגרד. הוא היה חבר נבחרת רוסיה בשחמט שזכתה באליפות אירופה לנבחרות (עד גיל 16).
הוא משתתף בתחרויות שחמט בעיקר בתוף רוסיה, לרבות אליפות רוסיה בשחמט ואליפות רוסיה בשחמט למועדונים.
בשנת 2017 הוא השתתף בתחרות ביוון וסיים במקום השלישי (לפני אדוארד רוזנטליס).
טרטו (מחוז)

ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2004 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי אסטה טם.

גאוגרפיה

מחוז טרטו גובל בשניים מאגמיה הגדולים של אסטוניה: פייפוס ווורטסיירב. הנהר היחידי שניתן לשוט בו באסטוניה, האמאיוגי (Emajõgi) (אורכו 100 ק"מ), זורם דרך המחוז, ומחבר את שני האגמים. 
הארץ ברובה שטוחה. שליש מהשטח מכוסה ביערות, ושליש מעובד. רבע מהווה את מישורי ההצפה של האמאיוגי.
העובדה שמחוז טרטו נמצא לחופו של אגם פייפוס השפיעה על הסמל שלו. מחוז נוסף שגובל באגם הוא מחוז ייגבה, ובאמת שני הסמלים דומים.

היסטוריה

עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 22 נפות, מתוכן 3 עירוניות והשאר כפריות.
קורפוס הפרשים שמטוב

היסטוריה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 היו לצבא הקיסרות הגרמנית ארבעה קורפוסים של חיל פרשים. עם זאת, הפרשים התגלו כלא-יעילים לנוכח מלחמת החפירות, ובהדרגה הוסבו קורפוסי הפרשים לקורפוסים של חי"ר. כך קרה, שכאשר הצטרפה ממלכת רומניה למלחמה, לא היה לגרמניה פיקוד פרשים מסודר בחזית המזרחית. לפיכך ב-31 באוגוסט 1916 אוחדו בחיפזון מספר יחידות פרשים גרמניות ואוסטרו-הונגריות ליצירת קורפוס הפרשים שמטוב בפיקוד אברהרד פון שמטוב. הקורפוס כלל את דיוויזיית הפרשים הגרמנית ה-3, דיוויזיית הפרשים האוסטרו-הונגרית ה-1 והדיוויזיה ה-51 של ההונבד (המרכיב ההונגרי בצבא האוסטרו-הונגרי).
הקורפוס השתתף בהצלחה במערכה ברומניה כחלק מהארמייה התשיעית של אריך פון פלקנהיין. הוא לחם בקרב טרנסילבניה, קרב בוקרשט וקרב ארגס. עם סיום המערכה הרומנית פורק הקורפוס והפך לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-65. שמטוב המשיך לפקד עליו. הקורפוס הועבר לחזית המערבית כחלק מהארמייה השביעית כשהוא כולל ארבע דיוויזיות. הקורפוס השתתף בקרב השני על האן ולאחר מכן במתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה.
סן מרינו במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של סן מרינו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים במהלכם. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה יותר מצומצמת ומנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. המשלחת לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים גם במהלך המשחקים הללו. מרבית ספורטאי הנוער של סן מרינו קיבלו את כרטיס הכניסה למשחקים באמצעות הוועדה המשולשת.

משחקי החורף

המשלחת הראשונה של סן מרינו למשחקי החורף האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק ומנתה ספורטאי אחד שהתחרה בענף סקי אלפיני. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר גם מנתה ספורטאי אחד שהתחרה בענף סקי אלפיני והגיע להישגים יותר טובים מקודמו.
לורדי

