google/wiki40b huggingface dataset:
קייט שופן

תולדות חייה

קייט שופן נולדה בשם קתרין או'פלהרטי למשפחה ממוצא אירי וקריאולי, בסנט לואיס מיזורי. אביה היה איש עסקים מצליח, ולאמה היו קשרים חברתיים ומשפחתיים בקהילה הקריאולית-צרפתית.
ב-1855, כשהייתה קייט בת חמש, נשלחה ללמוד בבי"ס קתולי Sacred Heart Academy. אחרי זמן קצר נהרג אביה בהתמוטטות גשר. לאחר מותו קייט חייתה עם אמה, סבתה ואם-סבתה, שלושתן אלמנות. היא הייתה קרובה לאם-סבתה שדיברה איתה צרפתית בלבד. היא קראה בהתלהבות סיפורי עם, שירה, רומנים, אלגוריות דתיות ועוד. בין הסופרים האהובים עליה היו סר וולטר סקוט וצ'ארלס דיקנס.
ב-1863 מתה אם-סבתה, וכן מת אחיה למחצה ג'ורג', שהיה חייל הקונפדרציה. קייט הפסיקה את לימודיה ושקעה יותר בעולם של ספרים. ב-1865 חזרה קייט ללמוד בבית־ספר Sacred Heart Academy, וסיימה את לימודיה ב-1868. היא לא התבלטה בלימודיה, אך הצטיינה כמספרת מעשיות. 
קייט הופיעה בחברה הגבוהה בסנט לואיס, היא הייתה ידועה בזכות שנינותה, והקדישה את זמנה למוזיקה. כשהייתה בטיול בניו אורלינס לואיזיאנה, הכירה והושפעה מאשה עצמאית שהייתה זמרת ושחקנית. חוויותיה בניו אורלינס היוו את הבסיס של "Emancipation: A Life Fable". בתקופה זו התחילה להטיל ספק בסמכותה של הכנסייה הקתולית.
היא הכירה את אוסקר שופן, איש הקהילה הקריאולית בסנט לואיס. הם התחתנו ב-1870, ובילו את ירח הדבש שלהם בגרמניה, שווייץ וצרפת, עם פרוץ מלחמת צרפת פרוסיה הם נאלצו לחזור לאמריקה.
קייט ואוסקר חיו בניו אורלינס במשך 10 שנים, הוא היה מתווך בעיסקי כותנה. אוסקר היה בעל סובלני יחסית לסטנדרטים שהיו נהוגים באותה תקופה, הוא העריץ את אופיה המיוחד, ועודד את עצמאותה. קייט ילדה חמישה בנים ובת, והמשיכה להיות מעורבת בחיי החברה בעיר. עצמאותה הלכה וגברה, היא הייתה מטיילת בעיר ללא לווי, באופן שהיה חסר תקדים. היא הייתה עדה לעימותים על רקע גזעני, ולהתנכלויות לשחורים בעיר.
ב-1879 כשלו עסקיו של אוסקר, והם נאלצו לעבור לקלוטרויל לואיזינה, שם ניהלו מטעים ובית מסחר. כאן ספגה הרבה מהנושאים ששימשו רקע לכתיבתה מאוחר יותר. 
אוסקר מת ב-1882 מקדחת הביצות, וקייט נשארה עם חוב של 12,000$. היא ניסתה להמשיך לנהל את המטעים בעצמה, אך ללא הצלחה. האלמנה הצעירה עוררה עניין ורכילות בעיר, במיוחד כשהיה לה רומן סוער עם בעל חווה עשיר. 
לאחר הפצרות רבות של אמה, חזרה קייט עם ילדיה ב-1884 לסנט לואיס והשתקעה שם, שנה אחרי כן מתה אמה. קייט סבלה מהתמוטטות עצבים, ורופא יעץ לה לכתוב כדי להרגע. היא קיבלה את עצתו וגילתה מחדש את כישוריה כמספרת סיפורים.
ב-1889 פורסמו הסיפורים הראשונים שלה, אחרי שנה פרסמה את הרומן הראשון "At Fault". בסיפוריה הקצרים היא הושפעה מהסופר הצרפתי בן התקופה גי דה מופאסאן. קייט כתבה סיפורים קצרים, מאמרים, ותרגומים שהופיעו בכתבי עת שונים. 
ב-1899 הופיע הרומן השני שלה "היקיצה" ("The Awakening"), הספר התקבל בביקורתיות רבה על חוסר המוסר שבו, והתעלמות מערכו הספרותי. זו יצירתה הידועה ביותר, מסופר בה על אישה שאינה מרוצה מתפקידה כרעיה וכאם, ומגלה את המיניות שבה. הספר תורגם לעברית בידי מירי קרסין וראה אור בהוצאת כתר בשנת 2010.
ההתייחסות לרומן ריפתה את ידיה, היא המשיכה לכתוב ולפרסם בכתבי עת בעיקר סיפורים קצרים, אך בקצב איטי יותר. ב-1904 התמוטטה בעת ביקור בתערוכה העולמית של סנט לואיס, היא מתה יומיים אחר כך בגיל 54.
סאי

סאי (ביפנית: 釵) הוא כלי נשק ופגיון המשמש במסורת אמנויות הלחימה קראטה, טגומי וקובודו בסגנון אוקינאווה. רכיבי הסאי הם מוט, חוד ושתי שיניים בצדדים. ידית הסאי לרוב מצופת עור, והסאי משמש בתרבות הפופולרית ככלי המזוהה עם נינג'ות.

