google/wiki40b huggingface dataset:
גואל דרורי

גואל דרורי הוא צלם, ואמן רב תחומי. היה מעורב בהקמת קריית האמנות בבאר שבע בשנות השבעים, ומקים הגלריה הראשונה לצילום בישראל. יקיר העיר באר שבע.

ביוגרפיה

גואל נולד בשנת 1948 בטהרן, כשמשפחתו עזבה את עיראק ועלתה לארץ ישראל דרך איראן.
הוא מתגורר בבאר שבע משנת 1950.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים בהם למד צילום אצל דוד אולמר, שרת שרות צבאי בתחום הצילום בחיל המודיעין עד לשחרורו מצה"ל. משנת 1971 ניהל פרקטיקה פרטית בצילום טכני, צילום מדעי, תיעוד והוצאה לאור של אלבומי צילום במהלך השנים השלים לימודים והשתלמויות בתחום תקשורת ההמונים, קורסים שונים ב אגפא טכניקום-גרמניה. כמו כן למד ב"בצלאל" שני תחומים: "יחסי הגומלין בין האמנות והצילום", ו"הצילום כאמנות 1992".
גואל הוא אמן רב תחומי באומנויות ויזואליות, הוא הקים את הגלריה הראשונה לצילום בישראל, והציג עשרות תערוכות יחיד ברחבי הארץ ובעולם.
עסק בהוצאה לאור של אלבומי הצילום, ביניהם: אלבום באר שבע, אלבום דימונה, ספר לצליינים בבית-לחם, צילומי בדואים שחלקם מוצג בתערוכת קבע במוזיאון ג'ו אלון ועוד רבים.
משנת 1974 ובמשך למעלה מ-44 שנים, לימד צילום בבתי ספר תיכוניים בבאר שבע, ובמכללת קיי. במהלך שנות עבודתו בתיכון העירוני מקיף ו' בבאר שבע, הקים גואל את " המכללה לאומנויות המסך" וריכז את חטיבת לימודי טלוויזיה, צילום, קולנוע ותקשורת המונים בבית הספר.
הקים יחד עם זכריה לירז בשנות השבעים, את קריית האמנות של רחוב סמילנסקי שמשכה אליה אנשים רבים והייתה מקום הבילוי התרבותי המרכזי בבאר שבע.
בשנת 1994 הוזמן גואל על ידי סגן ראש ממשלת קזחסטן ושר המדע מר גאלים אבילסיטוב, וע"י מר בטשביץ מלס בבייף סגן שר המדע, לביקור כדי לייעץ בתחומי חינוך, תרבות, אמנות ותיירות. לאחר הביקור שבו נקשרו קשרים אמיצים הופק הסרט "יומן מסע" ונולד הרעיון לפרויקט "דרך המשי הגדולה". בשנת 1996 יצא למסע תיעוד וייעוץ בתקשורת לנשיא חבל טיגריי, באתיופיה הנשיא אטו גבריאייל על פי הזמנת ה-G.T.Z. גרמניה. ב-2005 השתתף בכנס בפריז- והיה שותף לפרויקט "חינוך לשלום" עם בתי ספר: מוריס רוול, פריז צרפת, אל-סמוך בית לחם פלסטין ומקיף ו' באר שבע ישראל. במסגרת הפרויקט הפיק טרילוגיה קולנועית על דמות האשה בכל חברה-שותפה לפרויקט על ידי תלמידי בתי הספר המשתתפים.
השתתף באופן פעיל בהפקות קולנוע וטלוויזיה במסגרות שונות כיועץ ובתפקידי הפקה שונים.
במקביל לעבודתו החינוכית, היה הבעלים של מועדון "הסמטה" ושל מועדון הקולנוע "צ'פלין" שהיו מרכז הבילוי בעיר.
לאחר קבלת העיטור "יקיר העיר באר שבע" הקים את פורום יקירי העיר והוא משמש כיו"ר הנהלת הפורום. הקים את עמותת "צלמנייה" (העמותה לצילום ותיעוד מורשת באר שבע).
במהלך שנות ה-2000 שימש גואל כאוצר של תערוכות שונות בעיר: "7 זום", "התערוכה לתולדות באר שבע 1900-2013" שהוצגה במוזיאון לתרבות האסלם ועמי המזרח (במסגד הגדול בבאר שבע), וכן הקים את "תערוכתו של גואל דרורי - תולדות באר שבע 1900-1948", המוצגת ב מתחם הקטר 70414 בבאר שבע.
נכון ל-2017, העמותה מקימה בית ייעודי שישמש כמוזיאון המצלמות של ארץ ישראל ויקרא "בית הצלמנייה". בין השאר, המקום יכיל בתוכו מוזיאון למצלמות, ארכיון עירוני, גלריה לצילום. גואל מחזיק באחד מאוספי הצלמניות הגדולים בארץ, והאוסף יהיה כלול במוזיאון. בתחילת שנת 2018 נסע לבוסטון כדי להביא למוזיאון את אוסף המצלמות של התורם מישל זילברשטין.
נשוי לאילנה לבית בקוש, אב לשניים, בן דרורי העובד ברט"ג והמלחין צח דרורי. נכון ל-2017, מתגורר ברחוב סמילנסקי, במתחם קריית האמנות, בעיר העתיקה בבאר שבע.
גיא עמיר

