google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו)

תיאור

באנדרטה אחת-עשרה דמויות, בממדי קומת אדם, מוקפות חומת בטון וגדר תיל. הדמויות יצוקות בברונזה וצבועות לבן. עשר דמויות, גוויות מעורטלות, מוטלות בערימה, ודמות אחת עומדת על רגליה סמוך לגדר התיל. ההרכב אינו מקרי. דמויות המעונים והנרצחים שרועות בצורת צלב ונועדו לשמש כסמלים. אחת הגופות מזכירה בתנוחתה את ישו הנוצרי ומדגישה בהקשר זה את יהדותו; אחרת – דמות האישה המחזיקה בתפוח – מציינת את רעיון הזיקה בין החטא הקדמון לצליבת ישו, מעין אמירה על נפילת האדם וגאולתו.

דמותו של החי היחיד, לבוש בגדי אסיר מחנות ההשמדה ואוחז בימִינוֹ את התיל הדוקרני, מזכירה את התצלום הנודע של מרגרט ברק-וייט, שנעשה עם שחרור מחנה בוכנוולד והתפרסם במגזין לייף ב-1945. דמות זו, שגבה אל המתים ופניה אל נופי הים, נועדה לייצג את הניצול הבודד, את העֵד לשואה.
האנדרטה נחנכה בנובמבר 1984. היוזמה להקמתה באה ממועצת עיריית סן פרנסיסקו, שבראשה עמדה באותם ימים דיאן פיינסטיין, והאמן יצר את דגם המיצב בתוך חודש אחד.
מיקום האנדרטה היה שנוי במחלוקת, אבל סיגל עמד על כך שהיא תוצב דווקא כך שהצופה במוות יראה מולו גם את "שער הזהב", כפתח התקווה.
האנדרטה חוּללה לא מעט בכתובות נאצה, בחריטת צלבי קרס ובהתזות צבע. הפסַּל ג'ורג' סיגל טען בכנס שנערך באוניברסיטת נוטרדאם בשנת 1998, כי אינו מתנגד למעשים אלה שכן הם ממחישים את בעיית הגזענות שעדיין לא באה על פתרונה.
דגם עשוי גבס, עץ ותיל, שיצר האמן כהכנה לאנדרטה, מצוי באוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק.
ארצ'י (מנוע חיפוש)

ארצ'י (באנגלית: Archie) הוא כלי לאינדוקס וחיפוש בשרתים של ארכיוני FTP, אשר מאפשר לאנשים למצוא קבצים  מסוימים. ארצ'י נחשב למנוע החיפוש האינטרנטי הראשון. הוא נכתב לראשונה בשנת 1990 על ידי אלן אמטייג' ופיטר ג' דאוטץ', סטודנטים באוניברסיטת מקגיל יחד עם ביל הילן.

היסטוריה

שירותיו של מנוע החיפוש ארצ'י החלו כפרויקט עבור סטודנטים ומתנדבים בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת מקגיל בשנת 1987, כאשר נתבקשו שלושת הממציאים לחבר את המחשבים של בית הספר לאינטרנט. שמו של מנוע החיפוש "ארצ'י" נובע מן המילה "ארכיון" באנגלית (Archive). הגרסה הראשונית של ארצ'י אשר נכתבה על ידי אמטייג' יצרה קשר באופן פשוט עם רשימה של ארכיוני FTP על בסיס קבוע (תוך חיבור של כל אחד אחת לחודש לערך, כדי לא "לבזבז" יותר מידי משאבים של השרת), וביקשה רישום אינדקס של הארכיונים. רשימות אלה אוחסנו על קבצים מקומיים על מנת שאלו יוכלו לעבור חיפוש באמצעות פקודת ה-Unix‏ grep. 
האלין ודאוטץ' כתבו את הקוד בצורה אשר אפשרה לאנשים להתחבר, לחפש ולאסוף מידע באמצעות פרוטוקול הרשת telnet תחת הכתובת "archie.mcgill.ca", לצורך בקשת סריקה על פי שם הקובץ. לאחר מציאת הקבצים היה צריך להפעיל שירות FTP כדי למשוך אותם למחשב היעד. השירות, שנחשב איטי, לא אפשר פתיחת הקבצים במחשב המארח אלא רק את מציאתם. מאוחר יותר, פותחו עזרים מקלים יותר כמו פונטים וסגירת קצוות נוספים, וכך המערכת התפשטה מכלי מקומי של האוניברסיטה למשאב רשת נרחב, עם שירות פופולרי שהיה נגיש גם מחוץ לרשת האוניברסיטאית. 
הגישה לשרתים התאפשרה במספר דרכים: שימוש בלקוח פנימי (כמו ארצ'י או xarchie), שימוש בפרוטוקול הרשת telnet לחיבור ישיר לשרת, שליחת שאילתות באמצעות הדואר האלקטרוני, או מאוחר יותר, באמצעות ממשק ה-World Wide Web. בשיאו של מנוע החיפוש, ארצ'י היווה כ- 50% מתעבורת האינטרנט במונטריאול.
ב-1992, יצרו אמטייג' ודאוטץ', באמצעות סיוע כלכלי של אוניברסיטת מקגיל, את Bunyip Informatiom Systems, החברה הראשונה בעולם אשר נוסדה במטרה לספק שירותי מידע אינטרנטי באופן בלעדי. הפעם מנוע החיפוש יצא בגרסה עם רישיון מסחרי של מנוע החיפוש ארצ'י, אשר עשו בו שימוש מיליוני אנשים ברחבי העולם. הילן עקב אחר השניים הראשונים לתוך הפרויקט מיד לאחר מכן, ויחד עם ביב עלי וסנדרו מאזוקאטו היה חלק מ"קבוצת ארצ'י". הקבוצה עדכנה בצורה משמעותית את מסד הנתונים של ארצ'י ואינדקסה עמודי אינטרנט. בשנות ה-90 המאוחרות מנגנון ארצ'י נדחק חלקית עד העלמתו הסופית, על ידי פרוטוקול תקשורת Gopher לחיפוש ואחזור מסמכים באינטרנט ומנוע החיפוש ורוניקה. מאוחר יותר הוחלף ארצ'י על ידי מנועי חיפוש מתקדמים יותר.
שרתי ארצ'י נותרו פעילים לצורכי מורשת במרכז הבינתחומי למידול מתמטי ומחשבי באוניברסיטת וורשה בפולין.

