google/wiki40b huggingface dataset:
בית הכנסת בזאגרב

תכנון והקמת המבנה

ב-1861 מינתה הקהילה ועדה שתהיה אחראית להקמת המבנה. ב-1862 נרכש שטח סמוך לכיכר המרכזית של העיר הנקראת בָּאן יֶלָאצִ'יץ'. ראשי הקהילה ניהלו משא ומתן ארוך עם ראשי השלטון המקומי לקבלת אישורי בנייה. ב-1864 התפרסמו תוכניות בניין עיר חדשות אשר הפחיתו את הקצאת הקרקע המקורית. לבסוף, ב-1865 ניתנו אישורי הבנייה. האדריכל פראניו קליין תכנן את המבנה בקווי המתאר של בית הכנסת טמפלגאסה. בית הכנסת תוכנן בסגנון אדריכלי נאו-מורי. בבית הכנסת היו שתי קומות אשר נבנו כאולמות תווך. באולם התפילה נבנו 422 מושבים ובמבואה אליו נבנו 3 קשתות. הקומה הראשונה הייתה טריפוריום שימשה לעזרת נשים ואליה הוביל גרם מדרגות מעוטר ברוזטות.
העבודות החלו ב-1866 וב-27 בספטמבר 1867 נחנך המבנה בטקס חגיגי בהשתתפות ראשי הקהילה והשלטון המקומי. עם תחילת הפעילות במקום החליטו ראשי הקהילה להתקין עוגב בבית הכנסת. הדבר הוביל לקרע מחודש עם המיעוט האורתודוקסי שהדיר רגליו מבית הכנסת, ובניו התפללו בחדרי תפילה שכורים בזאגרב. ב-1880 נפגע מבנה בית הכנסת מרעידת אדמה והוא שוקם במשך כשנה. הגידול המואץ במספר בני הקהילה הוביל לצורך בהגדלת מספר המושבים. תכנון הרחבת המבנה נמסר למשרד הניגסברג ודויטש ויישומו בפועל נדחה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1921 הסתיימו עבודות ההרחבה ומספר המושבים הוגדל ל-708. תוכנית להרחבה נוספת ל-944 מושבים נגנזה.

אירועי מלחמת העולם השנייה

ב-6 באפריל פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה וכבשה אותה תוך ימים אחדים. ב-10 באפריל 1941 נכנסו כוחות גרמניים לזאגרב ועימם עשרות רבות של גולים לאומניים קרואטים ועם הגעתם כוננה המדינה העצמאית של קרואטיה בראשות אנטה פאבליץ'. ב-11 באפריל פוזרה הנהלת הקהילה והוחרמו משרדיה.
איוואן ורנר מונה לראש העיר זאגרב ובאוקטובר 1941 הוציא צו הריסה לבית הכנסת. ב-10 באוקטובר 1941 הוחל בהריסת המבנה ובאפריל 1942 הוא נהרס כליל. כל ההליך צולם למטרות תעמולה אנטישמית. הצילומים הוצגו בתערוכות בכל רחבי מדינת קרואטיה העצמאית כהמחשה לפתרון הסופי של "הבעיה היהודית". האוסטאשים הסריטו את הריסת הבניין וקטע מהסרט נמצא לאחר מלחמת העולם. חזן בית הכנסת ברנרד גרונר בסיוע גורמים מקומיים הצליח להציל 8 ספרי תורה. מספר תשמישי קדושה ומספר מצומצם של עיטורים מהמבנה חולצו מההריסות ומוצגים במוזיאון העיר זאגרב. לאחר המלחמה הלאימו שלטונות יוגוסלביה את הנכס.

נסיונות להקמה מחדש

ב-1959 נבנה במקום בניין משרדים, והוא חרב כליל בשריפה שפרצה במקום ב-1980. המקום הוסב למגרש חנייה. החל מהמחצית השנייה של שנות ה-80 ביקשה הקהילה משלטונות יוגוסלביה להקים בית כנסת ומרכז תרבות חדשים באתר ונתקלה בסירוב מוחלט. לאחר עצמאות קרואטיה אישר הממשל המקומי את הפרויקט. ב-31 בדצמבר 1999 לאחר מאבק משפטי הוחזר הנכס לידי הקהילה היהודית. התחולל ויכוח בתוך הקהילה האם להקים בניין מודרני ובתוכו בית כנסת, או להקים מבנה הדומה אדריכלית לבית הכנסת שנהרס במהלך השואה. הפיצול בקהילת זאגרב בין הקהילה הכללית לבית קהילת "בית ישראל" בראשון סלאבקו גולדשטיין ואיבו גולדשטיין עיכב את התכנון הסופי של האתר. ב-2015 הציגה הקהילה תוכנית למבנה החדש המשולבת בתוכנית המתאר המקומית והוחל בהליך אישורה. בית הכנסת עתיד להכיל אולם תפילה בן 200 מושבים, את משרדי רב הקהילה וכן אולם תרבות.
נקר ירוק אירופי

תיאור חיצוני

הנקר הירוק הוא הגדול מבין שלושה נקרים שמתרבים בבריטניה. אורכו 30-36 ס"מ, אורך עם מוטת כנפיים 51-45 ס"מ. בעל גוף כבד למראה, זנבו קצר. צבעו אפור ירקרק בחלקים העליונים שלו, ואדום בחלק העליון של הראש..יש לזכרים  פס אדום  בשפם, אך לנקבות פס שחור מוצק.
לכל הנקרים הירוקים הבוגרים, הן הזכרים והן הנקבות, יש נוצות ירוקות בהירות, גב תחתון צהוב, ועל ראשם  כיפה אדומה, לעומת זאת בצעירותם הנוצות הן בצבע אפרפר.

