ניקולאה פאולסקו

ניקולאה קונסטנטין פאולסקו (ברומנית: Nicolae Constantin Paulescu‏, בכתיב פונטי בינלאומי: /nikoˈla.e pa.uˈlesku/)‏, 8 בנובמבר 1869 - 19 ביולי 1931, היה מדען רומני, פיזיולוג ורופא, פרופסור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט, מעורב בגילוי האינסולין ופעיל פוליטי קיצוני ימני ואנטישמי.
ניקולאה קונסטנטין פאולסקו נולד בבוקרשט, רומניה, כבנם של הסוחר קוסטאקה פאולסקו ורעיתו מריה מבית דנקוביץ'. למד בבית הספר היסודי לבנים מס' 1 וב-1880 נרשם לבית הספר התיכון "מיכאי האמיץ", אותו סיים ב-1888. עוד במהלך לימודיו התיכוניים הפגין נטייה למדעי הטבע, במיוחד פיזיקה וכימיה וגם לשפות זרות, קלאסיות ומודרניות.
פאולסקו יצא ב-1888 לפריז, צרפת, ללימודי רפואה ועסק בכך עד 1897, כאשר הוסמך כדוקטור לרפואה עם עבודת הגמר על Recherches sur la structure de la rate (חקר מבנה הטחול). בסיום לימודיו התחיל לעבוד בבתי החולים הפריזאיים, תחילה ב-Hôtel-Dieu, בין השנים 1891–1894 ובהמשך, בשנים 1894 - 1900, בבית החולים Notre Dame du Perpétuel-Secours. במהלך שנים אלה התקדם בתפקידים שמילא בבית החולים ובנוסף לכך היה מזכיר המערכת של כתב העת Journal de Médecine Interne (כתב עת לרפואה פנימית) בין השנים 1897 - 1898. במקביל לעבודתו הוא לקח קורסים לכימיה ביולוגית ולפיזיולוגיה כללית בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז וב-1899 קיבל על כך תואר של דוקטור במדעים. הוא המשיך בלימודיו וב-1901 קיבל תואר שני של דוקטור במדעים.
ב-1900 שב לרומניה והתמנה לפרופסור לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט ולמנהל הקליניקה לרפואה פנימית של בית החולים St. Vincent de Paul, בבוקרשט.

פאולסקו ותרומתו לחקר הסוכרת

בשנת 1916 פאולסקו הפיק מלבלב של כלבים תמצית, שלאחר הזרקתה לכלב חולה סוכרת, הביאה לירידת ערכי הסוכר בדם הכלב החולה. כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה והמהפכים שעברו עליה בעקבות זאת, הפסיקו את פעילותו בנושא עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה שב פאולסקו לפעילותו, בודד את ההורמון, שהשפיע על הורדת ערכי הסוכר בכלבים וכינה אותו בשם pancreină (פנקראינה). בתקופה שבין אפריל ובין יוני 1921 פרסם ארבעה מאמרים על גילוייו. הפרסומים יצאו לאור בפריז, באמצעות הסקציה הרומנית של החברה לביולוגיה. פאולסקו שלח ביולי מאמר נרחב יותר לכתב העת Archives Internationales de Physiologie, שבלייז', בלגיה והמאמר פורסם באוגוסט של אותה שנה. 
השיטה, בה השתמש פאולסקו לצורכי הפקת הדגימות, הייתה זהה לשיטה שתוארה על ידי הביוכימאי היהודי האמריקאי ישראל קליינר בשני מאמרים שפורסמו בשנים 1915 ו-1919 בכתב העת Journal of Biological Chemistry. פאולסקו לא הזכיר את קליינר במאמריו ואין ידיעות על כך שהיה מודע לפרסומיו של קליינר.
בשנת 1922 פאולסקו רשם פטנט על התמצית שבודד, על פנקראינה, אולם עד לשנת 1925, המועד בו הוענק פרס נובל לחוקרים קנדיים בנושא זה, לא נעשה שימוש בפנקראינה לשם ניסיון לרפא בני אדם. באף רגע לא הועלה באותן השנים שמו של פאולסקו כמועמד לפרס נובל לרפואה על ידי חוקר כלשהו, מרומניה או מדינה אחרת.
לדעת פרופ' מייקל בליס מטורונטו, הצוות הקנדי הצליח לעלות על הישגיהם של קודמיו הבודדים -צילצר בגרמניה, פאולסקו ברומניה, קליינר בארצות הברית - שהצטרכו לעבוד בתנאים פרימיטיביים ולא הצליחו לשכנע איש כי תוצאותיהם המוצלחות המזדמנות בהפחתת הסוכר בדם היוו תגלית ברורה וחשובה. חוקרים אלו, שמביניהם לישראל קליינר האמריקאי הייתה ההצלחה המרבית, דמו לרצים למרחק ארוך שרצו מהר סיבוב אחד ולאחר מכן יצאו מן המירוץ.

