google/wiki40b huggingface dataset:
ניר עציון

תולדות היישוב

היישוב הוקם באייר תש"י (1950) על ידי פליטי כפר עציון, וקבוצה מפליטי בארות יצחק (בנגב), קבוצות "אחדות" ו"תקוה" וניצולי השואה, שנתיים לאחר נפילת כפר עציון. את אירוע הנחת אבן הפינה עטרו בפסוק: "וגדרתי את פרציהן והריסותיו אקים ובניתיה כימי עולם". היישוב מנה בעת הקמתו 210 נפשות, ונמסרו לו לעיבוד 3000 דונם, אדמות עין חוד שננטשה. במאי 1952 הוקם במקום בית מרגוע כהמשך לבית המרגוע שהיה בכפר עציון. היישוב הוקם כקיבוץ, אך באמצע שנת 1953 הפך למושב שיתופי. בסוף שנת 1957 היו במקום 120 חברים שהתפרנסו מ-2400 דונם, עדרי צאן ובקר, רפת, לול ובית המרגוע. בשנת 1960 נחנך מבנה חדש לבית המרגוע ובכך פינה מקום לחברי המושב להתגורר בבתים ששמשו קודם לכן את הנופשים בבית המרגוע.
משק ניר עציון מגדל פרות, בננות ואף מנהל בית מלון לציבור הדתי והחרדי. כמו כן קיים מפעל מזון למנות מוכנות והסעדה.
בשנותיו הראשונות עסקו במושב גם ברעיית צאן.
היישוב נקרא על שם כפר עציון שחרב במלחמת העצמאות. בשנת תשכ"ד הונח במושב אבן פינה למרכז זיכרון לגוש עציון. באוגוסט 1967 הביעה מזכירות המושב נכונות לסייע בהקמה מחדש של כפר עציון.
ב- 2 בדצמבר 2010 פונה המושב מחשש  מהשריפה שהתחוללה בקרבתו. האש חלפה ליד היישוב ופגעה קשות ביישובים ימין אורד ועין הוד, שלא זכו לסיוע של כוחות הכיבוי ,שחנו בסמוך ליד כביש 4, בשלב שהאש חדרה ליישובים.
ב-2011 לאחר פיוס היסטורי, הצטרף המושב לתנועת הקיבוץ הדתי ממנה נאלץ לפרוש בשנות ה-50, הפיוס כלל גם את המושב השיתופי משואות יצחק.
במקום סניף של תנועת "בני עקיבא" והוא היישוב הדתי היחיד מבין מושבי המועצה האזורית חוף הכרמל.
בין חברי המושב הידועים ניתן למנות את דוד בן דוד, אברהם מלמד, אורנית רז, מרדכי רסל ואסף וול.
לאחרונה הובעה ביקורת על עמדת גורמי הקליטה ביישוב להעדיף קליטת תושבים חיצוניים על פני בני המקום, זאת בשל העדפה דתית.

בית הכנסת "עטרת יצחק"

בית הכנסת בניר עציון נושא את שמו של הנדבן אייזיק וולפסון שתרם את הכסף לבניינו. בית הכנסת, הגדול והמרווח, נחנך בשנת 1963. הוא עוצב, בין השאר, על ידי חנוך אחימן, אף הוא מיוצאי כפר עציון. כאן נקבע נוסח התפילה, שלא כמו בשאר הקיבוצים הדתיים, כמו שהיה בבית הכנסת בכפר עציון שלפני נפילתו - נוסח התפילה החסידי נוסח ספרד.
שנים ארוכות הונהגו במקום אותן מנגינות כמו בבתי הכנסת האחרים שבהם התפללו יוצאי כפר עציון. פעם אחת, מדי שנה, שב המקום ומנציח באופן זה את הכפר ומורשתו: בשבת המקדימה את יום נפילתו של גוש עציון ואת יום העצמאות, שבות ונוהגות מדי שנה בשנה אותן מנגינות והנעימות, המחזירות את יוצאי כפר עציון למשך שעות אחדות לפחות, לכור מחצבתם.
כיום משמש הרב רונן לוביץ כרב היישוב.
קתדרלת קאזאן (סנקט פטרבורג)