שרתי החיפוש המודרניים

שנה לאחר פיתוח מנוע החיפוש ארצ'י, פותח Gopher, אשר אפשר למשתמשים לחפש אונליין בתוכן של קובצי plain text. 
ב-1993 פותחו מספר מנועי חיפוש מבוססי סריקה, תחת הכינויים "robots", "spiders" או "crawlers", כמו: "Wandex", "WebCrawler". הבסיס של מנועי חיפוש אלה אשר עדיין פופולריים הוא לעקוב אחר קישורים מאתר אחד לשני ולשלוף את התוכן שלהם תוך בניית אינדקס.
נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט

היסטוריה

נמל התעופה נבנה בשנת 1938 על ידי חיל האוויר הגרמני כשדה תעופה צבאי, ובדצמבר 1944 חלקים משדה התעופה שימשו כמחנה ריכוז נאצי. לאחר מלחמת העולם השנייה שימש הנמל את חילות האוויר של אנגליה וצרפת עד שנת 1955, אז קיבלה אוסטריה את עצמאותה.
בשנים 1959–1960 הורחב המסלול ונבנה הטרמינל החדש, ובשנת 1972 נסלל המסלול השני. בדצמבר 1985 הותקפו דלפקי חברת אל על בנמל על ידי מחבלים פלסטינים. בשנת 2005 נבנה מגדל הפיקוח החדש, הגבוה ביותר באירופה].

טיסות לישראל וממנה

אוסטריאן איירליינס מפעילה 18 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
אל על מפעילה שתי טיסות יומיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

החל מ-15 ביוני 2018 חברת התעופה ויז אייר מפעילה 4 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון. נכון למאי 2019 החברה מפעילה טיסה יומית בקו. החל מחורף 2019 החברה תפעיל 9 טיסות שבועיות בקו. 

החל מ-17 בנובמבר 2018 מפעילה חברת התעופה ויז אייר קו עונתי בין הנמל לנמל התעופה עובדה.
גרינגו

גרינגו (בספרדית ובפורטוגזית ברזילאית: Gringo) הוא כינוי לזר שאינו דובר את השפה, ובפרט אם הוא דובר אנגלית.
המילה שימושית במיוחד באמריקה הלטינית. המילה נתפסת לעיתים קרובות ככינוי גנאי בעיני דוברי אנגלית, אך לעיתים קרובות אין כוונה כזו בעיני דוברי ספרדית.

מקור המילה

המילה היא ככל הנראה שיבוש של המילה הספרדית Griego, שמשמעה 'יווני' או 'השפה היוונית'. "לדבר יוונית" הוא ביטוי שמקובל במספר שפות אירופאיות על מנת לתאר מלל לא מובן, ומשמעותו זהה לביטוי "זה סינית בשבילי" בעברית. באנגלית הביטוי "it's all Greek to me" שימש עוד ב-1599 את ויליאם שייקספיר במחזהו, יוליוס קיסר.

אזכורים מוקדמים

הגדרה מילונית למילה ניתן למצוא כבר ב-1793. מילון ספרדי שפורסם באותה שנה מגדיר 'גרינגו' כאדם זר המתקשה לדבר ספרדית בצורה טבעית. ומסביר שהמילה היא עיוות של המילה יוונית בספרדית.
במילון הרשמי של האקדמיה המלכותית ללשון הספרדית שפורסם ב-1869, מובא הפירוש: "משמש בביטוי 'לדבר גרינגו' השקול לביטוי 'לדבר יוונית' שמשמעו להשתמש בשפה לא מובנת".