ביוגרפיה

עמיר נולד, גדל והתחנך בנתניה. בצה"ל שירת בחיל השריון. לאחר מכן עבר לירושלים ולמד לתואר ראשון במנהל עסקים ותקשורת באוניברסיטה העברית. לאחר שסיים את התואר החליט ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב שם פגש את חברו ולימים שותפו ליצירה, חנן סביון. השניים, יחד עם עדן הראל, שימשו כמנחי "זאפ לראשון" ב-1999. בתחילת דרכו דובב דמויות ביצירות ההנפשה "הדרדסים" ו"שלגיה ושבעת הגמדים". במקביל שיחק בסרט "כיפור" כאחת מדמויות המשנה, ובסרט "מינכן".
עמיר שיתף פעולה עם סביון בכתיבת תסריטים למספר סדרות, ב-2004 יצר וכתב את הסדרה "בלאגן" יחד עם חנן סביון, הסדרה שודרה עד 2007 עם 120 פרקים. השניים היו חברים יחד עם שחקנים נוספים במופע ההומוריסטי "החצילים". בשנים 2007–2009 יצרו וכתבו את הסדרה "בילי" לערוץ ג'טיקס. עוד כתבו את "עספור", בה גם השתתפו כדמויות ראשיות, ואת הטלנובלה "בובות". בנוסף יצר עמיר ושימש כתסריטאי ושחקן בסדרת הילדים "מה בכריש?". ב-2007 השתתף בתוכנית המתיחות "קומי קומי". בשנת 2011 שיחק גיא לצד חברו חנן סביון בפסטיגל "game on". השניים שיחקו יחד את צמד "הצרובים" ושרו שיר בשם "כל המדינה שכונה".
עמיר שיחק עבריין שברח מהכלא בעונה השנייה של סדרת הנוער "ראש גדול".
בשנת 2010 יצר יחד עם חנן סביון את סדרת הדרמה, "עספור", ששודרה בערוץ HOT3. הצלחתה הגדולה של הסדרה בעונתה הראשונה, הביאה ליצירתה של עונה נוספת. באותה שנה יצר יחד עם חנן סביון את תוכנית הקומדיה "מה בכריש?" עם ליאור כהן ועוד המשודרת בערוץ הילדים.
בשנת 2013 יצרו השניים את סדרת הדרמה "פצועים בראש" בכיכובם של תובל שפיר ואגם רודברג. כמו בעספור, גם בסדרה זו שיחקו השניים בתפקידים ראשיים. בשנת 2016 עלתה עונה נוספת של הסדרה לשידור ב-HOT.
בשנת 2016 חזרו עמיר וסביון לבמת התיאטרון. השניים כתבו ושיחקו בקומדיה "חלפון 6 - עאלק מחזמר", שעלתה בתיאטרון האינקובטור בבימויו של אריק עשת, שהיה מנהל ביה"ס למשחק ניסן נתיב ירושלים בו למדו, ומי שהיה הראשון שעודד אותם לכתוב וליצור במקביל להיותם שחקנים.
בחודש אוקטובר 2017 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "מכתוב", אותו כתבו עמיר וסביון וגם שיחקו בתפקידים הראשיים.
בחודש דצמבר 2017 עלתה לשידור בערוץ 10 הסדרה "שאטו עין כרם", אותה כתבו עמיר וסביון וגם בה שיחקו בתפקידים הראשיים. ב-2019 יצאה לאקרנים הקומדיה "מחילה", שכתבו וביימו סביון וגיא עמיר, והם מופיעים בה בתפקידים הראשיים.

חיים אישיים

עמיר נשוי לענת, ולזוג שני ילדים. עמיר הוא נכדו של חבר הכנסת לשעבר חיים כהן-מגורי.
לעמיר וחנן סביון בר בגבעתיים בשם "הפרגולה". הבר מוזכר מספר פעמים בסדרה "פצועים בראש".
גבינת קשר

גבינת קשר (בטורקית: Kaşar peyniri) היא הגבינה הנפוצה ביותר במטבח הטורקי.
הגבינה היא חצי קשה, צבעה לבן והיא עשויה מחלב בקר או עזים. מבחינת סגנון קרובה גבינת הקשר לקשקבל הבלקנית. גבינת הקשר נאכלת עם לחם, פסטה וכן משמשת בהכנת מאפה שנקרא פידה. ביוון מיוצרת גבינה דומה מחלב צאן הנקראת קסרי.
אליעזר צ'ריקובר

אליעזר צֶ'ריקוֹבֶר (23 בינואר 1868, פולטבה - 8 בינואר 1928, ירושלים) היה עסקן ציוני, מראשי התנועה הציונית ברוסיה, היה מנהל של הקרן הקיימת באימפריה הרוסית, היה המוציא לאור הרשמי של העיתון העברי העם.