היסטוריה

הקתדרלה תוכננה על ידי אנדריי וורוניכין בסגנון האימפריאלי בהשראת בזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן. הכנסייה האורתודוקסית הרוסית התנגדה להעתקתה של קתדרלה קתולית, אולם התוכניות אושרו בהשפעת אנשי החצר. הבנייה החלה בשנת 1801 ונמשכה עד 1811. היסטוריונים אחדים של האומנות טוענים כי פאבל הראשון, קיסר רוסיה תכנן לבנות כנסייה שתהווה תמונת ראי לקתדרלת קאזאן מעברה השני של השדרה, אולם התוכנית לא יצאה על הפועל.
עם פלישת נפולאון לרוסיה בשנת 1812 נשא מפקד הכוחות הרוסיים מיכאיל קוטוזוב תפילה לעזרה מ"גבירתנו מקאזאן" (איקונין רוסי), ולאחר המלחמה הפכה הקתדרלה אתר זיכרון לניצחון הרוסי. קוטוזוב עצמו נקבר בקתדרלה בשנת 1813 ואלכסנדר פושקין כתב את מילות הזיכרון החרוטות על קברו. בשנת 1815 הובאו לקתדרלה למשמורת מפתחות העיר של שבע-עשרה ערים ושמונה מצודות באירופה, שנתפסו על ידי הצבא הרוסי במהלך המלחמה. בשנת 1837 הוצבו במקום שני פסלי ברונזה של הפסל בוריס אורלובסקי, האחד של קוטוזוב והשני של המצביא הרוסי ממוצא סקוטי מיכאיל ברקלאי דה טולי.
ב-6 בדצמבר 1876 נערכה מול הקתדרלה ההפגנה הפוליטית הראשונה בתולדות רוסיה, הידועה גם בשם "הפגנת קאזאן של 1876" (Казанская демонстрация 1876 года). בעקבות המהפכה הרוסית של 1917 הקתדרלה נסגרה. ב-1932 היא נפתחה לציבור כמוזיאון להיסטוריה של הדת והאתאיזם. בשנת 1992 חזרה לשמש בית תפילה נוצרי, וב-1996 הושבה לכנסייה האורתודוקסית הרוסית. עתה היא הקתדרלה המרכזית במטרופולין סנקט פטרבורג.

ארכיטקטורה

הקתדרלה בנויה בסגנון אימפריאלי (נאו-קלאסי). כיפת הקתדרלה מתנשאת לגובה של 76 מטרים. 96 עמודים קורינתיים מסודרים בשני טורים בחצי מעגל לפני הכיפה בהשראת בזיליקת פטרוס הקדוש. פנים הקתדרלה מעוטר ב-56 עמודים קורינתיים מגרניט בצבע ורוד, והרצפה מעוטרת בפסיפס עשוי שיש מקרליה. שער הכניסה הצפוני הועתק מהבפטיסטריום של פירנצה.
מלון ארמון טאג' מהאל

מלון ארמון טאג' מהאל הוא בית מלון בדרגה של חמישה כוכבים בעיר מומבאי שבהודו. המלון, מהידועים ביותר בעיר, שוכן לחוף הים הערבי בדרום מזרח העיר בסמוך למונומנט השער להודו. הוא מוכר גם בשמות מלון טאג' מהאל והטאג'.
המלון זכה שלא בטובתו בפרסום נוסף לאחר שהיה בין היעדים שהותקפו במסגרת מתקפת הטרור במומבאי ב-2008.

המלון

המבנה המקורי של המלון נבנה בהזמנתו של התעשיין ההודי ג'מסטג'י טאטה (Jamsetji Tata) בסגנון האדריכלות ההודית-סרסנית  ובו שש קומות. הוא נפתח ב-16 בדצמבר 1903. מתכנניו היו האדריכלים סיטאראם קנדראו ויידיה (Sitaram Khanderao Vaidya) וד.נ. מירזה (D. N. Mirza). הכניסה למלון, הממוקמת כיום ממזרח, נמצאה במקור בצדו המערבי, בחצר שבה נמצאת כיום ברכת המלון.
בקרבת המלון הושלמה ב-1924 הקמת מונומנט השער להודו על גבי שטח ים שיובש לשם כך.
מאז פתיחתו צבר המלון מוניטין רבים לאחר שהתארחו בו מדינאים, תעשיינים, שחקנים ואח"מים נוספים, רבים מהם ממדינות המערב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוסב המלון לבית חולים צבאי שהכיל 600 מיטות.
בשנת 1973 נפתח ליד המבנה המקורי של המלון אגף נוסף בסגנון ארכיטקטוני שונה - מגדל טאג' מהאל ובו 20 קומות. מתכנניו היו דאראיוס בטליוואלה (Daraius Batliwala) ורוסטום פאטל (Rustom Patell).
במלון מצויים 560 חדרים ו-44 סוויטות ומועסקים בו 1,600 עובדים. הוא נמצא בבעלות רשת בתי המלון Taj Hotels.

מתקפת הטרור ב-2008

המלון הותקף על ידי מחבלים בשעת ערב ב-26 בנובמבר 2008, כאחד מתשעה אתרי התקפות. באותה עת שהו בו כ-450 אורחים, שהמחבלים תפסו מביניהם בני ערובה. כוחות צבא הודים נכנסו למלון כדי לטהרו ממחבלים. הקרבות בתוכו נמשכו יותר משתי יממות ורק בבוקר ה-29 בנובמבר הוכרז על סילוק המחבלים מתוכו. לפחות 31 אנשים נהרגו במהלך הקרבות בתוך המלון.
המלון היה סגור עת ארוכה לאחר ההתקפה. מגדל טאג' מהאל, שניזוק פחות, שב ונפתח ב-21 בדצמבר. המבנה הוותיק שב ונפתח לאחר שיקום ביום העצמאות של הודו, 15 באוגוסט 2010. בנובמבר 2010 היה נשיא ארצות הברית ברק אובמה לראש המדינה הראשון שהתארח במלון לאחר שנפתח מחדש.
ליילי מילר-מורו

