google/wiki40b huggingface dataset:
נורמנים

הנורמנים (נורדית עתיקה: Norðmaðr, וכן ביתר השפות האירופאיות נור (ת',ד) - מן (ט, ד,ס, ז) פירושו "איש צפון") היו פולשים סקנדינבים (במיוחד ויקינגים-דנים) אשר במהלך המחצית השנייה של המאה ה-9 לספירה החלו בכיבוש החלק הצפוני של צרפת הידוע כיום בשם נורמנדי, ממנו התפשטו לאיטליה; הם ידועים גם בשל הכיבוש הנורמני של אנגליה, שהחל עם קרב הייסטינגס ב-1066.
הנורמנים היו ממוצא ויקינגי, אבל היו למעשה בעיקר ממערב פלנדריה. טרם התיישבות הנורמנים בצרפת, הם היו ככל השבטים הוויקינגים, כאשר הם בזזו ושדדו כפרים ששכנו על חופי המדינות השכנות, או אפילו חדרו יותר עמוק ליבשה. במהלך המאה ה-9 התהדקו הקשרים בין המנהיגים הנורמנים למלך האנגלי והם שימשו לו כשכירי חרב במאבק על כיבוש האי הבריטי והכפפתו תחת מנהיגות אחת. בשנת 911 לאחר פשיטות על צפון צרפת ומצור על פריס העניק להם שארל התם מלך צרפת את אזור הסן התחתי, באזור זה שהפך לאחר התפשטות מסוימת לדוכסות נורמנדי הקימו הנורמנים את בירתם, העיר רואן שעד היום היא אחת הערים הגדולות באזור. מנהיג הפולשים, הרולף או רולו מנורמנדי (הידוע יותר גם בשמו הלטיני רוברט) נשבע אמונים לשארל התם כדי שזה יתן לו את חבל הארץ. לאחר כמה שנים של התנחלות בנורמנדי, התנצר רולו ובעקבותיו שאר הנורמנים ובכך החלה תקופה חדשה בתולדות עם זה.
הנורמנים שאימצו את הדת הנוצרית ואת השפה הצרפתית העתיקה, יצרו באמצעות שילוב מסורתם זהות תרבותית חדשה הנפרדת משכניהם הצרפתים ובני ארצות מוצאם הסקנדינביים.
התרבות הנורמנית, כתרבויות מהגרים אחרות, הייתה משתנה וסתגלתנית, ולמשך זמן מסוים הובילה אותם לכיבוש שטחים בכל רחבי אירופה.

הטירות בנורמנדי ובאנגליה

טרם התיישבו הנורמנים בצרפת, היו יורדי ים שהיו נוהגים כמו עמים נורדיים אחרים, לפשוט על חופים של ממלכות אחרות ולבזוז אותם. כאשר בראשית המאה ה-10 התיישבו רולו ואנשיו בשפך הסיין העילי (לכיוון האוקיינוס האטלנטי), הם עזבו בהדרגה את עיסוקיהם הימיים ועסקו בגיבוש וחיזוק שליטתם על השטחים הקרקעיים שכבשו.
האסטרטגיה המרכזית שלהם שנולדה בנורמנדי כללה בניית ביצורים מהם יכלו הנורמנים לצאת למתקפה, להיות מוגנים ואף לשלוט על טריטוריות סמוכות. בהמשך, הפכו ביצורים אלו למעין טירות אשר רובן המכריע היה עשוי מבני עץ המוגנים בחומת עץ אשר חפיר סובב אותן.
כאשר כבשו הנורמנים את אנגליה ב-1066, הם החלו לבנות ביצורי קבע מאבן, כדי לזכות ביתרון על אויביהם. דוגמה מובהקת לכך הוא המגדל הלבן, המצוי כיום במתחם מצודת לונדון.
הנורמנים בנו טירות רבות, כדי להגן על גושי ההתיישבות שלהם ועל צירי האספקה ברחבי האי. גם כאשר הרחיבו את כיבושם לוויילס ולסקוטלנד, המשיכו הנורמנים בשיטה זו.
כיום ניצבות טירות ושרידי טירות רבים על אדמת האי הבריטי, כעדות לפועלם של הנורמנים, שעל אף היותם עם קטן, כבשו אי גדול והשפיעו עליו מהיבטים רבים.
אברהם מלמט