היסטוריה

לפני הגעתו של הסאי למחוז אוקינאווה, מדינות כמו תאילנד, וייטנאם, סין, מלזיה ואינדונזיה עשו שימוש בסאי. צורתו האינדונזית של הסאי נקראה "צ'אבאנגה" או "טז'אבאנג", ושימוש את מתרגלי הסילת. הסאי ככל הנראה פותח מהטרישולה, מעין קלשון, ועקב העובדה שמקור הטרישולה הוא באסיה, יש להניח שהסאי הומצא בהודו במקביל לעליית ההינדואיזם והבודהיזם. באוקינאווה, המשטרה המקומית השתמשה בסאי לעצירת פושעים, ונסיך אוקינאווה משנת 1668 עשה שימוש בסאי ככלי נשק. הסאי פותח לג'יטה, בעל עיצוב דומה לסאי אך בעל רק שן אחת בצד, ולעיצוב המאנג'י - בעל יוקו אחת כלפי מעלה ושנייה כלפי מטה.

טכניקה

לוחמים משתמשים בסאי בדרך כלל בזוגות: אחד בכל יד. הסאי נלמד בתרגול הקיהון והקאטה, וכולל הגנות ומתקפות ברמות גבוהות. הסאי משמש בעיקר לדקירות קצרות במקלעת הצליאק, אך יש בו גם טכניקות הגנה. ישנן דרכים שונות לאחיזה בסאי, הנותנות רבגוניות וקטלניות ללחימה: דרך אחד היא לתפוס את הטסוקה, ולדחוף את האצבעות במרווחים בין היוקו והטסיום. זה מאפשר לתפעל את הסאי כך שיהיה לחץ על הזרוע, ועוזר לשמור על האגודל בעת מתקפה נגדית. דרך נוספת היא ריכוז כוח האגרוף על הטסוקה, ובזמן שהטסיום משמש לדקירה, היוקו מסוגלות להגן על היד ממתקפה. השיטה הנפוצה ביותר היא אחיזת כל היד על הטסוקה, כמו הקטאנה והואקיזאשי.

לקריאה נוספת

פומיו דמורה - סאי: נשק הקראטה של ההגנה העצמית
קמרזאורוס

תיאור

קמרזאורוס היה הזאורופוד הנפוץ ביותר בזמנו וגם השתמר היטב. נתגלו מאובנים רבים של קמרוזאורוס כולל כתריסר שלדים כמעט שלמים ואף גולגולות במצב טוב (דבר די נדיר עבור זאורופודים).
הקמרזאורוס היה זאורופוד בינוני. אורכו המרבי של המין הנפוץ ביותר C. lentus היה 15–18 מטר ומשקלו פחות מ-15 טון. המין הגדול ביותר, C. supremus, הגיע עד לאורך של 23 מטר ומשקל מרבי של עד 47 טון.
הגולגולת של קמרזאורוס הייתה דמוית קופסה ריבועית מעוגלת וחזיתה מקושתת במקצת. החוטם היה קהה. בגולגולת היו מספר פתחים גדולים, שנועדו לא רק לעיניים אלא גם לאף (שהיה כנראה גדול במיוחד). שיניו היו דמויי איזמל ומוקמו לאורך הלסת. הן היו חזקות ומוצקות יותר משיני הדיפלודוקיים ולכן משערים שאכל חומר צמחי קשה יותר.
בכל רגל היו 5 אצבעות. בכל אחת מהרגליים הקדמיות אחת מהאצבעות הסתיימה בטופר חד. הרגליים הקדמיות היו קצרות יותר מהרגליים האחוריות. צווארו וזנבו היו קצרים יחסית ביחס לזאורופודים בגודל דומה.
כדי להפחית ממשקלו, חוליות רבות היו חלולות ובתוכן היו שקי אוויר המחוברים לריאות. מאחר שבעת גילוי הקמרזאורוס אפיון זה לא היה ידוע בקרב הפלאונטולוגים הוא נחשב למשהו ייחודי ונתן לו את שמו Camarasaurus - "לטאה בעלת תאים".

פלאוביולוגיה

על סמך מספר שלדי קמרזאורוס שנמצאו יחדיו הפלאונטולוגים משערים שקמרזאורוס חי במשפחות או בעדרים. נתגלו גם קיני קמרזאורוס, ובהם הביצים המסודרות בטור ולא באופן מעגלי נאה ומוקפד כמו בדינוזאורים אחרים. ככל הנראה, הקמרזאורוס לא טיפל בצאצאיו.
בעבר סברו הפלאונטולוגים שקמרזאורוס בלע חלוקי קיבה (גסטרוליתים) כדי שיעזרו לו לטחון את המזון בתוך הקיבה. כיום הנטייה היא לשלול סברה זו. קמרזאורוס כנראה לעס במידה מסוימת את המזון בשיניו החזקות ולעיכול בקיבה עזרו חיידקים וחד-תאיים אחרים שפירקו את התאית וחומרים אחרים. מאחר שקמרזאורוס אכל צמחים קשים יותר מאשר הדיפלודוקיים הם יכלו לחלוק את אותו בית גידול מבלי להתחרות ביניהם.
ארקוסוליום

אַרְקוֹסוֹליום (ברבים ארקוסוליה, בעברית קבר מִקְמָר, מלטינית Arcosolium). גומחה שתקרתה מקומרת, ששימשה לקבורה בתרבות ההלניסטית ותרבות רומא העתיקה.

