google/wiki40b huggingface dataset:
YES-2 (לוויין)

תוכנית Young Engineers Satellite

תוכנית YES מאפשרת לצעירים אירופים הלומדים לתארים בתחום הנדסת חלל, פיזיקה, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל ועוד להציע הצעות ללוויין מחקר. ההצעה הזוכה ממומנת על ידי סוכנות החלל האירופית, והמהנדסים הצעירים זוכים להזדמנות יוצאת דופן להשתתף בפיתוח ובבנייה של לוויין.

מטרות הלוויין YES 2

במסגרת פרויקט YES-2, הפרויקט השני מסוגו, נבחרה הצעה לפיתוח מנגנון שיוכל להוריד עצם מהחלל אל כדור-הארץ בלא צורך במנועים רקטיים לתמרון. הרעיון מבוסס על מה שמכונה Tether, כלומר חוט או כבל. הרעיון של הסטודנטים והמהנדסים הצעירים הוא לפרוש חוט באורך 30 ק"מ, ולהניח ללוויין הקטן שבנו להשתרך אחר הלוויין הגדול שאליו היה מחובר בתחילת המשימה. עם הזמן, ולמרות הריק הכמעט מוחלט השורר בגובה של כמה מאות קילומטרים, ייווצר גרר שייצור מתיחות בכבל ויביא להאטת תנועתו של הלוויין הקטן. או-אז ינותק החיבור אל הלוויין הגדול, והלוויין הקטן יחל בחדירה לאטמוספירה, במועד ובמקום מוגדרים היטב, על מנת להביאו לנחיתה על פני כדור-הארץ.
החוט שייפרש בין הלוויינים יהיה ארוך מאוד, אך דק – עוביו כחצי מ"מ בלבד. חישובים מראים כי בתנאי חשכה, ניתן יהיה להבחין בו בעין בלתי מזוינת .
מעבר ליוזמה החינוכית, לפרויקט (המעסיק למעלה מ-500 מהנדסים צעירים מכל רחבי אירופה) שתי מטרות נוספות: לחשוף את ההזדמנויות של שוק העבודה הקשור לתחום החלל, וכן להדגים טכנולוגיות חדשות.

יישומי כבלים בחלל

החוט שייפרש יהיה הארוך ביותר שנוסה אי-פעם, ותהיה זו הפעם הראשונה שבה ישתמשו לצורך זה בחוט לקישור בין לוויינים, שיביא להחזרת אחד מהם לכדור-הארץ. יש לכך חשיבות עצומה – שכן אם תוכח ישימות העיקרון, מערכות כאלה יוכלו לשמש להורדת לוויינים מהחלל עם סיום משימתם, ולהקטין מטרדי פסולת חלל בגבהים הנמוכים של המסלולים – שהם גם הצפופים ביותר.
יישום נוסף של הורדת מטען מהחלל לקרקע באמצעות חוטים יכול להיות הורדת מטענים וניסויים מתחנת החלל הבינלאומית.

שיגור הלוויין והחזרת תא הניסוי

הלוויין YES-2 ישוגר לחלל כשהוא מחובר ללוויין מחקר רוסי בשם FOTON. השיגור התקיים ב-14.9.2007 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. הלוויין אמור לשהות בחלל כשבועיים בטרם ישחרר את הכבל ויוריד את תא החזרה לכדור הארץ.
ישיבת התפוצות

תולדות הישיבה ואופייה

הרב גולדשטיין, (יליד 1930), בוגר ישיבות 'חפץ חיים' ולייקווד בארצות הברית, הקים את הישיבה בשנת תשכ"ה. היא שכנה תחילה בעזרת נשים של ישיבת ישיבת חברון כנסת ישראל, בשכונת גאולה, ובהמשך עברה למתחם בית היתומים דיסקין. הייתה זו הישיבה הראשונה שנועדה לתלמידי ישיבות בני חו"ל. בשנת התשכ"ח - 1968 ,לאחר ניסיון קצר של השתכנות בבית כנסת הרמב"ן ברובע היהודי, עברה הישיבה להר ציון, ביוזמת מנכ"ל משרד הדתות שמואל זנוויל כהנא. הישיבה השתכנה במבנה ששימש כבית כנסת. מתחת מבנה זה היה ממוקם מרתף השואה.
הישיבה הוקמה עבור חוזרים בתשובה וכמה מהבולטים בהם בשנות השבעים למדו בה. רבים מהלומדים בשנים הראשונות היו ילדי פרחים. הרב גולדשטיין הוביל אווירה ששילבה ערכים אוניברסליים כדוגמת "Peace & love" עם מחויבות לעולם הערכים היהודי ולימוד התורה. הישיבה עודדה מעורבות של תלמידיה בתחומים כמו מוזיקה וקולנוע. אופי זה משך אליה שחקנים, אמנים ואנשי רוח. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, פעלה בישיבה להקת ישיבת התפוצות , מחלוצות ז'אנר הרוק היהודי. הלהקה קיימה מדי מוצאי שבת מסיבות מלווה מלכה רבות משתתפים בקבר דוד.
בין רבני הישיבה בעבר נתן למנות את הרב שרגא פייבל פרנק, רבה של שכונת ימין משה.
לישיבה קשר הדוק עם היישוב מיצד: רבים מתלמידי הישיבה מגיעים משם מדי יום, ובני משפחת גולדשטיין, המתגוררים ביישוב, נושאים תפקידים בישיבה. ביישוב אף פעלה שלוחה של הישיבה. שלוחות נוספות פעלו בפקיעין ובמתחם מערת אליהו הנביא בחיפה].
מינהל מקרקעי ישראל תבע בבית המשפט את פינוייה של הישיבה מן אחד המבנים שבה הישיבה שוכנת בטענה שהיא פלשה למקום. בית משפט השלום בירושלים דחה בשנת 2012 "צו סילוק פולש" שהגיש המינהל וקבע כי על התביעה להתנהל בהליך משפטי רגיל.
לישיבה נוכחות בתרבות הישראלית. הספר "אל תוך האש" של יאיר דרעי מתרחש ברובו בישיבה ובסביבתה וגיבור העלילה הוא תלמיד בישיבה. גם הרומן "החצי השני של הלילה" של שפרה קורנפלד, שהוריה היו קשורים לישיבה, מתרחש ברובו בסביבתה של הישיבה בשנות השבעים. כמה קטעי סרטים ותוכניות טלוויזיה הוסרטו בישיבה, בהם הסרט "הגונב מגנב פטור" וסדרות הטלוויזיה "פעם בחיים" ו"בני ערובה"].
כמו כן הוסרט במתחם הישיבה הסרט "סיפור אחר" של אבי נשר.
בובי פילס