ביוגרפיה

מלמט נולד לנתן ולאה מלמט בווינה ב-26 בינואר 1922. אביו, שהיה ציוני וחבר בציונים כלליים א', היה סוחר טקסטיל. אימו, שהייתה משכילה ואשת החברה הגבוהה, הייתה עיתונאית עצמאית. בסתיו 1935 עלתה המשפחה לארץ. בתחילה גרו תקופה קצרה בחיפה, ולבסוף עברו לגור לשיכון קבע בתל אביב.
בשנת 1941 החל לימודי לשון עברית, תנ"ך והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל, התגייס בשנה זו לחי"ש. במסגרת השירות יצא לאימונים בסופי שבוע בקריית ענבים, וכמו כן לקח חלק בפעילות הברחות נשק. בשנת 1946 סיים את לימודיו לתואר מוסמך, ובשנת 1947 החל לעבוד על עבודת הדוקטורט, בהנחייתו של פרופ' בנימין מזר מהאוניברסיטה העברית.
עם הקמת צה"ל במהלך מלחמת העצמאות, התגייס מלמט ושירת כקצין גאוגרפיה והיסטוריה צבאית.
בשנת 1950 השלים את עבודת הדוקטורט, תחת הכותרת "הארמים באזור ארם נהריים והתהוות מדינותיהם".
בשנת 1951 נישא לנעמה שניידרמן ולימים נולדה בתם היחידה טליה. בשנת 1952 עברה משפחת מלמט להתגורר בשיקגו, ארצות הברית, למשך שנתיים, במסגרת עבודת פוסט דוקטורט במכון ללימודי המזרח הקדום (Oriental Institute), אשר באוניברסיטת שיקגו. ב-1954, עם שובו לארץ, חזר מלמט לעבוד באוניברסיטה העברית, ומונה לחבר סגל זוטר. בשנים אלו הרצה מלמט במספר מוסדות השכלה גבוהה, ביניהם ניתן למנות את האוניברסיטה העברית, סמינר הקיבוצים, סמינר למדריכי עליית הנוער של הסוכנות היהודית, אוניברסיטת חיפה בה לימד במשך 20 שנה (1955–1975) ועוד. בהמשך, קודם מלמט לתפקיד של מרצה בכיר באוניברסיטה העברית.
ב-1961 יצא לשנת שבתון במחלקת המזרח הקרוב באוניברסיטת פילדלפיה. בשנת 1964 התמנה לוועד המנהל של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, בה שירת במשך כ-40 שנה. באותה שנה התקבל בתור פרופסור שלא מן המניין באוניברסיטה העברית, וב-1970 התקבל כפרופסור מן המניין, והתמנה לראש החוג להיסטוריה של עם ישראל. 
ב-1974 נתמנה כחבר ועד של החברה הישראלית להיסטוריה צבאית, ושנתיים לאחר מכן נשלח לייצג את החברה בקונגרס בינלאומי להיסטוריה צבאית בטהרן. באותה שנה גם קיבל הזמנה להצטרף לשורות האקדמיה האוסטרית למדעים כחבר מין המניין, והשיב בחיוב. 
בשנים 1976-1977 יצא לשבתון באוניברסיטת אוקספורד, בשנים 1985-1986 באוניברסיטת ייל ובשנת 1991 באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1991 הפסיק לעבוד באוניברסיטה העברית וזכה למעמד של פרופסור אמריטוס, ובמקביל המשיך במחקר אקדמי והוסיף לפרסם מאמרים. בשנים שלאחר מכן המשיך מלמט להרצות במקומות שונים בארץ ובעולם, דוגמת ה-Jewish Theological Seminary בירושלים בשנים 1995-1998.
בשנת 2002 הוענק לפרופ' מלמט תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת וינה.
בנוסף, מלמט היה חבר במספר אקדמיות זרות נוספות: ריינלנד ווסטפליה (Nordrhein-Westfaiosche Akademie), בגרמניה; האקדמיה למחקר יהודי של ארצות הברית (The World of Jewish Academy of Sciences) (חברות של כבוד); Society of Old Testament Studies, באנגליה; Society of Biblical literature, בארצות הברית; והארגון המקראי בדרום אפריקה (חברות של כבוד).

מחקריו

תחום המחקר העיקרי בו עסק מלמט הוא תקופת המקרא. מחקריו פורסמו בכ-300 מאמרים ו-8 ספרים. מלמט השתייך לזרם אשר חקר את המקרא באופן ביקורתי, ונחשב לפורץ דרך בתחום זה. במסגרתו, עשה שימוש במתודולוגיה השוואתית בין המקרא למקורות מידע נוספים, ביניהם מתחומי הפסיכולוגיה, הסוציולוגיה ומדעי הרוח. פריצות הדרך המרכזיות שלו היו במסגרת עבודות בהן השווה בין עם ישראל של תקופת המקרא, לעיר האכדית מארי (השוכנת במקום שכיום הוא על גבול סוריה-עיראק).
וולאס וגרומיט בעולם של המצאות

תקציר העלילה

וולאס מגיש תוכנית מדע בעזרתו של הבמאי, תסריטאי, צלם, מלהק, מפיק ועורך גרומיט. בכל פרק וולאס מציג המצאה אחרת, מדבר עם כתב ההמצאות ומחפש המצאות מעניינות מהעבר בעזרת ארכיונאי.