ביוגרפיה

צ'ריקובר נולד ב-1868 בעיר פולטבה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), הוא נולד למשפחה חרדית, בן לחיים וחיה ריזה. הוא קיבל חינוך מסורתי ולמד עברית וספרות עברית. לאחר שהצליח לעבור בהצלחה מבחני כניסה לאוניברסיטה הוא התקבל לאוניברסיטת סנקט פטרבורג ולמד בה משפטים, אך לאחר סיום לימודיו הוא לא הורשה לעבוד במקצוע מאחר שהיה יהודי. הוא היה פעיל בחברת מרבי השכלה ופעל למען זכויותיה של השפה העברית.
ב-1921 הוא התגורר באופן זמני בלייפציג שבגרמניה.

פעילותו הציונית

אביו היה מראשוני חובבי ציון והשתתף בועידת דרוסקניק.
צ'ריקובר לאחר סיום לימודיו הוא השתקע במוסקבה, שם החל לעסוק בפעילות ציונית וציבורית. בהמשך מילא תפקידים חשובים בפעילות הציונית באימפריה הרוסית, היה עוזרו וחברו של יחיאל צ'לנוב. הוא השתתף בוועידה השביעית של ציוני רוסיה שבה הוא הרצה על פעולת הלשכה הראשית של הקרן הקיימת ברוסיה, בוועידה הוחלט למנות את צ'ריקובר ליושב ראש של הוועד הארצי של קרן הקיימת ברוסיה הוא שימש בתור יושב ראש הקרן במשך מספר שנים, הוא פעל להגדיל תרומות ולסדר של הארגון. לאחר מהפכת אוקטובר המרכז של ציונות רוסיה עבר מפטרבורג למוסקבה צ'ריקובר עמד בראש המרכז וריכז את כל הפעילות של הציונים ברוסיה בין השנים 1919–1921.
באפריל 1920 הוא נאסר עם שאר משתתפי הוועידה השמינית של ציוני רוסיה ושוחרר לאחר השתדלות.
ב-1925 הוא עלה לארץ ישראל והמשיך בפעילותו הציבורית ופעל בקרב הציונים הכלליים.

משפחתו

היה נשוי לחנה לבית חייקין (אחותו של הרב משה אביגדור חייקין). בנו אביגדור צ'ריקובר היה היסטוריון וחוקר תקופת בית שני; בנו של אביגדור, בצלאל צ'ריקובר, היה מו"ל ישראלי. 
אחיו אליהו צ'ריקובר היה חוקר יהדות מזרח אירופה.
רוברט ויזדום

ביוגרפיה

ויזדום נולד בוושינגטון די. סי., להורים ממוצא ג'מייקאני.

קריירה

בשנת 2000 שיחק בסרט "סטרפטיז באיגואנה הכחולה" לצד סנדרה או. 
הוא כיכב בשלוש העונות האחרונות של הסדרה "הסמויה" מבית HBO כהווארד "באני" קולווין. בנוסף לכך שיחק גם בסרט "Barbershop 2: Back in Business" עם אייס קיוב.
ויזדום שיחק בעונתה שלישית של סדרת הטלוויזיה "נמלטים" בתור לצ'רו, סוחר סמים פנמי ומנהיג האסירים בכלא "סונה". בשנת 2010 שיחק בסרטו של מארק רופאלו "סימפתיה למתוק". 
בנוסף, רוברט ויזדום שיחק במספר פרקים בסדרת המתח/פנטזיה "על טבעי" בעונה הרביעית בתוך המלאך אוריאל.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האזור החם" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בכיכובה של ג'וליאנה מרגוליס.
באדי ז'נט

כשחקן

בשנת 1934 החל ללמוד ב"וושינגטון וג'פרסון קולג'" שבוושינגטון, פנסילבניה. בארבע שנותיו במכללה שיחק בקבוצת הכדורסל שלה וקלע כ-12 נקודות בממוצע למשחק. בסיום לימודיו היה מורה להיסטוריה לתקופה קצרה, ולאחר מכן החל לשחק כדורסל באופן מקצועי, כשחתם בקבוצת "קליבלנד וייט הורסס" מליגת ה-NBL על חוזה עבור 25 דולר למשחק.
בשנת 1941 זכה ז'נט באליפות הראשונה שלו, במדי "דטרויט איגלס" מליגת ה-NBL. בשנת 1943 הוביל את שבויגן רדסקינס לאליפות הליגה, ובעונות 1944 ו-1945 זכה בשתי אליפויות NBL נוספות עם פורט ויין פיסטונס. בשנותיו ב-NBL נבחר ז'נט 5 פעמים לחמישיית העונה, וקלע ממוצע של 8.2 נקודות למשחק, בתקופה בה קבוצות הליגה קלעו בין 40 ל-50 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1946/1947 הוצע לז'נט לחתום בקבוצת בולטימור בולטס, והוא התנה את הצטרפותו בכך שישמש במקביל גם כמאמן הקבוצה, וכי שכרו יעמוד על 15,000 דולר לעונה. לדבריו של ז'נט, הוא הופתע כאשר בעלי הקבוצה קיבל את הצעתו, מינה אותו כמאמן-שחקן, והחתים אותו כשחקן בעל השכר הגבוה בליגה. בעונת 1947/1948, בה עברה בולטימור לליגת ה-BAA, הוביל ז'נט את קבוצתו לאליפות הליגה כמאמן הקבוצה וכאחד מכוכביה, כשקלע 10.7 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית העונה השנייה. בשתי הבאות הבאות קלע 5.4 נקודות למשחק במדי הבולטס, ובסיום עונת 1949/1950 פרש ממשחק, בגיל 32.