התנהגות

הנקר הירוק הוא ביישן וחשדן. הנקר מטפס על גזעי עצים.
בהשוואה לשאר הנקרים, הנקר הירוק הוא בעל מקור חלש, ולכן  הנקרים הירוקים יבחרו בעצים רכים כדי לנקר בהם חורים. רק לעיתים נדירות הנקרים מתעופפים כדי לתקשר. במקום זאת הם מאוד קולניים ובעלי צווחה חזקה ומוכרת שמזכירה קול צחוק. דבר זה הוביל לשמם באזור מחייתם "yaffle".
הטיסה של הנקר היא גלית, עם 4-3 משקי כנפיים ואחריהן  דאייה קצרה, כאשר הכנפיים מוחזקות על ידי הגוף.
לנקר הירוק לשון ארוכה באורך 10 סנטימטר וגמישה המצוידת בדוקרנים על הקצה כדי שתאפשר תפיסה טובה של חרקים, בעיקר נמלים מתוך הקרקע. הלשון כל כך ארוכה, שהיא חייבת להיות מגולגלת בתוך הפה שלו.

תפוצה ונדידה

המקומות שבהם ניתן למצוא נקר ירוק הם בדרך כלל יערות פתוחים, פארקים, מטעה ושטחים חקלאיים באנגליה, ווילס וסקוטלנד. הם בדרך כלל לא נודדים, ולכן ניתן לראות אותם בכל ימות השנה.
למרות שהנקרים בדרך כלל לא נודדים, הנקר הירוק החל להגדיל את טווח הנדידה שלו לבריטניה.  הם  הגיעו לאי בשם  "Wight"בשנת 1910, ולראשונה התרבו הנקרים  בסקוטלנד בשנת. 1951  אולם הם עדיין לא הגיעו לאירלנד למרות היותם נפוצים יותר באזור הדרום.

תזונה

נקר ירוק בדרך כלל יימצא על האדמה, על דשא בגינות או בפארקים,  זאת כיוון שהתזונה שלו כוללת בעיקר נמלים מבוגרות, זחלים וביצים. הנקר ניזון גם מדברים אחרים כגון: זרעים או פירות, אך לרוב הדבר  קורה רק בחורף, בזמן שקשה למצוא נמלים.

רבייה

לנקר ירוק לרוב יש הטלה אחת בחיים, שבה הוא מטיל 7-5 ביצים בדרך כלל בחודש מאי.
הנקרים  בדרך כלל מקננים בתוך עצים ולרוב ישתמשו באותו עץ כל שנה, ואף יחזרו לאותו חור בעץ. לאחר שהגוזלים נולדים, ברוב הפעמים כל אחד מזוג הנקרים לוקח חצי מהגוזלים, ומראה להם  היכן נמצא האוכל.
הזכר מזהה את הנקבה בעזרת צבע השפם שלה, זכר יחפש שפם בצבע שחור ואילו הנקבה מחפשת שפם בצבע אדום.
וויצ'ך שצ'נסני

קריירה

כשהיה נער החל שצ'נסני להתאמן במחלקת הנוער של קבוצת הכדורגל אגריקולה ורשה. כאשר היה בן 15, מאמן השוערים של קבוצת הפאר הפולנית לגיה ורשה התרשם משצ'נסני, והוא הצטרף למועדון.
בשנת 2006 הגיע שצ'נסני לאנגליה והצטרף למחלקת הנוער של ארסנל. ב-22 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון במסגרת גביע הליגה. בנובמבר 2009 הושאל שצ'נסני לחודש אחד לקבוצת ברנטפורד מהליגה השלישית. במשחקו השני במועדון הציל בעיטת עונשין, ובמשחקו החמישי בקבוצה נבחר לשחקן המצטיין במשחק. בדצמבר הוארכה השאלתו של שצ'נסני לחודש נוסף, ובינואר הוארכה השאלתו עד תום עונת 2009/2010.
בעונת 2010/2011 חתם שצ'נסני על חוזה חדש בארסנל ושיחק בהופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת. ב-13 בדצמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בהפסד 1-0 למנצ'סטר יונייטד, כאשר פתח בהרכב של ארסנל בעקבות פציעתם של שני השוערים הבכירים בקבוצה, מנואל אלמוניה ולוקאש פביאנסקי. ב-16 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1-2 על ברצלונה, ובסך הכול ערך בעונה זו 24 הופעות בכל המסגרות.
בעונת 2011/2012 הפך שצ'נסני לשוער הראשון הקבוע של ארסנל, ופתח בהרכב הקבוצה בכל 38 המשחקים בפרמייר ליג. בתחילת העונה שלאחר מכן סבל מפציעה, אך בנובמבר 2012 חזר להרכב הקבוצה. בעונת 2013/2014 החמיץ משחק ליגה אחד, וב-16 משחקים שמר על רשת נקייה, וכן זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי.
ב-29 ביולי 2015 הושאל שצ'נסני לעונה אחת לרומא. בסוף עונת 2015/2016 הוארכה השאלתו לעונה נוספת.
ב-19 ביולי 2017 חתם שצ'סני ביובנטוס לארבע שנים.