מלחמת ארצות הברית-מקסיקו

העימות הצבאי בין שתי המדינות במאה ה-19 הוליד מספר סברות למקור המושג, על אף שאלו נדחו מאחר שנמצאו עדויות מוקדמות יותר לשימוש בו. עם זאת, שמועות עיקשות טענו כי המדובר בשיבוש שנולד עקב שמות קוד לגדודים האמריקאים (כי אחד מהם נודע בתור "ירוק") או בעקבות שיר שהחיילים האמריקאים נהגו לשיר בשם "הלילך גדל ירוק". כביכול בעקבות זאת נפוצה קריאה בקרב המקסיקנים אל עבר האמריקאים "ירוקים לכו!" (Green Go!).
נחמן טל

ד"ר נחמן טל (נולד ב-2 בפברואר 1931 בכפר גנים, פתח תקווה), לשעבר ראש האגף הערבי בשירות הביטחון הכללי והמשנה לראש השירות, כיום עמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים ומרצה באוניברסיטת תל אביב.
שירת בשירות הביטחון הכללי במשך 40 שנה, והתמחה בעניינים ערביים. כיהן כמפקד מרחב עזה וסיני, ובהמשך כראש האגף לעניינים ערביים וכמשנה לראש השירות. 
בזמן שירותו כראש האגף לענייני ערבים בשירות הביטחון הכללי התרחשה פרשת קו 300. טל לא היה מעורב בפרשת חיסול המחבלים ואף טען כי הם לא היוו סיכון ועדותו בנושא נחשפה בסרט "א. תחסל אותם" ששודר בערוץ 10.
בשנת 1991 השתתף בוועידת מדריד, והיה חבר משלחות ישראל למשא ומתן לשלום עם הפלסטינים ועם ירדן.
בשנת 1995 פרש מהשב"כ, אך ראשי השב"כ מאז מוסיפים להיעזר בו כבמעין יועץ לענייני הערבים בישראל.
ראש השירות לשעבר, עמי איילון, אישר לו לאחר פרישתו לערוך מחקר על ערביי ישראל תחת הממשל הצבאי, על סמך מסמכים סודיים של השב"כ ומארכיונים אחרים; מהמחקר הבשילה עבודת דוקטורט שהוגשה לאוניברסיטת חיפה, אך זו חסויה עד היום.
בשנת 1999 פרסם את ספרו "עימות מבית", שבו דן בהתמודדות מצרים וירדן עם האסלאם הקיצוני, ובו הוא מראיין דמויות כדוגמת השייח אחמד יאסין (הספר תורגם לשפה האנגלית). כן השתתף בכתיבת ספר על החמאס.
טל, בעל תואר דוקטור מהחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, משמש כיום עמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת תל אביב, ומלמד באוניברסיטת תל אביב. בנוסף, טל הוא פעיל במסגרת המפקד הלאומי וחבר הנהלת המועצה לשלום ולביטחון.
ג'ון קבוט

תגליות

בעקבות אישורו של המלך הנרי השביעי, יצא קבוט מבריסטול על הספינה מתיו במאי 1497. המסע היה מסע שגרתי, בחודש שלאחר מכן אותרה יבשה, ייתכן שלברדור, ניופאונדלנד או שהאי קייפ ברטון (קנדה ובריטניה הגדולה הכריזו על קייפ בונביסטה, ניו פאונדלנד כאתר הנחיתה). כשראה סימני מגורים, הוא חקר את חופו הדרומי של האזור. הוא מיפה את קו החוף של צפון אמריקה מנובה סקוטיה לניופאונדלנד.
קבוט האמין שהגיע לחופה הצפוני של אסיה, ושט חזרה ב-6 באוגוסט 1497. כשחזר, תכנן לשוב ולהמשיך ליפן, וקיבל אישור חדש מהמלך ב-3 בפברואר 1498.
חמש ספינות יצאו לדרכן לניופאונדלנד באותה השנה, אך ספינה אחת נאלצה לחזור לאחר שנפגעה מסופה. משאר הספינות לא שמעו עוד, אם כי יש עדויות שמהן מסיקים שקבוט אולי הגיע בפעם השנייה לאמריקה. מסעו של קבוט היה הבסיס לתביעתה של בריטניה על קנדה.
וטרלו

גאוגרפיה

וטרלו ממוקם כ-4 ק"מ דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא גובל באלכסנדריה, אווליי וארסקינוויל ממערב, זטלנד בדרום, רדפרן בצפון וסנטניאל פארק במזרח. גרין סקוור (הכיכר הירוקה) באלכסנדריה נמצאת סמוך לפינתו הדרום-מערבית, שם מצויה תחנת הרכבת גרין סקוור.