הפקה

הסדרה הוזמנה על ידי ג'יי האנט וג'ו כדור אחראי התוכן של ה-BBC One. על תפאורת הפלסטלינה ודמויות הפלסטלינה היה אחראי ניק פארק ששימש גם כמפיק הסדרה. את הסדרה ביימה מרלין כרוסינאם. את וולאס דיבב פיטר סאליס, את כתב המדע דיבבה אשלי ג'נסן ואת הארכיונאי דיבב ג'ון ספרקס. בכל שבוע שודר פרק אחד.

DVD

ב-13 בדצמבר יצא DVD המכיל את כל 6 הפרקים בתוספת מאחורי הקלעים, מדריכים ליצירת דמויות הפלסטלינה והכנת המצאות.
מייקל פלין

ביוגרפיה

פלין נולד וגדל ברוד איילנד, אחד מתשעה ילדים של צ'ארלס והלן. אחיו הוא צ'ארלס פלין אף הוא קצין בכיר בצבא. הוא בוגר אוניברסיטת רוד איילנד. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, והסמכה כצנחן. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 ולחם במבצע זעם דחוף, הפלישה למדינת האי גרנדה שבקריביים ב-1983.
בהמשך שימש במספר תפקידי מטה ופיקוד דיוויזיית הרגלים ה-25 ובפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנים 2002–2004 שימש פלין כמפקד חטיבת המודיעין הצבאי ה-111 ולחם בעיראק ובאפגניסטן כקצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בהמשך שימש במספר תפקידי מטה ובהם קצין המודיעין של פיקוד המרכז של ארצות הברית. בשנת 2012 מונה לראש סוכנות הביון הצבאית של ארצות הברית ושימש בתפקיד עד לשנת 2014. בתום תפקיד זה פרש לגמלאות.
במהלך הבחירות לנשיאות ב-2016 שימש פלין כיועצו הביטחוני הבכיר של מועמד המפלגה הרפובליקנית, דונלד טראמפ. לאחר בחירתו של טראמפ, מונה לכהן כיועץ לביטחון לאומי ב-18 בנובמבר 2016. מינוי כחבר סגל הבית הלבן לא דרש את אישור הסנאט.
לאחר שממשל אובמה הטיל סנקציות על רוסיה בתגובה להתערבותה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 לטובתו של דונלד טראמפ, פלין שוחח באותה עת עם השגריר הרוסי לגבי אותן סנקציות וגורלן, וסיפק מידע כוזב בנושא לסגן הנשיא מייק פנס שהכחיש את הדבר בטלוויזיה הלאומית טרם השבעתו. ב-10 בפברואר 2017 נחשפה הפרשה על ידי הוושינגטון פוסט, ולאחריה התפטר מתפקידו.
ב-11 במרץ 2017 נרשם פלין במחלקת המשפטים האמריקאית כסוכן זר מטעם טורקיה, לאחר שנחשף כי קיבל מהממשלה הטורקית כ-500 אלף דולר במהלך הקמפיין לבחירות כדי לקדם את האינטרסים שלה. ב-31 במרץ 2017 הודיע עורך דינו כי פלין מוכן להעיד בפני חקירת רוסיה של הסנאט ובית הנבחרים בתמורה למתן חסינות פלילית, אך בקשתו נדחתה. ב-27 באפריל 2017 הודיע המפקח הכללי של הפנטגון על חקירת פלין באשר לאפשרות שקיבל כסף ממשלות זרות, בהן רוסיה וטורקיה, ללא האישור המתאים לכך.
קים בייסינגר

ביוגרפיה

נולדה באתנס, ג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-מתודיסטית ממוצא בריטי, וגרמני. אימה, אן לי, הייתה מודל, שחקנית ושחיינית שהופיעה בכמה מסרטיה של אסתר ויליאמס. אביה, דונלד וייד בייסינגר, היה מנהל להקה; כחייל צבא ארצות הברית, הוא נחת בנורמנדי ביום הפלישה. היא הייתה השלישית מבין חמישה ילדים.

