google/wiki40b huggingface dataset:
בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע

בית הספר לבגרות

בית הספר הוקם בשנת 1991 על ידי יואל גבע, מורה למתמטיקה במקצועו. הרעיון להקמת בית הספר עלה לאחר שגבע ראה כי עולה בהתמדה מספר התלמידים המבקשים ללמוד בקורסים שהעביר ב"אנקורי" מאז סוף שנות השמונים. בית הספר של גבע הוקם בבניין ההגימנסיה העברית "הרצליה", ובמועד הראשון הועברו בו קורסי הכנה לבחינות הבגרות במקצועות מתמטיקה, אנגלית ולשון על ידי יואל גבע, סיוונה כרמי-עמיר וד"ר יהודה עמיר. מהמועד השני ועד היום, מלמדים בבית הספר את כל מקצועות החובה לבגרות, וכן מספר מקצועות בחירה. בהם: פיזיקה וגאוגרפיה והשלמה ל-5 יחידות בתנ"ך, היסטוריה וספרות.

מחלקת פסיכומטרי

בשנת 1996 הוקמה מחלקת הפסיכומטרי של בית הספר על ידי איתי ישורון, עורך דין במקצועו, ומי שהיה בעברו מנהל ההדרכה הארצי של "קידום". כשנה לאחר מכן, בשנת 1997, החלו ללמד בבית הספר קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית, ושמו של בית הספר שונה, ל"בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".
כניסתו של בית הספר לתחום קורסי ההכנה לבחינה הפסיכומטרית, הביאה להרחבת פעילותו לערים נוספות ולפתיחת סניפים נוספים.

מחלקת GMAT

בשנת 2013, לאחר שנים של מחקר מקיף על ידי מומחים, נפתחו קורסי הכנה של יואל גבע למבחן ה-GMAT. מנהל התחום הוא יניב איצקוביץ, בעל פוסט דוקטורט מאוניברסיטת קולומביה שלימד פסיכומטרי במשך 16 שנים.

סניפי בית הספר

בשנת 2000, לאחר מספר שנים בהם נפתחו קורסי פסיכומטרי בערים נוספות בגוש דן והשרון, הוקם הסניף השני של בית הספר בראשון לציון. בשנת 2004 הוקם הסניף בהרצליה. סניפים אילו הוקמו כסניפי בגרות ופסיכומטרי ותוך מספר שנים הפכו לסניפים גדולים בתחומם בהם לומדים אלפי תלמידי בגרויות ופסיכומטרי בשנה. בשנת 2001 הוקם בקריות סניף הפסיכומטרי הראשון מחוץ לאזור המרכז (סניף הקריון) ובמהלך השנים 2005–2007 הוקמו עוד ארבעה סניפים ללימוד לפסיכומטרי, בערים כפר סבא, פתח תקווה, חיפה ובאר שבע. עם הזמן נוספו סניפים בירושלים, בחדרה, אשדוד, עפולה, נתניה, כרמיאל ובגני תקווה.
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, מלמדים בבית הספר כ-100 מורי בגרות ומורי פסיכומטרי.
מכפלה טנזורית

מבנים אלגבריים עשירים יותר

המכפלה הטנזורית מוגדרת עבור מודול ימני M ומודול שמאלי N מעל אותו חוג R. תוצאתה  היא במקרה זה חבורה אבלית. ככל שהמבנה של M ושל N עשיר יותר, כך נעשה גם המבנה של המכפלה עשיר יותר. לדוגמה, אם M הוא (בנוסף להיותו מודול ימני מעל R) גם מודול שמאלי מעל חוג S (וליתר דיוק, בי-מודול מעל שני החוגים), הופכת המכפלה הטנזורית גם היא למודול שמאלי מעל S על ידי הגדרת הכפל . בדומה, אם N הוא גם מודול ימני מעל חוג T, המכפלה הטנזורית היא מודול ימני מעל T. מקרה בעל חשיבות מיוחדת הוא כאשר החוג R קומוטטיבי - אז מהווה כל מודול באופן מיידי בי-מודול, וכך המכפלה הטנזורית של שני מודולים מעל לחוג קומוטטיבי נעשית למודול מעל אותו החוג.
כאשר מרכיבי המכפלה הם אלגברות, אפשר גם להגדיר פעולת כפל על המכפלה הטנזורית לפי , וכך הופכת מכפלת המבנים לאלגברה בזכות עצמה. המכפלה הטנזורית של שדות איננה באופן כללי שדה, אם כי היא כמובן אלגברה.