בארץ ישראל

בארץ ישראל החל מאמצע המאה ה-3 לפנה"ס, השתנו מנהגי הקבורה בהשפעת התרבות ההלניסטית והחלו לקבור בקברי כוכים, בהם כוך לכל נפטר. כל כוך נסגר עם לוח אבן למשך כל התקופה שבמהלכה הבשר והשרירים התכלו, בערך כשנה. קברי כוכים הקדומים ביתר בארץ ישראל התגלו בעיר מרשה. שיטת קבורה זו הגיעה למרשה כנראה מאלכסנדריה, או מפניקיה, וגם יהודים התחילו לקבור בכוכים. עם הנפטר הניחו חפצים, וכלים שנטמאו.
יתרונות הכוכים היו: ניצול החלל הפנימי בצורה טובה יותר על ידי חפירת כוכים בניצב לקירות, והאפשרות לנצל את הכוכים פעם נוספת. את העצמות פינו ל"מאספה" (קבורה משנית), לחדר מסוים או לתא מסוים ובו עצמות כל מתי המשפחה, והשתמשו שוב בכוכים. בהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל התפתח המנהג של שימוש בגלוסקמאות לקבורה משנית. במקביל לקברי הכוכים נמצאו מערות עם קברי ארקוסוליה. נישה מעוגלת בתוך המערה עם משטח ישר בו חצובה שוקת עם המת מכוסה בלוחות ולאחר שנה היו מעבירים את העצמות לקבורה משנית. הלוח ששימש לסגירת הכוך נקרא "לוח סגירה". כדי להשתמש בגומחה שוב, פינו את העצמות, ונעשה שימוש חוזר בשוקת.

בעולם הנוצרי

בעולם הנוצרי מוצאים ארקוסוליה תחילה בקטקומבות והחל מתקופת הרנסאנס כחלק ממבני כנסיות לאורך הקירות, בהם נקברו אנשים בעלי מעמד או חשיבות.
חסן חלמורזייב

קריירה

בספטמבר 2013, זכה חלמורזייב במדליה הראשונה שלו בקריירה המקצוענית כאשר זכה בזהב בגראנד פרי אלמטי. ביוני 2014 זכה בגראנד פרי בודפשט ומאוחר יותר באותה השנה זכה במדליית כסף בגראנד פרי אסטנה. במאי 2015, זכה חלמורזייב במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב ובמדליית זהב בגראנד סלאם באקו. בגראנד סלאם אבו דאבי הפסיד בקרב על הארד ובנובמבר 2015 זכה בכסף בגראנד פרי ג'ג'ו. בינואר 2016 הוא זכה בגראנד פרי הוואנה.

אלוף אירופה ואלוף אולימפי

ב-22 באפריל 2016, זכה בזהב באליפות אירופה שהתקיימה בקאזאן שברוסיה אל מול הקהל הביתי לאחר שגבר בגמר על אבטנדיל צ'ריקישווילי מגיאורגיה.
ב-9 באוגוסט 2016, התחרה באולימפיאדת ריו 2016 וזכה בזהב. בקרב הראשון שלו אשר היה בסיבוב השני, הוא ניצח את סעיד מולאי האיראני ובסיבוב השלישי ניצח את מוחמד עבדלאל המצרי, ברבע הגמר גבר על אנטואן ואלואה-פורטייה הקנדי. בחצי הגמר ניצח באיפון את סרג'יו תומא המולדובי אשר התחרה עבור איחוד האמירויות הערביות ובגמר ניצח את טרוויס סטיבנס האמריקאי באיפון.

אחרי ריו 2016

במאי 2017, זכה בגראנד סלאם יקטרינבורג. ב-31 באוגוסט 2017, זכה במדליית הארד באליפות העולם בבודפשט, חלמורזייב הגיע עד חצי הגמר שם הפסיד לאלכסנדר ויצ'רצ'ק הגרמני ונשר לקרב על הארד שם ניצח ג'ודוקא מונגולי. באותה השנה גם זכה בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג שבמדינת הולדתו כאשר ניצח בגמר את בן-ארצו אסלן לאפינגוב.

חיים אישיים

לחלמורזייב יש אח תאום בשם חוסן. גם הוא ג'ודוקא, אשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה 2017. חלמורזייב הוא סמל במשטרה ומשרת ב'שירות משמרות הסיור' של משרד הפנים הרוסי באינגושטיה.
ב-25 באוגוסט 2016, הוענק לו עיטור הידידות עבור "הישיגיו הספורטיביים הגבוהים מאולימפיאדת הקיץ ה-21 בשנת 2016 בריו דה ז'ניירו (ברזיל), על רצונו לניצחון ותחושת המטרה".
עין דור (אתר מקראי)

עֵין דּוֹר, או עֵין דֹּאר, הייתה עיר מקראית של שבט מנשה בנחלת שבט יששכר. היא זכורה בעיקר כמקום מושבה של בעלת האוב מעין דור.

