google/wiki40b huggingface dataset:
פרשת וישב

הפטרה

מפטירים בספר עמוס שבתרי עשר, מפרק ב', פסוק ו' עד פרק ג', פסוק ח'. הפסוק הפותח את ההפטרה רומז לפי המפרשים למכירת יוסף:
כֹּה אָמַר ה', עַל שְׁלֹשָׁה פִּשְׁעֵי יִשְׂרָאֵל וְעַל אַרְבָּעָה לֹא אֲשִׁיבֶנּוּ, עַל מִכְרָם בַּכֶּסֶף צַדִּיק וְאֶבְיוֹן בַּעֲבוּר נַעֲלָיִם. הַשֹּׁאֲפִים עַל עֲפַר אֶרֶץ בְּרֹאשׁ דַּלִּים, וְדֶרֶךְ עֲנָוִים יַטּוּ, וְאִישׁ וְאָבִיו יֵלְכוּ אֶל הַנַּעֲרָה לְמַעַן חַלֵּל אֶת שֵׁם קָדְשִׁי...
הפטרה זאת נקראת בכ-71.4% מהשנים. אולם בשנים המתחילות בשבת, פרשת וישב נקראת ביום הראשון או השני של חנוכה ומפטירים בהפטרת חנוכה "רני ושמחי".
מאיר שש

ד"ר מאיר שָׂשׂ (Meir Sas;‏ 1922 – 25 ביולי 1993) היה היסטוריון ימי, מתרגם מלטינית ומיוונית ומראשוני המורים של בית הספר לקציני-ים עכו.

קורות חייו

מאיר שש נולד בהונגריה במחוז זמפלן, ומגיל 5 התגורר בעיירה אוהעל (újhely) שבצפון מזרח המדינה. למד בבית הספר קסטנבאום ובגימנסיה שבאוהעל, ואחר כך המשיך את לימודיו בבית המדרש לרבנים ובאוניברסיטה בבודפשט. במלחמת העולם השנייה, שפרצה תוך כדי לימודיו, היו הוא ורעייתו לעתיד חברי המחתרת בבודפשט, ועסקו תוך סכנת נפשות בהצלת יהודים ובהברחתם לארץ ישראל. מבני משפחתו באוהעל לא שרד איש. אחרי המלחמה חידש את לימודיו האוניברסיטאים, ובנוסף לתואר בוגר הסמינר הרבני רכש גם תואר דוקטור לפילוסופיה והוסמך להוראת השפות הקלאסיות והיסטוריה.
ב-1950 עלה לישראל עם רעייתו ובנו והשתקע בעכו, ובה נולדה בתם. ב-1952 החל מלמד בבית הספר הימי בחיפה. שנתיים אחר כך עבר בית הספר לעכו, והוא הוסיף ללמד בו היסטוריה והיסטוריה ימית עוד כ-40 שנים עד צאתו לגמלאות. שנים אחדות שימש כמנהל הפדגוגי של בית הספר, ובשנתיים האחרונות לחייו לימד בחוג לתולדות הציוויליזציות הימיות באוניברסיטת חיפה.      
בצד עבודתו העיקרית כמורה וכמחנך עסק ד"ר שש גם במחקר ובכתיבה. הוא הוציא מתחת ידו מאמרים רבים וספרים אחדים בענייני ים, אשר מרביתם נותרו היחידים בתחומם בשפה העברית. עם אלה נמנים תרגומי טקסטים יווניים ולטיניים בענייני ים ומאמרים העוסקים בענייני ים בתלמוד ובמדרשים. תרגם את "קשר קאטילינא" לסאלוסטיוס (מקור מול תרגום), כתב את הספר "עכו הימית" המגולל את תולדותיה של העיר מן ההיבט הימי ואת ספרי הלימוד "משוטים ומפרשים" ו"ספר הים". כמו כן העלה על הכתב בספר תלת-לשוני (עברית, הונגרית, אנגלית) את תולדות עיירת הולדתו שנכחדה בשואה.
גולת הכותרת של עבודתו כהיסטוריון ימי הוא הספר "המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית", שראה אור ב-1991. ייחודו של החיבור בנקודת מבט שאינה מצויה בספרי היסטוריה אחרים המוכרים לנו. ד"ר שָׂשׂ הלך בעקבות אדמירל אלפרד תֶייר מֶהֶן, אבי תאוריית העוצמה הימית (Sea Power), שאל כתביו נתוודע בשנות השישים, ובחן כיצד השפיעו השימוש בים והשליטה בנתיביו על ההיסטוריה הכללית של עמי אירופה, אמריקה ואסיה משחר תולדותיהם ועד ימינו. זהו חיבור רחב היקף, שמעטים כמותו נכתבו בשפות זרות, והוא חלוץ ויחיד מסוגו בשפה העברית.
מאיר שש נפטר בעכו בז' באב תשנ"ג (25 ביולי 1993).
ג'לאל חוסייני