היסטוריה

וטרלו קיבל את שמו מקרב וטרלו, בו כוחותיו של נפוליאון בונפרטה הובסו על ידי דוכס ולינגטון וכוחות פרוסיים ב-18 ביוני 1815, אותה שנה בה נוסד הפרוור. בשנות העשרים של המאה ה-19 נבנו בווטרלו מספר טחנות קמח ומפעלי ייצור נייר, והפרוור התבסס כאזור תעשייה. ויליאם הצ'ינסון, מפקח אסירי הכפייה דאז, קיבל את שטר הקרקע הראשון על האזור. הוא מכר את השטח לדניאל קופר וסלומון לוי, והאחוזה עברה דורות וידיים עד שהגיעה לידי נכדו של קופר, שהיה יושב ראש המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס.
במרוצת המאה ה-20 היה וטרלו פרוור עני, אך תהליכים חברתיים מואצים של ג'נטריפיקציה בשנות האלפיים השפיעו על המרקם הסוציו-אקונומי בו, ונכון ל-2006 חציון ההכנסה בו גבוה במקצת מזה של כלל המדינה.

תרבות

בווטרלו אזור גדול שיועד לשימור אורבני, ובו שופצו עשרות בניינים מהמאה ה-19 ומשמשים למגורים לצד בניינים מודרניים. בין הבתים ששומרו קוטג'ים ובתי טרסות מהתקופה הוויקטוריאנית. בפרוור מספר כנסיות, המשרתות קהילות נוצריות שונות, בין השאר קתולים ואוניטריאנים.
בווטרלו מצוי מגרש ההחלקה וטרלו, מגרש החלקה למחליקים ורוכבי אופניים חובבניים ומקצועיים, הכולל חצאי צינור, מעקות וספסלים שיועדו לרוכבי סקייטבורדים ואופניים.
גבי לסרי

קריירה

לסרי החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת ב-1975 כשהוא בן 19, תחת הדרכתו של המאמן הארי גיים. באותן שנים הוחלט במועדון להצעיר את הקבוצה ולסרי, כמו גם בני דורו, גילי לנדאו, מאיר נחמיאס ושבתאי יחבס הועלו לקבוצה הבוגרת. בשנה הראשונה בקבוצה הבוגרת נאלץ להילחם על מקומו במגרש, אולם במשך הזמן הפך למגן הימני הקבוע של הקבוצה, והצטיין בתפקידו בזכות משחקו האגרסיבי.
תחת הדרכתו של המאמן דוד שווייצר עשה את הפריצה הגדולה. המאמן שהגיע לקבוצה ב-1980 הוביל את הפועל תל אביב שנה מאוחר יותר לזכייה באליפות ראשונה מאז 1969, ויכולתו של לסרי בקבוצה הובילה אותו ללבוש את מדי נבחרת ישראל. באותה שנה הוא הפסיד עם הפועל בגמר גביע המדינה לבני יהודה, ועונה לאחר מכן באותו המעמד הפסיד להפועל יהוד כשהוא יודע שזהו משחקו האחרון בקבוצה.
לקראת סוף עונת 1981/1982 שכנע המאמן דוביד שוויצר את לסרי להצטרף אליו לקבוצת מכבי תל אביב. בשל היריבות בין הקבוצות, המעבר היה לא מקובל, שכן נאמנות לקבוצה מסוימת הייתה שיקול בולט יותר מהשיקול הכספי. לאחר שחתם על החוזה אצל היריבה העירונית, בהפועל תל אביב לא מיהרו לשחררו ולסרי נותר 8 משחקים מחוץ לקבוצה. רק בעקבות לחץ של השחקן חתמו במועדון על שיחרורו במהלך שאוהדי הקבוצה לא קיבלו. בסיום אותה עונה שיחקה הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה השלישי ברציפות שלה (אחרי שני הפסדים), פגשה את מכבי תל אביב עם לסרי, ניצחה 2-3 וזכתה בגביע.
אחרי שנה במכבי תל אביב עבר לסרי לעונה אחת למכבי נתניה ושנה מאוחר יותר, ב-1985, חזר להפועל תל אביב ואף זכה עימה באליפות המדינה ב-1985/1986. בעונת 1986/1987 עבר להפועל פתח תקווה לשנה אחת, ומשם עבר להפועל טבריה, ובסיומה של אותה עונה פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ישראל

הופעת הבכורה של לסרי בנבחרת ישראל הייתה ב-15 בפברואר 1983 בניצחון 3–2 על בלגיה במסגרת משחק ידידות. ההופעה הראשונה שלו בטורניר רשמי הייתה ב-8 ביוני 1983 בהפסד 0–2 לגרמניה המערבית במסגרת מוקדמות המשחקים האולימפיים של 1984.
משחקו האחרון במדים הלאומיים היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986 ב-10 בנובמבר 1985, שנערך באצטדיון רמת גן והסתיים בניצחון 3–0 מול נבחרת ניו זילנד. בסך הכל רשם לסרי 14 הופעות במדי נבחרת ישראל.
ג'רלדטון