נבחרת פולין

לשצ'נסני ארבע הופעות במדי נבחרת פולין עד גיל 20, ושבע הופעות במדי הנבחרת עד גיל 21. ב-18 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת קנדה, כשהחליף במחצית את תומאש קושצ'אק. בפברואר 2011 פתח לראשונה בהרכב הנבחרת, במשחק מול נבחרת נורווגיה. שצ'נסני היה חלק מסגל הנבחרת ליורו 2012, ובמשחק הפתיחה הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-69.
לארי קינג

שנים מוקדמות

נולד בשם לורנס הארווי זיגר בברוקלין, ניו יורק להורים יהודים אורתודוקסים ממוצא ליטאי ואוקראיני. הוא למד בבית הספר ע"ש המרקיז דה לה פאייט . בשנת 1955 עבר למיאמי, והתקבל לעבודה בתחנת רדיו מקומית קטנה (WAHR), בתור עובד כללי. ב-1 במאי 1957, בעקבות פרישה של אחד משדרני התחנה, קינג החל לעבוד כשדרן. הוא אימץ את השם לארי קינג בעצת מנהל התחנה, שהציע לו לבחור בשם קליט. בהמשך שידר תוכנית אירוח בתחנת רדיו אחרת (WIOD), ובמאי 1960 החל להנחות תוכנית אירוח בתחנת טלוויזיה מקומית.

המעצר

ב-20 בדצמבר 1971 קינג נעצר באשמת גניבה, בעקבות עסקה שעשה עם לואיס וולפסון (איש עסקים שהורשע במכירת ציוד גנוב בשנת 1968, וניסה לבטל את ההרשעה באמצעות הצעות כספיות לפקידים בכירים).
לטענת קינג - וולפסון שילם לו 48 אלף דולר, כדי שיארגן חקירה מיוחדת מטעם שר המשפטים ג'ון מיטשל, שתבטל את ההרשעה. אך קינג, שסבל מבעיות כלכליות, לקח את הכסף לעצמו. כשוולפסון השתחרר מהכלא, הוא זעם ולכן החליט לפגוע בקינג.
לטענת וולפסון - קינג תיווך בינו לבין התובע המחוזי של ניו אורלינס, ג'ים גאריסון. גאריסון ערך חקירה פרטית בנושא ההתנקשות בנשיא ג'ון קנדי, והסכים לקבל מימון לחקירה בסכום של 25 אלף דולר מוולפסון. קינג אמור היה להעביר את הכסף לגאריסון (באמצעות ריצ'רד גרשטיין, תובע מחוזי מפלורידה), אך לוולפסון נודע שחלק מהכסף לא הגיע לגאריסון.
בעקבות המעצר, קינג הושעה מעבודתו כמנחה. הוא עבד כמנהל יחסי ציבור בלואיזיאנה.
בסיומה של החקירה - אישום הגניבה בוטל בגלל התיישנות, וקינג הורשע ב-14 מקרים של תשלום בהמחאות ללא כיסוי.

המשך הקריירה

בשנת 1978, קינג החל להנחות תוכנית אירוח בתחנת רדיו ארצית (MRN). התוכנית שודרה בימים שני עד שישי, משעה 12 בלילה עד 5:30 בבוקר. התוכנית כללה ראיון במשך שעה וחצי, ושאלות מאזינים במשך שעה וחצי. התוכנית זכתה להצלחה רבה, ושודרה עד שנת 1994. ביוני 1985, קינג החל להנחות את תוכנית האירוח המרכזית ברשת CNN.
סגנון הראיון שלו נחשב ישיר, אך נמנע מעימותים. במהלך השנים, קינג ערך יותר מ-40 אלף ראיונות אישיים. הוא זכה בפרס הפיבודי על תוכנית הרדיו (בשנת 1982) ועל תוכנית הטלוויזיה (בשנת 1992).
קינג, שעבר מספר התקפי לב, הקים קרן תרומות לרפואת לב. אחד התורמים הבולטים לקרן הוא מנחה הטלוויזיה דייוויד לטרמן, שעבר ניתוח מעקפים בשנת 2000. קינג תרם מיליון דולר לקרן המלגות של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. ב-30 ביוני 2010 הודיע על כוונתו לפרוש משידור תוכניתו ב-CNN‏.
תוכניתו האחרונה שודרה ביום 16 בדצמבר 2010. לארי דיבב את דוריס-האחות המכוערת בסרט שרק 2 בגרסתו האמריקאית (בבריטניה הוקרן הסרט כשאת הדמות מדבב ג'ונתן רוס).
קינג גילם דבורה בסרט כוורת בסרט ואת גרוויטי פולס כדמות אורח, ואירחו אותו בפיניאס ופרב מארחים.
קינג מתגורר בלוס אנג'לס. נשוי (בפעם השישית) לזמרת שון סאותוויק, ואב לחמישה ילדים. באוקטובר 2017 הגיש בקשה לגרושים מסאותוויק וזאת לאחר 20 שנות נישואים.
וכניבקה