קריירת מועדונים

חוסייני נולד בבנדר אנזלי שבאיראן. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מאלבאן המקומית. בקבוצה הבוגרת ערך 84 הופעות והבקיע שני שערים. בקיץ 2005 עבר לסייפה. בתקופתו במועדון היה שחקן מפתח בקבוצה, וערך 117 הופעות ליגה בהן הבקיע 8 שערים. הוא היה חלק בלתי נפרד מזכייתה של הקבוצה באליפות איראן בעונת 2006/2007. בקיץ 2009 עבר חוסייני לספהאן, וגם בה היה שחקן בולט. הוא זכה יחד עם הקבוצה בשלוש אליפויות רצופות, כשהוא עורך 94 הופעות ליגה ומבקיע 4 שערים. בשנת 2012, כשהוא אחד מהבלמים הבולטים בליגת העל האיראנית, חתם חוסייני לעונה אחת בקבוצת הפאר האיראנית פרספוליס. בחודש פברואר 2013 האריך את חוזהו לעונה נוספת. בשתי עונותיו במועדון ערך 57 הופעות ליגה והבקיע 3 שערים. ב-17 ביולי עזב לראשונה את איראן וחתם בקבוצת אל-אהלי מליגת העל הקטרית. הוא שיחק במועדון עונה אחת בלבד, בה ערך 25 הופעות ליגה, ולאחר מכן חזר לליגת העל האיראנית, הפעם לקבוצת נפט טהראן. לקראת עונת 2016/2017 חזר לפרספוליס.

קריירה בינלאומית

בחודש פברואר 2007 ערך חוסייני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת בלארוס. ב-11 ביולי 2007 הבקיע חוסייני את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בניצחון 2-1 על נבחרת אוזבקיסטן במסגרת גביע אסיה 2007. יחד עם נבחרת איראן לקח חוסייני חלק בשלושה גביעי אסיה (2007, 2011 ו-2015) ובמונדיאל 2014.
פרסאוס (קבוצת כוכבים)

כוכבים חשובים

מירפק (α בפרסאוס) הוא על-ענק צהוב במרחק של 590 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 1.8 הוא שוכן בתוך צביר פתוח מפוזר למדי שניתן לצפייה נוחה במשקפת שכולל גם את הכוכב δ בפרסאוס.
אלגול (β בפרסאוס) הוא כוכב כפול במרחק של 93 שנות אור כאשר אחד מהכוכבים הוא בצבע כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 2.2 בעוד שבן זוגו הוא כוכב עמום עם בהירות נראית מדרגה 12.5. הכוכבים מקיפים זה את זה מדי שני ימים, 20 שעות ו-49 דקות וכאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, יורדת הבהירות הנראית מדרגה 2.2 לדרגה 3.5 למשך כ-10 שעות. (גם כאשר הכוכב הבהיר מסתיר את בן הזוג העמום חלה ירידה בבהירות, אך היא קטנה מכדי להיות מורגשת ללא אמצעי תצפית מתקדמים). זהו הכוכב הכפול הלוקה הראשון שזוהה ככזה.
γ בפרסאוס הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה דומה לאלגול, אך המחזור שלו הוא של כ-14.6 שנים והשינוי בבהירות הוא מדרגה 2.94 ל-3.22.
ε בפרסאוס הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בדרגות בהירות 3 ו-8 הניתנים להפרדה באמצעות טלסקופ חובבים.
ϱ בפרסאוס הוא ענק אדום במרחק של 317 שנות אור שבהירותו משתנה באופן סדיר למחצה בין דרגות 3 ו-4 בערך כל 50 ימים.
RS Persei ו-S Persei - כוכבים מסוג על-ענק

גרמי שמים מעניינים נוספים

M34 הוא צביר פתוח שכולל כ-100 כוכבים במרחק של כ-1,400 שנות אור. ניתן לראותו בקלות בעזרת משקפת ולהבחין בכוכבים עצמם באמצעות טלסקופ קטן.
ערפילית המשקולת הקטנה (M76, NGC 650/651) היא ערפילית פלנטרית עמומה וקטנה, קשה לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים.
NGC 869 ו-NGC 884 הם זוג צבירי כוכבים סמוכים ל-χ בפרסאוס וידועים בשם "הצביר הכפול". כל אחד מהצבירים מכסה שטח בגודלו של ירח מלא וניתן להבחין בהם בתנאי צפייה טובים גם ללא ציוד עזר, אך עדיף לצפות בהם באמצעות משקפת.

מיתולוגיה

הקבוצה מייצגת את הגיבור מהמיתולוגיה היוונית, פרסאוס בנו של זאוס ושל דנאה, שבעזרת האלים הרג את המפלצת מדוזה שכל מי שהביט בה הפך לאבן. הוא לקח את ראשה של מדוזה (הכוכב β בפרסאוס שמשנה את בהירותו מייצג את עינה המנצנצת של מדוזה, שראשה אחוז בידו של פרסאוס) והשתמש בו כדי להפוך לאבן את מפלצת הים (מיוצגת על ידי קבוצת לווייתן) וכך הציל את אנדרומדה שהועלתה לה לקורבן.
סורת א-נבא

סורת א-נבא (בערבית:  سورة النبأ‎), נקראת גם סורת עמה (בערבית: سورة عمَّ) וגם סורת אל-תסאאֻל (בערבית: : سورة التسائل) היא סורה מספר 78 בקוראן, והיא מכילה 40 פסוקים, אשר מורכבים מ-174 מילים, שמורכבות מ-796 אותיות.
את השם ניתן לתרגם לעברית כ"חזון הבשורה".