מיקום

מיקום העיר ואופיה מתוארים בספר יהושע בהנחלת עין דור לשבט מנשה:
וַיְהִי הַגּוֹרָל לְמַטֵּה מְנַשֶּׁה כִּי הוּא בְּכוֹר יוֹסֵף לְמָכִיר בְּכוֹר מְנַשֶּׁה אֲבִי הַגִּלְעָד כִּי הוּא הָיָה אִישׁ מִלְחָמָה וַיְהִי לוֹ הַגִּלְעָד וְהַבָּשָׁן: ... וַיְהִי לִמְנַשֶּׁה בְּיִשָּׂשכָר וּבְאָשֵׁר בֵּית שְׁאָן וּבְנוֹתֶיהָ וְיִבְלְעָם וּבְנוֹתֶיהָ וְאֶת יֹשְׁבֵי דֹאר וּבְנוֹתֶיהָ וְיֹשְׁבֵי עֵין דֹּר וּבְנֹתֶיהָ...:
— ספר יהושע, פרק י"ז, פסוקים א'-י"א
בעת החדשה זוהה עין דור המקראי בכפר הערבי אִנְדוּר למרגלות גבעת המורה בעמק יזרעאל.

אירועים בעין דור

בתהילים פ"ג מוזכרת עין דאר כסמוכה לאחת מזירות הקרב המתוארת במזמור - זירת קרב ההכרעה של שבטי ישראל מול מדין (בימי גדעון בן יואש), או זירת הקרב מול יבין מלך חצור וסיסרא (בימי דבורה הנביאה וברק בן אבינעם).
עֲשֵׂה לָהֶם כְּמִדְיָן כְּסִיסְרָא כְיָבִין בְּנַחַל קִישׁוֹן. נִשְׁמְדוּ בְעֵין דֹּאר הָיוּ דֹּמֶן לָאֲדָמָה.
— ספר תהילים, פרק פ"ג, פסוקים י'-י"א
על פי המסופר בספר שמואל, ישבה בעין דור בעלת האוב. שאול המלך בא אליה מחופש ומסתיר את זהותו, להתייעצות טרם צאתו לקרב בגייסות הפלשתים, קרב שתוצאותיו הקשות היו ידועות מראש. הוא ביקש ממנה שתעלה את רוחו של שמואל הנביא באמצעות כוחותיה המאגיים, אף שפעולה זו נאסרה בממלכתו והעוברים עליה היו צפויים לעונש מוות: 
וְשָׁאוּל הֵסִיר הָאֹבוֹת וְאֶת הַיִּדְּעֹנִים מֵהָאָרֶץ... וַיַּרְא שָׁאוּל אֶת מַחֲנֵה פְלִשְׁתִּים וַיִּרָא וַיֶּחֱרַד לִבּוֹ מְאֹד. וַיִּשְׁאַל שָׁאוּל בַּה' וְלֹא עָנָהוּ ה' גַּם בַּחֲלֹמוֹת גַּם בָּאוּרִים גַּם בַּנְּבִיאִם. וַיֹּאמֶר שָׁאוּל לַעֲבָדָיו בַּקְּשׁוּ לִי אֵשֶׁת בַּעֲלַת אוֹב וְאֵלְכָה אֵלֶיהָ וְאֶדְרְשָׁה בָּהּ וַיֹּאמְרוּ עֲבָדָיו אֵלָיו הִנֵּה אֵשֶׁת בַּעֲלַת אוֹב בְּעֵין דּוֹר. וַיִּתְחַפֵּשׂ שָׁאוּל וַיִּלְבַּשׁ בְּגָדִים אֲחֵרִים וַיֵּלֶךְ...
— ספר שמואל א', פרק כ"ח

ייצוגים בתרבות הישראלית

בספרות העברית החדשה הוזכר עין דור וביקורו של שאול המלך בשירו של המשורר שאול טשרניחובסקי "בעין דור", הפותח במילים:
... וּבְחֶשְׁכַת הָלַיִל בְּלִי קֶשֶׁת וָשֶׁלַח 

עַל סוּס קַל עֵין דוֹרָה בָּא שָׁאוּל הַמֶלֶךְ.
בשנת 1947, בסמוך לאתר שזוהה כעין דור המקראי, הוקם קיבוץ עין דור. מייסדיו היו חניכי תנועת הנוער "השומר הצעיר". הקיבוץ השתייך לתנועה הקיבוצית המיישבת קיבוץ הארצי.
אגף התכנון

היסטוריה

האגף התבסס על מחלקת תכנון (אג"ם/2) באגף המבצעים, ב-2 ביוני 1948 הוקם כאגף עצמאי הכפוף לרמטכ"ל, ביזמת דוד בן-גוריון ובראשו הועמד יוחנן רטנר. תפקיד האגף היה להוציא את פקודת המבנה של צה"ל, שהגדירה את מבנה הצבא וארגונו. בעקבות הקמת אגף המטה הכללי בפברואר 1949, הוקטן האגף והפך למחלקת התכנון באגף המטה. 
בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הוקם האגף מחדש בדצמבר 1975 כאגף הכפוף לאגף המטה ולאמ"ץ, ב-1981 החליט שר הביטחון אריאל שרון, להפריד בין התכנון הלאומי-ביטחוני לבין התכנון הצבאי. התכנון הלאומי-ביטחוני הועבר ונמסר לגוף מיוחד במשרד הביטחון (יל"ל), והתכנון הצבאי נותר באג"ת, אשר הפך גוף צבאי בלבד. ב-1983 החליט שר הביטחון משה ארנס, לבטל את היל"ל ולהשיב את תפקידיה למטכ"ל, ב-2006 הפך האגף לאגף עצמאי הכפוף לרמטכ"ל.
דיפירידאמול