פעילות למען זכויות האדם

מילר-מורו עבדה בראשית דרכה במשרד המשפטים של ארצות הברית, בתפקיד קשור לוועדת הערעורים לנושאי הגירה. לאחר מכן עבדה כעורכת דין בחברת ארנולד ופורטר בוושינגטון די. סי., ועסקה שם בתביעות בינלאומיות, לצד עיסוק רב בעבודה פרו בונו. אחד מהתיקים שבהם טיפלה פרו בונו היה "תיק קאסינגה", מקרה משפטי משפיע, שקבע תקדים אמריקאי והביא לשינוי החוק בעניין פליטים בארצות הברית. 
התיק עסק בנערה בת 17 בשם פאוזיה קאסינג'ה, אשר נמלטה מטוגו כדי להימנע מנישואים פוליגמיים כפויים ומכוונת השבט שלה לבצע בה מילת נשים. קאסינג'ה זכתה במקלט מדיני בארצות הברית בשנת 1996 לאחר דיון בוועדת הערעורים לנושאי הגירה. ההחלטה יצרה תקדים להכרה ברדיפה על רקע מין כסיבה מספקת להענקת מקלט מדיני. לאחר המשפט, חיברה מילר-מורו יחד עם קאסינג'ה ספר שתיאר את הפרשה, בשם Do They Hear You When You Cry?, ובעזרת חלקה מהרווחים ממכירות הספר, הקימה את ארגון "טאהירה".
בשנת 2012, זכתה מילר-מורו בפרס דיאן פון פירסטנברג. באותה שנה, נכללה ברשימת "150 הנשים האמיצות ביותר בעולם" של ניוזוויק והדיילי ביסט.
מילר-מורו היא בהאית, ורואה בפעילות שלה מימוש של ערכי המסירות לזולת של דתה.
אולואיד

אולואיד הוא גוף גאומטרי תלת-ממדי חד-פאתי, שפני השטח שלו הם הקמור של שני מעגלים חופפים הנמצאים בשני מישורים מאונכים זה לזה, כך שכל אחד מהם מכיל את מרכזו של השני. האולואיד הוא גוף הקטעים הראשון שהתגלה. גילה אותו פול שץ שרשם עליו פטנט בשווייץ, בשנת 1929.

משפחת האולואידים

גילוי האולואיד הביא לגילוי קבוצה של גופים נוספים שיש להם תכונות קינמטיות וגאומטריות דומות. הקבוצה שנקראת גופי גלילה דו-דיסקתיים (Two-disk rollers) כוללת גופים, שהמבנה השלדי שלהם בנוי מזוג אליפסות, או עיגולים, חופפים הנמצאים במישורים מאונכים זה לזה, באופן שהצירים שלהם או הקטרים שלהם נמצאים על קו ישר אחד. המרחק בין מרכזי האליפסות, או המעגלים, משפיע על אופי תנועתם. כך למשל, גוף גלילה דו-דיסקתי, שהמרחק בין מרכזי מעגלי המבנה השלדי שלו הוא , מתאפיין בכך, שבניגוד לאולואיד, בזמן גלגול, הוא שומר על גובה מרכז כובד קבוע, ולכן תנועתו חלקה. גופי גלילה, שהמבנה השלדי שלהם מבוסס על אליפסות נקראים אליפסולואידים, (אליפסה ואולואיד). גם בקבוצה זו ניתן למצוא גופים שתנועתם חלקה. כמו האולואיד, פני השטח של כל הגופים, שהמבנה השלדי שלהם מבוסס על עיגולים, או אליפסות, מאונכים זה לזה, מוגדרים על ידי הקמור של מבנה זה. קבוצת גופים זו, ביחד עם קבוצת הספריקונים, מרכיבה את קבוצת הגופים הפריסים, החד-פאתיים, הידועים כיום.

הספריקון ומשפחת הספריקונים

הספריקון (sphericon) הוא הגוף הפריס החד-פאתי הראשון שהתגלה, שהגדרתו אינה מבוססת על מושג הקמור. המבנה של הספריקון, ושל כלל הגופים הנמנים עם קבוצת הספריקונים, הנקראת על שמו, נגזר מגופי סיבוב, שצורת החתך שלהם היא מצולע משוכלל. בניגוד לאולואיד, תנועת הגלגול של הספריקון היא חלקה, וכל הערכים הגאומטריים והקינמטיים שלו, כמו של יתר הגופים בקבוצה, ניתנים לחישוב ישיר, מדויק ופשוט.
קליבלנד בראון

קליבלנד בראון (באנגלית: Cleveland Brown) היא דמות בדיבובו של מייק הנרי שכיכבה בסדרת האנימציה "איש משפחה", ובסדרה הייחודית לה "המופע של קליבלנד".
במשך שבע עונותיה הראשונות של הסדרה "איש משפחה" כיכבה דמותו של קליבלנד בתור דמות משנית, כחברו ושכנו של פיטר גריפין, כוכב הסדרה. בעונות המוקדמות הופיע קליבלנד לצד אשתו לורטה בראון, עד גירושיהם בעונה הרביעית כתוצאה מבגידה של לורטה עם דמות משנית אחרת בסדרה, גלן קווגמאייר. בפרק הבכורה של "המופע של קליבלנד" מתוארת פרידתו של קליבלנד בראון מהדמויות המוכרות בסדרה "איש משפחה". בסדרה החדשה "המופע של קליבלנד" מוצגת העיירה סטולבנד, וירג'יניה כעיירת הולדתו ונוספות דמויות חדשות כמו: אשתו דונה טאבס-בראון וילדיה רוברטה וראלו, ובנו הביולוגי של קליבלנד, קליבלנד בראון ג'וניור.
בעקבות ביטול "המופע של קליבלנד" החליט סת' מקפרלן להחזיר את קליבלנד ומשפחתו לסדרה "איש משפחה".
המקס הכחול