קריירה

בגיל 16 החלה בקריירת דוגמנות, במהלכה זכתה בתואר "מיס אתנס" ובתואר "מיס ג'ורג'יה ג'וניור". מאוחר יותר חתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות "פורד מודלס", ותוך זמן קצר עיטרו פניה שלל מגזיני אופנה ומאות כרזות ופרסומות. בגיל 20 הגיעה למעמד דוגמנית-על המרוויחה $1,000 ליום. במקביל לקחה חלק בשיעורי משחק כדי להגשים את שאיפתה האמיתית - להיות כוכבת קולנוע. 
ב-1976, לאחר חמש שנות קריירת דוגמנות משגשגת, החליטה להתמקד בקריירת משחק. לשם כך נסעה ללוס אנג'לס והחלה לככב בסרטים. יופיה וחושניותה מיקמו אותה על תקן "היפה" המושכת צופים בקומדיות וסרטי פעולה. תפקידה המפורסם ביותר היה בדרמה הרומנטית-אירוטית של אדריאן לין, "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים" (1986). באותה שנה שיחקה בסרט "ללא רחמים" לצד ריצ'רד גיר. ב-1992 כיכבה במותחן הארוטי "משולש מסוכן", לצידו של ריצ'רד גיר. כמו כן שיחקה בסרט "הבריחה" (1994) ביחד עם אלק בולדווין בו הופיעה בעירום, ובקומדיות רבות, בהן "נאדין", "כלה מכוכב אחר", כל הזמן את אשתי", "שודדת על עקבים" ו"עולמו של ויין 2". בנוסף שיחקה בסרט הפעולה/קומיקס "באטמן" (בו גילמה את ויקי וייל, צלמת עיתונות בלונדינית המתאהבת בברוס ויין). במטרה להפגין יכולות משחק משמעותיות יותר, שיחקה גם בכמה סרטי דרמה, כשהבולט בהם היה סרטו של בארי לוינסון "הטוב מכולם" (1984), עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב. 
ב-1998 זכתה בייסינגר בפרס גלובוס הזהב ובפרס האוסקר על תפקידה בסרט "סודות אל איי", בו גילמה יצאנית. לאחר זכייתה באוסקר לא שיחקה במשך שנתיים, אך שבה לשחק ב-2002 כשכיכבה בתפקיד אמו של ראביט (אמינם) ב-"8 מייל" ובסרט "יחצ"ן במילכוד" לצד אל פאצ'ינו. ב-2004 בשלושה סרטים: "דלת נסתרת", על פי ג'ון אירווינג, בקומדיה "אלביס מלך לנצח" ובמותחן "סלולר". 
ב-2006, היא הופיעה בסרט "המאבטח" ובסרט "הימור גורלי".. בשנת 2008 גילמה את לאורה בסרט הדרמה "ערבה בוערת" בכיכובה של שרליז ת'רון. בשנת 2009 שיחקה בדרמת הפשע "לילות אל.איי" בכיכובו של בילי בוב תורנטון. ב-2010 הופיעה בדרמה "צ'ארלי סנט קלאוד" בכיכובו של זאק אפרון. 
בשנת 2017 שיחקה בסרט ההמשך "חמישים גוונים של אופל" אשר ממשיך מאותה נקודה בה הסרט הראשון הסתיים. בשנת 2018 שיחקה בסרט השלישי בטרילוגיה, "חמישים גוונים של שחרור".

חיים אישיים

בשנים 1993–2002 הייתה נשואה בשנית לשחקן אלק בולדווין. לזוג בת אחת בשם איירלנד בולדווין (נולדה ב-1995).
פאול גרינינגר

הנצחה

בשנת 2004 נקרא על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב שבצפון ירושלים. כאשר נתבקשו נציגי שווייץ בישראל והשגריר השווייצרי להגיע לטקס סירבו מפני שהאזור ממוקם מחוץ לקו הירוק. גם בשכונת קריית אלון (שבעבר הייתה ידועה כיישוב הערבי פג'ה ובמקור ככפר היהודי פוגה) שבפתח תקווה נקרא רחוב על שמו. בשנת 2017 נקרא על שמו רחוב בראשון לציון בטקס שבו השתתפו שר מממשלת שווייץ, שגריר שווייץ בישראל, נציג העמותה על שמו וראש עיריית ראשון לציון.
חסידות חוסט

חסידות חוסט היא חצר חסידית, ענף משושלת נדבורנא, אשר נוסדה במאה ה-19. האדמו"ר הראשון היה רבי ישראל יעקב מחוסט.

תולדות החסידות

שורשי חסידות נדבורנא מגיעים עד לרבי מאיר הגדול מפרמישלאן תלמידו של הבעל שם טוב. רבי מרדכי מנדבורנא היה דור חמישי לרבי מאיר הראשון מפרימשלאן. ציווה שכל צאצאיו ישמשו באדמו"רות.
רבי ישראל יעקב לייפר, בנו הרביעי של רבי מרדכי, התיישב בעיר חוסט וניהל משם את חצירו. היה חתנו של הרב ראובן פרנקל ממעליץ. היה מפורסם במופתיו, והיה רושם מרשמי רפואה לחסידיו. רבים מיהודי האזור נהרו אליו, אף אלו שלא היו חסידיו. נפטר בט' באדר תרפ"ט (1929), ונקבר בבושטינה ליד אביו. ארבעה מבניו שימשו כאדמו"רים, ביניהם ממשיכו רבי שמואל שמעלקע. חתנו היה הרב שלום גינצבורג מסטרוז'ניץ, אביו של רבי מרדכי מחבר ספר תפארת מרדכי לתולדות רבי מרדכי מנדבורנא.
בדור השני, מילא רבי שמואל שמעלקע את מקום אביו בחוסט. גדל אצל סבו רבי מרדכי מנדבורנא. גם הוא כאביו היה מפורסם במופתיו. היה מתפלל בהתלהבות, ונודע בפקחותו. נפטר בכ"ז בסיוון תרצ"ד (1934) ונקבר בבושטינה עם אבותיו. בנו ואחיו מילאו את מקומו.
אחיו רבי ישכר בער מחוסט, שימש גם הוא כאדמו"ר בחוסט, ואחר פטירת אחיו מילא את מקומו. הנהיג את העדה בימי השואה. נלקח לאושוויץ ונרצח במחנה בונה מונוביץ.
אחיו רבי ראובן חיים מויזער היה אדמו"ר בגרוסוורדיין. נקרא הרבי מויזער על שם הרחוב בו גר. נרצח בשואה. אח נוסף, רבי דוד, גם הוא אדמו"ר בגרוסוורדיין. נרצח בשואה.