אוניברסליות

העתקה מאוזנת מן המכפלה הישרה  היא העתקה ביליניארית, המעתיקה את הזוגות  ו-  (עבור ) לאותו המקום. 
תכונת האוניברסליות כוללת את המכפלה  יחד עם ההטלה  המוגדרת לפי , ופירושה כזה: כל העתקה מאוזנת f מן המכפלה הישרה  אל חבורה אבלית כלשהי Q,  אפשר לפצל באופן יחיד דרך המכפלה הטנזורית (כלומר, קיימת העתקה אחת ויחידה  מן המכפלה הטנזורית ל-Q, כך שבמקום להעתיק את הזוג  לתעודתו, די להעתיק אותו באמצעות  אל האיבר , ומשם אל אותו איבר של Q; במלים אחרות ). 
המכפלה הטנזורית שנבנתה בסעיף הקודם היא אכן אוניברסלית, ועובדה זו טעונה הוכחה (שאינה קשה במיוחד). עם זאת, מרגע שהוברר קיומו של אובייקט אוניברסלי שכזה, ההוכחה שהוא יחיד (עד כדי איזומורפיזם) קלה ביותר: אם  שניהם אובייקטים אוניברסליים (עם ההטלות ), אז ההטלה ל-  מתפצלת באופן יחיד דרך , וההטלה ל-  מתפצלת באופן יחיד דרך . הרכבת ההעתקות, מ-  ל-  ואז בחזרה ל- , נותנת העתקה מ- לעצמו, המפצלת את  דרך  - בדיוק כדרך שהעתקת הזהות מפצלת את  דרך P. אלא שהפיצול הוא יחיד על-פי ההנחה, וכך ההרכבה שווה להעתקת הזהות. גם ההרכבה בסדר ההפוך שווה לזהות, ומכאן ש- איזומורפיים.
העובדה שמודול שמקיים את תכונת האוניברסליות נקבע עד כדי איזומורפיזם מאפשרת להגדיר את המכפלה הטנזורית באופן קטגורי. מודול L, יחד עם העתקה מאוזנת של המכפלה הישרה של M ו N נקרא המכפלה הטנזורית אם הוא מקיים את התכונה האוניברסלית. הגדרה זו היא מקרה פרטי של הגדרת מכפלת סיבים בקטגוריה כללית. יש לציין שבקטגוריה כללית מכפלה טנזורית (או מכפלת סיבים) תהיה יחידה עד כדי איזומורפיזם, אבל לא תמיד היא תהיה קיימת. לדוגמה, בקטגוריית השדות לא לכל שני איברים יש מכפלה טנזורית.

דוגמאות

כפי שהוצע קודם לכן, אם  הם חוגים, ו- M מודול מעל R, אז  הוא מודול בעל מבנה דומה מעל S. למשל, חוג המטריצות מקיים , וחוג הפולינומים . 
שינוי חוג הסקלרים אינו חייב להגדיל את האלגברה. לדוגמה, אם I הוא אידיאל של R, אז , מודול המנה ביחס ל- I. דוגמה חשובה אחרת היא המקרה שבו R הוא חוג השלמים ו- S שדה הרציונליים. במקרה זה, M היא חבורה אבלית. אם M נוצרת סופית, אפשר לפרק אותה לסכום ישר של מרכיב מפותל ומרכיב חופשי. המכפלה הטנזורית  תלויה רק בגודל המרכיב החופשי, ובכך מאבדת את כל המידע על החלק המפותל.
המכפלה הטנזורית של שדות, מעל תת-שדה משותף, אינה בהכרח שדה. למעשה, אם , אז לכל הרחבת שדות  מתקיים , חוג שהמבנה שלו תלוי בפירוק של p מעל L. אם ההרחבה K/F רגולרית (כלומר, אם F סגור אלגברית ב-K), אז  שדה לכל הרחבה סופית L/F.
ל

ייצוג האות ל'

בקוד ASCII מיוצגת האות ל' בערך EC, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05DC.
בקוד מורס מיוצגת האות ל' באמצעות הרצף (משמאל לימין): ..-. (נקודה קו נקודה נקודה).
הוא ייצוגה של ל' בכתב ברייל.

באלפבית צלילי מיוצגת האות ל' באמצעות המילה "לאה".
באיתות בדגלי סמפור ל' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מזרחה (ימינה) ודגל שני הפונה דרום-מערבה.
האות "ל" מופיע בתמרור "רכב למידה".
בועז גולדברג

ביוגרפיה

גולדברג שירת בימ"מ, ב-1990 השתתף בפעולה לחיסול חוליית מחבלים חמושה, שחדרה לצורך ביצוע פיגוע הרג בגבול הדרום. על ביצוע הפעולה זכה עם שלושה מעמיתיו בעיטור האומץ של משטרת ישראל. בהמשך שירותו במשטרה שימש סגן מפקד תחנת זבולון, מפקד משטרת התנועה במרחב חוף, מפקד משטרת חדרה, סגן מפקד מרחב חוף, שימש מפקד מנהלת תיאום פעילות אכיפה דיני מקרקעין והשתתף ב-2012 בפינוי מאחז מגרון. בספטמבר 2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה.
אפיפיורות אביניון

אפיפיורות אביניון הוא שמה של תקופה, בת כ-70 שנה, בהיסטוריה של הכנסייה הרומית הקתולית, בין 1309 ל-1377, שבה הכס הקדוש היה ממוקם רשמית בעיר אביניון (כיום בצרפת).
בשנת 1309 העתיק האפיפיור קלמנס החמישי את מושבו לעיר אביניון שבצרפת. באביניון כיהנו שבעה אפיפיורים, עד שנת 1378, שבה חזרה האפיפיורות לרומא.
השושלת האילח'אנית

השושלת האילח'אנית (פרסית:سلسله ایلخانی, מונגולית: Ил Хан улс,סינית: 伊儿汗国/伊兒汗國 ) או האילח'אנאת היה שמה של המדינה המונגולית שהוקמה באיראן ובמדינות השכנות על ידי הולאגו בשנת 1256. בשנת 1295 המיר האילח'אן ע'אזאן את דתו לאסלאם. בשנת 1335 חדלה המדינה האילח'אנית מלהתקיים והתפצלה לנסיכויות יריבות.

