google/wiki40b huggingface dataset:
Sì (שיר)

רקע

את מילות השיר ולחנו כתבו מריו פנזרי, דניאל פצ'ה, לורנצו פילאט וקורדו קונטי. צ'ינקווטי שרה אותו באיטלקית.
בשידורים המוקדמים שרה צ'ינקווטי את השיר לבד בחדר אפל. הווידאו קליפ שודר בשחור-לבן, מכיוון שרשת הטלוויזיה RAI לא עברה לשידור בצבע עד שנת 1977. בערב התחרות לבשה צ'ינקווטי שמלה כחולה, ולוותה בתזמורת וארבע זמרות ליווי צעירות, שהיו לבושות בחולצות בצבע צהוב בהיר וחצאיות פרחוניות. השיר מושר בגוף ראשון, והדוברת בו מתארת את אהבתה לגבר, ואת ההתרגשות שהיא חשה כשהיא אומרת לו בסופו של דבר "כן", שהיא מסכימה לחיות את שארית חייה איתו. לאורך השיר המילה "sì" נאמרת 16 פעמים.
השיר שובץ אחרון בסדר ההופעה, אחרי השיר "E depois do adeus" שייצג את פורטוגל, ושימש אות יציאה לפעולה במהפכת הציפורנים שהתרחשה באותה שנה בפורטוגל.
לפי שיטת הניקוד באותה שנה, היה נהוג חבר שופטים בן 10 חברים, שבו כל שופט היה מצביע לשיר האהוב עליו. השיר "Sì" קיבל 18 נקודות, בהן חמש נקודות מהממלכה המאוחדת, ארבע נקודות ממונקו, שתי נקודות מפינלנד ומספרד, ונקודה אחת מישראל, לוקסמבורג, בלגיה, אירלנד ופורטוגל, ואפס נקודות משאר שש המדינות המשתתפות.
זה היה הניקוד הגבוה ביותר של איטליה עד לאותה שנה פרט לאירוויזיון 1964, שבו זכתה צ'ינקווטי בתחרות עם השיר "Non Ho L'Età".
צ'ינקווטי הקליטה גרסאות של השיר באנגלית ("Go"), בצרפתית ("Lui"), בגרמנית ("Ja") ובספרדית ("Si") שיצאו באירופה. השיר הוקלט כגרסת כיסוי בפינית בשם "Niin" על ידי לאה לאוון (Lea Laven) והיה ללהיט בפינלנד שהגיע לעשרת הגדולים במצעד.

צנזורה של השיר בשנת 1974

השידור החי של השיר נאסר באיטליה על ידי רשות השידור הלאומית RAI מכיוון שהאירוע התרחש במקביל לקמפיין של משאל העם האיטלקי בנושא הגירושים, שנערך בחודש מאי אותה שנה.
RAI צנזרה את השיר בגלל שמו ומילות השיר (שבהם נאמרת המילה "כן" פעמים רבות), והחשש שמא תואשם במסר תת-ספי ותעמולה כדי להשפיע על קהל המצביעים האיטלקי להצביע "כן" במשאל. השיר נאסר לשידור ברוב תחנות הרדיו והטלוויזיה כחודש לאחר התחרות. כתוצאה מכך לא הצליח השיר להיכנס למצעד 40 הגדולים באיטליה, והוא אחד השירים הפחות מוכרים מאלה שייצגו את איטליה באירוויזיון. בניגוד לשיר "Non ho l'età" צ'ינקווטי לא הצליחה עם השיר גם בשאר מדינות אירופה ובסקנדינביה. הגרסה האנגלית בלבד של השיר הגיעה למקום השמיני במצעדים בבריטניה ביוני 1974.
Save as Draft

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קייטי פרי, נוני באו, מוסטרד, ניקולס אודינו, לואיס יוז ואלף לולב והופק על ידי לולב גם כן. את השיר ביצעה פרי במסגרת סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Witness: The Tour", שהתקיים בין שנת 2017 לשנת 2018.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
ז'קט בומבר

ז'קט בומבר הוא ז'קט הנראה מעט נפוח, ומקורו בז'קטים שלבשו טייסי חיל האוויר האמריקאיים והאירופאיים במלחמת העולם הראשונה. מטרת הז'קט הייתה להגן על הטייסים מקור. ז'קט בומבר היה עשוי מעור או מניילון היה עמיד למים. לעיתים היה לו צווארון פרווה.
הז'קט הפך מבגד של חיל אוויר לבגד אותו לבשו צעירים החל משנות ה-70. צעירים החלו לקשט ז'קט זה בתלאים (פאצ'ים) שביטאו את דעתם הפוליטית.
מפריט צבאי גברי הוא הפך לפריט שנלבש על ידי נשים. בתצוגות אופנה וברחוב הופיעו ז'קטים בומבר, למשל, ב-2004 הוא הופיע בתצוגות לנשים של הלמוט לאנג.
בטי פריסו

ביוגרפיה

נולדה כבטי סלייד (Betty Slade) בסינטיאנה שבקנטקי שבארצות הברית להרולד קולמן סלייד ולדורותי פלורנס סלייד. יש לה שתי אחיות, קיי ואן, ואח בשם טרי. היא גדלה בחווה ונהנתה מאורח חיים בריא ואתלטי שכלל כדוריד וריצות. נוסף על כך אהבה פריסו בצעירותה פינג פונג. היא גדלה ללא טלוויזיה אך הייתה מבקרת את סבתה כדי לצפות בתוכניותיה האהובות בילדותה. משבגרה, עבדה פריסו כדוגמנית במשרה חצי-מלאה, ונישאה בגיל צעיר.
בטי פריסו גרה כיום בצפון ריצ'לנד הילס שבטקסס. נישאה מחדש לאד פריסו בשנות ה-90. יש לה שני ילדים מנישואיה הראשונים.

