ברכת לישב בסוכה

פסיקת ההלכה

על אף שדעת הראשונים היא שיש לברך על כל כניסה לסוכה לשהייה ממושכת, מכיוון שספק ברכות להקל, לפיכך נקטו רוב הפוסקים כדעת רבנו תם וסיעתו, שרק בעת אכילה בסוכה מברכים 'לישב בסוכה'. אמנם נחלקו המנהגים על איזו אכילה מברכים ברכה זו:

מנהג אשכנז

דעת הגינת ורדים, שהתקבלה בקרב הפוסקים האשכנזים, והפכה למנהג יוצאי אשכנז, כל אכילה שחייבים לאכלה בסוכה משום שהיא נחשבת לאכילת קבע, יש לברך לפניה ברכת 'לישב בסוכה'. אך על אכילת ארעי בסוכה אין לברך 'לישב בסוכה'.

שהייה בסוכה ללא אכילה

בתוך מנהג אשכנז, לדעת רבים מהפוסקים במקרה שאדם יודע שלא יאכל אכילת קבע בסוכה, יברך את ברכת 'לישב בסוכה' על עצם שהייתו בסוכה. ואילו לדעת המאמר מרדכי רק על אכילת קבע בסוכה מברכים.
בפועל, רבים נוהגים לעשות מעין פשרה, שכאשר אדם אינו מתכוון לאכול אכילת קבע בסוכה, מברך על אכילת דבר מה בעל חשיבות מסוימת, כגון מאפה מזונות (שאוכל ממנו לא יותר מנפח ביצה, כי יותר מכך זוהי אכילת קבע) או שתיית יין.

מנהג ספרד

דעת השואל ונשאל והבן איש חי, שהתקבלה בקרב הפוסקים הספרדים, והפכה למנהג יוצאי ספרד, שרק על סעודת קבע הכוללת אכילת לחם או מאפה או תבשיל שברכתו 'מזונות' שאכל ממנו שיעור קביעת סעודה (נפח של ארבע ביצים) מברכים ברכת 'לישב בסוכה'. 
אמנם יש אומרים שדעה זו התבססה על המציאות הנפוצה בעבר, בה הרגילות הייתה לשבוע מאכילת לחם. אולם כיום, שדרכם של רבים לאכול סעודה משביעה גם ללא לחם, כל הסועד בסוכה סעודה שמתכוון לשבוע ממנה - יברך לפניה 'לישב בסוכה', ובפרט לאור העובדה שדעת רוב הראשונים היא שמברכים ברכה זו גם על שהייה בסוכה ללא אכילה.

אופן הברכה

נחלקו הראשונים באיזה אופן מברכים את הברכה. לדעת הרמב"ם מאחר שעיקר המצווה מתקיימת בישיבה בפועל בסוכה, יש לעמוד בעת הברכה, כפי שעושים בכל ברכת המצוות, ומיד לאחר מכן להתיישב. וכמותו נוהגים ביהדות תימן. לעומת זאת, לדעת הראב"ד והרא"ש המצווה מתקיימת בעמידה כבישיבה, ולכן אין סיבה לברך את הברכה בעמידה מכיוון שקיומה של המצווה כבר החל בעת הכניסה לסוכה. ומאחר ונהגו לברך לפני הסעודה, ממילא מברכים את הברכה בישיבה לפני האכילה.

סדר הקדימות

לדעת מהר"ם מרוטנבורג, את ברכת 'לישב בסוכה' יש לברך לפני הברכה שמברכים על המאכל, משום שחיוב ברכת הסוכה חל על האדם מעת שנכנס לסוכה, ולא רק מעת שניגש לאכול. וכך היא דעת הרמב"ם. לעומתם, דעת הרא"ש שיש להקדים את ברכת המאכל, משום שמאחר וקושרים את ברכת הסוכה לאכילה, הרי שהאכילה גורמת לברכת 'לישב בסוכה' שתיאמר, ולכן יש להקדים את ברכת המאכל. 
בפועל, מנהג יוצאי אשכנז, וכן יוצאי מרוקו, תוניס ורוב יוצאי עדות המזרח לברך על המאכל תחילה ואחר כך על הסוכה. ופסק השולחן ערוך, וכך הוא מנהג מקצת יוצאי עדות המזרח להקדים את ברכת הסוכה לברכת המאכל.

השוכח לברך 'לישב בסוכה'

השוכח לברך ברכת 'לישב בסוכה' לפני אכילתו, כל זמן שעוד לא סיים לאכול - יכול לברך. אם סיים את אכילתו ואינו מעוניין לאכול עוד, יש אומרים שגם אז יכול לברך 'לישב בסוכה', ויש אומרים שלא יברך.

היסח הדעת המצריך ברכה חדשה

ככלל, ברכת 'לישב בסוכה' חלה על כל משך שהות האדם בסוכה, וכן אם יצא לצורך פעוט כגון להתפנות או לשוחח עם חברו שיחה קצרה, וכדומה, אינו צריך לברך שוב כשיחזור לסוכה. אך אם יצא למשך זמן ארוך (יותר משעה) או למטרה חשובה כתפילה בבית הכנסת או לעסקיו, כשישוב לסוכה יתחייב בברכה נוספת.
ביחס לאדם ששהה בסוכה ברציפות מסעודה לסעודה התעוררה מחלוקת בין האחרונים האם יברך שוב 'לישב בסוכה' לפני הסעודה השנייה. לדעת הב"ח והט"ז יברך שוב, כי מן הסתם התכוון לפטור בברכתו את שהותו בסוכה רק עד הסעודה הבאה. ולדעת הלבוש, השל"ה, המגן אברהם שולחן ערוך הרב ומשנה ברורה לא יברך, כי לא הסיח דעתו מהסוכה. וכך נוהגים להלכה על פי הכלל ספק ברכות להקל.

מעבר לסוכה אחרת באמצע הסעודה

גם במקרה שאדם עובר מסוכתו לסוכת אדם אחר באמצע סעודתו ישנה מחלוקת אם עליו לברך 'לישב בסוכה' כשממשיך הסעודה אצל חברו. דעת המגן אברהם ושולחן ערוך הרב היא שמעבר מסוכה לסוכה מצריך ברכה חדשה בסוכה אליה עבר, גם אם תכנן את המעבר מראש. ולדעת הט"ז והלבושי שרד אם כשברך 'לישב בסוכה' בסוכה הראשונה חשב לעבור באמצע הסעודה לסוכה אחרת, לא יברך בה 'לישב בסוכה'. דעת המשנה ברורה שמחמת שהדבר שנוי במחלוקת, מספק לא יברך.