משמעות התואר אילח'אן

פירוש התואר אילח'אן הוא ככל הנראה "חאן כפוף" (יש גם תאוריות אחרות). תואר זה אומץ על ידי הולאגו ויורשיו אחריו כדי לציין כפיפות נומינלית לחאן הגדול. ע'אזאן אימץ לעצמו את התואר חאן במקום אילח'אן, אך גם מעשה זה לא סימל זניחה פורמלית של קשריו עם החאן הגדול.

תחילת הפלישות המונגוליות לאיראן

כשעלאא א-דין מוחמד שליט ח'ווארזם  הוציא להורג את שליחיו של ג'ינגיס חאן, הכריז הלה מלחמה על ארצו ועל שושלתו ב-1219. המונגולים הביסו אותו לגמרי בין 1219 ל-1221. הם כבשו את כל מרכזי האוכלוסייה וכל הערים הגדולות. בכיבוש של איראן ועיראק הצטיינו המצביאים המונגולים ג'בה וסבוטאי. לאחר מיגור השושלת הקודמת כל האזור ממערב לנהר אוקס נפל לפני משפחתו של הולאגו.
לחאן הראשון באיראן מונה הולאגו, נכדו של ג'ינגיס חאן ואחיהם של מונגקה חאן וקובלאי חאן. מונגקה ציווה על הולאגו להשליט את שלטון המונגולים במזרח התיכון ולחזור למרכז האימפריה עם סיום משימתו. בעוד שהולגו עצמו נפטר בשנת 1265, הממלכה הא'ילחאנית הוסיפה להתקיים עוד כ - 70 שנה. במהלך ימי שלטונה, שליטיה העדיפו שלא לנקוט במדיניות דתית מובהקת, ובתחילתה תושביה היוו ערב רב של בני דתות שונות. עם זאת, ככל שעבר הזמן גברו השפעות מוסלמיות בקרב תושבי האימפריה, עד שלבסוף השליט האילח'אני ה - 7 ע'אזאן התאסלם, ואיתו מרביתם המוחלט של התושבים. ע'אזאן גירש את הבודהיסטים הנותרים מממלכתו וניתק כל קשר למורשתם של השליטים המונגולים שקדמו לו. לאחר 9 שנות שלטון מת ע'אזאן (1304), כאשר מותו מסמל את תחילת ההתפרקות של הממלכה הא'לחאנית, אשר חדלה להתקיים במהלך שנת 1335 לאחר מותו של אחיינו. בעוד שסופה של הממלכה הא'ילחאנית ברור וידוע, גורלם של המונגולים שהתיישבו בממלכה אינו בהיר. ככל הנראה הם נטמעו בתושבי האזור המקוריים, והתנתקו ממקורם המונגולי.
רוברט פאנו

קורות חיים

רוברטו מריו פאנו נולד בשנת 1917 בטורינו, באיטליה, במשפחה יהודית הוא היה הבן השני של המתמטיקאי ג'ינו פאנו, פרופסור באוניברסיטה המקומית, ושל רוזה או רוזטה לבית קאסין. אחיו הבכור היה אוגו פאנו, לימים פיזיקאי בארצות הברית.
בן דודו היה הפיזיקאי והמתמטיקאי הישראלי-איטלקי יואל רקח.
פאנו גדל בטורינו. הוא למד בבית הספר להנדסה בטורינו עד לשנת 1939, כשסולק מהלימודים עקב היותו יהודי, בהתאם לחוקי הגזע שהנהיגה אז איטליה הפאשיסטית. גם אביו פוטר מהקתדרה שלו באוניברסיטה וסולק מכל המוסדות האקדמיים. בנסיבות אלה היגרה המשפחה לשווייץ ב-1939. התגוררו בחדר מלון בלוזאן. כעבור מספר חדשים רוברט יחד עם אחיו אוגו, עזבו את אירופה דרך בורדו שבצרפת, לארצות הברית
שם הוא התקבל להמשך הלימודים ב MIT וסיים ב-1941 את התואר הראשון למדעים. בהמשך עבד במעבדת הקרינה של MIT.
אחרי מלחמת העולם השנייה סיים גם את התואר השני ואת הדוקטורט (ב-1947). על עבודת הדוקטור שלו, Theoretical Limitations on the Broadband Matching of Arbitrary Impedances, הודרך פאנו על ידי ארנסט גיימן. ב-1947 הצטרף לסגל ה-MIT ובשנים 1950–1953 ניהל את קבוצת שיטות המכ"ם במעבדת לינקולן. התמנה לפרופסור בקתדרה ע"ש פורד במפקולטה להנדסת חשמל ולמדעי מחשב ב- MIT.
ב-1954 התקבל כחבר ב-Institute of Electrical and Electronics Engineers כאות הוקרה על תרומותיו בתחום תורת האינפורמציה והפילטרים למיקרוגלים.
ב-1973 נבחר לאקדמיה הלאומית להנדסה וב-1978 באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
אחרי פרישתו לגמלאות היה לפרופסור אמריטוס.