עלילה

ברונו סטיישל (ג'ורג' פפארד) הוא לוטננט בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא מתואר כאדם חסר מצפון, חסר אמפתיה, וללא רגשות כלפי מישהו מלבדו. הוא עוזב את חיל הרגלים, ומתגייס לשירות האוויר הגרמני. סטיישל מעריץ את מנפרד פון ריכטהופן, וחולם לזכות כמוהו בעיטור הפור לה מריט - העיטור הגבוה ביותר של הצבא הקיסרי הידוע בכינויו הלא-רשמי "המקס הכחול". כדי לזכות בעיטור, עליו להפיל 20 מטוסים של מדינות ההסכמה. לסטיישל לוקח זמן להשתלב בחיל האוויר, שמרבית אנשיו באו מקרב האצולה בעוד הוא עצמו בן למשפחה פשוטה. עד מהרה מתפתחת יריבות בינו לבין וילי פון קלוגרמן (ג'רמי קמפ), בן אצולה אשר כבר זכה במקס הכחול. באחת מגיחותיו, סטיישל מציל מטוס גרמני צבוע באדום, ומופתע לגלות שטייס המטוס הוא ריכטהופן בעצמו (קרל של). ריכטהופן מציע לסטיישל לעבור ליחידת הטייס המובחרת שלו, אולם סטיישל מעדיף להישאר בטייסת הנוכחית תחת פיקודו של האופטמן אוטו היידמאן (קרל מיכאל ווגלר). עם זאת, התעמולה הגרמנית חשה שהעם קץ במלחמה, ועל כן הגנרל פון קלוגרמן (ג'יימס מייסון), דודו של וילי, ממהר לנצל את סטיישל ולהציגו כגיבור מלחמה עממי. סטיישל ממשיך לצבור הפלות לזכותו בדרך לזכייה במקס הכחול, ובמקביל מפתח רומן עם קייטי (אורסולה אנדרס), אשתו של קלוגרמן אשר לפני כן ניהלה רומן עם וילי.
הנרי מוסקוביץ'

הנרי מוסקוביץ (Henry Moskowitz;‏ 1905 - 7 בספטמבר 2008) היה ניצול השואה, איש נדל"ן יהודי מניו יורק, מייסד רשת מלונות פרימה בישראל ונדבן.

חייו

מוסקוביץ נולד בכפר קיילצה שבפולין. בתקופת השואה איבד את הוריו, אחיו, אשתו ובתו. בדצמבר 1944 נכלא במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בשנת 1948 נישא שנית בגרמניה ונולדו לו שני ילדים.
בשנת 1951 היגר לארצות הברית עם משפחתו והתיישב באזור אפר איסט סייד בניו יורק שם נולדו לו שני ילדים נוספים.
בשנת 1952 יסד חברת השקעות בשם ארגו (The Argo Corporation), מכספים שגייס מכ-100 משקיעים רובם ניצולי שואה, והחל להשקיע בניהול נדל"ן להשכרה בעיר. בשנת 1955 רכשה החברה קומפלקס נדל"ן גדול למגורים בניוארק שבניו ג'רזי. בשנות ה-60 וה-70 פעלה החברה לשינוי הבעלות על נכסיה, לבעלות קואופרטיבית, ובעצמה נשארה כמנהלת הנכסים בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה גם לניהול מבנים עבור צדדים שלישיים.
בשנת 1997 יסד בישראל את רשת מלונות פרימה באמצעות רכישה ומיתוג מחדש של בתי מלון קיימים באתרי התיירות העיקריים בישראל.
בשנת 2013 מוסקוביץ נחשב לאחד מגדולי מנהלי נכסי הנדל"ן הפרטי בעיר ניו יורק. החברה החזיקה בבעלותה 5,500 יחידות דיור וניהלה 6,500 נוספים עבור אחרים. במשך השנים נודעה החברה כמי שמנהלת מדיניות של "לעולם לא למכור".

פילנתרופיה והוקרה

מוסקוביץ הרבה לתרום למוסדות וארגונים שונים בישראל ובעולם להנצחת השואה ולקירוב לבבות.
בשנת 1998 הוענק למוסקוביץ פרס היובל למשקיעים זרים על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו

בשנת 2005 הוענק לו עיטור המלונאות על ידי ראש הממשלה אריאל שרון עבור היותו "אחד היזמים הפרטיים הבולטים בענף המלונאות בישראל. משך 45 שנות פעילותו הוכיח מוסקוביץ את גודל אמונתו בעתיד תעשיית המלונאות והתיירות הישראלית. במרוצת השנים בנה ורכש כ-9 מלונות בארץ, פעל בקרב גורמים בארץ ובחו"ל לקידום תנועת התיירות לישראל והשקיע משאבים בשדרוג ושיפוץ מלונות גם בתקופות המשבר הקשות של הענף" 

בשנת 2008 הוקדש לכבודו קניון בעיר ניו יורק על ידי אגודת הקניונים של ברודוויי.