היסטוריה

נוכחות אנושית קיימת במערב אוסטרליה לפחות 40,000 שנים, אך לא ידוע מתי הגיעו התושבים האבוריג'ינים הראשונים לאזור ג'רלדטון. תושבי האזור המקוריים סייעו למתיישבים האירופאים הראשונים בגילוי מקורות מים ובעבודה בשליית פנינים, ברעיית צאן ובדיג.
60 ק"מ מערבית לג'רלטון שוכנים איי האוטמן שהיו אתר שבו נטרפו ספינות רבות במהלך המאות ה-17 וה-18. המפורסמת בהן היא ספינת הסוחר ההולנדית הבטאוויה של חברת הודו המזרחית ההולנדית שטבעה בהפלגת הבכורה שלה ב-1629 בעקבות מרד. במוזיאון של אוסטרליה המערבית בג'רלדטון מצויים מוצגים משרידי הבטאוויה ומספינות אחרות.
ב-1848 התגלו באזור מרבצי עופרת ונפתח מכרה בשם ג'רלדין (Geraldine) על שם צ'ארלס פיצ'ג'רלד (Charles Fitzgerald) שהיה מושל אוסטרליה המערבית. העיירה ג'רלדטון הוקמה ב-1850 ונקראה גם היא על שם המושל פיצ'ג'רלד.
ירקעם

יָרְקְעָם היה יישוב קדום הנזכר באזכור יחידאי במקרא, אשר על פי ההקשר, שכן בדרום הר חברון, בנחלת שבט יהודה.
היישוב נזכר בספר דברי הימים ברשימת הייחוס של בני שבט יהודה ועריהם: "וּבְנֵי חֶבְרוֹן קֹרַח וְתַפֻּחַ וְרֶקֶם וָשָׁמַע וְשֶׁמַע הוֹלִיד אֶת רַחַם אֲבִי יָרְקְעָם".
לאור אזכור היישובים זיף ומעון שבדרום מזרח הר חברון בפסוקים הסמוכים, הונח מהמאה ה-19 כי מקומו של היישוב הוא בחורבה הקרויה ח'רבת רקעה, בצפון מזרח העיירה יטא.
יריצ'וב נובי

תולדות היישוב

היישוב נוסד בשנת 1451, ובשנת 1563 הוענקו לו זכויות עיר. עד חלוקת פולין בסוף המאה ה-18 היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות, וסבל מפלישות הטטרים.
שריפה שפקדה את העיירה בשנת 1872 כילתה את רוב בתיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יריצ'וב נובי

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1577. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך בעקבות השריפה הגדולה של שנת 1872, נותרו רוב יהודי היישוב ללא קורת גג. העיירה היא המקור של חסידות יאריטשוב.
במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה שרפו החיילים הרוסים כ-200 בתי יהודים ביישוב, ובמגפה שהתפשטה בעיירה לאחר מכן נספו כ-140 יהודים. בעת השלטון הזמני האוקראיני לאחר המלחמה גויסו יהודי העיירה לעבודות כפייה. בשנים שלאחר מכן, עזבו את העיירה קרוב למחצית מיהודיה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית וחסידית. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה בקיץ 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום דמי כופר לשלטונות, תוך רצח יהודים שנלקחו כבני ערובה.
בהמשך העלו הגרמנים והאוקראינים באש את בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, והחלו לשלוח יהודים מהעיירה למחנות עבודה, בהם רובם נספו. בסתיו 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר התקיימו בו תנאי צפיפות ותברואה קשים ביותר.
ב-15 בינואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרי משטרת העזר האוקראינית, ורצחו כ-2,000 מיהודיו בבורות ירי ביער סמוך. כעבור מספר ימים נרצחו בשטח בית העלמין היהודי בעיירה כל יתר היהודים שנתפסו בה.
מאיר גלבוע

מאיר גלבוע (נולד ב-3 באוקטובר 1949) הוא קרימינולוג ישראלי וניצב משנה (בדימוס) שכיהן כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות פשעים במשטרת ישראל. לאחר פרישתו מהמשטרה, עמד בראש מחלקת החקירות ברשות ההגבלים העסקיים. לאחר מכן שימש יועץ מיוחד לענייני שחיתות למבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס.