כמאמן

לאחר פרישתו המשיך לאמן את בולטימור עונה אחת נוספת, ובשנת 1952 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, תפקיד אותו מילא במשך 4 שנים. בעונות 1964/1965 ו-1966/1967 אימן את קבוצת בולטימור בולטס החדשה (כיום וושינגטון ויזארדס), ובעונת 1969/1970 אימן את "פיטסבורג פייפרס" מליגת ה-ABA.
בשנת 1994, 48 שנים לאחר פרישתו, הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל. בטקס הצגתו בהיכל התהילה אמר ז'נט: "נכדי קנו לי טלוויזיה עם כבלים, ואני יושב על הספה וצופה במשחקי כדורסל. אני עדיין אוהב את המשחק".
בשנת 1998 מת ז'נט בביתו שבעיר נשואה, ניו המפשייר, בגיל 80.
קלולס

עלילה

הסרט, שעלילתו מבוססת באופן חלקי על עלילת הספר אמה של ג'יין אוסטן, מספר את סיפורה של נערה עשירה מבברלי הילס בשם שר הורוביץ (אליסיה סילברסטון), שמה שמעסיק אותה לרוב אלו נושאי בגדים ואופנה. על אף שהיא מרוצה מחייה, שר מעוניינת להציג את עצמה גם כעוזרת לזולת וכבעלת אינטלקט. ביחד עם חברתה הטובה, דיון מארי דוונפורט (סטייסי דאש), המכונה בקצרה "די", היא מחליטה לעשות "מייקאובר" לנערה חדשה שמגיעה ללמוד בבית הספר שלהן, טאי פרייז'ר (בריטני מרפי). שר מחליטה גם לשדך בין שניים מהמורים בבית ספרה.
דמויות נוספות בסרט הן, מל הורוביץ (דן הדייה) אביה של שר; מורי לורנס דובאל (דונלד פייז'ון), בן זוגה של די; אמבר פרינסס מריינס (אליסה דונובן), יריבתה של שר; ג'וש לוקאס (פול ראד), אחיה-החורג-לשעבר של שר; מר הול (וואלאס שון), המורה של שר במועדון הדיבייט וגברת גייסט (טווינק קפלן), המורה להיסטוריה.

השפעות

הסרט נחשב לפורץ דרך בשל מספר סיבות. חלק נכבד מעגת הנוער המדוברת בסרט הוא תוצאה של מחקרה של הבמאית בארבע השנים בהן כתבה את התסריט. לאחר הצלחתו של הסרט, אימצו רבים את העגה שבסרט. הסרט השפיע על צופיו גם מבחינה אופנתית: סגנון הבגדים שלבשו בו הדמויות הפך גם הוא לפופולרי. מבחינה טכנולוגית, בסרט הופיעו מכשירים סלולריים חדישים וקטנים, שעד אז עוד לא הפכו לנחלת הכלל.

בתרבות

בקליפ "fancy" של איגי אזליה היא עושה אזכורים רבים לסרט.
בשנת 2019 עלה לבמות אוף ברודוויי מחזמר המבוסס על הסרט, בכיכובה של דאב קמרון בתפקיד שר הורוביץ.
את ספר ההצגה כתבה איימי הקלרינג ובוים על ידי קריסטין האנגי.
שבט אחים ואחיות

רקע

השיר הופק ביוזמת גלגלצ ויצא לאור באפריל 2019 במהלך חול המועד פסח. את המילים כתב דורון מדלי ואת הלחן הלחין עידן רייכל. המטרה המוצהרת של יוצריו הייתה ליצור איחוד בעם ואיחוי השסעים.
הפרויקט נוצר מתוך יוזמה פרטית של אשת יחסי הציבור יפעת לדר ושדרן גלגלצ סער גמזו, אליהם הצטרפה תחנת הרדיו גלגלצ. כל קטע בבתי השיר מושר בנפרד על ידי הזמרים המשתתפים בו. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של התחנה. בשיר ישנם אזכורים לטקסטים ידועים אחרים, בקטע “על מה היה ומה נהיה ואיך נפשי עוד הומייה” אזכור להמנון הלאומי של מדינת ישראל התקווה ובקטע “אדם הוא נוף מולדתו, חורט קווים בכף ידו” אזכור לטקסט של המשורר שאול טשרניחובסקי.
הקליפ לשיר בוים על ידי ארז דן. הוא מורכב מצילומי סלפי של האמנים המשתתפים בשיר היוצרים בקטעים ממנו קולאז' של אמנים. כל אמן בחר את המיקום שבו יצטלם, שיש לו משמעות מיוחדת בעיניו. בסיום הקליפ מופיע נשיא המדינה, ראובן ריבלין, המצטט את פזמון השיר.
הרווחים מן השיר ייתרמו לתוכנית סח"י – סיירת חסד ייחודית העוסקת בהעצמת נוער בסיכון.