תוכן

הסורה מתחילה בתיאור אופיים של אלו שלא האמינו במוחמד, ואת השקפתם בעניין החיים שאחרי המוות. פרשנים גורסים שהסורה נפתחת כך, ואף שכל תוכנה, הוא למעשה מענה לאנשי שבט קורייש אשר זלזלו במוחמד ולעגו לאמונתו בעולם הבא.
פסוקים 6-16 מציגים ללא מאמינים ראיות לכאורה בדבר קיומו של האל, וקיומו של העולם הבא. לאחר מכן, הסורה מתארת את העונש המחכה ללא מאמינים בעולם הבא, ואת הגמול והשכר המחכים למאמינים בעולם הבא.
פסוקים 21-30 מכריזים שכל החטאים מתועדים לכאורה על ידי האל, והאדם יאלץ לתת את הדין והחשבון עליהם בעולם הבא.
פסוקים 31-36 מבשרים לצדיקים שעשו טוב בחייהם, על השכר המצפה להם בעולם הבא.
ישנם פרשנים הגורסים כי 40 הפסוקים של הסורה, מחולקים לשני חלקים שווים של עשרים פסוקים כל חלק. בחלק הראשון, עוסקת הסורה בטבע ובנפלאותיו, כמו ההרים, הצמחים, הלילה והיום וכו'. החלק השני עוסק לכאורה בעולם הבא.

במסורת האסלאמית

ישנו חדית' שבו נטען כי האדם אשר קורא ולומד בקביעות את סורת א-נבא, יזכה ביום תחיית המתים לשתות משקה קר שיוגש לו על ידי אללה. נוסף על כך, האימאם ג'עפר א-צאדק אמר שאדם שקורא ולומד בעקביות את סורת א-נבא, יזכה באותה השנה לבקר בכעבה.
ישנו תפסיר שגורס כי עבור אדם אשר נהג לקרוא את הסורה הזאת, יום הדין יעבור מהר כמהירותה של התפילה.
ישנם פרשנים שטוענים כי הסורה מוקדשת לעלי בן אבי טאלב.
Salesmen

היסטוריה

"Salesmen" החלה לפעול בתחילת שנות ה-2000, תחילה כפרויקט צדדי של איציק אדרי (סולן הלהקה) שכתב, הלחין והקליט את 3 האלבומים הראשונים של הלהקה לבד בגישת הלו-פיי.
רק ב-2006 חבר איציק אל המתופף אלעד סטרומר לצורך הקלטה של הדיסק הרביעי של הלהקה, בהמשך הצטרפו רני פיין כבסיסט ורן ישורון כגיטריסט והלהקה החלה לעבוד בעין-גב על השירים החדשים.
ב-2008 עברה פעילות הלהקה לתל אביב והלהקה התחילה להופיע ברחבי הארץ, בעיקר בתל אביב, באותה שנה, עזב רני פיין את הלהקה ובמקומו הצטרפה מיטל אלה כבסיסטית.
רן ישורון ומיטל אלה הקימו את להקתם, "המשוקצות", לאחר מפגשם ב-'"Salesmen" ופועלים במקביל ללהקה.
את רב הטקסטים כותב איציק בשפה האנגלית כיוון שלדבריו הלהקה מעוניינת לנסות ולפנות לקהלים רחבים יותר, ואף מתוכנן אלבום בעברית ללהקה בקרוב.
דיסק הלהקה הרביעי "FORWARD" שיצא ב 2014 הוא בעצם, האלבום הראשון בו משתתפים כל שאר חברי הלהקה, ורן ישורון שהפיק מוזיקלית יחד עם איציק.