במשטרה

במהלך 35 שנות שירותו במשטרה ביצע גלבוע תפקידים רבים בתחומי החקירות: את דרכו הפיקודית החל כראש משרד החקירות בתחנת אילת, ומאוחר יותר שימש ראש מחלק חקירות וראש מחלק נוער במרחב ירושלים. משם המשיך לתפקידים נוספים ובהם ראש מפלג חקירות ביחידה הארצית לחקירות הונאה, קצין אגף החקירות במחוז שומרון ויהודה וסגן ראש היחידה הארצית לחקירות פשעים. הוא השתתף במהלך שירותו במשטרה בחקירות של בכירים רבים במערכת השלטונית ובהם אריה דרעי, אהוד אולמרט, רפאל פנחסי, יאיר לוי ויוסי ונונו.

למרות ששירת שנים ארוכות במשטרה, הוא מרבה למתוח ביקורת על תפקודה. בשנת 2014 אמר: 
"היום המשטרה היא עוד גוף שיטור. לצדה יש המון מנגנוני שיטור פרטיים. הדוגמה הכי קיצונית היא בסביון ובצהלה, שם אי אפשר להסתובב בלי שיעצרו אותך וישאלו שאלות. במקום ליהפך לגוף מוביל היא נגררת. הם נראים כמו מי שמסתערים קדימה כשמאחוריהם תפאורה מקלקר של המערב הפרוע. יש לנו היום משטרת קלקר. לפני שנתיים ניסו לפרוץ אלי, ולא פניתי למשטרה. מי שהנזק שלו קצת מעל ההשתתפות העצמית של הביטוח לא פונה".

לאחר פרישתו

בשנת 2005 מונה למנהל מחלקת חקירות ברשות ההגבלים העסקיים, וכן שימש חבר הנהלת הרשות. בשנת 2008 מונה ליועץ בכיר למבקר המדינה דאז, מיכה לינדנשטראוס, למאבק בשחיתות הציבורית. כעבור שנתיים פרש מהתפקיד לאחר שהבין שלינדנשטראוס מחפש לו מחליף. לאחר שפרש הסביר בראיון לעיתון הארץ כי בתקופה שבה עבד במשרד המבקר זיהה סימפטומים למה שהוא מגדיר כ"תרבות של שקר", וכי הוא חושש שהסימפטומים הללו עלולים להתפשט בעתיד בגוף הארגון כמחלה. "לצערי, יש במשרד תרבות של דיווח לא נכון ויש תרבות של חוסר דיווח, שזה בעצם אותו הדבר", אמר אז.
ב-1998 קיבל את אות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה למען איכות השלטון. בשנת 2005 קיבל את אות אומ"ץ על מאבקו למען מינהל תקין וצדק חברתי ומשפטי. היה חבר בוועדה לבחינה מחודשת בעניינו של רון ארד בראשות השופט בדימוס אליהו וינוגרד. שימש חבר ב"וועדת טרנר", שבחנה את תפקיד השיטור הקהילתי והמשטרה העירונית במאבק באלימות.

באקדמיה

גלבוע הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ניופורט בקליפורניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה "בפוטנציאל להרשעה של חפים מפשע במערכת אכיפת החוק בישראל". כיום הוא מלמד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בעבר לימד גם בבית הספר לממשל ומדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית ובבית הספר לקרימינולוגיה במכללה האקדמית עמק יזרעאל.

חיים אישיים

גלבוע נשוי, אב לשלושה ילדים וסב לשישה נכדים. מתגורר ביישוב עתלית. בנה של פרופ' מנוחה גלבוע.
שמעון צבי הורוביץ

תולדות חייו

נולד בלידא לרב מאיר לייב קמינצקי, ראש המלמדים בווילנה ותלמיד של הרב יצחק מוולוז'ין. למד בתלמוד תורה ובישיבה, ובגיל בר מצווה נסע ללמוד בישיבת רמיילס בווילנה. שם למד בסתר ספרי קבלה ב"ספריית שטראשון". 
בתרמ"ז עלה לארץ ישראל לירושלים ולמד תורת הנגלה בישיבת עץ חיים בראשות הרב שמואל סלנט (המייסד) ותורת הנסתר בישיבת המקובלים בית אל, בראשות הרב "שמן ששון" פרסיאדו ששון בכר משה, שכן אז לא הייתה בירושלים ישיבת מקובלים אשכנזית. 
ראה את יעודו בהפצת חכמת הנסתר וכוונות התפילה בעל פה ובכתב. לימד בחבורות וגם יחידים. 
מפני שלפי המקובלים עשרת השבטים יתגלו לפני הגאולה השלמה, ר' שמעון צבי נשלח בתרנ"ט לאסיה מטעם מקובלי ירושלים מכל העדות לחקור את הנושא. במשך כשנתיים הלך ברגל או רכב על גמל. הוא גילה שרידים של יישובים יהודים במקומות נידחים המנותקים משאר העולם. הגיע עד טיבט ושלטונות הודו חשדו בו שמניעיו פוליטיים, והוא נאלץ להפסיק את המסע. את חוויותיו במסעו העלה את הכתב בספר "קול מבשר" שיצא לאור בתרפ"ג. 
בתרס"ו היה ממייסדי ישיבת "שער השמים", ישיבת המקובלים האשכנזית בירושלים יחד עם הרב חיים יהודה לייב אוירבך. בישיבה למד בחברותא עם המקובל הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן אולם היו באים לשמוע שיעורים גם מעדות המזרח והספרדים. ערך תיקון חצות והתפלל שחרית בתפילת ותיקין בבית המדרש של הישיבה עם כל הכוונות. התכתב עם גדולי המקובלים ברחבי העולם היהודי. 
התנהג בענווה גדולה כלפי כל אדם ונהג בסיגופים שונים לאבל על חורבן בית המקדש והגלות.
נפטר ביום השני של ראש השנה תש"ז במוצא שבה נהג להתבודד בכל ראש-השנה. הרבנות הראשית לא"י הוציאה היתר מיוחד להביאו לירושלים לקבורה. ציווה לא להספידו ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
סן סבא (רובע)