פאולסקו ופועלו האקדמי

פאולסקו עמד בראש הקתדרה לפיזיולוגיה של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט מ-11 בפברואר 1905 ועד 19 ביולי 1931. בתקופת המשטר הקומוניסטי שמו של פאולסקו הוזכר לשמצה עד לשנות הנהגתו של צ'אושסקו, כשטוהר והפך למעין גיבור לאומי בתחום המדע בשם אידאולוגיית הפרוטוכרוניזם (שדגלה בראשונות של הרומנים בתחומי התרבות והמדע השונים ). בשנת 1963 פרופסור גריגורה בנטאטו (Gr. Benetato),חבר האקדמיה הרומנית, וד"ר ויקטור נשטאנו (Victor Neşteanu), בכרך על "לימודי הרפואה והרוקחות בבוקרשט", בפרק המוקדש להיסטוריה של הקתדרה לפיזיולוגיה, טענו שברומניה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פותחו בכל התחומים תזות מנוגדות לקדמה. הם הביאו כדוגמה את הקורס שלימד פאולסקו, שהיה ספוג רעיונות מיסטיים ואנטי-מדעיים. בשיעוריו הגן פאולסקו על השקפות מיסטיות וגילה עוינות גלויה לתורת האבולוציה של דרווין, תוך דברי הטפה לתורת ה"פיקסיזם" (קבעון המינים). לדבריהם, הקורס לא היה מבוסס על הצגה לוגית של העובדות, על נתונים מדויקים בפיזיקה ובכימיה, אלא על קביעות בלתי מוכחות. הסטודנט היה חייב לבטא את הרעיונות באמצעות הנוסחאות של הקורס ולא לשנות אף מילה. עם הזמן פאולסקו הפך לדובר העמדות האנטי-הומניסטיות ואנטי-מדעיות ביותר בחיים הציבוריים ובתרבות הרומנית, הפך למסית הסטודנטים לפעולות של חוליגניות ולנציג העיקרי של האידאולוגיה הפשיסטית בפקולטה לרפואה.

פועלו הפוליטי

פאולסקו, יחד עם אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, הקים בשנת 1922 את האיחוד הלאומי הנוצרי, המפלגה הראשונה באירופה שאימצה כסמל רשמי את צלב הקרס. שנה לאחר מכן השניים ייסדו את ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית ושמרו על צלב הקרס על רקע שלושת צבעי הדגל הרומני כסמל המפלגה החדשה. פאולסקו היה סגן נשיא הליגה וראש סניף אילפוב, סניף שכלל את אזור בוקרשט. בחנוכת הסניף הכריז פאולסקו:
רומניה הגדולה היא כמו פרי נהדר בעל יופי מדהים. אולם היא נושאת בחיקה טפיל שזה לא מזמן התמקם ויונק ממנה את כל כוחה. תולעת זאת שלא נרדמת היא היהודון, שמרעיל את בניה באין-ספור בתי מרזח, שחוטף את בתולותיה וגורם להם לעקרות, שבכל מיני ספקולציות גונב את הלחם מפי הרומנים המסכנים ולבסוף דרך הבונים החופשיים, הסוציאליזם, הבולשביזם, מנסה להוביל את הנשדדים למצב המקולל של עבדים ליהודה.