קריירה מוזיקלית

בשנת 2002, במהלך לימודי סאונד והפקה מוזיקלית בבית הספר למוזיקה רימון פגש איציק אדרי את אלי לס וצוריאל פניגשטיין (בעבר מתופף להקת "הדרקונים"), והשלושה גילו את אהבתם המשותפת לניל יאנג. ב-12 בנובמבר 2003, ביום הולדתו ה-58 של יאנג, הקימו השלושה את להקת "The Dogs", לס בשירה וגיטרות, אדרי בשירה ובאס ופניגשטיין בתופים. כשאלי ואיציק חולקים את כתיבת המילים והלחנים. בחורף 2004, בקיבוץ עין גב, קיימה הלהקה את הופעתה הראשונה, והרבתה להופיע בעיקר בפלורנטין, בערבי הלייבל פית/קית שבו גם הוציא אדרי את רב חומריו תחת השם Salesmen. ב-2005 הופיעה הלהקה בפסטיבל שאנטי לולו בגבעת ברנר וחזרה להופיע שם כמה פעמים הכוללות גם את הופעתם האחרונה. כמו כן קיימה הלהקה מספר הופעות מצומצם בפאב "גרביצקי" שהיה באזור וכמובן בכל מקום אפשרי בתל אביב כמו לבונטין 7, אוזן בר, הייניקן קלאב, הפטיפון, הצימר והבארבי.
ב-2005 הוציא אדרי חומר מקורי שהוקלט במקביל ל DOGS כפורייקט צדדי אינדיבידואלי בשם "Salesmen" את אלבומו הראשון edge of darkness.
האלבום זכה לביקורות מעולות ביציאתו מה שגרם לאיציק, לאחר פירוק ה-DOGS, להמשיך ולהוציא חומר בשם זה.
ב-2006 יצא אלבומו השני On white sand שכלל את הלהיטים הגדולים "New-cortexless people" ו-"Tomorrow".
ב-2007 יצא אלבומו השלישי private hymns שאותו כתב והקליט אדרי כשהוא נמצא בבית הוריו אשר בצפון.
ב-2008 לאחר שלושת האלבומים הראשונים שהוקלטו בביתו של איציק בגישת ה-LO-FI, ניסה איציק לשנות גישה וחיפש נגנים לצורך הקלטת אלבומו הרביעי, Forward, מה שגרם לעבודה על האלבום ל"הימתח" לזמן לא מבוטל של 6 שנים עד להוצאתו הרשמית.אם כי באתר הבנדקמפ הועלו הסקיצות לאלבום זה כבר ב-2008.
עבודה על אלבום זה בעצם יצרה את Salesmen - הלהקה.
ב-2010 יצא אלבום הופעה חיה של הלהקה. הופעה שהוקלטה בבית הלייבל פיתקית שנקרא פשוט Salesmen Live.
ב-2014 יצא אלבום הלהקה הרשמי, הרביעי במספר, Forward.
ב-2015 עלו לאתר ה-bandcamp של הלהקה סקיצות לאלבום The ride down חומר שכתב איציק בזמן שהותו בבית החולים כחצי שנה עקב תאונת אופנוע. האלבום עדיין לא יצא רשמית כדיסק להקה.
כבר בתחילת שנת 2016 עלתה לאתר ה-bandcamp רמיזה לאלבום נוסף שיעלה בקרוב לאתר בשם Off.
אלבומיו של איציק אדרי (salesmen) מופצים דרך הלייבל פית/קית אך ניתנים להורדה חופשית באתר הבנדקאמפ שלו (ראה קישורים).
דרק בנפילד

ביוגרפיה

בנפילד נולד בברדפורד במערב יורקשייר, ולמד בבית הספר בינגלי. הוא כתב את הפארסה "Running Riot" ושיחק בדמות בעלה של פטרישה ראוטלדג' בסדרה "הטי ויינתרופ חוקרת" בשנים 1996–1998.
אחד מתפקידיו הידועים של בנפילד היה בדמות ביל ריילי בסדרת הטלוויזיה הבריטית "האחים" מתחילת שנות השבעים של המאה העשרים. לפני כן כיכב בתפקיד פרנק סקינר בסדרת המדע בדיוני "Timeslip" ששודרה ברשת ITV. תפקידים נוספים שלו היו בתפקיד וולטר גרינהאלג באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" ב-1961 עד 1969, אלברט הפקיד בלשכת עורכי הדין בסדרה "רמפול" בשנים 1978–1980, בסדרה "Breakaway" מ-1980, ובסדרה "First of the Summer Wine" מ-1988.
בקולנוע שיחק בנפילד בתפקידים קטנים בסרטים "Crossplot" (מ-1969), "I Don't Want to Be Born" (מ-1975) וב"ערפדי החלל" (1985). בנפילד כתב מחזות בהם הפארסות "Post Horn Gallop" ו-"Wild Goose Chase", שניהם על הדמויות הבדיוניות של הלורד והליידי אלרוד התמהוניים ואורחיהם בטירה שלהם.
עוד הופיע בנפילד יחד עם קולין בייקר ב-"Catch-1782", מחזה אודיו של הסדרה "דוקטור הו", בהפקת Big Finish Productions.

חיים אישיים

בנפילד היה נשוי לסוזן. היו לו שני ילדים קייט וג'יימי, ושני נכדים.
בית הכנסת הקראי באיסטנבול

בית הכנסת הקראי באיסטנבול, המכונה גם "קול הקודש קושטה", שוכן ברובע הסקוי (Hasköy), באזור בייאורלו, שבצד האירופאי של העיר איסטנבול.
תאריך הבניה של בית הכנסת אינו ידוע, יש המתארכים אותו מוקדם עד לתקופה הביזנטית. בית הכנסת נהרס במאה ה-16, ונבנה מחדש בשנת 1536. בשנת 1726 נחרב בשריפה, נבנה מחדש ונהרס בשנית בשריפה בשנת 1774. בין השנים 1776 ו-1780 נבנה מחדש ובשנת 1842 נעשה בו שיפוץ. בשנת 1918 נהרס פעם נוספת בשריפה ונבנה מחדש.
במאות ה-19 וה-20, הגיעו לטורקיה קראים רבים מרוסיה, ובית הכנסת שימש אותם. כיום חיים באיסטנבול קראים מעטים בלבד, ובית הכנסת נפתח אך ורק ביום שבת.
דרמה לא אריסטוטלית

