ברוך מרזל

ביוגרפיה

מרזל נולד בבוסטון שבארצות הברית ועלה לישראל עם משפחתו כתינוק. בגיל 20, לאחר סיום לימודיו בישיבת הסדר בימית, התגייס לצה"ל. במלחמת לבנון נלחם בגזרה המרכזית כחייל בחיל השריון והשתתף בקרבות בקרבת כביש ביירות-דמשק. בסיום שירותו הצבאי נשלח על ידי הצבא לארצות הברית כשליח הסברה וגיוס עולים ומתנדבים, במסגרת פרויקט 'שר-אל'.

פעילות פוליטית

מצעירותו היה מרזל פעיל שטח של "כך", תנועתו של הרב מאיר כהנא. כילד השתתף בפעילות התנועה, ולדבריו כהנא השתתף בחגיגת בר המצווה שלו. מרזל שימש דובר התנועה במשך קרוב לעשר שנים. כאשר נבחר כהנא בבחירות לכנסת האחת עשרה (1984), מונה מרזל למזכיר הסיעה בכנסת. בבחירות לכנסת השתים עשרה בשנת (1988) נאסר על "כך" להתמודד בנימוק שמצעה גזעני.
לאחר רצח כהנא ב־1990 התפצלה "כך" לשתי תנועות: "כהנא חי" בראשות בנימין זאב כהנא (בנו של מאיר כהנא) ו"כך", בראשות מרזל. כיו"ר התנועה ניסה לרוץ לכנסת, אך הרשימה נפסלה שוב על ידי ועדת הבחירות המרכזית ולא הורשתה להתמודד. מרזל השתייך למנהיגות התנועה עד שהתנועה הוכרזה כארגון טרור בשנת 1994 לאחר טבח מערת המכפלה.
בבחירות לכנסת השש עשרה חבר למיכאל קליינר כמספר 2 ברשימת "חירות - התנועה הלאומית". מספר גורמים ערערו על זכותו להתמודד לכנסת, עקב עברו כפעיל "כך", אך הערעור נדחה על ידי בית המשפט העליון. המפלגה קיבלה כ־36,000 קולות, כ־11 אלף קולות פחות מהנדרש על-פי אחוז החסימה, ולכן לא נכנסה לכנסת. בשנת 2004 ייסד את מפלגת חזית יהודית לאומית (המוכרת מאז 2015 בשם עוצמה יהודית), והוא עמד בראש רשימתה בבחירות לכנסת השבע עשרה, אך הרשימה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.
במסגרת מערכת הבחירות לכנסת ה-17 ובמחאה על אירועי עמונה, הכריז מרזל כי יבקר בסכנין במטרה "לבחון את הבניה הערבית הבלתי חוקית במקום". שיירתו של מרזל נבלמה על ידי משטרת ישראל במבואות העיר, והאירוע זכה להד תקשורתי.
מרזל עצמו לא התמודד בבחירות לכנסת ה-18, אך מפלגתו חברה למפלגת ארץ ישראל שלנו שהתמודדה במסגרת האיחוד הלאומי, והכניסה לכנסת את מיכאל בן ארי.
לעיתים קרובות הוא מבקר חברי כנסת, שרים, גופי שלטון ושופטים באופן חריף. במסגרת זו אף קיים הפגנות רבות נגד חברי הכנסת של מפלגות הימין - האיחוד הלאומי והמפד"ל, ששיאן היה בימי המאבק בתוכנית ההתנתקות. כמו כן הוא הגיש, ביחד עם איתמר בן גביר, מספר עתירות לבג"ץ. בשנת 2008 עתרו לבג"ץ בדרישה שיורה למשטרה לאפשר לו לקיים צעדה בעיר אום אל פחם, כפי שמתקיים מצעד הגאווה בירושלים וכפי שאנשי שמאל מפגינים בחברון. בעקבות פסיקת בג"ץ התקיימו צעדות של אנשי ימין בפאתי העיר בשנים 2009 ו-2010. הצעדות לוו בעימותים בין תושבי העיר ובין המשטרה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הצטרף כמספר 3 ברשימת עוצמה לישראל בראשות אריה אלדד ומיכאל בן ארי - רשימה משותפת למפלגת התקווה וחזית יהודית לאומית. המפלגה זכתה ל-1.76% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה שהיה 2%. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, לאחר שהרב מאיר מאזוז, מנהיגה הרוחני של מפלגת יחד בראשות אלי ישי דחה את מועמדותו של בן ארי בטענה כי הוא נוהג לעלות להר הבית, הוצב מרזל, שאינו עולה להר הבית מטעמים הלכתיים, במקום הרביעי במפלגתו של ישי, כנציג עוצמה יהודית. בפברואר 2015 החליטה ועדת הבחירות המרכזית לפסול את מועמדותו, על חודו של קול, אולם בית המשפט העליון לא אישר את החלטת הוועדה. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה הגבוה שעמד על 3.25% מהקולות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב במקום השני ברשימת "עוצמה יהודית", אך מועמדותו נפסלה בבית המשפט העליון בגין הסתה לגזענות.

מעצרים, משפטים ועתירות

הרשעתו הראשונה הייתה בגיל 17 ומאז הורשע מספר פעמים. ב-1992 היה בין מארגני המהומות בבת־ים לאחר רצח הלנה ראפ ועל כך נידון ל-8 חודשי מאסר על תנאי. באותה שנה קרא בבית משפט לפייסל חוסייני רוצח ועל כך נידון לעונש מאסר שבעקבות ערעור לבית המשפט העליון הומר לשלושה חודשי עבודות שירות. ב-1994 היה במעצר מנהלי במשך כמה חודשים לאחר טבח מערת המכפלה שביצע ברוך גולדשטיין. לאחר ששוחרר היה נתון במעצר בית מנהלי במשך שלושה חודשים. ב-23 במרץ 2000 נעצר, עם נועם פדרמן ואחרים, כאשר ביקשו למחות על פגישת האפיפיור עם הרבנים הראשיים לישראל בהיכל שלמה. הם הועמדו לדין, נמצאו זכאים ואף נפסקו להם פיצויים על הפגיעה בחירותם. ב-2003 הורשע בתקיפת שוטר בעת פינוי חוות גלעד ונידון לחודשיים וחצי עבודות שירות ולקנס על סך 5,000 ש"ח.
בשנים 2006–2008 עתר לבג"ץ, עם איתמר בן גביר, בבקשה לבטל את ההיתר לערוך את מצעד הגאווה בירושלים. העתירות נדחו.

חיים אישיים

ברוך מרזל הוא בנו של שלמה מרזל, שהיה מנהל ישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן מנהל מוסדות חורב, ויקיר ירושלים.
מרזל נשוי לשרה ואב לתשעה ילדים. הוא מתגורר עם משפחתו בשכונת אדמות ישי בתל רומיידה שבחברון.