פעילותו המדעית והאקדמית

החל משנת 1960 חקר פאנו את מערכות שיתוף הזמן בעבודה במחשב של משתמשים מרובים - "מחשוב מרובה משתמשים".
ב-1961 יחד עם פרננדו קורבטו, שהיה אז פרופסור אמריטוס להנדסת חשמל ומדעי מחשב, פיתח פאנו את CTSS - Compatible Time-Sharing System, אחת המערכות הראשונות לשיתוף זמן במחשב. הצלחת CTSS שכנעה את הנהלת MIT ליזום את פרויקט MAC שממנו צמחה בהמשך מעבדת CSAIL -מעבדה בין מחלקתית למדעי מחשב ובינה מלאכותית.
המערכות שפיתח איפשרו עבודה של משתמשים מרובים במחשב אחד, מה שסלל את הדרך להפצת המחשוב בחברה.
לעבודתו המוקדמת בתחום תורת האינפורמציה היו השלכות ישירות על טכנולוגיות חדשות. למשל, מחקריו יחד עם קלוד שאנון האיצו את פיתוחם של שיטות דחיסת נתונים כגון הקוד האפמן המשמות בטלוויזיה בהרדה גבוהה HDTV וברשתות המחשבים של ימינו.
פרט לתרומותיו לתורת האינפורמציה פרסם פאנו מאמרים וספרים על מיקרוגלים, על התורה האלקטרומגנטית, תורת הרשתות וספרי לימוד להנדסת חשמל.
היה פעיל גם מעבדה למדעי המחשב, במעבדת המחקר לאלקטרוניקה, במעבדה לקרינה MIT ובמעבדת לינקולן. הוא קבע את תוכנית הלימודים הרשמית הראשונה למדעי מחשב ב-MIT.
רוברט פאנו נמנה עם הראשונים שדגלו בגישה הזמינה למחשוב בקרב הציבור, בדומה למים ולחשמל. התעניין משנות ה-1960 בהשלכות האתיות של הטכנולוגיה וסוגיית בטיחות המידע.
רוברט פאנו נפטר בנייפלז, מחוז קולייר, פלורידה, בשנת 2016, בגיל 98.

חייו הפרטיים

פאנו היה נשוי לז'קלין מרמן לבית קרנדול (Jacqueline Mirman Crandall) ‏ (1998-1919), ילידת מולדן, מחוז מידלסקס במסצ'וסטס, ונפטרה לפניו מסרטן שחלות בגיל 78.
הוא השאיר שלוש בנות - פאולה ניסונגר, לינדה רייאן וקרול פאנו, וחמישה נכדים.
ולדימיר פופובקין

שירותו הצבאי

פופובקין התגייס לצבא הסובייטי ב-1975. ב-1979, הוא סיים לימודיו במכון להנדסה צבאית ע"ש מוז'אייסקי בלנינגרד ושירת בקוסמודרום בייקונור - אתר שיגור החלל הוותיק והגדול בעולם.
ב-1986 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית ע"ש דזרז'ינסקי ועד להתפרקות ברית המועצות שירת במינהל לניהול אמצעי חלל של משרד ההגנה הסובייטי (Управлении начальника космических средств Министерства обороны СССР).
ב-1991 עבר לשרת במינהל המבצעים הראשי של המטה הכללי הרוסי. ב-2001 כוחות הטילים האסטרטגיים פוצלו לחיל הטילים האסטרטגיים ולחיל החלל הרוסי. הגנרל פופובקין צורף ליחידה החדשה בתפקיד סגן ראשון לראש מטה חיל החלל. ב-14 במרץ 2004 התמנה למפקד חיל החלל של רוסיה. ב-30 ביוני 2008 מונה לראש החימוש של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית והיה אחראי לרכש ציוד ואמצעי לחימה. כיהן במקביל כסגן שר ההגנה הרוסי.
בפברואר 2009 הוא קודם לדרגת "גנרל ארמיי" (הדרגה השנייה שסדר הדרגות).