סן סבא (באיטלקית: San Saba) הוא הרובע ה-21 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
הרובע מהווה חלק ממוניצ'יפי 1 - האזור המרכזי של רומא המודרנית, ונמצא בקצה הדרום מזרח של האזור העתיק של רומא. הרובע נקרא על שם כנסיית סן סבא הנמצאת בו. בנוסף, נמצאות ברובע הכנסיות סנטה בלבינה וסנטי נראו אי אצ'ילאו א קרקלה (הנמצאת בסמוך לשרידי מרחצאות קרקלה, הנמצאים אף הם בתחומי הרובע).
ברובע עוברת חומת אורליאנוס, ונמצאים בו השערים סן סבסטיאנו וסן פאולו שבחומה.
אסאדו

אסאדו (בספרדית: Asado, צלוי) הוא מושג המשמש הן לתיאור שיטת צליית בשר על הגריל והן לתיאור סוג בשר מסוים - צלעות בקר בחיתוך רוחבי. במקור משמש הביטוי ״אסאדו״ לתיאור שיטת הצליה בלבד, אך בשל שיבוש שהשתרש, אוכלוסיות מסוימות עושות שימוש שגוי בביטוי גם כדי לתאר בטעות את סוג הבשר.
הבשר, בדרך כלל בקר, נצלה על הגריל או על אש. אסאדו נפוץ באזור פמפה בדרום אמריקה והוא מאכל מסורתי בארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי, צ'ילה והמדינות הדרומיות של ברזיל. האסאדו נפוץ גם בפיליפינים אך שונה בכך שהוא מבושל בנזיד על בסיס עגבניות ומוגש בצירוף תפוחי אדמה, גזר וירקות אחרים.
בברזיל, אסאדו נקרא "צ'ורסקו", אופן ההכנה זהה, השוני בתיבול הברזילאי בעת ההגשה. בגריל נעשה שימוש בעיקר בפחם ולא בגחלי עץ והברזילאים נוהגים לצלות את הבשר על שיפוד.
אסאדו יכול להיות מוכן או "אל אסאדור" או "אל אפריז'ה". ב"אל אסאדור" מבעירים אש על הקרקע או בבור ומבשלים את הבשר על צלבי מתכת הנקראים "אסאדורס" כאשר שלד החיה פרוס על הצלב כדי שחום האש יגיע לכל החלקים. ב"פריז'ה" מבעירים פחמים ומפזרים אותם מתחת לבשר.
צורה מסורתית נוספת לצליית הבשר, בה נעשה שימוש בפטגוניה הארגנטינאית והצ'יליאנית היא גריל פחמים על הקרקע, כאשר החיה נמצאת על שיפוד עץ. נקרא גם "אסאדו אל פלו".
בשר האסאדו אינו "נח" במשרה לפני הצלייה, ההכנה היחידה שנעשית לפני הצלייה היא רק המלחה, ואף היא לא תמיד. החום והמרחק מהפחמים חשוב כדי שהבשר יעבור צלייה איטית. בדרך כלל לוקח כשעתיים להכין אסאדו.
האסאדו בדרך כלל מוגש על מגש רגיל או מחומם. לצידו מוגשים רוטב "צ'ימיצ'ורי", רוטב עגבניות, פלפל, שום, פטרוזיליה, לימון, שמן, חומץ או רוטב סלסה מוגשים גם הם לצד האסאדו. בצ'ילה מגישים לצד האסאדו "פברה", תבלין מקומי המוכן ממחית עשבי תיבול, שום ופלפלים חריפים.
ארוחת אסאדו ארגנטינאית מורכבת בדרך כלל ממבחר בשרים הניצלים על ידי ה"אסאדור" (הטבח). לפתיחה מוגשים "צ'וריסו" - סוג של נקניקיה המוגשת לרוב כ"צ'וריפאן" (מילולית: נקניקיה בלחם) - בתוך לחמנייה או באגט, "מורסיז'ס" (נקניק דם), "צ'ינצ'ולינס" (מעי בקר), "מוז'חס" (שקדים) ואיברים פנימיים אחרים, המלווים בפרובולטה - גבינה הנצליית אף היא. "הקוסטיז'ס" (צלעות) מוגשות לאחר מכן. אחריהם מוגשים "וסיו" (סטייק שריר הבטן), "מטמברה" (גלילת בשר ממולא), עוף ו"צ'יויטו" (גדי).
גם מאכלים כמו הפמפלונה האורוגוואי, חזיר וכבש פטגוני נכללים בארוחה, במיוחד במסעדות. בארוחת האסאדו מוגשים גם לחם, סלט ירקות פשוט המכיל חסה, עגבניות ובצלים או יכול להיות מוגש עם "ורדורחו" ירקות על הגריל (תערובת של תפוחי אדמה, תירס, בצל וחציל). בירה, יין, מי סודה ומשקאות אחרים מלווים תמיד ארוחה זו. הקינוחים יהיו בדרך כלל פירות טריים, וכן פלאן וגלידה.
אבנר פלק