דרמה לא-אריסטוטלית או צורה אפית של דרמה היא סוג של מחזה שבו המבנה הדרמטורגי שונה במאפייניו מזה של הטרגדיה הקלאסית ומקבל אפיונים של שירה אפית כפי שהם מוגדרים על ידי הפילוסוף אריסטו בספרו פואטיקה.
המחזאי המודרני ברטולד ברכט טבע את המונח "דרמה לא-אריסטוטלית" כדי לתאר את הממדים הדרמטיים ביצירות שלו. החל מ- 1930  כתב סדרה של מאמרים שנקראו "על הדרמה הלא-אריסטוטלית. במאמרים אלה הוא מזהה את יצירתו אופרה בגרוש (1928) כדוגמה של "צורה אפית". "על פי הגדרתו של אריסטו", כותב ברכט, "ההבדל בין הצורה הדרמטית והאפית מיוחס לשיטות השונות של בניית המחזה. שיטות הבנייה מתייחסות, כאן, לקשר שהמחזה מבסס בין חלקיו והמכלול שלו.
"הסופר האפי דבלין קבע קריטריון מצוין כאשר הוא אמר שביצירה אפית, בניגוד לדרמטית ניתן לקחת זוג מספריים ולחתוך אותה לקטעים שכל אחד מהם יוכל לחיות חיים עצמאיים  מלאים"
ברכט מגדיר, גם, את הניגוד בין דרמה מסורתית, אריסטוטלית והמחזות האפיים שלו  כמקביל לעמדות פילוסופיות אידיאליסטיות ומטריאליסטיות:
הדרמה האפית עם נקודת המבט המטריאליסטית שלה וחוסר העניין שלה בהשקעה ברגשות הצופה בה אינה מכירה במטרה מלבד הגעה לנקודת הסיום. היא מכירה סוג אחר של שרשרת אירועים שמהלכו לא צריך להיות ישר אלא יכול להיות קו עקום, או אפילו, לנוע בקפיצות ... כשאדם נתקל בצורות אפיות של מטריאליזם המופיעות  בדרמה ולעיתים קרובות, בצורה בולטת, בקומדיה שהטון שלה הוא תמיד נמוך יותר ויותר מטריאליסטי
ברכט טוען שנקודת מבט מטריאליסטית זאת על העולם ובמיוחד על בן האדם, היא שעושה את הצורה האפית למתאימה ושימושית במיוחד עבור המחזאי. המדע בן זמננו, ובמיוחד עבור ברכט, ה מטריאליזם ההיסטורי מגלה שגורל האדם נקבע על ידי הנסיבות (חברתיות ופיזיות). הצורה האפית מאפשרת לדרמה לביים את האדם כך  שיכלול הבנה מדעית זאת. המחזאי יכול להראות את האדם (ברמה של יחסים בין אישיים) באינטראקציה עם כוחות גדולים יותר ואת הדינמיקה הפועלת בחברה.
"היום, כשרואים את האדם כ'סכום כל הנסיבות החברתיות' הרי הצורה האפית היא היחידה היכולה להקיף את כל התהליכים המשרתים את הדרמה כנושא לתמונה כוללת של העולם. בצורה דומה, האדם, אדם שהוא בשר ודם, יכול להיות מקובל רק על ידי אותם התהליכים שבתוכם ובמהלכם הוא מתקיים"
היחידה הממשלתית לחופש המידע

היחידה הממשלתית לחופש המידע היא יחידה במשרד המשפטים אשר הוקמה ב-2012 במטרה להגביר את השקיפות השלטונית בכלל ואת יישום חוק חופש המידע בפרט. בראש היחידה עומדת מאז הקמתה עו"ד רבקי דב"ש.

היסטוריה

היחידה הממשלתית לחופש המידע הוקמה בהחלטת ממשלה 2950 מיום 6 במרץ 2011, "יישום חוק חופש המידע, התשנ"ח-1998: הגברת השקיפות ברשויות ציבוריות " והחלה את פעילותה ביוני. היחידה פועלת על מנת להגביר את השקיפות השלטונית ואת חוק חופש המידע בפרט.