קריירת פיתוח גוף

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
מקצועית מטרתה הייתה לנצח את "proshow" כמתחרה היחידה שגילה חמישים פלוס. הפכה לאחת מהמתחרות המוצלחות ביותר בקרב פיתוח הגוף המקצועי אצל נשים בזכות הגעתה למקום ה-6 בכמעט כל תחרות שהתחרתה בה. בשנת 2001 נצחה בטי פריסו בקטגוריית משקל כבד "jan tana classic", מה שגרם לניצחון פרו הראשון בקריירתה.
לאחר התחרות שהתקיימה ב-2010 "phoenix pro contest" פרשה פריסו מפיתוח גוף בגיל 54.
דניאל פישל

חיים מוקדמים

פישל נולדה במסה שבאריזונה לג'ניפר פישל (סוכנת אישית) ואריק פישל (מנהל חברת הבנייה "קבוצת פישל"). חצי ממוצאה של פישל מלטזי.

קריירה

בשנת 1991, בגיל 10, התגלתה בתיאטרון הקהילתי לאחר שהשתתפה במספר מחזות, כגון פיטר פן והקוסם מארץ עוץ. לאחר מכן היא השתתפה במספר פרסומות, והתפקיד הראשון שלה בטלוויזיה היה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "צער גידול בנות", שם גילמה את דמותה של ג'ניפר למשך 2 פרקים.
בשנת 1993 היא קיבלה תפקיד ראשי בקומדיית המצבים של ABC "ילד פוגש עולם", שם גילמה את טופנגה לורנס-מת'יוס לצד השחקנים בן סבג', ויליאם דניאלס, ויל פרידל ואחרים. הסדרה הסתיימה אחרי שבע עונות בשנת 2000. בשנת 2014 חזרה לתפקיד טופנגה מת'יוס, בסדרת ההמשך העולם של ריילי.

חיים אישיים

פישל התארסה במאי 2012 לטים בלוסקו, סטודנט אשר הכירה אותו במהלך תקופתה כמורה למתמטיקה, והם התחתנו ב-19 באוקטובר 2013 בלוס אנג'לס. בחודש מאי 2015, נמסר כי פישל הגישה בקשה לגירושין. הגירושין היה סופי במרץ 2016.
חללית קרב X-Wing

תיאור החללית

X-Wing היא חללית קרב חד-מושבית, בעלת חרטום ארוך ומחודד ובירכתיה שני זוגות כנפיים, שכאשר הן נפתחות במצב תקיפה הן יוצרות מבנה דמוי האות X. היא חמושה ב-4 תותחי לייזר ומספר טילי פרוטונים. היא מצוידת במנוע על-חלל ומגיני אנרגיה המקנים לה שרידות מול החלליות קרב מסדרת TIE של האימפריה הגלקטית. מאחורי הטייס ישנו שקע ובו יושב דרואיד מסוג אסטרו-מך (מכונה גם "אסטרו-דרואיד") המסייע לטייס בתפעול מערכות החללית ובתיקונה, אף תוך כדי קרב.
בטרילוגיה החדשה(הכוח מתעורר,אחרוני הג'דיי,עליית הסקייוקר)מופיעה הX-wing עם מבנה חדש ומשופר שכולל בין היתר שינוי במנועים,שינוי הכנפיים וצביעתה בכחול.