בשנת 2010 נקרא על שמו כיכר התקווה בגן חסידי אומות העולם שביד ושם.
מלחמת הבלקן הראשונה

המלחמה

מלחמת הבלקן הראשונה התחילה ב-8 באוקטובר כשמונטנגרו הכריזה מלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ובנות הברית הנוספות שלחו ב-13 באוקטובר אולטימטום לאימפריה העות'מאנית והכריזו עליה מלחמה ב-17 באוקטובר.
המלחמה נפתחה בו זמנית בכמה זירות: הבולגרים תקפו את הכוחות הטורקים בתראקיה, סרביה ומונטנגרו פעלו בקוסובו, בצפון מקדוניה ובאלבניה והיוונים תקפו בדרום מקדוניה כדי לכבוש את סלוניקי ובאפירוס כדי לכבוש את יואנינה.
היוונים הצליחו לכבוש את סלוניקי ובהמשך נפלו לידי הליגה הבלקנית גם אלבניה, אפירוס, מקדוניה ותראקיה. בולגריה, שייצגה גם את סרביה ואת מונטנגרו, חתמה עם האימפריה העות'מאנית על הסכם הפסקת אש ביום 3 בדצמבר. יוון המשיכה בלחימה במטרה לכבוש את יואנינה, אך בו זמנית השתתפה במגעי השלום שהובילו להסכם לונדון שסיים את מלחמת הבלקן הראשונה.
תמר עמית יוסף

ביוגרפיה

עמית יוסף נולדה ב-9 במאי 1994 בתל אביב וגדלה שם. היא בתם של השחקנית יעל עמית ושל המפיק מיכאל (מיקי) יוסף. דודתה היא השדרנית רויטל עמית.
היא התחילה את דרכה בעולם הדיבוב כבר בגיל 5, כשהשתתפה בשנת 1999 בסדרת הילדים "טלטאביז". בשנת 2000 דיבבה דמויות שונות בסרט "דינוזאור". בשנת 2003 דיבבה בסרט האנימציה "מוצאים את נמו". בשנת 2004 דיבבה את קארי בסרט האנימציה "משפחת סופר על". בשנת 2005 דיבבה שוב את קארי בסרט "המתקפה של ג'ק" שיצא עם הסרט "משפחת סופר על" ב-DVD בלבד. 
בשנת 2006 השתתפה בתוכנית "סברס: תקרא תצליח" בתור כתבת צעירה. בשנת 2009 השתתפה בתוכנית "תראו אותי" ובסדרת הילדים "האי", ששודרה בערוץ הילדים של HOT, בתפקיד אמה. בשנת 2010 הייתה חברת פאנל בתוכנית ״תראו אותי״ בחינוכית.
בשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה של ערוץ 2, "סימני שאלה", בתפקיד רבקי. בשנת 2012 שיחקה עמית יוסף בסדרת הנוער "גאליס" בתפקיד שרון.
ביולי 2012 התגייסה לגלי צה"ל, ולאחר שסיימה את קורס העיתונאים, החלה לשרת כקריינית בגל"צ ובגלגלצ.
עמית יוסף היא בוגרת בית הספר לאמנויות תל אביב ותיכון תלמה ילין. בשני בתי הספר למדה עמית יוסף במגמת התיאטרון.
במסגרת לימודיה במגמת תיאטרון בתלמה ילין השתתפה בהצגות, ובהן "הלוויה חורפית" בתפקיד שרציה, "משוגעת" בתפקיד איה ו"שיקגו" בתפקיד וולמה. במהלך שנת 2015 חזרה לצלם את עונתה השישית של הסדרה גאליס שעלתה בתאריך ה-15 בדצמבר 2015. בהמשך לקחה חלק גם בעונתה השביעית והאחרונה של הסדרה שעלתה ב-30 במאי 2016. נכון לספטמבר 2016 עמית יוסף עובדת כקריינית בחדשות  ynet. בשנת 2018 השתתפה בעונה השישית של התוכנית "החפרנים" ובסדרה "האוצר שלנו" העוסקת בארכאולוגיה, שתיהן בטלוויזיה החינוכית. 
עמית יוסף היא ביסקסואלית ומצהירה על עצמה שניהלה מספר מערכות יחסים עם גברים ועם נשים.
מישל לואב

ילדותו ולימודיו. השנים בצרפת

מישל לואב נולד בעיר יפו שבארץ ישראל, שהייתה אז חלק מהאימפריה העות'מאנית. בילה רוב ילדותו במצרים, שם קיבל את השכלתו היסודית והתיכונית. בהמשך נסע לצרפת ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת פריז. ב-1931 השיג את התואר הראשון, A.B., בשנת 1936 את התואר .B.L ולאחר מכן גמר את עבודת הדוקטור שלו במדעי המתמטיקה בשנת 1941, תחת הדרכתו של פול לוי, מומחה ידוע שם בתורת ההסתברות. ב-1936 מונה לאקטואר של אוניברסיטת ליון. 
בגלל היותו יהודי נעצר בתום לימודיו ונשלח למחנה הריכוז דראנסי. שרד את השואה ואחרי השחרור עבד כמדריך מחקר במכון אנרי פואנקרה של אוניברסיטת פריז.