תחומי אחריות

על פי החלטת הממשלה, הוסמכה היחידה לעסוק בנושאים הבאים: קביעת נהלים, תבניות וקווים מנחים; בירור תלונות בעניינים פרוצדורליים (כגון אי מתן מענה לבקשת חופש מידע, חריגה ממועדים, היעדר הנמקה מספקת ועוד); מתן הנחיות לתיקון ליקויים שנמצאו אגב בירור תלונה כאמור, והגשת דו"ח שנתי לממשלה.
כמו כן, הוטלו על היחידה תפקידים נוספים ובהם: הקמת אתר אינטרנט מרכזי; פרסום רשימת הרשויות הציבוריות שעליהן חל החוק; מעקב אחר יישום חוק חופש המידע; ריכוז מידע אודות עתירות לפי חוק חופש המידע; ריכוז ידע מקצועי; סיוע לממונים ולרשויות ביישום החוק; ביצוע הדרכה והשתלמויות לממונים ולעובדי משרדי ממשלה וקיום פעילות ציבורית להגברת מודעות.
ברמה שוטפת, היחידה לחופש המידע מטפלת בפניות הציבור בנושא החוק, עתירות המוגשות בעקבות תשובות חופש מידע שאינן מספקות ותלונות. היחידה אחראית על הכשרות מקצועיות לכל הנוגעים בחוק חופש המידע- קורסי הכשרה לממונים, ימי עיון, הדרכות מקצועיות והדרכות אישיות לממונים חדשים.
היחידה הממשלתית לחופש המידע  מעדכנת באופן שוטף את רשימת הרשויות הציבוריות עליהן חל חוק חופש המידע. הרשימה זמינה להורדה בכל עת באתר המרכזי לחופש המידע, הרשימה כוללת מעל 1700 רשויות ציבוריות. כמו כן, היחידה מפרסמת דוח שנתי אודות יישום חוק חופש המידע במשרדי ממשלה ביחידות הסמך.
דמיטרי לויצקי

חייו

דמיטרי לויצקי נולד בעיר קייב במשפחת כומר שהיה ידוע כצייר. בצעירותו למד ציוד דתי אצל אביו וביחד איתו השתתף בעיטור קתדרלת אנדריי הקדוש בקייב. בשנת 1758 עבר לסנקט פטרבורג והחל ללמוד בבית הספר הגבוה לציור. בשנת 1779 החל ללמד בעצמו באותו בית הספר. 
הוא היה מורה של ולדימיר בורוביקובסקי וציירים נוספים.
בשנים האחרונות, עקב ויכוחים עם הנהלת בית הספר לציור נאלץ לעזוב את משרתו. במקביל, מספר ההזמנות קטן בהרבה. 
נפטר בסנקט פטרבורג ונטמן בבית הקברות המקומי.
רפואה מבוססת ראיות

רפואה מבוססת ראיות (מוכרת גם בראשי התיבות של המונח האנגלי - EBM -‏ evidence-based medicine) הוגדרה כשימוש מצפוני, מפורש ושקול בראיות המחקריות העדכניות והטובות ביותר בעת קבלת החלטות הנוגעות לטיפול בחולה. רפואה מבוססת ראיות מייצגת מעבר מקבלת החלטות לפי עקרונות הרפואה הבסיסית שביסודה מקצועות היסוד (פיזיולוגיה, פתולוגיה, ביוכימיה וכולי), ניסיון קליני ואינטואיציה רפואית הנסמכים על תצפיות, לקבלת החלטות בעזרת כלים המוצאים מחקרים רלוונטיים לשאלות מחקריות מדויקות ומדרגים את תקפותם ומשמעותם. מחקרים רנדומליים מבוקרים נמצאים בליבה של רפואה מבוססת ראיות וכן ניתוחם ועיבודם של אלו בסקירות שיטתיות (מטא-אנליזות).

רקע והיסטוריה

עם תום מלחמת העולם השנייה החלו מופנים תקציבים למחקרים ברפואה שאיפשרו את התפתחותה המהירה יחסית של הגישה המדעית ברפואה. המחקרים עסקו במקצועות יסוד רפואיים, ביולוגיה, פתולוגיה, פיזיולוגיה וביוכימיה ואלו איפשרו את הבנת המכניקה של המחלות (פתופיזיולוגיה) ואת הבנת המכניקה של התרופות. הרפואה התבססה על ידע תאורטי בסיסי המשולב בניסיון הקליני של הרופאים, של ה"מומחים" לרפואה. ידע חדש נרכש דרך מחקרים שברובם היו מחקרי תצפית ומספרם של המחקרים שפורסמו החל עולה בקצב מהיר.
למעשה, עלה מספרם של המחקרים המפורסמים עד כדי כך, שכבר ב־1995 העריכו שעל מנת שרופא ישאר מעודכן ברפואה כללית, עליו לקרוא תשעה עשר מאמרים מדי יום, 365 ימים בשנה וכל זאת כאשר זמנו הפנוי לקריאה מסתכם בשעה שבועית. ישנם אלפי כתבי-עת רפואיים העוסקים בתחומי מומחיות שונים, משנת 2005 נוספים למאגר המידע הרפואי מדליין ‏(MEDLINE)‏ בכל יום עבודה 2,000-4,000 הפניות חדשות לפרסומים רפואיים, ב-2007 נוספו 670,000 הפניות חדשות. בנוסף, יכולתם של רופאים קלינים להעריך ולהבין שיטות מחקריות נחשבת למוגבלת. תוצאות מובהקות באופן דרמטי ממחקרים קפדניים לא יושמו בפועל.
חוקרים כמו האפידמיולוג הסקוטי ארצ'י קוקרן (Archie Cochrane), האמריקני ארוואן פיינסטיין (Arvan Feinstein) והקנדי דייוויד סאקט (David Sackett) קידמו שיטות מחקר תקפות יותר מאלו שהיו נהוגות והפכו את השימוש במחקרים רנדומליים מבוקרים לחותמת איכות למחקרים. שיטות אלו השיגו תשובות מחקריות שאינן מוטות כמו מחקרי תצפית ושאינן כפופות לסמכות המומחים שאינה מהימנה.
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, מעל לעשור של פיתוח ועבודה מקדימה הגיע לכדי פרסום של גישה חדשה לחיפוש ידע, סינון הידע הטוב ביותר ושימוש בו, על ידי קבוצת אפידמיולוגים מאוניברסיטת מקמסטר (McMaster) שבקנדה. לראשונה גם נעשה שימוש במונח עצמו, "Evidence-based medicine". חברי הקבוצה קראו להערכה ביקורתית של פרסומים, לשימוש נרחב במחקרים רנדומליים מבוקרים (מחקרים שמשתתפיהם מחולקים באופן אקראי לשתי קבוצות, אחת הקבוצות מטופלת בדרך הנחקרת והשנייה מטופלת בפלצבו) ולפרסום סקירות שיטתיות של מחקרים תקפים, ולהפיכת טכניקות אלו לשיטה בקרב העוסקים ברפואה ומלמדים אותה. הקבוצה תיארה את רפואה מבוססת ראיות כ"מעבר פרדיגמה".
גינת פרפרים