אבנר פלק (נולד בשנת 1943) הוא פסיכולוג קליני, פסיכותרפיסט, פסיכוביוגרף, פסיכוהיסטוריון ופסיכולוג פוליטי. למד באוניברסיטה העברית בירושלים (1966-1960) ובאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (1970-1966). אבנר פלק הקדיש מחקרים פסיכואנליטיים לביוגרפיות של מנהיגים יהודים וישראלים, להיסטוריה מדינית ותרבותית, בדגש על יהדות, המזרח התיכון והתרבות המערבית. אבנר פלק נולד וגדל בתל אביב ומשנת 1960 הוא מתגורר בירושלים.
אודנסה

היסטוריה

אודנסה היא אחת הערים העתיקות ביותר בדנמרק. מקדש סיינט קוּד שבעיר היה אחד ממקומות העליה לרגל הגדולים ביותר של הצליינים בימי הביניים, ועוד לפני הנצרות הייתה מרכז דתי חשוב. במאה ה-16 הייתה העיר מקום מפגש של כמה פרלמנטים, ועד 1805 הייתה מקום מושבו של הפרלמנט המחוזי של האי פין.
כיום אודנסה היא מרכז תעשייה משגשג ולאחר שנתחברה בתעלה אל הים במאה ה-19, הואץ תהליך פריחתה וצמיחתה. בזכות ההפרדה בין אזור התעשייה לבין הרובע העתיק ורובעי המגורים נעשתה עיר זו לאתר תיירות פופולרי. המבחר הגדול של אתרים ומוזיאונים, ואטרקציות מגוונות, במיוחד לילדים והוריהם, מושכים אל העיר רבבות תיירים מדי שנה בשנה.
האתר המפורסם ביותר באודנסה היה אודינסטרנט (מגדל אודין), שהיה עד 1935 המגדל השני בגובהו באירופה, אחרי מגדל אייפל. המגדל פוצץ על ידי קבוצה נאצית ב-1944 ולא נבנה שוב, אך נבנה דגם מיניאטורי שלו באזור המגורים פארק אודין, המקום שבו עמד קודם לכן המגדל המקורי.
ונטסיסלאב חריסטוב

קריירה

חריסטוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לוקומוטיב סופיה. כאשר עבר את גיל הנוער, עבר לספורטיסט סווגה מהליגה הבולגרית השנייה. בין היתר שיחק גם בנסבר, מונטנה. ב-15 ביוני 2011 חתם בצ'רנומורץ בורגס. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון שהיה גם שער ניצחון במשחק נגד קליאקרה קווארנה.
בינואר 2013 סיים את חוזהו בבורגס והוא חתם בברואה סטארה זאגורה. ב-2 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד בוטב וראצה. כעבור שבועיים הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בברואה בניצחון 0-2 נגד אטאר 1924. ב-10 ביולי 2013 זכה עם המועדון בסופר קאפ הבולגרי. בינואר 2014 נקשר שמו של חריסטוב לצסק"א סופיה, אך בסופו של דבר הוא הושאל למטאלורג דונייצק עד לסיום העונה. ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-1 לווהלין לוצק. בתום העונה חזר לברואה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את השלושער הראשון בקריירה שלו בניצחון 0-4 נגד לוקומוטיב פלובדיב.
ב-23 בינואר 2015 חתם ברייקה הקרואטית לשנתיים וחצי. ב-8 ביולי 2015 הושאל לסקנדרבו קורצ'ה האלבנית עימה עלה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-5 באוגוסט 2017 חתם בסק"א חברובסק מליגת העל הרוסית.

קריירה בינלאומית

ב-15 באוקטובר 2013 חריסטוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה נגד צ'כיה. ב-9 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאזרבייג'ן.