מנגנון פעולה

דיפירידאמול מעכב את האנזים phosphodiesterase שבדרך כלל מפרק את cAMP (רמות גבוהות של cAMP חוסמות את תגובת הטסיות לADP) ו/או cGMP (בעל ערך מוסף כאשר ניתן יחד עם תחמוצת חנקן [NO] או סטטינים).
דיפירידאמול חוסם את synthase thromboxane כמו גם הקולטן thromboxane.
מה שמעכב את הספיגה החוזרת של אדנוזין לטסיות דם, תאי דם אדומים ותאי האנדותל ומוביל לריכוזים מוגברים של אדנוזין חוץ תאי.
בנוסף מעכב את האנזים adenosine deaminase המפרק אדנוזין לאינוזין (inosine). עיכוב זה מוביל לעלייה נוספת באדנוזין החוץ תאי.

תופעות לוואי

תופעות לוואי הן נדירות. תסמינים אפשריים כוללים סחרחורת, כאב ראש, עילפון, בחילה ופריחה. במקרים נדירים התרופה עלולה להחמיר תעוקה.

תגובה עם תרופות אחרות

כל התרופות המשפיעות על קרישת הדם, כולל נוגדי קרישה, ותרופות אחרות אשר משפיעות על טסיות הדם (סטרפטוקינאז, אספירין, אינדומתאצין) אם ניתנות יחד עם דיפירידאמול, עלולות להגביר את ההשפעה "מדללת" הדם.
נוגדי קרישה: דיפירידאמול עלול להגביר את השפעותיהם של נוגדי קרישה, וכך להגביר את הסיכון של דימום לא תקין. יש להפחית את המינון של נוגד הקרישה בהתאם.
נוגדי חומצה עלולים להפחית את יעילותו של דיפירידאמול.
אספירין: ריכוזו בדם עולה כאשר הוא ניתן יחד עם דיפירידאמול. תיתכן הגברת פעולתו על טסיות הדם.
אינדומתאצין: השילוב בין השניים עלול לגרום להפרעה במאזן המלחים והנוזלים בגוף. יש לעקוב אחר תפקוד הכליות, במיוחד בחולים הסובלים מבעיות שונות בלב ובכלי הדם.

מידע והוראות שימוש

אופן נטילת התרופה:
טבליות, כמוסות, זריקות.
תדירות וזמן נטילה:
3-4 פעמים ביום, שעה לפני האוכל.
טווח המינון:
225-450 מ"ג ליום.
תחילת השפעה:
תוך 30-60 דקות. עשויים לחלוף 2-3 שבועות עד שההשפעה הרפואית תורגש במלואה.
משך השפעה:
עד 8 שעות.
תזונה:
אין הגבלות.
אחסון:
לשמור במיכל סגור במקום קריר ויבש, הרחק מהישג ידם של ילדים
מנה שנשכחה:
יש לקחת מייד כשנזכרים. אם צריך לקחת את המנה הבאה תוך שעתיים, קח מנה אחת עכשיו ודלג על המנה הבאה.
הפסקת התרופה:
אין להפסיק את התרופה בלי להיוועץ ברופא, הפסקתה עלולה לגרום לקרישת דם לא תקינה.
מינון עודף:
סביר להניח שמנה עודפת מקרית לא תגרום בעיות מיוחדות. מנות עודפות גדולות עלולות לגרום סחרחורות או הקאה. יש ליידע את הרופא.

היסטוריה

הדיפירידמול הושק בשנת 1959 על ידי חברת הפארמא הגרמנית בהרינגר אינגלהיים תחת השם המסחרי פרסנטין (persantine).מאוחר יותר יוצר דיפירימדול מושהה והוא ניתן בקומבינציה עם אספירין בתרופה Aggrenox.
Toheart

היסטוריה

ב-20 בפברואר, סרטון מקדים פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של SM, אשר מודיע באופן רשמי על הצמד, אשר כבר היו שמועות לגבי השיתוף פעולה שלהם. גם וו-יון וגם קי הצהירו כי היה זה הרעיון שלהם ליצור את היחידה הזו, מכיוון ששניהם חברים טובים והיה להם עניין לעבוד ביחד. הם לא ציפו כי שיתוף הפעולה שלהם יהיה בתחום המוזיקה, במקום הם חשבו על פרויקט צילום משותף או משהו דומה לכך.
המיני אלבום שלהם בשם 1st Mini Album והקליפ וידאו של שיר הנושא מהאלבום "Delicious", יצאו לאור ב-10 במרץ. באותו היום הם ערכו מופע, שאותו הנחו חברי הלהקה של כל אחד מהם, מינהו מ-Shinee ו-סונג-קיו מאניפיניט.
Ben X