הצלחת השיר ופרודיות

לכבוד יום העצמאות 2019 הוציאה משטרת ישראל גרסה חדשה לשיר, שבו נראים שרים, שוטרים, שוטרות ולוחמי משמר הגבול. ביולי הוציא פרויקט תגלית גרסה באנגלית של השיר בהשתתפות יותר ממאה צעירים יהודים.
ב-9 ביוני 2019 הוציא הזמר והיוצר עמירן דביר גרסת כיסוי (קאבר) חרדית לשיר, יחד עם אחיו, נגן הקלידים אריק דביר, ושוקי סלומון. כעבור כמה חודשים יצאה גרסה נוספת של השיר המבוצע על ידי 30 זמרים מהמוזיקה החסידית, ובהם בני פרידמן, איציק דדיה, מנדי ג'רופי ויוני שלמה.
ב-23 ביוני, הוציא הקומיקאי מיקי גבע פרודיה על השיר בה הוא מחקה את רוב הזמרים המקוריים מהשיר, לצד זמרים שלא הופיעו בשיר המקורי כמו אביב גפן, עמיר בניון, ישי לוי ובועז שרעבי.
הסטנדאפיסט אמירם טובים יצר פרודיה לשיר שנקראה "מלחמת אחים ואחיות". ב"ארץ נהדרת" ביצעו גרסה מיוחדת לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בהשתתפות חיקויי הפוליטיקאים המופיעים בתוכנית.
השיר הפך לפופולרי מאוד במסיבות סיום בגני ילדים ובבתי ספר.
אביבה אורשלום

אביבה אורשלום (אוגוסט 1932 - 23 בנובמבר 2008) הייתה ציירת, משוררת, פילוסופית, מורה רוחנית, מתרגמת ואשת חינוך ישראלית. למדה ולימדה קבלה ומסורת יהודית בתל אביב, והייתה המפקחת על לימודי האמנות בבתי-הספר באזור המרכז.

ביוגרפיה

אורשלום נולדה בבולגריה. בתקופת ילדותה בבולגריה פגשה את המורה פטר דנוב והתעניינה מאוד בפעילות האחווה הלבנה האוניברסלית בבולגריה. בתחילת שנות ה-60 למדה אמנות בפריז, שם פגשה את אומרם מיכאל איבנהוב, תלמידו של דנוב, והייתה לתלמידתו, עד שחלתה במחלה קשה בסוף שנות ה-80 ועזבה את תנועתו.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פגשה את ליאור ייני ונישאה לו. הם הוציאו תקליטים רבים בשירה ומוזיקה מקוריים, וניהלו יחדיו את "המרכז לטיפוח הזרם ההרמוני" ואת "תיאטרון השמש". אביבה נתנה הרצאות על נושא הצבעים בציור וברוחניות, שכללו הקשרים למסורת ולקבלה היהודית. היא כתבה את השירים וליאור ייני הלחין אותם. השירים המזכירים את שמו של מיכאל, הם שירי הערכה והוקרה למורה אומרם מיכאל איבנהוב. לשניים היו תלמידים רבים בשנות ה-70. מאוחר יותר עזבו את הארץ בשל חובות כספיים. הם התגרשו ושבו לגור בישראל. 
אביבה  ששלטה בשפות עברית, בולגרית, צרפתית על בוריין, ובאנגלית, הוציאה לאור בעברית ספרים לילדים, ספרי שירה, ספרי הגות ואת הספר "המדיטציה" מאת המורה אומרם מיכאל איבנהוב אותו תרגמה מצרפתית בשנת 1972 בהוצאה עצמית. ציוריה ויצירותיה של אביבה אורשלום הוצגו בתערוכות באירופה ובישראל בשנים 1977-1983, יחד עם יצירות וציורי אמה אורטה. רבים מציוריה עסקו בטבע ובפרחים. הם צוירו באור בוהק וזוהר, המעורר חשיבה מדיטאטיבית.
בשנת 2011, לאחר מותה, הוקם לזכרה הקדש, במסגרתו הוענקו מלגות הצטיינות לתלמידים במחלקת הקומפוזיציה בקונסרבטוריון העירוני "אקדמא" בעיר אשדוד, ואלו הלחינו משיריה ומכתביה. במסגרת ההקדש התקיימו שלושה אירועים לזכרה.
TeenNick

היסטוריה

הערוץ נוסד בארצות הברית בשנת 2001.