השנים באנגליה ובארצות הברית. פעילותו בברקלי

בין השנים 1946-1948 היה מרצה באוניברסיטת לונדון. בהמשך פעל בארצות הברית באוניברסיטת קולומביה כפרופסור אורח ובהמלצת ייז'י ניימן, מומחה ידוע בתורת ההסתברות, התקבל לואב כפרופסור באוניברסיטת ברקלי.
בהתחלה כיהן כפרופסור למתמטיקה ומשנת 1955 כפרופסור לסטטיסטיקה. בהתאם לציפיותיו של ייז'י ניימן, הגעתו של לואב תרמה רבות להפיכת אוניברסיטת ברקלי למרכז עולמי בתחום חקר ההסתברויות. 
בשנת 1953 קיבל לואב את אזרחות ארצות הברית.
לואב הצטיין כמורה וכחובב תרבות. התעניין גם בפוליטיקה, במשפטים ובאמנויות יפות.
בין השנים 1950-1958 מונה בוועד ההוצאה לאור של הסנאט האקדמי, בין השנים 1954-1958 כנשיא. כפי שסירב
לקבל מחסומים בלתי חדירים בין המקצועות האוניברסיטאיים השונים, כך קם נגד הסתגרותה של מוסד האוניברסיטה מפני ענייניה הרחבים יותר של האנושות.
מישל לואב יזם מטעם האוניברסיטה הוצאתם לאור של אלבומי אמנות ושמר מגעים עם קבוצות ציירים מקליפורניה ומפריז.
בשנת 1967 מונה בהמלצת ועד הסנאט לתפקיד הבינתחומי של "פרופסור לאמנויות ולמדעים". בתוקף תפקיד זה הרצה קורס שכותרתו הייתה 
"התרבות והפרט" שהיה מיועד לפעול נגד זרם ה"אטומיזציה" ,ההתמקצעות המוגזמת, של התרבות באוניברסיטה.

שנות חייו האחרונות

החל משנת 1974 מונה מישל לואב פרופסור אמריטוס והוענק לו האות הכי חשוב של אוניברסיטת ברקלי, "ברקלי סייטיישן" ("Berkeley Citation"). 
במשך שנים אחדות סבל לואב מנכות מכאיבה בגפיו ונאלץ להיעזר במקל הליכה. לבסוף אובחן אצלו ליקוי נדיר שהפחית את היכולת להשתמש בוויטמין D והוא טופל בהצלחה.
מישל לואב נפטר בברקלי, ב-17 בפברואר 1979 מקריש בראות. 
לא שיתף את חבריו בהחמרת מצב בריאותו ואף לא הודיע להם כי התאשפז.
בכניסה לאולם הגדול של מועדון הפקולטה של האוניברסיטה, שמישל לואב היה בין חבריו הנערצים והפעילים ביותר, נקבע לוח פליז עליו כתוב:
"He inspirited this place" (בתרגום חופשי: "הוא השרה רוח במקום הזה").
אוצר הגדולים אלופי יעקב

מטרת החיבור

מחבר הספר, הרב נפתלי יעקב הכהן, רב בחיפה, מסביר כי המטרה שלמענה נכתב הספר היא "לזכור..לידע ולהתבונן דברי הימים של ישראל עמו" וכן - כמקביל לאלו הספרים של אומות העולם - שיהיה ספר היסטוריה לפי רוחם של חכמי התורה כפי שנכתב בספרי שו"ת ואיגרות הפיוט. 
הוא מציין שבראשית תולדות עם ישראל עוסק התנ"ך, שנכתב ברוח הקודש. החל מתקופת בית  שני חז"ל כתבו את דברי הימים בספרים כמו מגילת תענית. נותרו ספרי יוסף בן-גוריון ולאחר מכן חיבר התנא יוסי בן חלפתא את סדר עולם רבא. כן חוברו "סדר עולם זוטא" - תולדות ראשי הגלויות בבל, סדר תנאים ואמוראים שחובר על ידי מחבר אלמוני בימי הגאונים ומבוא לתלמוד לשמואל הנגיד. המחבר מוסיף כי "דור חדש של משכילים" החל לחבר ספרים על דברי ימי עם ישראל. אך כל חיבוריהם הוא "השערות ושקרים" ומה שיותר גרוע "שאינן לשם שמים". מטרתם להציג את תולדות עם ישראל כמו תולדות העמים. 
על יסוד הקדמה זו, בחר הרב נפתלי הכהן להציג את תולדות חייהם ואת חיבוריהם של גדולי ישראל מתקופת הגאונים והראשונים, דהיינו משנת ד'ש"נ (642) - לפי אגרת רב שרירא גאון, עד ה'ש"נ (1643). החיבור כולל תשעה כרכים - 2,714 עמודים.
חטיבת עוז

יחידות חטיבתיות

יחידת רפואה חטיבתית (יר״א), יחידה לפיתוח טכנולוגי (יפת"ח) ומפקדת החטיבה.

יחידות המילואים

יחידות המילואים של יחידות מגלן ודובדבן.