בסרטי הקולנוע

ב-BBY 0 לברית המורדים היו לפחות שלוש טייסות מצוידות של חלליות X-Wing, הם שימשו את קבוצת המורדים של סו גררה ב"רוג אחת", שם הם לקחו חלק בלחימה בג'דה בקרבות בהן ברית המורדים שחררה את ג'ין ארסו ובמשימה לאידו.
ב"רוג אחת" הצוות התעלם מהפקודות שקיבל מברית המורדים, ונחת בסקריף בניסיון נואש לגנוב את המסמכים המפרטים את תוכניות "כוכב המוות" של האימפריה הגלקטית. אליהם הצטרף צי של X-Wing עם טייסת אדומה, טייסת ירוקה, וטייסת כחולה. הם לחמו יחד בניסיון להרוס את השער המגן על הכוכב. 
ב"תקווה חדשה" שמתאר את המאורעות בסמיכות לאחר הקרב בסקריף, למדה האימפריה כי הברית ממוקמת בירח של הכוכב יבין 4 ושלחה את כוכב המוות כדי לחסלה. הברית, שלמדה על פגם תכנוני קטלני בכוכב המוות, פרסה כוח של 30 חלליות קרב, בהן 22 חלליות X-Wing, כדי לנסות לבצע סדרת התקפות על תחנת החלל. התוצאה הייתה ניצחונה של הברית, בעזרת לוק סקייווקר, טייס שירה זוג טילי פרוטון לתוך יציאת הפליטה התרמית של כוכב המוות, דבר שגרם לתגובת שרשרת בכור והרס אותו. למרות הצלחת הקרב, הברית איבדה 27 חלליות, בהן 20 חלליות X-Wing, רבות מהן הופלו על ידי דארת' ויידר.
ב"האימפרייה מכה שנית", לוק סקיווקר הגיע לכוכב הלכת הביצתי דגובה, במטרה למצוא את מאסטר יודה שהתיישב בו, לאחר עליית האימפריה הגלקטית, ונפילת מסדר הג'דיי. בגלל הערפל הסמיך של דגובה, התרסק סקייווקר עם חללית ה-X-Wing שלו, ולא הצליח להוציא אותה מהביצה. ב"שובו של הג'דיי", לוק סקייווקר השיג חללית X-Wing חדשה, איתה הוא טס לטטואין כדי להוביל את המשימה להצלתו של האן סולו. 
ב"הכוח מתעורר", לוחמי מחתרת בחלליות X-Wing הצילו את האן סולו, צ'ובאקה ופין בקרב שהתנהל בטירתה של מאז קנאטה. בהמשך, השלושה נשלחו לחסל את הגנות בסיס ״מחסל הכוכבים״ מבפנים, על מנת שלוחמי המחתרת יוכלו להתקרב עם חלליות ה-X-Wing כדי להשמיד את המתנד של מחסל הכוכבים, וכל זאת לפני שהמסדר הראשון יספיק להטעין אותו מחדש, ובהתקפה נואשת, הם אכן עשו זאת.
ויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג

ביוגרפיה

ויקטוריה יוג'יני נולדה ב-24 באוקטובר 1887 בטירת בלמורל, סקוטלנד, להיינריך פון באטנברג ולביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתם של אלברט ושל ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. חינוכה של ויקטוריה ואחותה התנהלו תחת פיקוח חמור של הוריהם, והיא נחשבה לאינטליגנטית ביותר. האומנת שלה לימדה אותה לקרוא ולכתוב עוד לפני שהיא הייתה בת חמש, ועם האומנת הצרפתייה שלה היא דיברה רק צרפתית. ויקטוריה למדה בנוסף לאנגלית, את השפה הגרמנית, מדע, ספרות, לטינית והיסטוריה. אביה, הנרי, נסיך בטנברג לימד אותה מדיניות ופילוסופיה, ובנוסף הייתה ויקטוריה אחת הנסיכות היפות באירופה.
ב-31 במאי 1906 התחתנה ויקטוריה עם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד והפכה למלכה רעיה. כשחזרו מחתונתם, מחבל אנרכיסט השליך לעברם פצצה שהוחבאה בזר פרחים. אלפונסו ואשתו יצאו ללא פגע מהתנקשות, אך 24 בני אדם נהרגו. הנישואים לא היו מוצלחים, משום שאלפונסו ניהל חיים מופקרים, והיו לו הרבה פרשיות אהבים, ואף ניהל רומן עם בת דודתה - ביאטריס, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה.
בשנת 1923 תפס הגנרל פרימו דה ריברה את השלטון בהפיכה צבאית והנהיג משטר דיקטטורי בספרד. המלך אלפונסו הכיר בשלטונו ומינה אותו לראש ממשלה. בסוף שלטונו של דה ריברה המדינה נקלעה למשבר כלכלי, והוא איבד את תמיכת הציבור, עד שפרש בינואר 1930. בעקבות כך נפגע קשה גם מעמדו של המלך אלפונסו.
ב-12 באפריל 1931 התקיימו בספרד בחירות מוניציפליות, בהם זכו הרפובליקנים בהישגים משמעותיים בערים המרכזיות. באותה עת גם התקיימו בערים הגדולות הפגנות גדולות נגד המלך ובעד רפובליקה. בעלה המלך אלפונסו, שאך בנס שרד ניסיונות קודמים להדיחו מכסאו, הרגיש שנשאר רק עם מעט תומכים ולפיכך, ברח יחד עם בני המשפחה אל מחוץ למדינה. אלפונסו פרסם הודעה קצרה בה מסר שהוא מרגיש שבאופן זמני אינו זוכה לתמיכת בני עמו. הוא הודיע שאינו מוותר על כסאו, שאינו רק שלו, אלא נובע מזכויות שהצטברו על פני ההיסטוריה, אשר עתידה לדרוש ממנו דין וחשבון, ולכן הוא רק משהה את השימוש בסמכויותיו. הוא טען שהיה לו מספיק כח כדי להלחם במתנגדיו אבל העדיף לעזוב כדי למנוע שפיכות דמים של בני עמו.
ביום יציאת המשפחה לגלות ברומא - ה-14 באפריל 1931, הוכרזה ספרד כרפובליקה הספרדית השנייה.
לאחר מכן נדדה המשפחה במקומות שונים באירופה, ושהתה בשווייץ, צרפת ואיטליה. בשנת 1938 מת בנה הבכור במיאמי, ארצות הברית, ובשנת 1941 מת בעלה אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ברומא, איטליה. בשנת 1968 שימשה ויקטוריה אאוחניה כסנדקית בטקס ההטבלה של נינה פליפה, נסיך ספרד, וב-15 באפריל 1969 מתה ויקטוריה אאוחניה בלוזאן, שווייץ.
מומי אלפין