חוסט-טאהש

חתנו של רבי יעקב ישראל מחוסט היה רבי חיים שלמה לוי, בנו של רבי אלימלך מטאהש. רבי חיים שלמה נולד בשנת תר"נ. לאחר חתונתו התגורר בחוסט. לאחר פטירת חתנו נתמנה כממלא מקום חמיו בבית מדרשו, לפני מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וכיהן כאדמו"ר מטאהש-חוסט, אחר שאחיינו האדמו"ר מטאהש בקנדה רבי משולם פייש לאווי התבסס, הפסיק רבי חיים שלמה לקרוא לעצמו אדמו"ר מטהש והשתמש רק בשם חוסט. נפטר בי"ב בשבט תשמ"א (1981). נכדו (בן חתנו רבי צבי מאיר גינזבורג מנהל אגודת הרבנים בארצות הברית וראש בית הדין שלה) רבי משולם פייש גינזבורג (חתן רבי אהרן אריה כץ חתן רבי אליעזר טברסקי מפאלטישאן) ממלא את מקומו בבורו פארק, נחשב לדרשן גדול. נכד אחר הוא רבי יעקב שמשון טירנואר מחוסט בן חתנו רבי יהודה טירנואר (רב בית הכנסת שומרי שבת בבורו פארק). אחיו של הרב יהודה טירנואר, רבי אלימלך טירנואר מויליאמסבורג, מכונה לעיתים אדמו"ר מחוסט אך אין לו בית כנסת עצמאי.
פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון

פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית המאורגן על ידי תחנת הרדיו כאן קול המוסיקה ונערך במשך ימים אחדים מדי שנה, מאז תחילת שנות ה-80, בכפר בלום שבגליל העליון. 
הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים. 
בפסטיבל נערכות גם חזרות פומביות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של ביצוע מוזיקלי. 
מנהלו האמנותי של הפסטיבל, מאז שנת 2011, הוא הצ'לן צבי פלסר.
מזמורי קנ"ב–קנ"ה

מזמורי קנ"ב-קנ"ה הם ארבעה מזמורים, שאינם כלולים בנוסח המסורה של ספר תהילים. הם היו ידועים רק מכתבי יד של הנוסח הסורי של התנ"ך (הפשיטתא), בנוסף למזמור קנ"א שהשתמר גם בתרגום השבעים. לימים נתגלו חלק מהפרקים בכתבי יד של מגילות ים המלח. 
מזמורים אלו לא נכללו בספרו של אברהם כהנא, ככל הנראה מפני שהחשיב אותם לחיבורים נוצריים שלא חוברו בעברית ולא שייכים לקאנון העברי האבוד.] 
רוב הטקסט של מזמור קנ"ד בעברית התגלה במגילת תהלים ממערה 11 בקומראן, (11QPsᵃ) וקטע קטן במערה 4 בקומראן (4Q448).
מזמור קנ"ה כתוב בסדר אלפביתי. הוא נשמר עד האות נ' במגילת תהלים ממערה 11 בקומראן, (11QPsᵃ).
סאלינון

סאלינון (מיוונית: σαλινον - צלוחית למלח) היא צורה גאומטרית הבנויה מארבעה חצאי עיגולים בשלושה גדלים. את חצי העיגול הגדול (קוטר AB) נוגסים (חותכים) שני חצאי עיגולים קטנים יותר (קוטר AD וקוטר EB, זהים באורכם). למרכז חצי העיגול הגדול נוסף בכיוון ההפוך חצי-עיגול קטן (רדיוס DO). 
הסאלינון הופיעה לראשונה בספר הלמות של ארכימדס כטענה 14:
יהי ACB חצי עיגול על AB כקוטר, ויהיו AD,BE קטעים כך שאורכם הנמדד מנקודות A ו-B בהתאמה שווה. על AD ו-BE נבנה חצאי עיגולים הפונים אל C, ועל DE כקוטר חצי עיגול בצד הנגדי. נניח שהאנך ל-AB דרך O, מרכז חצי העיגול הראשון, פוגש את חצאי העיגולים המנוגדים בנקודות C ו-F בהתאמה. אז השטח של הצורה התחומה על ידי כל היקפי חצאי העיגולים שווה לשטח של המעגל הנבנה על CF כקוטר.
ארכימדס הוכיח ששטח הסאלינון שווה לשטח העיגול שקוטרו FC.