יהודי וכניבקה

בשנת 1926 נמנו בעיירה 2,091 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בתקופה זו עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בשנות השלושים הוקם במקום קולחוז יהודי.
בסוף יוני 1941 נכבשה וכניבקה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, תוך ביצוע מעשי התעללות ולקיחת יהודים לעבודות כפייה. בתחילת 1942 רוכזו יהודי העיירה והסביבה בגטו שהוקם בה.
ב-3 ביוני 1942 נלקחו מאות היהודים שנותרו בגטו ליער טורבין הסמוך לעיירה, ושם נרצחו.
רנדי ג'ונסון

ביוגרפיה

נולד בוולנאט קריק, קליפורניה, וכיכב בקבוצות הבייסבול והכדורסל של בית הספר התיכון המקומי. לאחר שסיים את לימודי התיכון, בשנת 1982, הוא נבחר בדראפט על ידי קבוצת אטלנטה ברייבס, אך ויתר על מקומו בה ובחר ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה, שהציעה לו מלגה מלאה. ג'ונסון סיים את לימודיו ב-1985 עם התמחות בצילום עיתונות.

קריירת בייסבול מקצוענית

עם סיום לימודיו האקדמיים נבחר ג'ונסון על ידי קבוצת מונטראול אקספוז (כיום וושינגטון נשיונאלס) בסיבוב השני של הדראפט, וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בשנת 1988. מיד עם תחילת הקריירה שלו נודע כמגיש מצליח שהרתיע חובטים רבים; לכך התווספה חזותו הייחודית - גובהו הרב, שפמו ותסרוקת מאלט מתנופפת.
בשנת 1989 הועבר ג'ונסון לקבוצת סיאטל מארינרס. שלוש השנים הראשונות שלו בקבוצה נחשבות לשנים בהן היה מגיש מוצלח אך גם פרוע; הוא הוביל את אמריקן ליג בהולכות (זריקות מחוץ למסגרת שבעקבותיהן החובט מקבל הליכה חופשית לבסיס) וכמו כן בפגיעה בחובטים הניצבים מולו. מיומנויותיו בהגשה השתפרו הודות לעבודתו הצמודה עם מגיש העבר נולאן ראיין, שלקח אותו כבן חסותו.
ב-1993 החלה הפריצה הגדולה של ג'ונסון, כאשר סיים את העונה עם מאזן של 19 ניצחונות של קבוצתו מול 8 הפסדים ו-308 סטרייקאאוטים. זו הייתה העונה הראשונה מבין 6 עונות בהן פסל ג'ונסון כ-300 חובטים. במהלך 1998 הוא עבר לקבוצת יוסטון אסטרוס והציג בשורותיה יכולות טובות, שתרמו להגעת הקבוצה למשחקי הפלייאוף, בסופם הפסידה לקבוצת סן דייגו פאדרס 3-1.
בשנת 1999 חתם ג'ונסון על חוזה לארבע שנים עם קבוצת אריזונה דיאמונדבקס, שהוקמה בעונה הקודמת. בסיום העונה צבר E.R.A (ממוצע ספיגת הריצות) נמוך של כ-2.48, וכן כ-364 סטרייקאאוטס; באותה עונה זכה שוב בפרס סיי יאנג. בשנת 2000 זכה ג'ונסון בפעם השנייה ברציפות בפרס סיי יאנג.

עונת 2001

בעונת 2001, עונתה הרביעית של קבוצת אריזונה דיאמונדבקס בליגה, הצעידו ג'ונסון וקורט שילינג את קבוצתם אל משחקי הפלייאוף והגיעו לגמר הליגה, הוורלד סירייס הנודע נגד ניו יורק יאנקיז. סדרת הגמר הוכרעה ב-7 משחקים ונחשבת לאחת מהטובות והמותחות בהיסטוריה של הבייסבול. היא הסתיימה בניצחון ראשון של אריזונה בגמר; ג'ונסון ושילינג זכו יחדיו בפרס ה-MVP של הוורלד סיריס. באותה שנה זכו שניהם גם בפרס ספורטאי השנה של המגזין ספורטס אילוסטרייטד. ג'ונסון זכה בפעם השלישית ברציפות בפרס הסיי יאנג. משחק ידוע נוסף של ג'ונסון באותה עונה היה נגד סן דייגו, בו עלה כמחליף (עקב הפסקת חשמל) ופסל 16 חובטים בסטרייקאאוט (שיא כל הזמנים למגיש מחליף). במשחק אחר, נגד סינסינטי רדס, פסל 20 חובטים.
בשנת 2002 המשיך ג'ונסון להצטיין והוביל את הנשיונל ליג בקטגוריות כמו ERA, סטרייקאאוטים, אינינגים ועוד.