תחילת הקריירה

אלפין התחיל את הקריירה המוזיקלית בלהקה צבאית בחיל החימוש, שם היה סולן הלהקה. לאחר שחרורו קיבל הצעה לחוזה עבור שנה להופיע בבלגיה. מומי הופיע בין היתר במועדון "תל אביב" בבריסל ומועדון "סברה", ולאחר מכן הופיע באמסטרדם במועדון "ירושלים של זהב", ולאחר מכן חצי שנה בטורונטו שבקנדה, ושם הופיע בין היתר בתוכניות טלוויזיה והפקות שונות.

שנות השמונים

ב-1980 הקים אלפין את להקת "חצות" שהופיעו באירועים בכל הארץ. לאחר מכן הרבה אלפין להופיע במועדונים, ביניהם מועדון "אריאנה", שם הופיע כל ערב במשך שלוש שנים. 
בתחילת 1983 יצא אלפין למסע הופעות בן שלושה חודשים בארצות הברית עם זוהר ארגוב, שם הופיע בין היתר בלוס אנג'לס וניו יורק.
בשנת 1986 הוציא אלפין את אלבומו היחיד "חפלה בלילות אתונה", אשר זכה להצלחה מבחינה אומנותית אך נכשל מסחרית.

שנות התשעים

בשנות התשעים צמצם אלפין את עבודתו כזמר והפסיק להופיע בשבת ועבר להופיע באירועים שונים, שם התחיל גם להיות DJ.
Another Cinderella Story

רקע והפקה

מיני-האלבום הופק על ידי אנטונינה ארמאטו, ראלף צ'רצ'וול ומייקל נילסן. במיני-האלבום נכלל להיטה הראשון של גומז, "Tell Me Something I Don't Know", אשר נמכר בארצות הברית בכ-1.7 מיליון עותקים בסך הכל.
בנוסף לכך, מבוסס מיני-האלבום על הסרט "עוד סיפור סינדרלה" שיצא בשנת 2008.
אבא-אן הראשון

תקופת מלכותו

חמורבי הראשון השאיר לאבא-אן הראשון ממלכה משגשגת. תקופת מלוכתו הייתה שקטה באופן יחסי. ימחד שמרה על יחסי מסחר תקינים עם בבל ואבא-אן שמר על מערכת יחסים טובה עם שמשו-אילונה, בנו ויורשו של חמורבי מלך בבל. בתקופת שלטונו מרד בו זיתרדו מושל אירידו, עיר ששכנה בין חרן וכרכמיש, שהמריד ערי מדינה נוספות במסופוטמיה העליונה. ירים-לים, אחיו של אבא-אן, היה המושל של האזור שהעיר אירידו, הייתה העיר הראשית בה. בעקבות כך נהרסה אירידו, וירים-לים פוצה על ידי קבלת המלוכה על אללח', ונוצר ענף נפרד של שושלת בית ימחד.
המידע על הסיבות להקמתה של שושלת המלוכה באללח' נמצא על גבי לוח שהתגלה בחפירות הארכאולוגיות בעיר. המלוכה שניתנה לירים-לים הייתה תחת הריבונות של ימחד, והיא הותנתה בכך שירים-לים ויורשיו לא יבגדו בימחד. אבא-אן הראשון נשבע שהוא לא יפקיע את המלוכה באללח' מידי אחיו, ואם יעשה זאת הוא יהיה מקולל. בתמורה, גם אחיו ירים-לים נשבע שבועת נאמנות לאחיו, תוך שהוא מציין שאם הוא או מישהו מיורשיו יחתור תחת ימחד, או יגלה את סודותיו של אבא-אן הראשון למלך אחר, השלטון על אללח' יופקע מידיהם. חלק מהקללה כולל נוסח למפר הברית: "מי יתן ואישתר תטביע ערוות אישה על ברכיו". המשמעות של ברכיו הוא אברי מינו, והכוונה היא אולי שאישתר תהפוך את מפר הברית לאישה ממש, כלומר סריס.
בתקופת שלטונו התחזקה השפעת התרבות החורית בימחד, ולפנתאון האלים של הממלכה נכנסו מספר אלים חוריים. בטקסט שנמצא באללח' מציין המלך אבא-אן הראשון שקיבל תמיכה מהאלה החורית חֶבַּת, תוך שהיא מופיעה כבת זוג של האל הדד, האל הראשי של חלב.
אבא-אן הראשון כונה בכתובות "המלך הגדול", כינוי המצביע על מעמדה של ימחד בתקופתו. הוא מת בשנת 1720 לפנה"ס, וירש אותו בנו ירים-לים השני.
מדרכות מפיקות חשמל