השירות האזרחי

במרץ 2009 פוטר מן הצבא, כחלק ממהלך של הרפורמה הצבאית הנרחבת לקיצוץ בכוח האדם הצבאי. על אף שלא שירת בכוחות המזוינים עצמם, המשיך לכהן במגוון תפקידי מינהלה בכוחות המזוינים. ב-30 באפריל 2010, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב העניק לו את תואר היועץ הממלכתי של הפדרציה הרוסית מדרגה 2, המהווה תנאי לקבלת תפקידי ניהול בכירים בשרות המדינה. בשל כך, מונה ביוני 2010 לסגן ראשון לשר ההגנה. כבר ביולי 2010 פופובקין הודיע שתקציב רכישות אמל"ח לצבא הוגדל פי 2.
ב-29 באפריל 2011 על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב מונה פופובקין למנהל סוכנות החלל הפדרלית, בשל ניסיונו בתחום פעילויות החלל בשירותו בחיל החלל ושוחרר מתפקיד הסגן הראשון לשר ההגנה. באוגוסט 2011 התרחשו מספר תקלות בשיגורים לחלל, אך צויין שהם לא קשורים לפעילות המנהל החדש ומהווים תוצאה של משבר פנימי מתמשך.
בנובמבר 2011 נכשל שיגור גשושית רוסית למעדים. פופובקין הודיע שקיימת סבירות שתקלה נגרמה בעקבות השפעת גורם זר על הציוד האלקטרוני בגשושית. עד מהרה התברר שתקלה נגרמה מבעיות בתוכנה ופופובקין בעצמו הודיע על כך.
פופובקין היה חבר באקדמיה הרוסית למדעי החלל ע"ש ציאולקובסקי וחבר האקדמיה הרוסית למדעי הטילים. נוסף לכך, ולדימיר פופובקין בעל עיטורים  ממשלת הפדרציה הרוסית בתחומי המדע והטכנולוגיה.

מותו

ביוני 2014 מת בבית החולים בישראל לאחר מאבק ממושך במחלה קשה ממנה סבל.
מגרב

המגרבּ (ערבית: المغرب العربي, תעתיק מדויק: אלמע'רב אלערבי, בעברית: [ארצות] המערב הערבי) הוא שם כולל למדינות המערביות של צפון אפריקה – מרוקו, תוניסיה, מאוריטניה ואלג'יריה. לעיתים גם מצרים ולוב נחשבות כמדינות המגרב.
מקור השם במילה הערבית שמשמעה "מערב". מדינות אלה הן מדינות ערביות-מוסלמיות הנמצאות באזור מערב-צפון אפריקה, בניגוד למדינות הערביות והמוסלמיות שבמזרח, המכונות "מדינות המשרק" והנמצאות באסיה. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היו מדינות אלה תחת שלטון צרפת ולכן השפה שדיברו בהן באותם ימים הייתה צרפתית, והיא משמשת בהן כשפה משנית עד היום (פרט ללוב, שהייתה תחת שלטון איטלקי ולכן אחוז ניכר מתושבי הערים בה דוברי איטלקית).
בימי הביניים המושג מגרב כלל בתוכו גם את אל-אנדלוס ואת ספרד המוסלמית. 
יהודי מדינות אלה נקראו בעבר "מערביים" או "מוגרבים", ואילו כיום רווח יותר השם "יהודי צפון אפריקה".
מדליית קרים

תיאור

המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ אשר תלוי בעזרת טבעת מסרט העיטור. בצידה הקדמי של המדליה מתוארת דמותו של המלכה ויקטוריה, כאשר מקיפה אותו האמרה; 'ויקטוריה רגינה' (VICTORIA REGINA). בצד האחורי של המדליה מאוירת דמותה של אלת הניצחון המכונפת כאשר היא מניחה את זר הניצחון על ראשו של לוחם. לצד הדמויות נכתב 'קרים' (CRIMEA) לציון שם המערכה.
מדליית קרים נבדלת בעיטורים הרבים בחיבור בין המדליה לסרט העיטור וסביב האבזמים המציינים את הפעולות השונות. האבזמים אשר הורכבו לאורך סרט העיטור, עוטרו בצורת עלה של עץ אלון כאשר משני הצדדים נמצאים בלוטים. קישוטיות זאת לא חזרה על עצמה במדליות שלאחר מדליית קרים וגם לא נראתה לפני כן.
מיסה לרוסיני

מיסה לרוסיני היא מיסת רקוויאם שהולחנה ביוזמתו של ג'וזפה ורדי על ידי 13 מלחינים איטלקיים לזכרו של המלחין ג'ואקינו רוסיני. המיסה הייתה אמורה להתבצע לראשונה ביום השנה לפטירתו של רוסיני שנפטר בשנת 1868, אך בשל סכסוכים בין מארגני הפרויקט הביצוע לא יצא אל הפועל, ובכורה של המיסה לרוסיני התבצעה רק בשנת 1988.