ארבלוס

אם הנקודות D ו-E יתלכדו עם הנקודה O נקבל צורה הקרויה ארבלוס, שגם בה עסק ארכימדס.
כפר המילניום

כפר המילניום (Millennium Village) היה מתחם של מתקני שעשועים (אטרקציות) שפעל במרכז אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית בין ה-1 באוקטובר 1999 ועד ה-1 בינואר 2001 לרגל סיום האלף ותחילת האלף החדש. המתקן פעל בביתן ששטחו 5,600 מ"ר, והיה ממוקם בין ביתן הממלכה המאוחדת לביתן קנדה. כיום משמש הביתן את יריד היין והמזון של אפקוט הנערך אחת לשנה.

תיאור המתקן

לאחר כניסתם למתקן נפגשו המבקרים בו עם אנשי צוות המייצגים מדינות שונות, ובהם אתיופיה, הודו, קניה, ניו זילנד, אינדונזיה, דרום אפריקה, ישראל ונימביה אשר ברכו את המבקרים והזמינו אותם לבקר בביתנים.

ברזיל

בביתן זה הוצג למבקרים מראה יער גשם אמזוני בו ניתן היה לשמוע קולות האופייניים ליער הגשם, וכן הביתן הציג למבקרים את אהבת הברזילאים לכדורגל ואת הקרנבל הברזילאי.

צ'ילה

הביתן הצ'ילאני הציג מתקנים שבהם נעשה שימוש בצ'ילה, באמצעותם הופכים ערפל למי שתייה, וכן הוצגו למבקרים תצוגות של החקלאות בצ'ילה (הכרמים והחוות החקלאיות), והלבוש האופייני למדינה. תצוגה נוספת הוקדשה לאי הפסחא, וכללה העתק של פסלי האבן הענקיים מאי זה.

אריתראה

ביתן זה הציג את ההיסטוריה של גידול הקפה והגשתו באריתריאה.

תצוגות אקספו 2000

תצוגה זו הציגה שמונה תצוגות של מדינות שהציגו בהיריד העולמי אקספו 2000 שנערך בהנובר שבגרמניה: אתיופיה, אינדונזיה, ישראל, קניה, נמיביה, ניו זילנד, הודו ודרום אפריקה.

ישראל

ביתן זה רוצף באבן ירושלמית שהובאה מירושלים. הביתן הציג את ההיסטוריה של ירושלים באמצעות מסע וירטואלי המציג את 3,000 שנות ההיסטוריה של העיר. בנוסף יכלו המבקרים לשלוח פתקים וירטואליים באמצעות מחשב שהודפסו והוטמנו בכותל המערבי, וכן הוצג עט המתרגם כתב עברי לאנגלית.

ערב הסעודית

ביתן זה הציג מסע וירטואלי בערב הסעודית, ואנשי הצוות של הביתן תיארו את המסורות של הממלכה.

סקוטלנד

ביתן זה איפשר לשחק מיני גולף, וכן הציג סיור וירטואלי של סקוטלנד בהנחייבתו של רוברט ברנס.

שוודיה

ביתן זה הציג את ארבע ביצים בגובה 8 מטרים שכל ביצה מתארת עונה אחרת מעונות השנה בשוודיה. הביצה האחרונה הציגה את עונת החורף, ובתוכה היה איש שלג. סביב הביצים הוצגו פיתוחים טכנולוגיים שמקורם בשוודיה. ביתן זה הובא לתערוכה מהיריד העולמי אקספו 98 שנערך בליסבון.

כיכר הכפר

כיכר הכפר (The Village Green) היה אזור בו הודגמו למבקרים שיטות גידול צמחים מודרניות.

תיאטרון כפר המילניום

בכפר פעל תיאטרון ובו 250 מושבים בהם הוצגו מופעים מרחבי העולם.

יוצרים

בכפר פעלו יוצרים מארצות שונות אשר הציגו עבודות יד ומכרו מעבודותיהם. הארצות שהוצגו היו לבנון, פרו, תאילנד, מצריים, יוון, קוריאה וונצואלה.
אות זאב הארד