הפקה

חיים רחמני, חבר בלהקת "קטב מרירי", הפיק את האלבום המורכב משיריו של המשורר רוני סומק. הרעיון להפקת האלבום הועלה על ידי רחמני בשנת 2009, אז הציג לסומק 10 סקיצות לשירים. באותה שנה הוציאה הלהקה ביצוע לשירו של סומק "שבע שורות על פלא הירקון". רחמני העביר את הסקיצות לאומנים, שהוסיפו את הפרשנות שלהם לשירים.
הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום הוא השיר "יסמין. שיר על נייר זכוכית" בביצועו של ברי סחרוף. השיר עוסק במציאות פוליטית של שני עמים מסוכסכים החיים ביחד. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ.
השיר "עכשיו שיני הזאבים בבטן האיילה" המבוצע על ידי טל גורדון הוא שיר שנכתב כתגובה לשירו של אמיר גלבע "אילה אשלח אותך" שנכתב בשנת 1972. השיר מתאר את ההתרחשות לאחר שהזאבים פוגשים את האיילה ומסתיים בתיאור סצנת אונס. השיר "דימונה בלוז", שנכתב בשנת 1989 כחלק מספר השירה החמישי של סומק "ברדלס", מבוצע על ידי שאנן סטריט. אלון אולארצ'יק הוא האמן היחיד באלבום המבצע 2 שירים ("סולו", "טבלת יאוש. כלא באר שבע"). החיבור שלו לפרויקט היה מקרי לאחר שרחמני ושמעון אדף, המבצע גם הוא שיר באלבום, פגשו בו במקרה באולפן ההקלטות.
שינינג

היסטוריה

לשינינג יש היסטוריה בת יותר מ-2,100 שנים. עוד מימי קדם העיר שימשה כנתיב סחר מרכזי  לטיבט, שכלל בעיקר עץ, צמר ומלח. זאת בזכות מיקום העיר על דרך המשי, שהשימוש בה התרחב מאוד במאה ה-1 לפנה"ס לאור מאמציהם הפוליטיים של שושלת האן שרצו לשלוט בדרך זו.  בגלל מיקומה האסטרטגי ובין ממלכות שונות, סבלה שינינג מקרבות רבים בסביבתה לאורך ההיסטוריה.
את השם "שינינג" ("שלום המערב") קיבלה העיר בשנת 1104.
ב-22 במאי 1927 פגעה בעיר רעידת אדמה בדרגה 7.6 בסולם ריכטר. העיר פגעה באופן קשה בעיר וגרמה למותם של כ-40,000 נפשות.
בזמן מלחמת העולם השנייה העיר הייתה נתונה להפצצות יפניות. משנת 1945 והלאה העיר עברה תהליך תיעוש ומודרניזציה. בשנת 1959 העיר חוברה לקווי הרכבת של שאר המדינה.

אוכלוסייה

בעיר מתגוררות כ-37 קבוצות אתניות, אך רק קבוצת ההאן, החווי והטיבטים מהווים קבוצות דומיננטיות.
יואל זוסמן

ביוגרפיה

יואל הכהן-זוסמן נולד בשנת 1910 בקרקוב שבגליציה (אוסטרו הונגריה) (כעבור מספר שנים בתחומי המדינה הפולנית השנייה). למד משפטים באוניברסיטאות בפרנקפורט, היידלברג וברלין.
בשנת 1933 קיבל את התואר דוקטור למשפטים ושנה לאחר מכן בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1937 הוסמך כעורך דין על ידי שלטונות המנדט הבריטי והחל לעבוד במקצוע. הוא השתלם באוניברסיטת קיימברידג' ובשנת 1939 קיבל תואר LLB של אוניברסיטת לונדון. 
זוסמן היה חבר ההגנה החל משנת 1941. עם פרוץ מלחמת העצמאות הוא שירת כתובע צבאי במסגרת צה"ל (סגן התובע הצבאי הראשי), עד שמונה בשנת 1949 למשרת שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
לאחר תקופת כהונה קצרה כשופט בבית המשפט המחוזי, מונה זוסמן בשנת 1951 כשופט בית המשפט העליון בפועל, למספר כהונות. ב-11 בינואר 1953 מונה זוסמן לכהונת שופט קבוע בבית המשפט העליון, וב-7 באוקטובר 1970 מונה כממלא מקום קבוע של נשיא בית המשפט העליון. לאחר פרישתו של נשיא בית המשפט העליון, השופט שמעון אגרנט, מונה זוסמן ב-8 בספטמבר 1976 לנשיא בית המשפט העליון.
במהלך כהונתו בבית המשפט העליון כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת הרביעית (1959).  עמד בראש הועדה לחקירת נסיבות הדליקה במסגד אל-אקצא בשנת 1969.
זוסמן פרש מכהונת נשיא בית המשפט העליון ב-29 בפברואר 1980, 8 חודשים לפני הגיעו לגיל 70, עקב מצבו הבריאותי ונפטר ב-2 במרץ 1982. שני בניו, אמנון ואמיר היו גם הם עורכי דין ועשו את התמחותם בבית המשפט העליון . בתו דפנה לא עסקה במשפטים.
בנוסף לכהונתו של יואל זוסמן כשופט בבית המשפט העליון, כיהן כמרצה בדרגת פרופסור (נלווה) בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. כמרצה העמיד יואל זוסמן תלמידים רבים ובהם פרופ' יצחק זמיר (לימים שופט בית המשפט העליון) ופרופ' גבריאלה שלו. 
יואל זוסמן חיבר מספר ספרים חשובים בתחום המשפט, בהם: "דיני שטרות" וכן "דיני בוררות". ואולם ספרו החשוב ביותר של יואל זוסמן היה "סדרי הדין האזרחי" אשר יצא בשבע מהדורות. בספר "סדרי הדין האזרחי" כינס יואל זוסמן וניתח את כל החקיקה והפסיקה הקיימת בעניין הפרוצדורה האזרחית שמטרותיה העיקריות הן: ניהול המשפט באופן יעיל ומהיר ככל האפשר ולבסוף מיקוד הדיון בשאלות השנויות במחלוקת והימנעות מדיון עקר.
חתן פרס ישראל למדעי המשפט לשנת ה'תשל"ה (1975). נפטר ב-1982 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