היסטוריה

לאחר מותו של ג'ואקינו רוסיני ב-13 בנובמבר 1868, הציע ג'וזפה ורדי למוציא לאור שלו לאסוף מלחינים ולהלחין ביחד מיסת רקוויאם לזכרו של רוסיני. ביצוע הבכורה של הרקוויאם נועד להתבצע בבולוניה, בה חי רוסיני חלק ניכר מחייו, ביום השנה הראשון לפטירתו. מועצת העיר של בולוניה החליטה לתמוך בפרויקט זה ומינתה ועדה שחילקה את הרקוויאם לחלקים וגייסה מלחין שילחין כל חלק. ורדי עצמו הלחין את ה"ליברה מה", הפרק החותם את הרקוויאם. כמיקום הבכורה נבחרה בזיליקת פטרוניוס הקדוש והמנצח המיועד היה אנג'לו מריאני. הלחנת היצירה הסתיימה בקיץ של אותה השנה. 
התוכנית לבצע את היצירה נתקלה בקשיים. מריאני היה אחראי על הנצחתו של רוסיני בפזארו, עיר הולדתו של רוסיני, ובקשתו מורדי להגיע לקונצרט שם נענתה בסירוב, דבר שהביא למתח בין השניים. באותו הזמן בקשת הוועדה מהאופרה של בולוניה להשאיל תזמורת, סולנים ומקהלה לצורך הבכורה ב-13 בנובמבר 1869 נדחתה, זאת בשל החשש של מנהל האופרה שביצוע הרקוויאם יפגע לו בעונת האופרה. הקשיים הביאו למתחים בין מארגני הפרויקט, ובייחוד בין ורדי למריאני. ורדי התנגד בכל תוקף לשינוי מקום או זמן של הבכורה ורמז שמריאני אשם במצב. בסופו של דבר, ארבעה ימים לפני יום השנה לרוסיני, בוטלה הבכורה והרקוויאם נזנח. 
ורדי השתמש בליברה מה שהלחין לצורך המיסה לרוסיני, בתיקונים קלים, ברקוויאם שהלחין לזכרו של אלסנדרו מנצוני בשנת 1874.
לאחר כישלון ביצוע הרקוויאם הוא נגנז, ונתגלה מחדש בשנת 1970 על ידי המוזיקולוג דייוויד רוזן. ביצוע הבכורה של הרקוויאם נערך בשנת 1988, ומאז בוצע כמה פעמים ואף הוקלט.

הרכב וביצוע

הרקוויאם הולחן לחמישה סולנים (סופרן, אלט, טנור, בריטון ובס), מקהלה של 6 קולת (ברוב הפרקים מתפקדת כמקהלה של 4 קולות), ותזמורת הכוללת: פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, קרן אנגלית, 2 קלרניתות, קלרנית בס, 4 בסונים, 4 קרנות, 4 חצוצרות, 3 טרומבונים, אופיקלאידה, 4 תופי טימפני, תוף בס, מצילה, טם טם, עוגב וסקיצת כלי קשת הכוללת: כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים (כלי הקשת מנגנים לעיתים באוניסון ולעיתים כסולנים).
זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-110 דקות.
מכירת ספרים

מכירת ספרים היא פעילות מסחרית, הכוללת סחר, הפצה וקמעונאות של ספרים (ומוצרי דפוס אחרים), בסוף תהליך הוצאתם לאור.
מכירת ספרים מתקיימת בדרך כלל בחנויות ייעודיות הנקראות חנויות ספרים. ניתן להבחין בין חנויות ספרים אשר משתייכות להוצאת ספרים מסוימת, חנויות ספרים גדולות (ורשתות חנויות ספרים) וחנויות קטנות וייחודיות. קיימות חנויות המתמחות בסוג מסוים של ספרות - ספרים בתחומי המשפט, הרפואה, ספרות תורנית או ספרים אקדמיים. חנויות עשויות להיות משויכות ליותר מסוג אחד בחלוקה זו: כך, למשל, חנויות רשת אקדמון בישראל הן חנויות הקשורות באופן רופף למוציא לאור מסוים (הוצאת מאגנס), אך מוכרות גם מוצרים של מוציאים לאור נוספים; הן מהוות רשת קטנה; והן מתמחות בספרות אקדמית ובפרסומים של הוצאות ספרים אוניברסיטאיות.
בנוסף, קיימות חנויות המתמחות בספרים עתיקים, נדירים או משומשים (חנויות אלו אינן, בדרך כלל, המוכר הראשון של הספר, ואינן קשורות לתהליך מכירת הספרים כחלק מההוצאה לאור של ספרים חדשים). חנויות אלה מאפשרות לרכוש ספרים שאזלו מהמלאי של המו"ל. מחירי הספרים בחנויות אלה תלויים בביקוש, לעיתים הם נמוכים משמעותית מהמחיר המקורי של הספר (ולכן יש המעדיפים אותן גם כאשר ניתן לרכוש עותק חדש של הספר), ולעיתים גבוהים משמעותית מהמחיר המקורי של הספר (כאשר זהו ספר נדיר ומבוקש).
מוכרי ספרים עוברים לעיתים קרובות הכשרה ואמורים להיות מסוגלים לענות לשאלות הצרכנים על ספרים ולהמליץ על ספרים אחרים.
הוצאות ספרים ורשתות חנויות ספרים עורכות אירועי קידום מכירות בהם מוזמן סופר למפגש עם קהל הקוראים-הרוכשים. באירועים אלו מקובל כי הסופר חותם על עותקי ספריו ומקדישם לרוכשי הספר ולעיתים אף מרצה או מתראיין ועונה על שאלות הקהל.
לעיתים מוקמים דוכני ספרים בסמוך לריכוזי קהל. כך למשל ישנן נקודות מכירה לספרים פופולריים בתחנות רכבת בישראל, וסוחרי ספרים תורניים עוברים בין ישיבות ובתי כנסת ופותחים במקום דוכנים זמניים למכירת ספרים.
חורף האימה