גינת פרפרים היא גינה המתוכננת כדי ליצור בה סביבה המושכת אליה פרפרים וסוגים מסוימים של "עש". גינה זו מושכת אליה סוגים שונים של "פרפרי גינה" לעיתים קרובות גם בכדי לשמש בתי גידול וגם כדי להטיל ביצים ולשמש בתור חרקים העוזרים בטיפוח פרחים וצמחים הנמצאים בגינה זו. ישנם סוגים של כמה צמחים שהם אינם מוזנים על ידי "פרפרים בוגרים" ולכן זחל של פרפר צריך בית גידול עבור אוכלוסייה גדולה יותר של פרפרים. פרפרים בדרך כלל מעדיפים לאכול את הצוף של פרחים (בדומה אל דבורים ולכן ישנם מאות צמחים כאלו שניתן לשתול כדי למשוך אותם בהתאם למיקום או לזמן של השנה או גורמים אחרים. בנוסף לשתילת פרחים מסוימים המזינים את הפרפרים או אמצעים אחרים המשמשים אותם כוללים "בתי פרפרים" הכולל בתוכו מתקן עם חול ועם מים ומשאבים אחרים יחד עם פריטי מזון הכוללים "פירות רקובים".
למי צלצלו הפעמונים

רקע

עלילת הספר מתרחשת במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. מלחמת האזרחים שררה בספרד בין השנים 1936 ו-1939 בין הכוחות הלאומניים של פרנסיסקו פרנקו לבין הרפובליקאים, ונחשבת בדיעבד למעין "חזרה גנרלית" לקראת מלחמת העולם השנייה. בעוד גרמניה הנאצית העניקה סיוע אקטיבי רב לכוחות המורדים של פרנקו, המדינות הדמוקרטיות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) אשר תמכו ברפובליקאים, נמנעו מלקחת חלק פעיל במלחמה. למרות הימנעות זאת, אזרחים רבים התנדבו ללחום לצד הכוחות הרפובליקאיים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות, וארנסט המינגוויי היה אחד מהמתנדבים הללו (ומן המפורסמים ביותר מביניהם). הספר איננו אוטוביוגרפי, אך הוא מבוסס על מציאות שאותה המינגוויי הכיר מקרוב, וגיבורו הראשי של הספר גם הוא אמריקאי שמתנדב בשורות הבריגדות הבינלאומיות.

עלילה

הספר מסופר בעיקר דרך חוויותיו של רוברט ג'ורדן, האמריקאי שמסייע במאבק נגד הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו. כמומחה חבלה מוטלת עליו משימה לפוצץ גשר כחלק ממהלך כולל לכיבוש העיר סגוביה.
ג'ורדן מתאהב בספרדיה בשם מריה, שמעוררת בו רצון מחודש לחיים. הספר מתאר את האכזריות הנוראה שמאפיינת מלחמת אזרחים.

נושאים מרכזיים

הנושא המרכזי הוא מוות. מרגע קבלתו את המשימה ברור לכל שג'ורדן לא יוכל לצאת ממנה בחיים. מריה, המאוהבת בו היא היחידה שאינה ערה לעובדה זו. נושא אחר הוא החברות ההדוקה שנוצרת בזמן לחימה בין חברי התא הלוחם. כמו כן מודגשת האהבה לארץ ולתרבות. בנוסף ניתן לראות את הנכונות להקרבה - הדמויות מוכנות למות למען המטרה ולא ליפול בשבי ולהסגיר את החברים. נושא שזכה לפחות תשומת לב בספר, היא ביקורת על התנהלות הצד הרפובליקני - כולל הוצאות להורג של אזרחים וניהול המלחמה לפי המודל הסובייטי.
שם הספר (במקור האנגלי משמעותו שונה מעט: "למי מצלצל הפעמון") לקוח מתוך קטע בפרוזה של המשורר בן המאה ה-17, ג'ון דאן, העומד על אחדותה היסודית של האנושות: "שום אדם אינו אי... מות כל אדם אותי הוא מְמַעֵט, כי בכלל האנושות אני, לכן לעולם אל תחקור לדעת עבור מי צלצולי הפעמון: לך הוא מצלצל".