עלילה

בן מתקשה חברתית, הוא מתקרב אל אוהביו ואינו יודע להתרחק משונאיו. חלק משונאיו הם נערים עבריינים, שגם צוות המורים מפחד מהם. 
למרות שצוות בית הספר מבין את קשייו של בן, לקותו לא מקנה לו שום סיוע מיוחד או פתרונות נגישות בבית הספר. 
אחרי הצהריים, בן נהנה לשחק במשחקי אינטרנט, נגד יריבים שמעולם לא פגש פנים אל פנים; ברשת הוא מתקרא BenX. הוא גם מתכתב איתם ודרך הרשת החברתית שבאינטרנט, הוא כן מוצא חברים. הוא אפילו מתקרב אל בחורה, שמעוניינת להיפגש איתו. היא מוכנה לנסוע לשם כך מהאזור דובר הצרפתית אל האזור דובר הפלמית בבלגיה. אלא שאויביו מבית הספר מצליחים לחדור אל המדיה החברתית הווירטואלית ולקלקל את חיי החברה שלו גם שם.
הסרט מציג מסכת השפלות קשה, אותה עובר בן - מסכת שגורמת לו לנזק נפשי חמור.
אורך הסרט הוא 93 דקות. הוא דובר פלמית ומעט צרפתית. 
הסרט זכר במספר פרסים במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול ובאיסטנבול.
השנתיים האדומות

רקע

השנתיים האדומות התרחשו על הרקע של המשבר הכלכלי של סוף מלחמת העולם הראשונה; איטליה אופיינה בתקופה זו באבטלה גבוהה וחוסר יציבות פוליטי. תקופה זו התאפיינה בשביתות רבות וניסויים רבים של ניהול עצמי של העובדים, לאחר הפקעות של מפעלים וקרקעות. המתחים הלכו והתגברו מאז השנים האחרונות של המלחמה. ניתוחים מודרניים של המצב מתארים את איטליה כזו שעל סף מהפכה מאז סוף 1918.
אוכלוסיית איטליה נתקלה באינפלציה הולכת ועולה, בנוסף למחירי מוצרי יסוד שהלכו ועלו אף הם. דברים אלו הוחמרו בעקבות האבטלה הגבוהה, שהחמירה אף יותר בגלל פירוק הצבא המלכותי האיטלקי בסוף המלחמה.
בזמן זה, מספר החברים במפלגה הסוציאליסטית האיטלקית (הPSI), באיגודי העובדים וכן בתנועה האנרכיסטית, הלכו וגברו. מספר החברים במפלגה הסוציאליסטית האיטלקית הגיע ל-250,000, ובאיגוד העובדים קונפדרציית העבודה הכללית ל-2 מיליון. באיגוד העובדים האנרכיסטי USI מספר החברים הגיע עד ל-500,000. המוראל של האנרכיסטים התחזק אף-יותר בעקבות חזרתו מגלות של ההוגה האנרכיסטי אריקו מלטסטה.

מהלך האירועים

בטורינו ובמילאנו, נוצרו אסיפות מפעלים; עובדיהם של מפעלים רבים השתלטו עליהם בהשראת הרעיונות הסוציאליסטים והאנרכו-סינדיקליסטים. המגמה אף התרחבה אל האזורים הכפריים, בהם היו שביתות של חקלאים, מהומות וסכסוכים חמושים בין מליציות שמאלניות וימניות.
המחאות וחוסר השקט התעצמו במידה ניכת. אם ב-1913 היו באיטליה 810 פעולות מחאה, ב-1919 היו 1,663. כמות העובדים המעורבים במחאות גדלה פי-3 בין -1913 ל-1919, והגיעה ליותר ממיליון עובדים. מגמת התעצמות מאבק העובדים המשיכה ב-1920 בה היו 1,881 שביתות. שביתות איכרים גם כן גדלו בטווח זמנים זה, מ-97 ב-1913 ל-189 ב-1920, בהן השתתפו מעל למיליון איכרים. ב-20 וה-21 ביולי 1919, התרחשה שביתה כללית בסולידריות עם המהפכה הרוסית.
באפריל 1920, עובדי בתי-חרושת לעיבוד מתכת בטורינו, במיוחד אלו במפעלי החברה פיאט, שבתו בדרישה להכרה במועצות העובדים, דרישה שהPSI והCGL לא תמכו בה. העובדים החלו לראות במועצות העובדים במפעלים יותר ויותר ככלים החדשים לבנייה של חברה וכלכלה דמוקרטיות, במקום כלי מיקוח מול בעלי-המפעלים. ההתקוממות הגיעה לשיאה באוגוסט וספטמבר 1920. עובדי מתכת חמושים במילאן וטורין השתלטו על המפעלים שלהם בתגובה לגל פיטורים המוני. השתלטות העובדים על המפעלים סחפה את "המשולש התעשייתי" של צפון-מערב איטליה. כ-400,000 עובדי מתכת ועוד כ-100,000 עובדים אחרים לקחו חלק. בספטמבר, 3,185 מפעלים לעיבוד מתכת היו תחת השליטה של העובדים.
המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית וקונפדרציית העבודה הכללית לא הצליחו לנצל את הפוטנציאל המהפכני של התנועה; אילו התנועה הייתה מתרחבת לשאר איטליה וממקסמת את הפוטנציאל שלה, מאוד סביר שהיה מתרחש שינוי מהפכני באיטליה. מרבית המנהיגים הסוציאליסטים היו מרוצים מהמאבקים שבצפון, אבל לא עשו רבות כדי להביא את כיבושי המפעלים וההתקוממויות למלוא הפוטנציאל שלהם. בלי התמיכה של ארגון מסודר, התנועה החברתית הלכה ודעכה בהדרגה.