סמל וכומתות החטיבה

על פי השבועון "במחנה" תג היחידה של חטיבת הקומנדו מלא בסמליות:
החץ הדו-כיווני מסמל הגעה מהיבשה ומהאוויר. במרכז התג מופיעה סכין קומנדו, המסמלת את ייעוד היחידה ואת פועלה, גם מן הים. החץ והסכין יחד יוצרים את האות ק', וששת פרקי הידית מסמלים את יחידות העלית בסדיר ובמילואים. צבעי התג הם שחור ולבן והם מסמלים את פעילות החטיבה ביום ובלילה, ואת העובדה כי הם לא משויכים לגזרה ספציפית.
בתוך החץ מובלעת הציפור של אוגדת 98, ושני החצים והחלל בין החצים הוא מצנח.
— "במחנה", דצמבר 2015
סמל חטיבת הקומנדו בעל דמיון לסמל מפקדת העומק, משום שהקמת חטיבת הקומנדו השלימה את המהלך הכולל של שיפור ההפעלה ומיצוי היכולות של הכוחות המיוחדים בשגרה ובחירום, לאחר איחוד גדודי הסיור החטיבתיים, והקמת מפקדת העומק.
מעת הקמת החטיבה חבשו חיילי היחידות השונות בחטיבה את הכומתות של "חטיבות האם" מהם הגיעו (מגלן ודובדבן - כומתה אדומה, אגוז - כומתה חומה, רימון - כומתה סגולה). באפריל 2018, הוחלט כי צבע הכומתה של כלל יחידות החטיבה יוחלף לאדום, וזאת על מנת ליצור זהות אחידה לכל הלוחמים בחטיבת הקומנדו.
כל חיילי החטיבה נועלים נעליים אדומות ועונדים את תג החטיבה.
קולד טרקי

"קולד טרקי" (באנגלית: Cold Turkey, תרגום חופשי: "תרנגול הודו קר") הוא מונח המתאר את החלטתו של אדם לוותר באופן חד ולא הדרגתי, על הרגל או התמכרות, בניגוד להפחתה הדרגתית בהרגל או שימוש בתרופות תחליף.
היתרון המיוחס לשיטה הוא, תוך הימנעות משיטות משלימות ותומכות, המכור נמנע מחשיבה על ההרגל והפיתוי הכרוך בו ובכך מרעיב את ההתמכרות באופן רדיקלי ולא הדרגתי. חיסרון הקשור לשימוש לרעה בסמים כמו אלכוהול ובנזודיאזפינים הוא תופעות הגמילה הבלתי נסבלות, הנגרמות למכור מחוסר שימוש פתאומי בסם. עקב מחסור הסם בגוף, יכולות לצוץ תופעות גמילה לא נעימות כגון רעידות, כאבי שרירים וראש, תשישות כרונית ובין היתר לחץ מסיבי על הלב וכלי הדם. 
במקרה של גמילה מהרואין ואופיואידים, תופעות הנסיגה דומות אך כוללות תופעות לוואי נוספות, המשתנות ממכור למכור.
גמילה פתאומית מסמים כגון אלכוהול, בנזודיאזפנים וברביטורטים, יכולה להיות מסוכנת מאוד, ולגרום אף לשבץ או אירוע מוחי אחר. לאלכוהוליסטים מזה שנים רבות, השיטה יכולה לגרום לסכנת חיים ולדליריום קשה, מה שמעמיד את ה"קולד טרקי" כשיטה לא מתאימה במיוחד לגמילה מאלכוהול.
במקרה של גמילה מסמים מסוימים אחרים, כגון אופיואידים והרואין, נקיטה בשיטת הקולד טרקי לא בהכרח מעמידה את המכור בסכנת חיים, אך תופעות הגמילה מהסם קשות בהרבה מכל יתר הסמים בגלל הכאב הקשה אותו חש המכור, עקב התרגלות הגוף לעימום קולטני הכאב שהסם גורם. בשביל הצלחה בגמילה מהרואין, נהוג להשתמש בתרופות אופיואידיות סינתטיות כגון נלטרקסון, נרקאן, סבוקסון ומתאדון, להקלה מבוקרת ופחות מסוכנת משימוש בסם. בשיטת הקולד טרקי, לרוב נמנעים משימוש בתרופות אלו, אשר ניתנות בתוכניות גמילה הדרגתיות.

בתרבות הפופולרית

מקרים של שימוש במונח בתרבות פופולרית כוללים:

בסרטים

הסרט "קולד טרקי" (1971)  מאת הבמאי נורמן ליר , המתאר עיירה בה התושבים מפסיקים לעשן כדי לזכות ב-25,000$.