בתרבות הפופולרית

הספר עובד לסרט בכיכובם של גרי קופר, אינגריד ברגמן, אקים טמירוף וארטורו דה קורדובה בשנת 1943.
שיר על הספר נעשה על ידי להקת המטאל, מטאליקה, ונכלל באלבומם Ride The Lightning, שיצא ב-1984.
דאבור מסטרוביץ'

ביוגרפיה

מסטרוביץ' נולד בזאגרב.
הוא בוגר לימודי פילוסופיה וספרות השוואתית באוניברסיטת זאגרב, בהיותו סטודנט החל לעבוד ברדיו של זגרב.
ב-1990 החל לעבוד ב-HRT, רשת הטלוויזיה הציבורית של קרואטיה וב-1992 החל להגיש את תוכנית הבוקר "בוקר טוב קרואטיה".
ב-1997, 1998 ו-2003 הגיש את תוצאות הניקוד של קרואטיה באירוויזיון.
ב-2002 החל להיות חבר באגודת העיתונאים של קרואטיה.
ב-2003 הנחה את "Dora" התוכנית הקרואטית לבחירת נציגות קרואטיה לאירוויזיון.
ב-2006 התארח בפרק של הדרמה היומית "Obicni ljudi".
ב-2007 הופיע בתפקיד עצמו בקומדיית המצבים "Bitange i princeze" העוסקת בחמישה חברים הגרים ביחד באותו בניין, עלילת התוכנית דומה לזו של קומדיית המצבים האמריקאית חברים.
ב-2010 התמודד ב-"Zvijezde pjevaju", הגרסה הקרואטית של התוכנית "Just the Two of Us" בה מפורסמים שאינם מתחום המוזיקה מנסים את יכולות השירה שלהם.
ב-2011 הופיעה בתוכנית הקומדיה "Stipe u gostima".
וליקה טוריה

יהודים

יהודים חיו בכפר שנים רבות, כנראה לפחות מהמאה ה-18 והוא נקרא בפיהם טוז'ה ויילקה (שם הכפר בפולנית). ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בווליקה טוריה מאות משפחות, מתוכן כ-70 משפחות יהודיות שבבעלות רבות מהן היו חנויות (מכולת, בדים, כלי בית, סדקית), ושתי משפחות (של האחים גרול) שבבעלותן היו מנסרות, שסיפקו עצים לנגרים המקומיים ולנגרים בערים הסמוכות. רבות מהמשפחות עסקו גם בחקלאות (עצי פרי, ירקות, חיטה, כוורות, משק חי) ולמשפחות גלס היה מפעל חמאה שמכר את תוצרתו בסביבה וגם במספר ערים מרוחקות, בפולין.
במרכז הכפר היו בית כנסת, מקווה ושוחט שסיפקו את צורכי הקהילה. שם גרו רוב המשפחות היהודיות ושם גם אפו את המצות בחג הפסח. הילדים היהודיים למדו יחד עם ילדי הכפר בבית ספר יסודי אוקראיני מקומי. מכיתה ו' ואילך עברו רוב הילדים ללמוד בבית ספר בעיר סטרי, כ-20 ק"מ מצפון מערב לכפר. רוב המשפחות העסיקו גם מורה פרטי, "רבי", שלימד את הילדים את ה-א"ב העברי מספר תורה. את הטקסט עצמו לימדו ביידיש. כמו יהודים רבים בסביבה גם יהודי וליקה טוריה היו דתיים, אך לא חרדים. רבים מהגברים גילחו את זקנם והלכו בימי חול בלי כיסוי ראש, אך הקפידו על קיום המצוות ובשבתות ובחגים התפללו בבית הכנסת בכפר.
עד 1939 היה האזור שבו נמצא הכפר שייך לפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו הנאצים קרוב מאוד לכפר, בהתאם להסכם מולוטוב-ריבנטרופ שחילק ביניהן את השליטה במזרח אירופה. מ-1939 ועד 1941 נשלט האזור על ידי ברית המועצות. השליטים החדשים ציוו על סגירת כל העסקים הפרטיים. המפעלים ובתי העסק הגדולים הולאמו ובתי העסק הקטנים נסגרו.
ביוני 1941 הכריזה גרמניה מלחמה על ברית המועצות וכבשה את הכפר. היהודים בכפר חיו דורות רבים בין האוקראינים ועם רובם היחסים היו טובים מאוד. עם זאת, מדי פעם היו התפרצויות אלימות ומעשי שוד, שהתגברו מאוד עם הגעתם של הגרמנים. זמן קצר לאחר השתלטותם על האזור פקדו הגרמנים על כל היהודים בכפרים לעבור לערים ורוב יהודי וליקה טוריה עברו לבולחוב, לסטרי ולדולינה הסמוכות. זה היה סופו של היישוב היהודי בכפר. עד סוף המלחמה שרדו רק שישה יהודים מאלה שחיו בכפר עם פרוץ המלחמה, כולם בני משפחת גלס. איש מהם לא שב לגור בכפר.