המשך הקריירה ופרישה

ג'ונסון המשיך להגיש במדי אריזונה עד לשנת 2004. בשנת 2005 עבר בעסקת החלפת שחקנים לקבוצת ניו יורק יאנקיז, שם הצליח פחות מבעבר. בינואר 2007 חזר לאריזונה ושיחק בה שנתיים נוספות. בתום עונת 2009 חתם ג'ונסון לשנה אחת בקבוצת סן פרנסיסקו ג'איינטס, בה השיג את הניצחון ה-300 שלו כמגיש, ובכך הצטרף לרשימה של 24 מגישים לאורך ההיסטוריה שניצחו 300 משחקים ויותר. בתום עונה זו, בינואר 2010, פרש ג'ונסון ממשחק פעיל.
ג'ונסון נשוי ואב לארבעה ילדים מאשתו ליסה; יש לו בת נוספת מקשר זוגי קודם. מתגורר כיום בעיירה פרדייז ואליי באריזונה, ועוסק לאחר פרישתו בעיקר בצילום.
אדוארד פייגנבאום

ביוגרפיה

פייגנבאום נולד בוויהוקן  שבניו ג'רזי בשנת 1936 למשפחה יהודית , ועבר לגור בצפון ברגן הקרובה עד שהחל את לימודיו במכללה בגיל 16. הוא נכנס ל"היכל התהילה" של התיכון ב-1996.
פייגנבאום השלים את התואר הראשון שלו ב-1956, ואת הדוקטורט ב-1960, במכון הטכנולוגי של קרנגי (כיום אוניברסיטת קרנגי מלון). תזת הדוקטורט שלו, הייתה תחת פיקוחו של הרברט א. סימון, הוא פיתח את EPAM, אחד המודלים המוקדמים של הלמידה האנושית.
מאז 2000 אד פייגנבאום הוא פרופסור אמריטוס למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד.
ניהול מדעי

ניהול מדעי זו גישה בניהול משאבי אנוש המניחה כי ניתן להגיע ליעילות מרבית בארגון על ידי צמצום התכנון המערכתי שבאחריותו, ויצירת מערכת תגמול כספית מדויקת, המבוססת על חלוקת המטלות השונות ופישוטן, ועל יצירת מערכת מסודרת ובעלת פיקוח צמוד ככל הניתן. הניהול המדעי שואף ליצירת כללים אובייקטיביים כלל-אנושיים, שעל פיהם ניתן לנהל כל ארגון באשר הוא ביעילות המרבית. הנחת היסוד של גישה זו היא שמניעי העובד הם כלכליים בלבד, וחשיבתו רציונלית.
הניהול המדעי פותח בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 על ידי קבוצת מהנדסים אמריקאים, ובראשם פרדריק וינסלאו טיילור. שיטה זו מכונה גם טיילוריזם, על שמו של טיילור.
עם פיתוח הניהול המדעי, הוא התקבל באהדה בחוגי ניהול נרחבים, אך עם זאת גם גרר התנגדות רבה, בעיקר מכיוונם של איגודי עובדים, שחששו מהרעת תנאי העבודה. המתנגדים לטיילוריזם טענו, בין היתר, כי המדידות שנעשו אינן אנושיות, ואינן לוקחות בחשבון את תוצאות ההתמדה בעבודה לאורך זמן. דוגמה לטענות כאלו היא המדידות שביצע טיילור על פועל אמריקני בעל יכולות גופניות יוצאות דופן, שכונה על-ידו 'השור האנושי'.
הניהול המדעי אומץ רק באופן חלקי הן מפני שמנהלים רבים לא הסכימו לחלקים ממנה (ובעיקר להעלאת השכר בהתאם לתפוקה) והן בשל לחצי העובדים, ובפועל נקבעו תנאי העבודה ברוב המקרים תוך משא ומתן בין הגורמים השונים, ולא על פי עקרונות הניהול המדעי.  
חוקרי הניהול המדעי העניקו חשיבות רבה לחקר העבודה. התחום העיקרי אותו חקרו היה חקרי זמן ותנועה בעבודה, כלומר – מדידה כמותית-מדעית של יכולת הביצוע של מטלות שונות על ידי בן אדם, ויישום התוצאות בקביעת כללי העבודה. כמו כן, פיתחו חוקרי הניהול המדעי תחומי מחקר חדשים במסגרת חקר העבודה, כדוגמת ניתוח עיסוקים והנדסת אנוש.
מגדל אמות אטריום

מאפיינים

המגדל תוכנן על ידי משרד משה צור אדריכלים (חלל הלובי בעיצוב האדריכל עודד חלף). למרות גובהו של המגדל, נבנו בו 40 קומות בלבד, כך שכל קומה גבוהה מהרגיל, בגובה של 3.8 מטר שטח קומה טיפוסית בבניין אטריום עומד על כ-1,500 מטר מרובע וחמשת הקומות העליונות במגדל גדולות יותר ועומדות על כ-1,800 מטר מרובע לקומה אחת. לובי המגדל נגיש ומותקנות בו מערכות לעיוורים וכבדי ראייה מכל סוג. במגדל משרדים זה עולות ויורדות מעליות זכוכית שדרכן ניתן להשקיף על מתחם הבורסה. סך השטח הבנוי במגדל עומד על 74,000 מטר רבוע והוא כולל שמונה קומות מרתף, עבור חניון בעומק של כ-30 מטר.
מיתוגו של הבניין תחת השם אטריום נובע מהחלל המקורה שממוקם מעל רחבת הכניסה. חלל זה נוצר בעקבות בליטה זיזית של קומות הבניין העליונות. בליטה זו מזכירה אלמנט דומה בבניין הטלוויזיה המרכזית של סין בבייג'ינג, בתכנונו של האדריכל רם קולהאס.