קריירת מכללות

פילס נולד בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה, ובשנת 1987 החל ללמוד באוניברסיטת סאות'רן המקומית. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, במהלכה שיתף פעולה עם הרכז אייברי ג'ונסון, שותף בכ-7 דקות למשחק בלבד. בעונה העוקבת נכנס לרוטציית הקבוצה וקלע 13.5 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת 1989/1990 כבר הפך לשחקן המוביל של האוניברסיטה, כשקלע 20.1 נקודות למשחק. בעונתו הרביעית והאחרונה בבאטון רוז' הוביל את כל שחקני ליגת המכללות עם 4.4 שלשות בממוצע למשחק, וקלע משיא קריירה של 28.4 נקודות למשחק (חמישי בליגת המכללות).

סו פולס סקייפורס

בדראפט ה-NBA‏ 1991 נלקח פילס על ידי קבוצת מילווקי באקס בבחירה ה-45, אך כחצי שנה לאחר הדראפט, בדצמבר 1991, שוחרר מהקבוצה בטרם שיחק במדיה. משלא קיבל הצעת חוזה מאף קבוצת NBA, חתם בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת ה-CBA.

קליבלנד קאבלירס

לקראת סיום עונת 1991/1992 חתם על חוזה בקליבלנד קאבלירס, אשר סיימה את העונה עם המאזן השני בטיבו בליגה, 57–25. עד סיום אותה עונה, ובעונה שלאחריה, מיעט פילס לקבל דקות משחק ותרם כ-3 נקודות למשחק בלבד, אך בעונת 1993/1994, עם מינויו של מייק פראטלו למאמן הקאבלירס, הפך לחלק אינטגרלי מחמישיית הקבוצה. בארבע העונות הבאות ביסס עצמו כאחד משחקני ההגנה הבולטים בליגה, וקלע כ-11.6 נקודות בממוצע למשחק עבור הקאבלירס. ב-30 בדצמבר 1995 קלע שיא קריירה של 43 נקודות במשחק קבוצתו מול פורטלנד טרייל בלייזרס.

שארלוט הורנטס

לקראת עונת 1997/1998 חתם על חוזה לחמש עונות בשארלוט הורנטס. בתקופתו בשארלוט המשיך להציג יכולת סולידית כשחקן חמישייה, עם 12.3 נקודות בממוצע למשחק.

מותו

ב-12 בינואר 2000, בזמן ששיחק עבור שארלוט הורנטס, נהרג פילס בתאונת דרכים בעיר שארלוט. מתחקיר האירוע עלה כי פילס נהג במהירות של מעל 160 קילומטר לשעה בכביש בו חלה הגבלת מהירות של כ-70 קמ"ש, מאחורי רכבו של חברו לקבוצה דייוויד וסלי שנהג אף הוא במהירות מופרזת. במהלך הנסיעה איבד פילס שליטה על רכב הפורשה שלו, אשר סטה אל נתיב התנועה שבכיוון ההפוך והתנגש בשני רכבים. מותו של פילס נקבע במקום התאונה. דו"ח התאונה קבע כי נהיגתם של פילס ושל וסלי הייתה "בלתי יציבה, פזיזה, רשלנית ואף תוקפנית", והועלתה השערה כי השניים התחרו ביניהם. בתחילה הואשם וסלי בכך שלקח חלק ב"תחרות נהיגה", אך לבסוף הורשע בגין "נהיגה רשלנית" בלבד.
ב-9 בפברואר 2000 הופרשה גופייתו של פילס עם המספר "13" לתקרת אולמה הביתי של שארלוט הורנטס, במהלך משחק מול קבוצתו הקודמת – קליבלנד קאבלירס.
אח"י תרשיש (סער 4)

ניסוי הנחתת מסוק

אח"י תרשיש הייתה הראשונה לבצע ניסוי הנחתת מסוקים. בשנת 1978 הותקן בירכתי הספינה מנחת במקום תותח 76 מ"מ. נעשו ניסויי הנחתה עם מסוק בל 205 ביום ובלילה.