חורף האימה הוא הכינוי שניתן לחורף 1950–1951, שבו התרחשו מאות מפולות שלגים בהרי האלפים שבאירופה. מפולות אלו גרמו למותם של 265 בני אדם ולנזק כבד לרכוש באוסטריה, שווייץ ואיטליה.

המפולות

המפולות התרחשו בדצמבר 1950 ובעיקר בחודשים ינואר ופברואר 1951 עקב תנאי מזג אוויר חריגים. נפילת השלג באלפים החלה כבר בנובמבר. במהלך שני אירועי מזג אוויר חריגים בינואר ובפברואר ירדו באלפים כמויות גדולות מאד של שלג, כ-200 עד 400 אחוז (במקומות מסוימים 600 אחוז) מעל הממוצע הרב-שנתי. במחצית ינואר ירדו בחלק מהמקומות כ-2.5 מטר של שלג בתוך ימים ספורים. במחצית פברואר נערמו בשני אתרים בשווייץ ארבעה מטרים של שלג.
באוסטריה גרמו מפולות השלג למותם של 135 בני אדם, בעיקר במדינות טירול, קרינתיה וזלצבורג. כפרים חרבו, כ-200 מבנים נהרסו וכ-350 דונם של חורש נפגעו.
בשווייץ נספו 92 בני אדם, רובם במפולות שהתרחשו בחודש ינואר. נהרגו מאות ראשי בקר, מאות מבנים חרבו ואלפי דונם של יער ניזוקו. הכפר אנדרמאט (Andermatt) שבקנטון אורי ספג שש מפולות שלגים, שגרמו למותם של 13 בני אדם. 
בעת התרחשות המפולות הוכחה יעילותם בהפחתת נזק של מחסומי מפולות שהיו מותקנים בהרי האלפים, ובעשורים שלאחר מכן הורחב מאד בשווייץ השימוש בהם.
ביג שון

ביוגרפיה

ביג שון נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. בגיל 3 חודשים עברה משפחתו לדטרויט, מישיגן. הוא גדל עם אמו, שהייתה מורה, וסבתו ונע מערבה בשל המצב הכלכלי של המשפחה, ולכן הוא נוהג לומר בשיריו "הצד המערבי". כשהיה נער הוא נהג להגיע לרדיו whtd ולהתחרות בתחרות ראפ-והיפ הופ שבועית בה היה מנצח. ב-2005, התארח קניה וסט לראיון בתחנה, כאשר שמע זאת, הגיע ביג שון לתחנה כדי לפגוש אותו וביקש להופיע מולו, אך וסט סירב. לאחר מספר בקשות הוא הסכים והקשיב לביצועיו. כעבור שנתיים הוא החתים אותו בחברת התקליטים שלו GOOD Music.

קריירה

ב-30 בספטמבר 2007, יצא המיקסטייפ הראשון של ביג שון שהביא לו תשומת לב תקשורתית. בשנת 2009, הוא הוציא את המיקסטייפ השני שלו וב-31 באוגוסט 2010, הוציא את המיקסטייפ השלישי שלו, בו הופיעו אמנים שונים, ביניהם דרייק וטייגה. שון היה צריך להוציא מיקסטייפ נוסף אך הוציא במקום את אלבום הבכורה שלו.

2011-הווה: Finally Famous ופריצת דרך

ב-28 ביוני 2011, הוציא לאור את אלבומו הראשון "Finally Famous" שנחל הצלחה וכלל סינגלים עם אמנים כמו ריק רוס, קניה וסט, פארל ויליאמס, ניקי מינאג' ועוד. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "My Last" בהשתתפות כריס בראון. הסינגל השני הוא "Marvin & Chardonnay" בהשתתפות קניה וסט. הסינגל השלישי והמצליח ביותר היה "($Dance (A" בהשתתפות ניקי מינאז'.
ב-27 באוגוסט 2013, יצא אלבומו השני, Hall of Fame, וב-24 בפברואר 2015, יצא אלבומו השלישי "Dark Sky Paradise". ב-2016, הוא חבר לזמרת ג'ני איקו וכצמד הם קראו לעצמם "Twenty88" (השם נבע מכך ששניהם נולדו ב-1988 ושניהם בני 28). ב-1 באפריל, הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם.