עמדות

דומה שזוסמן חשב כי מן הראוי לטפח את סדר הדין האזרחי, לאו דווקא מתוך הקפדה על חשיבות הכללים הפרוצדורליים, אלא מתוך הערכה, כי שמירה על הזכויות הפרוצדורליות תשמור בהכרח על הזכויות המהותיות ומתוך דאגה, כי הצדק ייצא לאור.
זוסמן אמר שאחת התכונות החשובות ביותר לשופט היא חוש פרקטי לגבי תוצאות פסק דינו; לפני שהוא כותב את פסק הדין עליו להתעכב לרגע ולחשוב האם הגעתי לפתרון מעשי? אם ימצא שהפתרון אינו מעשי הרי לעיתים קרובות זהו אות כי טעה בהנמקתו.
בפסק דין ירדור תמך זוסמן בפסילת "רשימת הסוציאליסטים" מאנשי אל-ארד מריצה לכנסת בהסתמך על המשפט הטבעי והצורך של הדמוקרטיה להגן על עצמה.
קונסרבטוריון קריית ים

קונסרבטוריון קריית ים הוקם בשנת 1991 ביוזמתו של מוטי איינס וראש העיר דאז שמואל סיסו, במטרה להקים תזמורת נוער. הקונסרבטוריון הוא בית ספר מקצועי לנגינה בקרית ים.

היסטוריה והישגים

בשנה הראשונה בקונסרבטוריון לימדו רק כלים השייכים לתזמורת כלי נשיפה: חצוצרה, טרומבון, קלרינט וסקסופון, וכלי הקשה. כעבור שנה נפתחה גם מחלקת כלי קשת: כינור, ויולה וצ'לו. יותר מאורח התווספו גם שיעורי פסנתר, גיטרה ופיתוח קול. כיום לומדים בקרית ים על כל כלי הנגינה, יש שיעורי העשרה בתורת המוזיקה, סולפג והרמוניה, ותולדות הספרות המוזיקלית. בנוסף גם ניתן ללמוד קומפוזיציה (הלחנה).
בקונסרבטוריון פועלות שלוש תזמורות כלי נשיפה, שתי תזמורות כלי קשת, שתי מקהלות והרכב ביג בנד. מזה מספר שנים הרחיב הקונסרבטוריון את פעילותו החינוכית והקים פרויקטים ללימודי מוזיקה בתוך בתי ספר בעיר, ובכך קירב תלמידים רבים יותר לחווית עשיית המוזיקה
ההרכבים הייצוגיים – תזמורת כלי נשיפה, כלי הקשת והמקהלה מרבים להופיע בכל חלקי הארץ, וגם מחוצה לה בקונצרטים, פסטיבלים ואירועי תרבות שונים. ישנם גם הרכבים קאמריים למיניהם המופיעים בטקסים עירוניים וקהילתיים.
שיעורי נגינה בקונסרבטוריון מתבססים על סגנונות מוזיקליים שונים ומגוונים: מוזיקה קלאסית, ג'אז, מוזיקה קלה ופולקלור.
את התלמידים המתקדמים מכין צוות מורים מקצועי ומנוסה בניהולו של רן נחום, שהחליף את מוטי איינס בשנים האחרונות, למבחני בגרות בנגינה, למבחנים למוזיקאי מצטיין, לימודים גבוהים וקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בין בוגרי קונסרבטוריון קריית ים נמנים נגנים בתזמורות מקצועיות, סולנים, תזמורת צה"ל ואנשי אקדמיה. לבוגרי הקונסרבטוריון יש אפשרות לחזור לנגינה בתזמורת הבוגרים.
Geektime