במוזיקה

השיר "Cold Turkey" (1969) מאת הזמר ג'ון לנון, מתאר הפסקת שימוש בהרואין
השיר "Hitchin' A Ride" (1997) של הלהקה גרין דיי, הסולן הראשי אומר כי שיטת הקולד טרקי נעשית נדושה.
בשיר "This Place" (2013) של הראפר קייג'.
חזית קרים

היסטוריה

החזית הוקמה ב-28 בינואר 1942 על בסיס חזית הקווקז וכמפקדה מונה דמיטרי קוזלוב. החזית כללה את הארמיות ה-44 ה-47 וה-51, וקיבלה גם שליטה מבצעית על המחוז הצבאי צפון הקווקז, צי הים השחור, שייטת אזוב ובסיס הצי בקרץ'. החזית הוצבה באזור המזרחי של חצי האי קרים, והצליחה להתבסס באזור. במתקפה שבאה בעקבות קרב קרץ' הובסה על ידי הגרמנים, והכוחות פונו תוך השארת שבויים רבים וציוד צבאי רב. כתוצאה מהכישלון הסובייטי, הארמייה ה-11 של הוורמאכט יכלה להתרכז בהמשך מצור סבסטופול. ב-19 במאי 1942 פורקה החזית וחייליה הועברו אל חזית צפון הקווקז.
משפט ארצלה-אסקולי

באנליזה פונקציונלית, משפט אַרְצֶלָה-אַסְקוֹלִי (Arzelà–Ascoli, נקרא גם משפט אסקולי) מעניק איפיון מלא לקומפקטיות של משפחת פונקציות רציפות בקבוצה קומפקטית, באמצעות תכונת הרציפות במידה אחידה. המשפט מהווה הכללה מרחיקת-לכת של משפט בולצאנו-ויירשטראס.
פרדריק בנטינג

ביוגרפיה

פרדריק בנטינג נולד באונטריו והתחנך בעיר אליסטון. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת טורונטו ב-1916. בסיום לימודיו התגייס לצבא הקנדי ושירת כמנתח במלחמת העולם הראשונה בצרפת. בשנת 1918 נפצע בקרב וזכה לציון לשבח על גבורה תחת אש. לאחר שחזר לקנדה, המשיך במקצוע הרפואה ואף לימד אורתופדיה. בשנת 1922 התמנה כחוקר בתחום הרפואי באוניברסיטת טורונטו.
במקביל, חקר את מטבוליזם הסוכר ואת מחלת הסוכרת, לאחר שכבר נמצא כי חוסר בהורמון האינסולין (המופק על ידי איי לנגרהנס בלבלב) גורם אותה. מאחר שלא ניתן לספק לסוכרתיים אינסולין באמצעות הפה, ניסה בנטינג לתת אותו כזריקה, לאחר שמיצה אותו יחד עם עוזרו צ'ארלס בסט. באוגוסט 1921, בעת שהממונה על המעבדה, פרופ' ג'ון מקלאוד, היה בחופשה, בנטינג מיצה לראשונה את החומר מאיי לנגרהנס והוכיח את חשיבותו כאינסולין על ידי הזרקתו לכלבים סוכרתיים, והורדת רמת הסוכר בדמם. בתוך כחודשיים, מיצו השניים אינסולין טהור יותר (בעזרת הביו-כימאי ג'יימס קוליפ), וניסו אותו על ילד סוכרתי בן 14 (ליאונרד תומפסון) – שרמת הסוכר שבדמו ירדה מיד. בפברואר 1922 פורסם הגילוי ושנה מאוחר יותר הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לבנטינג (שחלק אותו עם בסט) ולג'ון מקלאוד (שחלק אותו עם קוליפ). האינסולין שהתגלה, החל להיות מיוצר באופן מסחרי מיד לאחר מכן ולהציל את חייהם של הסוכרתיים.
בין תוארי הכבוד להם זכה, קיבל בנטינג תואר אביר מהמלך ג'ורג' החמישי בשנת 1934. על שמו נקרא ב-1973 מכתש על הירח. יום הולדתו (14 בנובמבר) נקבע כיום הסוכרת הבינלאומי.
בנוסף לעיסוקו באינסולין, הוא עסק בציור נופי קנדה ולמטרה זו עשה טיולים להרים ואף לאזורים הארקטיים. בנטינג נישא למריון רוברטסון בשנת 1924 ונולד להם בן ב-1928. הם התגרשו בשנת 1932 ובנטינג נישא בשנית ב-1937 להנרייטה בול. ב-21 בפברואר 1941 נפצע בנטינג בתאונת מטוס שהתרסק, ומת מפצעיו לפני שהגיעה אליו עזרה.
Sledgehammer (שיר)

וידאו קליפ

בתחילת הקליפ נראה כאילו הצופה נכנס לתוך יקום אחר כאשר רואים שלל כוכבי לכת ואז "נשאבים" לעולם כלשהו כשכולו מכוסה סלעים והכל שומם מסביב. לאחר מכן ניתן לראות את ריהאנה עומדת מתחת לסלע עצום כאשר היא לבושה בשמלה כתומה ומהודרת, כשפניה נראות כפני חייזר מהכוכב עצמו, תוך כדי הכל היא מתחילה לשיר את השיר וניתן לראות חלליות עפות באוויר וריהאנה בעצם נראית כשולטת בהם בעזרת תנועות ריקוד.  
לאחר מכן הכל הופך חשוך, וריהאנה, בעזרת כוח מסתורי, מעיפה ומרימה סלעים באוויר. לאחר מכן, היא נראית כמביטה על כוכב לכת כלשהו (הולוגרמה) ומשנה אותו בעזרת תנועות. לאחר מכן מופיעים מספר שיבוטים שלה בכל מקום תוך כדי שהם נעלמים וחוזרים, הקליפ נגמר כאשר החללית אשר נשאבה בהתחלה לכוכב חוזרת בחזרה למסלולה.