היסטוריה

עד שנת 2007 עמד במקום המבנה ההיסטורי של מחלבות טרה. בשנה זו רכשה את הקרקע "אמות השקעות" שהיא זרוע ההשקעות בישראל של חברת אלוני חץ.
עקב גודלו הקטן יחסית של מגרש הבניין, נדרשה בנייה של חניון בעומק של כ-30 מטר. כיוון שמפלס מי התהום במקום הוא כ-14 מטר מתחת לקרקע, נדרש תכנון לבניית בארות ושאיבת מי תהום בהספק גבוה יחסית לבניינים דומים באזור. גם התוואי של הקו האדום ברכבת הקלה המתוכנן לעבור באזור הקשה על ביצוע החפירה, כיוון שלא ניתן היה לבנות עוגנים בכיוון תוואי זה.
המגדל נבנה על ידי חברת "אל-הר הנדסה" מקבוצת קרדן נדל"ן. בתחילת 2015 הגיע המגדל לגובהו המרבי והושלם בסוף אותה השנה.
אטריום היה המגדל הראשון מסוגו בישראל שזכה להסמכה בינלאומית גבוהה לבנייה ירוקה – Leed Platinum. 
עלות הקמת הפרויקט שהסתיים בשנת 2015 לערך הוא 950 מיליון ש"ח.
בנזופנון

שימושים

בנזופנון משמש כפוטו-איניציאטור להקשיה של פולימרים באמצעות יצירת קשרי צילוב בחשיפה לאור ביישומים בתעשיית הדיו, הדפוס וההדמיה. בנזופנון בולע UV ומגן על חומרי ריח וצבע בתמרוקים ובתכשירי ניקוי מנזקי קרינה, כמגן מנזקי קרינה משתמשים בחומר כתוסף לפולימרים המשמשים לייצור אריזות שקופות.

ייצור

מייצרים בנזופנון בחמצון של די פניל מתאן C₆H₅)₂CH₂) בקטליזה של נחושת. 
ניתן לקבל את החומר מתגובה של בנזון עם פחמן ארבע-כלורי (CCl₄) ואז הידרוליזה של התוצר די כלורו די פניל מתאן.
ניתן להכין את החומר גם בתגובת פרידל-קרפטס על בנזן עם בנזואיל כלוריד (C₆H₅COCl) בנוכחות חומצת לואיס (דוגמת אלומיניום כלוריד) כזרז.
גאשפר פוטוצ'ניק

קריירת אימון

פוטוצ'ניק החל את קריירת האימון שלו בשנת 1999 כששימש כעוזר מאמן לקבוצת הנערים של קושקארסקי קלוב שקופיה לוקה. בפברואר 2000 הוא הפך להיות המאמן הראשי של הקבוצה. לפני עונת 2000/2001, התחיל לאמן פוטוצ'ניק את הקבוצה השנייה בעיר. בשנת 2003 הוא חזר לקושקארסקי קלוב שקופיה כמאמן הראשי. ב-2007 הוא חתם באולימפיה ליובליאנה ושימש כעוזר המאמן בקבוצה. לפני עונת 2010/2011 הוא חוזר לקושקארסקי קלוב שקופיה לוקה. בעונת 2011/2012 הוא חתם באלקטרה שוסטאן. ב-2012, חתם פוטוצ'ניק בקרקה נובו מסטו ושימש כעוזר מאמן, ולאחר שסקוליץ עזב, פוטוצ'ניק מונה למאמן הקבוצה שבסיום העונה זכתה באליפות. ב-2013 החליט לקחת אחריות על הנוער של אולימפיה ליובליאנה בנוסף לקריירת האימון שלו בקושקארסקי קלוב שקופיה לוקה. בעונת 2015/2016, חתם פוטוצ'ניק באולימפיה ליובליאנה כעוזר מאמן אך זמן קצר לאחר מכן התמנה למאמן. ב-14 בדצמבר 2016, חתם פוטוצ'ניק בפורטרס קורמנד.
ב-15 באוגוסט 2018, חתם פוטוצ'ני בבני הרצליה מהליגה הישראלית.
מסגד ג'באליה