תחומי פעילות

מעבר לכתבות חדשותיות באתר, מתקיימים מדי פעם אירועים מיוחדים אשר זוכים לתשומת לב רבה בקרב ציבור קוראיו ואף מעבר אליו. כך למשל, זוכה ההכרזה על 100 האנשים המשפיעים בהיי-טק הישראלי לתשומת |לב מיוחדת, וכן זוכה ה-Geektime Conference (ועידת גיקטיים) ליחס מיוחד בקרב העוסקים בתחום.
החל משנת 2012, מקיים האתר בחודש ינואר את ״טקס פרסי תעשיית ההיי-טק הישראלית״ בשם Geek Awards, אירוע סגור בו מוכרזים הדמויות והגופים הבולטים ביותר במהלך השנה החולפת ואליו מוזמנים בכירי התעשייה בישראל. באירוע מוצגים כ-15 קטגוריות שונות, בניהן: קרן ההון סיכון, האקסלרטור, המשקיע, היזם, הסטארטאפ החדש ועוד, ומתוך חמישה מועמדים בכל קטגוריה נבחר הזוכה הבולט בתחומו לאותה שנה, על פי בחירת קוראי האתר.
מעבר לאתר העברי-ישראלי, הוקם ביוני 2013 אתר בעל דומיין .com, אשר שם לעצמו כמטרה לכסות את תחום הסטרט-אפים ברמה בינלאומית ובלי דגש על מדינה מסוימת בה ממוקמת החברה הנסקרת. אתר נוסף שמפעילה החברה מאז 2016 מציע תוכן טכנולוגי רלוונטי גם בווייטנאמית.
פרט לאתר תוכן בעברית, אנגלית ווייטנאמית, מציע האתר גם פלטפורמת מיתוג מעסיק בשם Geektime Insider שמציעה סקירת משרדי חברות גדולות בהיי-טק הישראלי, ראיונות עם העובדים ומידע נוסף כמו משרות פנויות שנועד לאפשר לעוסקים בתחום להחשף לחברות מגוונות בשוק.
במהלך 2017, לאור העיסוק הגובר בתחום מטבעות מובזרים (באנגלית: Crypto-currency), השיק גיקטיים אתר צד נלווה בשם CryptoTree שמתמקד כולו בחדשות ומידע הנוגע לעולם הבלוקצ׳יין והמטבעות הקריפטוגרפיים.
האתר מבוסס על מערכת ניהול התוכן וורדפרס, פותח על ידי codeart ועוצב ואופיין על ידי Uniq UI. האתר מופעל על ידי גיקמדיה, והחל מ-2010 העורך הראשי הוא רועי לטקה. ודסק הכתבים מורכב מ-5 כתבי תוכן בעברית וצוותים נוספים באנגלית ובווייטנאמית.
תוכני האתר זמינים באפליקציה, אשר זמינה לאנדרואיד ול-iOS.
יחסי גבון–ישראל

היסטוריה

היחסים בין ישראל לבין גבון כוננו בשנת 1960, כאשר גבון הכריזה על עצמאותה, ושתי המדינות חתמו אז כל כמה הסכמים. בשנת 1962 נחתם הסכם לשיתוף פעולה טכנית ואמנת ידידות, ובשנת 1963 נחתם הסכם סחר. גבון אשר הייתה אחת ממדינות אפריקה שמדרום לסהרה, נהנתה ממשלחת של 100 מומחים וטכנאים חקלאיים כדי לסייע בפיתוח המדינה הצעירה.
בשנת 1973 לאחר מלחמת יום כיפור, תחת הלחץ של מדינות אופ"ק, ניתקה גבון את היחסים עם ישראל.
היחסים כוננו מחדש ב-29 בספטמבר 1993, וכיום נערכים המגעים דרך שגרירות ישראל בקמרון השכנה, אף על פי ששגריר ישראל הרשמי בגבון הוא עובד משרד החוץ הישראלי בירושלים.
בשנת 2011 ניסה משרד החוץ הישראלי לשכנע את גבון שלא להצביע בעד החלטה פרו-פלסטינית באו"ם. כתוצאה מכך, נציגי המדינה האפריקנית נמנעו בהצבעה.
ב-28 בנובמבר 2017 ביקר נתניהו בקניה כדי להשתתף בטקס מינוי הנשיא הנבחר מחדש, אוהורו קניאטה. במהלך ביקורו בקניה נפגש נתניהו עם עלי בונגו, נשיא גבון, ודיבר עמו על התפתחות היחסים בין שתי המדינות.
מטרופול פרסול

היסטוריה

בשנת 1842 נבנה במקום שוק עירוני מקורה. הבניין נהרס בחלקו ב-1948 כחלק מתוכנית התחדשות עירונית שלא בוצעה בפועל. ב-1947 הבניין הוסר סופית והכיכר הפכה למגרש חניה.
ב-1990 הוחלט לבנות במקום חניון תת-קרקעי שמעליו כיכר פתוחה שתשמש כשוק. במהלך ההכנות לבנייה התגלו במקום עתיקות רומיות ומוסלמיות, והעבודה הופסקה.
ב-2004 הוחלט לשוב ולפתח את הכיכר והוכרזה תחרות בין לאומית להצעות למבנה מתאים, שיתחשב בקיום העתיקות. בתחרות זכה הארכיטקט הגרמני יורגן מאיר.
הבנייה בפועל החלה ב-2005 והושלמה באפריל 2011