היסטוריה

מייסד תנועת הצופים, רוברט באדן פאוול, העניק את אות זאב הכסף עבור תרומה יוצאת מן הכלל לתנועת הצופים, אך למרות שהוכר כ"הצופה העולמי הראשי", זאב הכסף הפך עם השנים להיות מזוהה עם הצופים הבריטים. 
בשנת 1924, קבעה הוועדה הבינלאומית שלאחר מכן הפכה להיות "ועד הצופים העולמי", שיש צורך באות עם שם ותנאים משלו. באדן פאוול רצה להגביל את מספר האותות, אך קיבל את טענות הוועדה. דיונים בנושא זה נפתחו מחדש בשנת 1932, וההחלטה התקבלה ביוני 1934, כאשר ועד הצופים העולמי אישר את האות בסטוקהולם. ב-2 באוגוסט 1935 הוענק אות זאב הארד הראשון לבאדן פאוול. 
במטרה לשמור על חשיבותו של האות, הגבילה הוועדה הבינלאומית את כמות האנשים שיכולים לקבל אותו, כך שבתוך תקופה של שנתיים יכולים לקבל את האות לכל היותר 2 אנשים בעולם. בפועל, האות חולק באופן נדיר אף יותר כאשר רק 12 אותות חולקו בין השנים 1935 ועד 1955. כאשר חל גידול במספר חברי תנועת הצופים, גדלו כמות האותות שחולקו. בין השנים 1955 ו-2015, האות חולק 346 פעמים. על פי התקנות החדשות לחלוקת האות,  כמות האנשים שיקבלו את האות תוגבל ל"בערך אות אחד לכל 2 מיליון חברים בתנועת הצופים העולמית".
יוכבד וינפלד

ביוגרפיה

יוכבד (ג'וקי) וינפלד נולדה כאווה ארנסט בעיר לגניצה בשלזיה, פולין למשפחה חילונית וגדלה בוורוצלב, גם כן בשלזיה. 
לפני מלחמת העולם השנייה היה אביה, נתן ארנסט, חניך גורדוניה, יצרן מצליח של חולצות גברים בעיר פְּשֶׁמִישְׁל, בגליציה, פולין, ואמה, קלרה, סיימה את לימודיה בבית ספר מקצועי מקומי עם פרוץ המלחמה. 
הוריו של נתן נורו בידי הנאצים והוא עצמו עבר את שארית המלחמה במחבוא. קלרה השיגה מסמכים מזויפים, התחזתה לארית ועבדה כמנהלת משק בביתו של קצין אס אס שהוצב בפולין. נתן וקלרה נפגשו ונישאו אחרי המלחמה. 
ב-1957 היגרה משפחת ארנסט לישראל, ולאחר שהות של מספר חודשים בתל אביב, התיישבה בגבעתיים. 
אווה, כעת יוכבד, הייתה ילדה מחוננת שהצטיינה במיוחד בציור, משחק וכתיבה. בהיותה בת שש עשרה, לקח אותה האמן רפי לביא תחת חסותו, ובטרם מלאו לה עשרים, הוצגו עבודתיה לצד אלו של מורה בתערוכות קבוצת +10. 
ב-1967 נישאה לדוד וַיְנְפֶלְד, באותה עת דוקטורנט באוניברסיטה העברית בירושלים ויהודי שומר מצוות, ב-1977 הנישואים הסתיימו בגירושים. 
ב-1980 וינפלד התחתנה עם סטיבן כשר (Steven Kasher) ועברה לניו יורק, בה היא מתגוררת מאז ועד היום (2016). ב-1985 נולדה בתה טליה כשר. הזוג התגרש ב-1993. 
וינפלד למדה במדרשה לציור ואמנות, כשזו הייתה בתל אביב ובו-זמנית באוניברסיטת תל אביב (1965-67), באוניברסיטה העברית (67–69) וקיבלה תואר מוסמך מאוניברסיטת קייפטאון בדרום אפריקה. 
היא לימדה באגף הנוער של מוזיאון ישראל, בבצלאל, במדרשה לציור ולאמנות ובבית הספר לאמנות ע"ש מיכאליס באוניברסיטת קייפטאון. 
וינפלד פיתחה תערוכות הפעלה חינוכיות באגף הנוער במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון היהודי של ניו יורק (The Jewish Museum) ובמוזיאון לילדים בניו יורק (Children’s Galleries for Jewish Culture), שהייתה שותפה-מייסדת שלו ב-1995 ואותו ניהלה עד 2011, שנת סגירתו.
הילוך חוזר

הילוך חוזר הוא שידור חוזר של קטע וידאו מתוך אירוע או תקרית, המשודר זמן קצר מאוד לאחר ההתרחשות ששודרה בשידור חי. הילוכים חוזרים משודרים בטלוויזיה בעיקר במהלך שידורים חיים של אירועי ספורט, כדי לחזור ולהראות מהלכים במשחק שהם חשובים, ראויים לציון או שנויים במחלוקת. ההילוכים החוזרים משודרים בדרך כלל בזמן הפסקה במהלך המשחק, הם יכולים להיות גם בהילוך איטי או ממספר זוויות צילום שונות, ולרוב הם מלווים בדברי ניתוח ופרשנות מצד שדרני ופרשני הספורט. חלק מאיגודי הספורט מאפשרים לשופטים במשחק לצפות בהילוכים חוזרים בזמן אמת, לפני שהם מקבלים או משנים החלטה בנוגע למהלך גבולי או שנוי במחלוקת. איגודי ספורט אחרים מאפשרים שימוש בהילוכים חוזרים רק לאחר סוף המשחק, למשל לצורך העמדה לדין משמעתי של שחקן שהתנהגותו הלא ראויה חמקה מעיניהם של השופטים במהלך המשחק.