תוצאות

ב-1921 התנועה הלכה ודעכה, בעקבות גלי פיטורים מאסיבים וקיצוצי שכר שנבעו גם מהמשבר הכלכלי. בניגוד להתנהלות הפאסיבית של הPSI והCGL, הארגונים הפשיסטים וארגוני המעסיקים כן הגיבו לתנועה. לאחר התקופה המהפכנית התעוררה הריאקציה של מליציית החולצות השחורות הפשיסטית ובסופו של דבר במצעד על רומא של בניטו מוסוליני באוקטובר 1922.
בצד ימין ניתן לראות מחקר סוציולוגי כמותי שבדק את ההתפתחות של מעשי האלימות בין הקבוצות החברתיות השונות, בהתבסס על דיווחים בעיתונות.
A Night At The Opera

You're my best friend

השיר נכתב על ידי ג'ון דיקון. השיר הופיע גם באלבום Live Killers שיצא ב-1979 ובלקט Greatest Hits שיצא ב-1981.
ג'ון דיקון כתב את השיר לאשתו, ורוניקה. השיר אמור להתנגן בפסנתר חשמלי על ידי דיקון בנוסף לגיטרה בס. בהופעות חיות, הלהקה השתמשה בדרך כלל בפסנתר כנף לשיר, ולא בפסנתר חשמלי. פרדי מרקיורי ניגן בו, בעוד דיקון ניגן על הבס.
בקליפ רואים את חברי הלהקה באולם ענק שמוקף באלפי נרות, כולל נברשת התלויה מהתקרה. הווידאו צולם בקיץ 1976. בקליפ רואים את ג'ון דיקון מנגן על פסנתר כנף, למרות שבהקלטה הוא מנגן על פסנתר אלקטרוני.
ה"על-טבעיים" הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-1998, כבי-סייד לסינגל שלהם "Everest".

The Prophet's Song

The Prophet's Song הולחן על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי כששם השיר היה "People of the Earth" ("אנשי כדור הארץ"). בתוכנית הרדיו In the Studio with Redbeard, מיי הסביר בפרק על האלבום שהוא כתב את השיר אחרי חלום שהיה לו על מבול גדול בזמן שהוא התאושש ממחלה בעת הקלטת האלבום Sheer Heart Attack, חלום זה הוא המקור של חלק מהמילים.
מיי בילה כמה ימים בכתיבת והלחנת השיר, ולבסוף הוסיף את שירת הקאנון המושר על ידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי. לקול נוסף גם קאנון אינסטרומנטלי אשר הופק על ידי מיי והוסף לו כמה אפקטים. לשיר יש השפעה כבדה מז'אנר הרוק המתקדם. משך השיר 8 דקות מה שהופך אותו לשיר הארוך ביותר של קווין (לא מחשיב את הקטע האינסטרומנטלי חסר השם מהאלבום Made in Heaven).
החלום של מיי היה על המבול עם מילים המתייחסות לתנ"ך ותיבת נוח.
פסטיבל סרטי נשים נדיווה

פסטיבל סרטי נשים נדיווה (NWFF) הוא פסטיבל אפריקאי לסרטי במאיות וקהלי נשים, אשר מתקיים באקרה, שבגאנה, ונוסד ב-2017. מייסדת ומנכ"לית הפסטיבל היא אסייה טמקלואה.
המהדורה הראשונה של NWFF אירעה בין 1–3 בנובמבר 2017, וכללה סרטים של נשים אפריקאיות ונשים ממוצא אפריקאי. המהדורה השנייה, שנערכה בין 1–3 בנובמבר 2018, הורחבה לכלול סרטי קולנועניות מרחבי העולם. סרט הפתיחה של הפסטיבל היה The Life of Esteban של אינז אשון, וסרט הסגירה הסרט היה Potato Potahto של שירלי פרימפונג-מנסו.
בנק מזון