חיים אישיים

שון יצא בעבר עם השחקנית נאייה ריברה ועם הזמרת אריאנה גרנדה, וכיום הוא יוצא עם הזמרת ג'ני איקו.
נכון לשנת 2017, הונו של שון מוערך בכ־12 מיליון דולר.
שרון קור

קריירה

קור החלה ללמוד לנגן בכינור בגיל 6, לאחר שאחותה, קרולין קור, לא התעניינה בכלי. היא ניגנה בתזמורת והיא מוכשרת ללמד נגינה בכינור. ילדי משפחת קור קיבלו MBE של כבוד ב-2005 מהמלכה אליזבת השנייה, כהוקרה על כשרונם המוזיקלי וכן על עבודת הצדקה שגייסה כסף עבור בית החולים פרימן בניוקסטל, וקורבנות של הפצצת האומג וצדקות אחרות.
ביולי 2001, התחתנה קור עם גאוין בוננאר - פרקליט בלפסטי. הם נפגשו כששרון הצטלמה לקליפ של השיר Runaway של הקורס, הסינגל הראשון שלהם. בנם הראשון, קאת'אל רוברט ג'ררד בונאר, נולד ב-31 במרץ 2006. בתם השנייה, פלורי ג'ין אליזבת' בונאר נולדה ב-16 ביולי 2007.
שרון קור כתבה את הסינגלים Runaway,‏ Radio, ‏Long Night ו-Goodbye שעזרו ללהקה להתפרסם בתעשיית המוזיקה.
דוד פאפו

ביוגרפיה

נולד בקושטא ב-26 במאי 1848 (כ"ג באייר ה'תר"ח) לשלמה ולסולטנה פאפו. בגיל שבע עלה עם הוריו לארץ ישראל. אביו, שהיה היה סוחר עשיר דאג לחינוך בנו, ובצעירותו הכניסו להתחנך בישיבות העיר לצד הרבנים יצחק אשכנזי, יעקב מאיר ומרדכי ישראל. בסיום לימודיו הוסמך להוראה על ידי רבני העדה הספרדית בירושלים, ונישא למזל. תחילה התפרנס מעזבון אביו, אך בשל שריפה שהתרחשה בעיר עלה כל רכושו באש, ומקור מחייתו העיקרי אבד.
בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) עבר להתגורר בטריפולי, שם מונה לשמש כחכם באשי במשך כשנתיים. בסיום כהונתו בטריפולי עבר להתגורר בבורסה, שם מונה בפירמן רשמי לכהן כרב הראשי ואב בית הדין של בורסה למשך שבע שנים, וקיבל מהסולטאן העות'מאני את אות מסדר המג'ידיה ממדרגה שלישית.
בשנת 1902 (ה'תרס"א) מונה לשמש כרבה הראשי של ביטולה שבמקדוניה למשך כשנתיים. בסיום כהונתו עבר להתגורר בבגדאד, שם מונה לשמש כחכם באשי למשך שבע שנים, וקיבל מהסולטאן הטורקי אות כבוד ממדרגה ראשונה בשם "מג'ידיה". במהלך שנות כהונתו בבגדאד הביא לבניית תלמוד תורה גדול שכלל גם מטבח ליתומים ולנזקקים.
בשל חשד מצד הממשל כי הסית את הציבור בבגדאד לטובת נזים פאשה, מושל פלך שהודח, פוטר הרב פאפו ממשרתו והועמד למשפט מצד הממשל הטורקי. לפני המשפט נדר כי אם יצא ממנו זכאי יעלה לירושלים. ואכן, לאחר שזוכה במשפט עזב את בגדאד והחל במסע לירושלים. בדרך עצר בחלב שבסוריה, והשתכן במשך יממה בביתו של הרב חזקיה שבתי. למחרת יצאו ללוות אותו בדרכו לרכבת הנוסעת לביירות שבלבנון כל נכבדי העיר, בהם הרב מאיר נחמד. מביירות יצא בהפלגה לישראל, ולירושלים הגיע בחודש ספטמבר 1911 (ה'תרע"א). עם הגיעו לירושלים מונה לשמש כחבר משרד הרבנות, ולאחר מכן כאב בית הדין של העדה הספרדית. בהמשך שימש כממלא מקום הרב משה יהודה פרנקו במועצת הפלך ונמנה עם מנהלי בית החולים משגב לדך.
בחודש ינואר 1912 נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, לצד הרבנים אברהם ביג'אג'ו, יוסף מרדכי הלוי, חנניה גבריאל, רפאל שלמה לניאדו ויוסף שאול אלישר, ובחודש מאי 1913 התפטר מתפקיד בוועד.
ביום כ"ב בניסן תרפ"ז, בהיותו כבן 79, נפטר הרב פאפו בירושלים.

חתנו היה הרב בן ציון פיזאנטי.
Pop 2

ביקורת

האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ובמטקריטיק אף קיבל ציון של 84 מתוך 100. Consequence of Sound העניקו לאלבום ציון של +B. הגרדיאן העניקו לאלבום ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
פיצ'פורק מדיה הפנו כלפי האלבום ביקורת חיובית מאוד, תוך שנתנו לו ציון של 8.4 מתוך 10.