היסטוריה

השימוש הראשון בטכניקת ההילוך החוזר נעשה בשנות ה-50 של המאה ה-20, במהלך שידור משחק הוקי קרח של ליגת ה-NHL ברשת CBC הקנדית. במאי השידור החליט על דעת עצמו, בלא שקיבל לכך אישור מוקדם, לשדר בהילוך חוזר שער שהובקע במשחק, כ-30 שניות לאחר שידור השער בשידור חי.
במהלך אולימפיאדת החורף של 1960, שנערכה בארצות הברית וצולמה על ידי רשת CBS, נעשה שימוש רחב בהילוכים חוזרים על ידי השופטים, כדי להכריע במקרים לא ברורים בתחרויות הסקי. השופטים צפו בצילומי הווידאו של CBS מספר דקות לאחר תום התחרות, ולאחר מכן קיבלו את החלטתם הסופית. הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בטכניקת ההילוך החוזר בשידור חי בארצות הברית הייתה ב-7 בדצמבר 1963, במהלך שידור משחק פוטבול ברשת CBS. בשל קשיים טכניים, שודר רק הילוך חוזר אחד, של הטאצ'דאון שהוביל לניצחון במשחק. הילוכים חוזרים בהילוך איטי שודרו לראשונה על ידי רשת ABC מספר שנים לאחר מכן.
אורובורוס

אוּרוֹבוֹרוֹס (מיוונית "οὐροβóρος": "בולע זנב") הוא סימן עתיק בצורת נחש או דרקון הבולע את זנבו. מקורו של סימן זה הוא כנראה במצרים העתיקה. הסימן ייצג מושגים רבים לאורך הדורות, בין השאר מחזוריות, אחדות בראשיתית, התייחסות עצמית ואחד מהארכיטיפים בתורתו של קרל גוסטב יונג.

ייצוגים בתרבות ובמדע

האורובורוס מיוצג בתרבויות שונות, כמו בדמותו של הנחש יורמונגנד במיתולוגיה הנורדית, בנחשים שבמטה האלה ארטמיס במקדש ארטמיס באפסוס, ועוד; הוא מוזכר אף בספר הזוהר - 'חויא אריך, ומתפשט לכאן ולכאן, זנבא ברישא' , 'חויא... זנביה בפומיה' , 'נחש תלייא על קדליה ומשיך זנביה בפומיה'.
שמה המדעי של לטאת הארמדילו הוא Ouroborus cataphractus, ניתן לה כיוון שלטאה זו ייחודית בכך שהיא יכולה לתחוב את זנבה הקוצני לתוך פיה ובכך ליצור חישוק של קוצים המזכיר את האורובורוס.
הכימאי פרידריך אוגוסט קקולה פון סטראדוניץ חלם על אורובורוס, ובאמצעות החלום מצא פתרון למבנה הכימי המשושה של תרכובת הבנזן.
אברהם חומט

ד"ר אברהם חוּמֶט (ביידיש: כאָמעט; בפולנית: Abraham Chomet;‏ 1892 – 25 בספטמבר 1978) היה ממנהיגי התנועה הציונית בפולין.
בשנת 1937 נבחרה המפלגה הציונית לראשות הקהילה היהודית בטרנוב, וכיו"ר ההסתדרות הציונית במחוז עמד חומט בראשה, עד מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1948 עלה לישראל. פעל בסוכנות היהודית בקליטת עולים, ובהמשך כיהן כיו"ר ארגון יוצאי טרנוב בישראל.
בשנת תשי"ד ערך ספר יזכור לקהילת טרנוב. בשנת תשכ"ח ערך במשותף עם יוסף קורנילו את הכרך השני, ובאותה שנה ערך את ספר היזכור לקהילות סוקל והסביבה.
נפטר בביתו ברמת גן בסתיו 1978, בגיל 86. נקבר בהלוויה רבת-משתתפים בבית העלמין קריית שאול. אשתו פייגה נפטרה שנה אחריו, ונקברה לצדו.
אולריך גראוארט

קריירה מוקדמת

גראוארט נולד בברלין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית ב-6 במרץ 1889. בשנת 1910 התגייס גראוארט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-2 (פומרניה ה-1).
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת גראוארט כקצין מטה בחטיבת הארטילריה ה-2, ובשנת 1915 הוכשר כקצין טיווח ארטילריה מהאוויר. על פעולותיו במלחמה קיבל גראוארט את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

בין המלחמות

לאחר המלחמה הצטרף גראוארט לפרייקור ולאחר מכן לרייכסווהר, שם מילא תפקידי פיקוד ומטה. לאחר הקמת הלופטוואפה שנת 1935, מונה גראוארט לראש מטה משרד התעופה, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1937 מונה גראוארט למפקד פיקוד האוויר הגבוה ה-2, שהפך מאוחר יותר ללהק האוויר ה-1, וב-20 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.