מסגד ג'באליה הוא מסגד השוכן בגן קידרון בשכונת גבעת עלייה ביפו, ליד גשר חלון ליפו. המסגד נוסד בשנת 1877 בידי חג' מוחמד אל-סקחפי, ושופץ בשנים 1943 ו-2002. במקום פועלת גם מדרסה.
מבנה המסגד שוכן על גבעה החולשת על סביבתה ומשקיף על הים ועל מדרון יפו ממערב ועל שכונות נווה גולן ושיכוני חיסכון שממזרח לו. המבנה עשוי אבן, צורתו כשל מלבן ובפינתו הצפון-מזרחית מתנשא מינרה נמוך. הכניסה הראשית אל המבנה היא בצידו המערבי הפונה אל הים, ומובילה אליה שדרת דקלים שבה גרמי מדרגות עשוים משיש. לגרם המדרגות הסמוך למבנה מעקה אגן מסוגנן, והוא מסתיים במרפסת מקורה בצורת ארקדה שבה חמש קשתות מחודדות. בצד הדרומי והצפוני של המרפסת שתי קשתות נוספת - אחת בכל צד - הפונות אל מרפסות קטנות הבולטות מקו החזית של הבניין. בקיר החזית עצמו דלת עץ כפולה שמעליה לונטה מזכוכית צבעונית, ושלושה חלונות. בחזית הדרומית שלושה חלונות ובמרכזה המיחרב הבולט מקו החזית של הבניין. בחזית הצפונית שלושה חלונות, דלת עץ גדולה נוספת המובילה אל אולם התפילה, ולידה דלת קטנה יותר ומוגבהת המובילה אל המדרגות העולות אל המינרה.
אולם התפילה נתמך בשתי שורות של עמודים שחלקם התחתון מצופה בשיש בהיר, ואלה תומכים בתקרה שחלקה עשוי בצורת קמרון צולב. רצפת האולם מכוסה בשטיח בדוגמת קשתות הפונות דרומה.
אגודת חסידי חב"ד העולמית

אגודת חסידי חב"ד (בקיצור אַגוּ"ח) הוא ארגון הגג של חסידות חב"ד בעולם. תחתיו פועלים שלושת הארגונים המרכזיים של חב"ד בעולם: מחנה ישראל - הזרוע הסוציאלית של התנועה, המרכז לענייני חינוך - הזרוע החינוכית של התנועה, והוצאת הספרים קה"ת.
הארגון הוקם על ידי רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי והקודם של החסידות. במכתב ששלח בשנת ה'תרפ"ד (1923) לחסידיו באמריקה, הוא קורא להם להקים ארגון ומונה את מטרותיו: קישור כל קהילות חב"ד בארצות הברית סביב לימוד החסידות; ייסוד תלמוד תורה לילדים בכל קהילה עם מלמדים יראי שמים; הקמת ישיבות והמשך פעילותו של האדמו"ר הקודם.
הארגון הוקם באופן רשמי בניו יורק בשנת 1924. תחילה נקרא "אגודת החסידים ואנשי חב"ד בארצות הברית", בהמשך שונה השם ל"אגודת חסידי חב"ד בארצות הברית וקנדה" ואחר כך לשם הנוכחי. בתפקיד מנהלי האגודה שימשו בין היתר הרבנים ישראל ג'ייקובסון ושלמה אהרן קזרנובסקי, והיו"ר חיים מרדכי אייזיק חדקוב. כיום היו"ר והמנהל הוא הרב אברהם שם טוב מפילדלפיה, והמזכיר הוא הרב חיים יהודא קרינסקי.
לארגון מחלקות שונות, ביניהם חברה קדישא של חב"ד בארצות הברית וקנדה, וכן אגף הדוברות הרשמית של חב"ד הפועל תחת אגו"ח.
הנשיא הראשון של הארגון היה משה אליעזר קרמר, אחריו כיהנו בתפקיד בנו חיים זלמן וכן דוד שיפרין, מחסידי חב"ד הראשונים בארצות הברית. תחת הארגון פועלת גם ספריית חב"ד, בקראון הייטס שבניו יורק, הספרייה היא הספרייה העברית הרביעית בגודלה בעולם] ובה כ-300,000 ספרים. משרדי האגודה ממוקמים במרכז חב"ד העולמי.
הנרטיב הדואלי (הסכסוך הישראלי-פלסטיני)

"הנרטיב הדואלי" הוא שמה של גישה תאורטית חינוכית שפותחה ויושמה על ידי קבוצת מורים פלסטינים וישראלים, שהיו שותפים פעילים בחיבור ספר העוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני: "ללמוד את הנרטיב ההיסטורי של האחר - פלסטינים וישראלים". זאת, על מנת להתמודד עם אוכלוסיות שונות בעלות נרטיבים שונים, היוצרים אופי של סכסוך ומסגרת דיון צרה, וכדי ליצור שיח של פלורליזם מחשבתי בנושאים אלה. הספר יצא לאור בנובמבר 2009 בהוצאת "פריים - מכון לחקר השלום במזרח התיכון" (PRIME - Peace Research Institute in the Middle East), וכותביו מוגדרים כחוקרים דן בר-און וסמי עדואן.