בנק מזון הוא ארגון ללא כוונת רווח, ארגון צדקה, המפיץ מזון לאלה שיש להם קושי לרכוש מספיק כדי למנוע רעב.
בצפון אמריקה ובאוסטרליה, בנקי מזון בדרך כלל פועלים בדגם של "מחסן". הם משתמשים כמרכז אחסון והפצה למחסנים קטנים יותר ובדרך כלל לא מחלקים מזון ישירות ללקוחות. לאחר שהמזון נאסף, ממויין ועובר בקרת איכות, בנקים אלו מפיצים אותו ללא כוונת רווח אל גופים שונים בקהילה או גופים ממשלתיים, כולל בתי תמחוי, מקלטים לחסרי בית, בתי יתומים, ובתי ספר. מחוץ לצפון אמריקה ואוסטרליה מתקיים לרוב דגם "קו החזית". בנקי מזון אלו מוסרים את רוב או כל המזון שלהם ישירות למשתמשי הקצה. 
לשני הדגמים, המקורות הגדולים ביותר של מזון הם מגדלים, יצרנים, מפיצים, קמעונאים, אשר הצטברו אצלם במהלך הרגיל של עסקיהם, עודפי מזון שאינם יכולים למכור. ישנם בנקי מזון המקבלים חלק ניכר של המזון שלהם מתורמים פרטיים, לרבות מתנדבים שלהם. לפעילות ארגונים אלו חפיפה ניכרת עם הצלת מזון מאובדן  ולקט.
בנק המזון הראשון בעולם הוקם בארצות הברית בשנת 1967, ומאז אלפים רבים הוקמו בכל רחבי העולם. באירופה הצורך בבנקי מזון היה מועט עד לאחרונה בשל מערכות רווחה נרחבות, אך מספרם של בנקי המזון גדל במהירות לאחר המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, שהחמיר את התנאים הכלכליים לבעלי הכנסות נמוכות.
יחסי הונגריה–פקיסטן

שיתופי פעולה

ממשלת הונגריה מביעה רצון רב בהגברת הסחר והיחסים הכלכליים עם פקיסטן, הממשלה שוקלת לבחון שוקי סחר חדשים יחד עם הרחבת תחום המסחר על מנת להגביר את הפעילות העסקית שלה ברחבי פקיסטן. השגריר ההונגרי בפקיסטן, איסטבאן סאבו, ציין דברים אלו לאחר שפנה ללשכת המסחר והתעשייה של אסלאמאבאד (ICCI). בנוסף, השגריר ציין כי הונגריה ופקיסטן נהנות ממערכת יחסים לבבית וכי שתי המדינות מפעילות מאמצים רבים על מנת לשפר את היחסים הכלכליים והבילטראליים ביניהן. השגריר ציין כי הונגריה השקיע מעל 1.4 מיליארד דולר במגזר האנרגיה בפקיסטן, בעוד שבשנת 2012 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-56 מיליון דולר אמריקאי. MOL היא החברה ההונגרית הגדולה בפקיסטן בתחום הנפט, אשר מספקת מקום עבודה ל-600 תושבים.
ממשלת הונגריה העניקה לפקיסטן סיוע הומניטרי במהלך רעידות האדמה בקשמיר בשנת 2005 ובמהלך השיטפונות ב-2010.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה הונגריה לפקיסטן סחורה בשווי 53.2 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם אביזרי משרד, טורבינות גז, טלפונים, בגדים משומשים, מכוניות, מכסי פלסטיק, נייר טואלט, זרעים ומים בטעמים. לעומתה, פקיסטן ייצאה להונגריה סחורה בשווי 17.1 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בגדי כותנה, כותנה, ציוד שידור, מלח, ציוד ספורט, אורז, מבודדים חשמליים, טלפונים ונעלי עור.
צ'כוסלובקית

השפה הצ'כוסלובקית (בצ'כית: jazyk československý) היא השפה אשר הוגדרה מבחינה פוליטית ובלשנית-חברתית כשפתה הרשמית של צ'כוסלובקיה בין השנים 1920–1938, כאשר הייתה איחוד של שתי אומות: הצ'כים והסלובקים.

שימושים חוקיים

ב-29 בפברואר 1920 אימצה המועצה הלאומית של צ'כוסלובקיה חוקה. בעקבות סעיף 129 של הצ'ארטר חוקי הצ'כוסלובקי (Ústavní listina Československé republiky) בא "סעיף השפה". בתת-הסעיף הראשון שלו נקבע כי השפה הצ'כוסלובקית היא השפה הרשמית של המדינה (jazyk československý jest státním, oficielním jazykem republiky). עם זאת, שימוש בשפות שונות, שלפחות 20% מתושבי המדינה דוברים אותן, עבור מסמכים רשמיים נחשב לגיטימי. דה פקטו, כל המסמכים הצ'כוסלובקיים היו בצ'כית.

היסטוריה

עוד לפני שהשפה הפכה רשמית, בשנת 1829, נוסד בברטיסלאבה ה"מועדון הצ'כו-סלובקי", אשר היה מפורסם יותר בשמו המלא "המועדון לספרות ולבלשנות השפה הצ'כוסלובקית", שהיה חלק מהתנועה הלאומית של העם הסלובקי. בשנת 1836, ליודוביט שטור כתב מכתב להיסטוריון הצ'כי פרנטישק פאלאצקי בו ציין כי השפה הצ'כית אשר מדוברת בהונגריה העליונה אינה מובנת לדוברים סלובקים, וטען כי צריך ליצור שפה צ'כוסלובקית שתהיה מובנת לדוברי שתי השפות. תנאי ליצירת השפה הצ'כוסלובקית היה אם דוברי צ'כית יהיו מוכנים לאמץ מילים מסלובקית, כפי שאימצו הסלובקים מילים מצ'כית. במחצית הראשונה של המאה ה-20, האידאולוגיה של ה"צ'כוסלובקיזם" מיסודו של תומש מסריק ראתה את הצ'כית כנורמה בצ'כוסלובקיה, וסלובקית נחשבה לניב.