ערוץ TeenNick בישראל

הערוץ בישראל נפתח לראשונה בשנת 2015 ב-HOT כערוץ זמני ולאחר מספר חודשים הערוץ נסגר.
בפברואר 2017 הערוץ עלה ב-yes ושידר את הספיישל ״גאיה ודר עושות מסיבה״ עם פתיחת הערוץ (אפיק 94) בנוסף הערוץ שידר: ויקטוריוס, מכשפות, הסוכן הנרי, iCarly, זואי 101, משפחת רעם, אני פרנקי, בית אנוביס ונוספים.
בנובמבר 2017 הערוץ עלה ב-HOT
ושידר את העונה השנייה של "נעלמים" עם פתיחת הערוץ (אפיק 81). החלק השני של העונה השנייה עלה ב-11 בפברואר של אותה שנה.
בדצמבר 2017 עלתה "טין ניק סטנדאפ שואו" תוכנית חדשה שבה כוכבי נוער המנחים את התוכנית מעלים סדנאפסים ובסוף התוכנית גם עושים.
במרץ 2018 עלתה "הכי כיף פה" תוכנית אירוח בהנחיית יעל שפיר שמארחת מפורסמים רבים וכוכבי סדרת נוער וילדים בערוץ טין ניק וניקלודיאון,
באותו חודש עלתה העונה השנייה של "כדברא" דרמת פנטזיה לנוער מצליחה המשודרת רק ב-yes ובסוף החודש עלתה "בלאגניקס" תוכנית מתיחות שתפקידה למתוח בני נוער וכוכבים.
באפריל 2018 עלתה העונה השלישית והאחרונה של "שכונה" סדרת הדרמה לנוער המצליחה המשודרת לצופי "HOT". ובנוסף גם ספיישל עצמאות עם כוכבת הרשת- קים אור אזולי.
ביוני 2018 פורסמו סדרות הנוער החדשות שיעלו בערוץ "פוראבר"- סדרת נוער מוזיקלית חדשה שיצר אורי גרוס ותעלה במהלך השנה הבאה לצופי HOT, "הקובורטס"
בנוסף גם תעלה השלישית והאחרונה של סדרת הפנטזיה לנוער "כדברא" (yes), ול"נעלמים" עונה שלישית וסרט קולנוע (HOT).
תפאר ענק

תיאור

תפאר ענק הוא המין הגדול ביותר ממשפחת השפתוניים. הזכרים מגיעים לאורך של כשני מטרים והנקבות מגיעות לאורך של כמטר אחד. גופו פחוס וגבוה, בעל שפתיים עבות ובשרניות, גבנון המופיע מעל העיניים שגדל עם ההתבגרות. הזכרים בעיקר בצבעי ירוק-תכלת-כחול בוהקים ואילו הנקבות בעלות צבע אדום-כתום בחלקן העליון וכתום-לבן בחלקן התחתון. התפאר הענק הגדול ביותר שתועד עד היום הגיע לאורך של 2.29 מטרים ולמשקל של 190.5 ק"ג.

אקולוגיה

המין נפוץ בעיקר במדרונות תלולים של שוניות אלמוגים בעומק 1 עד 100 מטרים. הפרטים הצעירים מעדיפים אזורים סבוכים באצות ואילו הבוגרים מעדיפים שטחים פתוחים בשוניות. הם טורפים אופורטוניסטים הניזונים מרכיכות, סרטנים ובעיקר מחלזונות, דגים וקווצי עור. נוסף לכך, הם טורפים של מספר בעלי חיים רעילים כמו: ארנבת ים (Aplysiomorpha), קופסינוניים (Ostraciidae) וכוכבן קוצני. לרוב המין חי בזוגות של זכר ונקבה או בקבוצות של 2-7 פרטים.

רבייה

הדג מגיע לבגרות מינית בגיל 5-7. אורך חיי הזכרים הוא כ-25 שנה ושל הנקבות הוא כ-30 שנה. הוא בעל חיים דיכוגומי הרמפרודיטי כאשר חברי האוכלוסייה הופכים לזכרים בסביבות גיל 9. הגורמים השולטים בעיתוי שינוי המין אינם ידועים. הם משריצים בתחתית שונית האלמוגים בזמנים קבועים.
בטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו

ביוגרפיה

בטילדיס נולדה בדסאו ב-29 בדצמבר 1837, לפרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק.
ב-30 במאי 1862 התחתנה בטילדיס עם וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה, בנו של גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה, ממנו נולדו לה 8 ילדים. ב-10 בפברואר 1902 מתה בטילדיס בטירת נאכוד, והיא בת 64 שנים.
דורותי דאגלס צ'יימברס