היבטים חינוכיים יישומיים של הנרטיב הדואלי

התקווה של צוות המחקר ופיתוח של כתיבת הספר הייתה לכנס בספר אחד אופן חשיבה ניסיוני של גישה חינוכית אשר מחפשת רפורמה ומבוססת על התאוריה של נרטיב דואלי והמשמעות של מודל תאורטי זה במעברים שבין קונפליקט להתפייסות, כלומר תהליך ההתפייסות מתרחש כאשר קיימת לגיטימציה של צד אחד לסיפור של הצד השני וחוזר חלילה. בנוסף לכך, מורי הפרויקט עסקו ביצירת "מדריכים למורה" לכל תקופה בספר, אשר זמינים לציבור המורים באתר מכון המחקר פריים, הערכת התנסויות חדשות שלהם בכיתה על ידי ביקורים בכיתותיהם של המורים האחרים. בעצם תהליך זה הספר אמור להוות נקודת התחלה של תהליך למידה, ולא את סיומו של תהליך זה. אלה הנרטיבים שנכתבו על ידי המורים בשלב אלים של הסכסוך, בימי האינתיפאדה השנייה, בתקווה שבשנים הבאות האקלים הפוליטי בין שני העמים ישתפר במידה כזו שיתחולל שינוי משמעותי בדיווח ההיסטורי של העבר המשותף שטוף הדמים.

ביקורת על גישת הנרטיב הדואלי

התקשורת העולמית והישראלית ליוותה את קבוצת המחקר בכל שלביה השונים, זאת בעבודה וביישום גישת הנרטיב הדואלי הלכה למעשה בספר לימוד. ניתן לומר שבאירופה ובארצות הברית הפרויקט התקבל בפתיחות רבה ואף באוניברסיטאות שונות יישמו את המודל הזה ובתוכניות לימודים, אולם לעומת זאת במדינת ישראל היו קולות בודדים של תמיכה וזו הסיבה לכך, שמשרד החינוך פסל בסופו של דבר את גישת הנרטיב הדואלי ובעקבות כך, לא נלמד הספר מעולם במתכונת זו או אחרת כספר לימוד בבתי ספר.
במאמר דעה שהתפרסם באתר ynet בנובמבר 2010, טען דב בן-מאיר שגישה זו היא סילוף היסטורי, וכלשונו: "משרד החינוך אסר ללמד בצדק את הספר 'ללמוד את הנרטיב ההיסטורי של האחר'. אמנם את הנכּבה יש ללמד בבתי הספר, אך אין להציג עובדות שקריות".
היחידה המיוחדת ללחימה נגד הטרור

היחידה המיוחדת ללחימה נגד הטרור (ברומנית: Unitatea Specială de Luptă Antiteroristă או בקיצור USLA) הייתה יחידה צבאית מקצועית כפופה למשרד הפנים של רומניה ומיועדת להילחם בטרור. היחידה הוקמה ב-15 בדצמבר 1977 ובסוף 1989 היו בה 795 חיילים וקצינים. ב-1990 שונה שם היחידה ל"הבריגדה האנטי-טרוריסטית" והוכפפה לשירות המודיעין הרומני.

היסטוריה

במהלך המהפכה הרומנית (1989) היחידה קיבלה את מרות ראשי המהפכה ואף שלחה לוחמים להגביר שמירה על משרד ההגנה, אך לוחמים אלה זוהו בטעות כטרוריסטים ומגיני משרד ההגנה פתחו באש עליהם ואף מעכו בעזרת טנקים את המשוריינים. שמונה לוחמים נהרגו וגופותיהם הושלכו יחד ברחוב. על הגופות נכתבה המילה "טרוריסטים" ובראש הערימה הוצב ראש כרות ובפיו סיגריה. אזרחים, שעברו ברחוב, ירקו על הגופות ואף גרוע מזה.
לאחר שהתברר שהמתים לא היו טרוריסטים, הם טוהרו ואף הוענק להם תואר "גיבור-מרטיר של המהפכה הרומנית", אולם כעבור עשר שנים בוטל תוארם של שניים מהם בגלל ידיעות על כך שהיו מעורבים בתככים פוליטיים.
במקום בו נהרגו לוחמי היחידה במהלך המהפכה, הוקמה אנדרטה לזכרה בשנת 2012.
טורניר לזכר גרנטקין

היסטוריה

הטורניר הראשון אורגן בשנת 1981 במוסקבה ביוזמת נשיא פיפ"א דאז ז'ואאו האבלנז' כשנה וחודשיים לאחר מותו של גרנטקין. בתחרות השתתפו שש נבחרות כדורגל: שתי נבחרות ברית המועצות וארבע נבחרות זרות.
מאז 1983 הטורניר נערך בסנקט פטרבורג. בשנים 1993—2000 הוא לא נערך וחודש בשנת 2001. בשנים 2004 ו-2005 הטורנירים נערכו במוסקבה. 
עד 2011 השתתפו בטורניר שמונה נבחרות שהתמודדו בשני בתים בני ארבע נבחרות שהעפילו לפלייאוף. בשנת 2012 השתתפו בטורניר 12 נבחרות, ב-2013 — 16. בטורנירים השונים השתתפו כדורגלנים רבים שהתפרסמו בהמשך כמו אנדראס מולר, אוליבר בירהוף, קרסטן יאנקר, מרסל דסאי, איגור קוליבנוב, אלכסנדר מוסטובוי ואחרים.