היסטוריה

לורדי הוקמה ברובניימי, פינלנד, ב-1992 על ידי Mr. Lordi, כאשר הוא הביא עוד שני חברי להקה: AMEN ו-G-Stealer (בתקופה זו הם עדיין לא היו להקה רשמית), כשרק בשנת 1996 הצטרפה חברת הלהקה: ENARY.
בשנת 1999 G-Stealer עזב ובמקומו הצטרף חבר הלהקה MAGNUM, בשנת 2000 הצטרף KITA. ב-2002 MAGNUM עזב את הלהקה, ובמקומו הצטרף חבר הלהקה KALMA.
ENARY עזבה בשנת 2005 לטובת AWA, וביקשה לנתק קשר עם הלהקה. סיבות לעזיבתה הפתאומית לא ניתנו, אך מיסטר לורדי רמז לכך שהוא פיטר אותה מכיוון שהיא התנהגה בגסות רוח כלפי חברי הלהקה. במהלך שנת 2005 עזב גם KALMA, לטובת להקה אחרת, אך הוא נשאר חבר של כל חברי הלהקה. במקום KALMA הצטרף OX המחופש לאדם-שור.
הלהקה זכתה באירוויזיון 2006 עם השיר "Hard Rock Hallelujah" עם 292 נקודות ומעניקה לפינלנד את הזכייה הראשונה בתולדותיה בתחרות. פינלנד זכתה גם בתואר נוסף: כמות הנקודות הכי גבוהה עד כה ששיר קיבל בתחרות, אך ב-2009 השיא הזה נשבר כאשר אלכסנדר ריבאק זכה עם 387 נקודות.
בנוסף זכתה הלהקה ב"פרס התקשורת" ע"ש מרסל בזנסון עבור השיר.
בעקבות הזכייה שינו פרנסי העיר רובניימי את שמה של כיכר סמפו במרכז העיר לכיכר לורדי.
לורדי ידועה בשירים הקליטים שלה אף על פי שלפני הזכייה באירוויזיון לא בלטה במיוחד מבין שאר להקות המטאל הפיניות.
לאחר הזכייה באירוויזיון חשף מגזין פיני לציבור תמונות של מיסטר לורדי בלי התחפושת ונתבע בידי הלהקה.
בקיץ 2006 פרסמו לורדי את הסינגל "Whos Your Daddy" שהגיע עד למקום הראשון במצעד הפיני. השיר לא הגיע לערוצי המוזיקה והרדיו באירופה בגלל היותו עמוס בקללות.
בפברואר 2008 יצא לאור סרט אימה בשם "קומות אפלות" ("Dark Floors") ,שבו השתתפו כל חברי להקת לורדי הנוכחיים, הסרט מציג את חברי הלהקה בתור מפלצות על פי הייצוג של התחפושת, עם כל מיני יכולות מיוחדות, כמו שליטה בזמן וכו', בסרט, חברי הלהקה משתלטים על בניין בן חמש קומות, שהוא למעשה בית חולים לילדים עם פיגור שכלי, על מנת לחטוף ילדה אוטיסטית החוסה בו, כשלכל מפלצת יש את הקומה שהיא שולטת בה, ומנסה למנוע מגישה אליה. לאף חבר להקה אין דיאלוג בסרט, ובמקום דיבור מתקשרים חברי הלהקה עם הילדה ומלוויה בשאגות ובנהימות. בסוף הסרט, בחלק הקרדיטים, נוגן השיר Beast Loose In Paradise של הלהקה.
בשנת 2010, הוציאה הלהקה את האלבום Babez For Breakfast. לאחרונה, עזב KITA את הלהקה ומתופף חדש בשם OTUS ("יצור" בפינית) צורף במקומו.
חזי סימנטוב

ביוגרפיה

חזי סימנטוב הוא הבכור מבין שני בנים ליוסף סימנטוב ולכרמלה לבית ארוילי, ילידי עיראק. סימנטוב שירת בצה"ל בחיל הרפואה. למד לתואר ראשון במזרחנות באוניברסיטת בר-אילן, ודובר ערבית שוטפת. בשנת 2002 הצטרף לערוץ 10 והחל לעבוד בדסק הערבים של הערוץ.
ב-2012 מונה סימנטוב לכתב השטחים של הערוץ, במקומו של שלומי אלדר, במקביל לתפקידו כמנהל דסק הערבים של ערוץ 10.
סימנטוב השתתף בסיקור מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, שחרור גלעד שליט, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
ב-2015 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של ערוץ 10 בנוגע למחנות הפליטים בשטחים, וסדרת כתבות בנוגע לאסירים הביטחוניים הפלסטינים.
ב-2016 יצר סדרת כתבות בנוגע למניעים הגורמים לילדים פלסטינים לבצע פיגועי טרור.
ב-2019 עבר לחדשות 13 כחלק ממיזוג רשת וערוץ עשר.
סימנטוב מתגורר בפתח תקווה.
גנרל חיל הפרשים (גרמניה)

גנרל חיל הרגלים (בגרמנית: General der Kavallerie) הייתה דרגה לשעבר של גנרל חיל.

דרגות מקבילות

קצינים בדרגה מקבילה בחיל הרגלים נקראו גנרל חיל הרגלים ואלו בחיל התותחנים היו "גנרל חיל התותחנים". בשנת 1935 הוורמאכט הוסיף את הדרגות של "גנרל חיל השריון", "גנרל הכוחות ההרריים", "גנרל חיל הצנחנים", "גנרל חיל הקשר". בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה "גנרל חיל טייסי הקרב". הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
סווטוניוס

ביוגרפיה

הוא נולד בצפון אפריקה וחי שם זמן מה (לפי גרסה אחרת נולד ברומא למשפחה שמוצאה בצפון אפריקה). בראשית דרכו היה עורך דין, אך עבר לכתיבה ספרותית והיה מקורב לסופר פליניוס הצעיר. סווטוניוס כיהן כמזכיר לענייני תרבות של הקיסר טראיאנוס ובין השנים 119 ל־121 שימש מזכירו של הקיסר אדריאנוס, אחד מחמשת הקיסרים הטובים, שבתקופתם הייתה פריחה לאמנויות ולתרבות ברומא. הוא הודח ממשרתו אצל אדריאנוס כנראה עקב פגיעה בכבוד אשת הקיסר והקדיש עצמו לכתיבת ספרים.
סווטוניוס חיבר ספרים רבים, ביוגרפיות ומחקרים בתחומי לשון ומדעי הטבע. ביניהם ספר על אנשי רוח רומים ידועים אשר רק חלקים מצוטטים ממנו שרדו.