תולדות חייה

נולדה באילינג. בשנת 1900 הופיעה בווימבלדון ושלוש שנים לאחר מכן ניצחה במשחק הגמר את את'ל תומפסון. היא הגנה על תארה גם שנה לאחר מכן, מול שרלוט קופר סטרי. ב-1905 הפסידה במשחק הגמר למיי סטן בונדי וב-1906 שבה וזכתה בגמר וימבלדון. ב-1907 נישאה לרוברט למברט צ'יימברס. ב-1908 זכתה בגמר האולימפי בלונדון מול דורה בות'בי. בשנת 1910 כתבה את ספרה Tennis for Ladies ("טניס לנשים") שהיה מדריך מצולם ללימוד טניס לנשים. ב-1911 ניצחה את בות'בי בגמר וימבלדון 6–0, 6–0. היה זה משחק גמר הנשים היחיד בגראנד סלאם שנוצח בלי שהמפסידה תשיג ולו משחקון אחד, עד לגמר אליפות צרפת הפתוחה ב-1988 בו ניצחה שטפי גראף.
בשנת 1919 הגיעה לגמר וימבלדון מול סוזן לנגלן. משחק הגמר היה הארוך ביותר עד אז, הוא ארך 44 משחקונים צמודים לפני שצ'יימברס נוצחה 8–10, 6–4, 9–7. באותה שנה הגיעה גם לגמר הזוגות וגם לגמר הזוגות המעורבים. היא הופיעה בגמר הזוגות גם ב-1920 ואז פסקה כמעט ממשחקי בודד והמשיכה במשחקי זוגות בלבד. עם זאת, הגיעה לרבע הגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ב-1925. בשנים 1924–1926 הייתה קפטנית נבחרת בריטניה לגביע וייטמן (Wightman Cup). ב-1928 פנתה לקריירה של מאמנת.

הישגים

באליפות וימבלדון
ולנטינה מטוויינקו

נעורים, לימודים וקריירה בקומסומול

מטוויינקו נולדה ב־7 באפריל 1949 בעיירה שפטיבקה (Шепетівка) במחוז חמלניצקי שבאוקראינה (אז חלק מברית המועצות). שם נעוריה היה טיוטינה (Тютина). בשנת 1967 עברה ללנינגרד.
בשנת 1972 סיימה את הלימודים במכון לכימיה ורוקחות של לנינגרד והחלה בפעילות ציבורית כאשר החזיקה מספר תפקידים בכירים בתנועת הקומסומול בעיר ובמחוז לנינגרד. משנת 1984 עד 1986 הייתה מזכירת המפלגה הקומוניסטית הסובייטית של אזור קרסנוגברדייסקי. בשנת 1985 סיימה את הלימודים באקדמיה למדעי החברה של הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בין השנים 1986 - 1989 כיהנה כסגנית יושב ראש לענייני תרבות וחינוך של הוועדה המבצעת של מועצת צירי העם של לנינגרד. בשנת 1989 נבחרה למועצה העליונה של ברית המועצות וכיהנה בתפקיד יושבת ראש הוועדה לענייני נשים ומשפחה.
בשנת 1991 סיימה קורס השתלמות לדיפלומטים בכירים של האקדמיה של משרד החוץ של ברית המועצות.

קריירה דיפלומטית

בשנים 1991–1994 – שגרירת ברית המועצות (מ־1992 - שגרירת רוסיה) במלטה, ובשנים 1994 - 1995 – שגרירה לעניינים מיוחדים.
בשנים 1995–1997 עבדה במשרד החוץ של רוסיה כאחראית על קשרים עם מחוזות רוסיה, פרלמנטים וארגונים ציבוריים.
בשנים 1997–1998 כיהנה כשגרירת רוסיה ביוון.

סגנית ראש הממשלה ומושלת סנקט פטרבורג

מספטמבר 1998 כיהנה כסגנית ראש הממשלה בממשלתו של יבגני פרימקוב. המשיכה בתפקיד גם תחת ראשי הממשלה סרגיי סטפשין, ולדימיר פוטין ומיכאיל קסיאנוב.
במרץ 2003 מונתה לנציגת הנשיא במחוז הפדרלי הצפון-מערבי, הכולל את סנקט פטרבורג. באוקטובר זכתה בבחירות לתפקיד מושלת סנקט פטרבורג (ראש עיריית סנקט פטרבורג נקרא "מושל", כי לעיר יש מעמד של מחוז). לאחר ביטול הבחירות לתפקידי מושל ברוסיה, מונתה מחדש לתפקיד על ידי הנשיא ולדימיר פוטין והייתה למושלת אישה היחידה ברוסיה.