הקונסטרוקציה

המבנה חדשני לא רק בצורתו אלא גם בטכניקת הבניה ובחומרי הבניין. אלה נגזרו מצורתו הייחודית של המבנה ומהעובדה שאי אפשר היה לפגוע בעתיקות שמתחתיו. הפתרון היה במבנה עילי מעץ המונח על בסיסי בטון מזוין. המבנה העילי הורכב מלוחות עץ לבוד מחוברות בדבק שפותח במיוחד לצורך זה. לצורך הבניה השתמשו ב-3500 מטר מעוקב של לוחות אלו.
רונגאנו ניוני

ביוגרפיה

ניוני נולדה בזמביה, והיגרה עם משפחתה לוויילס בגיל תשע. היא בוגרת האוניברסיטה לאמנויות בלונדון.
בתחילת הקריירה הקולנועית שלה, ביימה ניוני מספר סרטים קצרים (The List, Mwansa the Great, Kuuntele), עבורם זכתה בפרסים ולשבחים מן הביקורת. הסרט הקצר הראשון שלה, The List, זכה בפרס BAFTA הוולשי לסרט הקצר הטוב ביותר. ‏Kuuntele (הקשיבי) זכה בפרס לסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי פסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2015. סרטה העלילתי הראשון באורך מלא, I Am Not a Witch, אותו ניוני כתבה וגם ביימה, נבחר להקרנה באירוע "שבועיים של במאים" של פסטיבל קאן 2017. עבור סרט זה היא זכתה בפרס הבימוי הטוב ביותר ופרס הבמאי הטוב ביותר בסרט ביכורים  בפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי 2017. היא זכתה עבורו גם בפרס BAFTA (האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה) לסרט הביכורים המצטיין ב-2018. הסרט זכה גם לשבחים בהקרנות בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים נוספים.
גוני מרדור

גוני מרדור-בירן (27 בספטמבר 1953 – 1 במאי 2016) הייתה שדרנית רדיו, מגישה וסופרת ישראלית. נחשבה כאחת המגישות הבולטות בגלי צה"ל ובקול ישראל.

ביוגרפיה

גוני מרדור נולדה בשם עגניה מרדור, בתם של לאה ומוניה מרדור, מבכירי "ההגנה" ומי ששימש כמנכ"ל הראשון של רפא"ל. 
מרדור הייתה מגישה וקריינית בגלי צה"ל. ב-1991 היא הגישה את התוכנית "ערב טוב ישראל", ב-1992 את התוכנית "707", וב-1995 את התוכנית "יש עם מי לדבר". הגישה גם את "יומן הערב". כן הגישה את התוכנית "הכל דיבורים" ברשת ב'.
בשנת 2006 הצטרפה לרדיו ללא הפסקה, והגישה את "שש בערב עם גוני מרדור" - יומן אקטואליה וחדשות לסיכום אירועי היום וב-2010 את התוכנית "חמש בערב". כמו כן כתבה במגזין את.
מלבד פועלה כשדרנית ומגישה, כתבה מרדור כמה ספרים, ובהם ספרי ילדים הקרויים על שמות בנותיה: "מלאך הקסם של דנה", שעסק בקשיי ההירדמות של ילדים, ו"ענת קיץ חורף", על העצמאות שרכשה בתה הפעוטה בהתלבשויות הבוקר.
בשנת 2002 יצא לאור ספר שירה שלה, "פרקי מסע לשום מקום", על ידי הוצאת הקבוץ המאוחד.
בעלה הראשון של מרדור היה רוני סביר, ששימש כתב בקול ישראל. לבני הזוג נולדו שתי בנות.
לאחר גירושיה, נישאה לעורך הדין שרגא בירן אך התגרשה גם ממנו.
גוני מרדור נפטרה בגיל 62 ממחלה קשה. היא הובאה למנוחות בבית העלמין בכפר שמריהו והותירה אחריה שתי בנות.
חיק אברהם

חיק אברהם הוא ניב נוצרי ויהודי קדום. הוא נזכר פעם אחת בברית החדשה ופעם אחת בתלמוד. בברית החדשה הוא מופיע במשל "האיש העשיר ואלעזר" ומשמעותו מקום קרוב לאברהם לאחר המוות, להבדיל מגיהנום. ממקור זה השתרש הניב בנצרות. 
בתלמוד הבבלי, נאמר על אדא בר אהבה: "היום יושב בחיקו של אברהם". אמירה זו פורשה, בין השאר באנציקלופדיה היהודית כמתייחסת למיתתו של אדא, אולם רש"י כתב שאם הכוונה לאמורא רב אדא בר אהבה פירוש זה אינו מתיישב עם סדר הדורות ופירש שהכוונה ליום כניסתו בבריתו של אברהם.
מוטיבים מהניב מופיעים במקורות נוספים. בספר מקבים ד' י"ג מצוטט אחרון הבנים של אלעזר ושל חנה, העומד להיות מעונה ומוצא להורג על סירובו לבגוד באמונתו, כאומר (בתרגום לעברית): "אם נסבול בעד רעיון זה יקבלו אותנו אברהם יצחק ויעקב והאבות כולם יהללו אותנו".