העברתה למועצת הפדרציה של רוסיה

ביוני 2011, הנשיא דמיטרי מדבדב כינס כמה מושלים ונשיאי רפובליקות בשלטון המקומי ברוסיה, ולצד תביעתו לחיזוק הפרלמנט הפדרלי - מועצת הפדרציה של רוסיה, הוא ביקש מהם להציע מועמד ראוי לכהן כיו"ר מועצת הפדרציה של רוסיה, מאחר שהיו"ר האחרון, סרגיי מירונוב, פוטר בשל מאבקים פוליטיים בין מפלגות השלטון לקראת הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2011. כולם הציעו פה אחד את מושלת סנקט פטרבורג, ולנטינה מטוויינקו. מדבדב מצדו ציין לחיוב את מועמדותה ואמר כי הוא שוקל בחיוב להיענות להצעה המעניינת. ב-21 באוגוסט 2011 היא נבחרה ברוב גדול בבחירות המוניציפליות בסנקט פטרבורג ומפלגת השלטון רוסיה המאוחדת קידמה את מועמדותה כחברת מועצת הפדרציה של רוסיה מטעם המחוז המוניציפלי פטרובסקי והמחוז המוניציפלי קראסננקאיה רצ'קה בסנקט פטרבורג. לאחר היוודע דבר ניצחונה בבחירות היא הפכה לסנאטורית מועצת הפדרציה של רוסיה מטעם מחוזות אלה והיא הגישה את התפטרותה מתפקיד המושלת לנשיא רוסיה, שמיהר למנות ממלא מקום עד לבחירות לממשלת העיר, זאת כצעד לקראת מינויה ליושבת ראש מועצת הפדרציה של רוסיה. ב-31 באוגוסט הייתה לחברה במועצת הפדרציה מטעם ממשלת סנקט פטרבורג.
ב-21 בספטמבר אותה שנה נבחרה ברוב של 140 מול 1 לתפקיד יושבת ראש מועצת הפדרציה של רוסיה והייתה לאישה הראשונה בתולדות רוסיה העומדת בראש הבית העליון בפרלמנט הרוסי.
מסדרון וזארי

מסדרון וזארי (באיטלקית: Corridoio Vasariano) הוא מעבר על-קרקעי סגור בעיר פירנצה. המסדרון מחבר בין פאלאצו וקיו לפאלאצו פיטי דרך גלריית אופיצי ומעבר לארנו על גשר פונטה וקיו. המסדרון הוקם על ידי ג'ורג'ו וזארי ב-1564 לפי הזמנתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה, שביקש לנוע בין ארמונותיו ומבני השלטון מבלי לצאת לרחובות העיר.

מסלול המסדרון ומבנהו

המסדרון יוצא מצדו הדרומי של פאלאצו וקיו, עובר בגשר קטן מעל הרחוב ונכנס לגלריית אופיצי, שם הוא מתקדם בתוך הבניין ויוצא מצדו הדרומי אל גדת הארנו. המסדרון עובר מערבה לאורך גדתו הצפונית של הנהר על גבי ארקדה שקומתה התחתונה מהווה טיילת וחוצה אותו כקומה שנייה מעל הפונטה וקיו. אז מתפתל המסדרון ברובע שמדרום לארנו (Oltrarno), תוך שהוא עוקף את מגדל מנלי (Torre dei Mannelli) שמשפחת מנלי, שהיה בבעלותה, סירבה להסירו לצורך הקמת המסדרון, ונכנס לארמון פיטי דרך גני בובולי. אורך המסדרון פחות מקילומטר. 
המסדרון בנוי בפשטות, מטויח בגוון בהיר, וגגו מחופה ברעפים. במסדרון קבועים לאורכו חלונות קטנים בגודל זהה.
בצדו הדרומי של הארנו עובד המסדרון בצמוד לכנסיית סנטה פליציה. במקום זה דופן המסדרון הפונה אל תוך הכנסייה הופכת למרפסת מחופה בסורג ברזל. הדבר איפשר למשפחת הדוכס להשתתף בטקסים בכנסייה מן המרפסת, מבלי להתערב בהמון.
ב-1595 הוארך המסדרון דרך גני בובולי על מנת לקשר את הארמון למצודת בלוודרה.

היסטוריה

בניית המסדרון ארכה חמישה חודשים. קוזימו דה מדיצ'י, שצבר אויבים רבים מבית ומחוץ, חשש לעבור בקרב המון העם ברחוב וביקש דרך מעבר בטוחה ופרטית. בעקבות הקמת המסדרון מעל גשר פונטה וקיו, חוסל שוק הקצבים ששכן שם והיווה מפגע תברואתי. במקומו הוכנסו לחנויות שעל הגשר סדנאות צורפים. 
ב-1939 הורחבו חלונות המסדרון המערביים במסדרון שמעל הפונטה וקיו בהוראתו של מוסוליני, לקראת ביקורו של היטלר בעיר. מאוחר יותר, עם כיבוש איטליה על ידי גרמניה ב-1944, הורה היטלר מפורשות לכוחותיו להרוס את כל גשרי הארנו אך להותיר את הפונטה וקיו על כנו. באוגוסט 1944 שימש המסדרון למעבר של פרטיזנים בין צפון העיר, שהייתה בשלטון פשיסטי, לדרומה, שהוחזק על ידי בעלות הברית.
חלקו של המסדרון העובר בתוך האופיצי משמש כגלריה להצגת דיוקנאות, חלקיו האחרים נמצאים גם הם ברשות הנהלת גלריית אופיצי והם סגורים לציבור הרחב.