פעילות נגד מחבלים

באותה תקופה נעשו פעולות רבות למניעת הברחות נשק מהים. אח"י תרשיש יחד עם ספינת דבור תקפו סירת מחבלים והשמידו אותה בדרכה לחופי ישראל.

מעבר בתעלת סואץ

אח"י תרשיש הייתה ספינת הטילים הראשונה שעברה בתעלת סואץ. המעבר היה בדצמבר 1979, בחג החנוכה. אורח הכבוד היה מפקד חיל הים, ולהפלגה הצטרפו מפקד בסיס חיפה ומפקד שייטת ספינות הטילים. הספינה התקבלה בנמל פורט סעיד בארוח של מפקד בסיס חיל הים המצרי שם. באותו לילה הודלק בספינה נר חמישי של חנוכה שצוין בחנוכיה מוארת על תורן הספינה.
הנתב המצרי הודיע שמהירות השייט בתעלת סואץ נדרשת להיות 7 קשר. הפקת מהירות נמוכה כזאת מחייבת הפעלת מנועים לסירוגין מה שעלול לגרום לתקלות. מפקד הספינה ישעיהו פטוקה סגר את מד המהירות ועבר את התעלה במהירות ממוצעת כפולה. פרט לכך שמנוע אחד התקלקל בדרך ההפלגה עברה בלא אירועים מיוחדים.

שירות נוסף

הספינה סיימה את תפקידיה בחיל הים בשנת 1995. היא נמכרה לצ'ילה בשנת 1997, ושירתה בשם LM PAPUDO, על שם קרב ימי שנערך בשנת 1865 בין צ'ילה לאימפריה הספרדית. בשנת 2008 נגרטה.
דאליבור סטבנוביץ'

קריירה

סטבנוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה אך הוא לא זכה להגיע לקבוצה הבוגרת. בגיל 18 חתם בדומז'אלה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון עלה בעיקר כמחליף, אך בעונת 2004/2005 רשם את עונת הפריצה שלו עם 11 שערים ב-26 הופעות. בינואר 2006 חתם בריאל סוסיאדד תמורת מיליון אירו. בעונתו הראשונה במועדון רשם 15 הופעות, אך בשתי העונות שלאחר מכן החלה ירידה במעמדו ובינואר 2008 הושאל לדפורטיבו אלאבס. בקיץ 2008 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל אך לא עלה על הציפיות ושוחרר מהמועדון. בינואר 2009 חתם בויטסה ארנהם עד לסיום העונה עם אופציה לשנתיים נוספות, ובתום העונה החליטה ויטסה לממש עליו את האופציה. בקיץ 2011 חתם בווהלין לוצק מליגת העל האוקראינית. בינואר 2012 חתם בשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית עימה זכה באליפות ראשונה בקריירה. בקיץ 2014 חתם בטורפדו מוסקבה וכעבור עונה חתם במורדוביה סרנסק.
ב-28 בפברואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות נגד קפריסין שנגמר בניצחון 0-1. ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סטבנוביץ' נכלל בסגל הנבחר לקראת מונדיאל 2010.
מנטוס

מנטוס הוא ממתק המשווק ברחבי העולם. את המנטוס פיתחה חברת Van Melle בהולנד בשנת 1950, וזהו המוצר המוביל שלה. המנטוס משווק בעיקר בצורת גליל, אך גם בקופסאות. בכל גליל ישנן 14 סוכריות, למעט סדרת "Sour Mix" (טעמים חמוצים משולבים) בה יש 11 סוכריות.

טעמים

המנטוס בעל מספר טעמים רב, אך לא כל הטעמים משווקים בכל המדינות, ולפיכך, רבים מן הטעמים מוגבלים לארץ אחת בלבד. בין הטעמים של מנטוס ניתן למצוא את הטעמים: תות, תפוח, תפוז, לימון, קינמון, ענבים, ענבים משולבים, צימוקים, אבטיח, אשכולית, אפרסק, בננה, פטל, דובדבן, מנגו, מלון, שזיף, מנטה, ספיר מנטה, פפרמינט מרענן נשימה, עשבים, יוגורט תות, תותי פרוטי, אננס, קולה, יוגורט לימון, דומדמנית, ליקריץ, שוקולד (בוטל בגלל קשיים כלכלים), פירות (המכיל בתוכו את טעם התות, התפוז הלימון והדובדבן), פירות יער (המכיל בתוכו את טעם התות, הענבים והדובדבן), פירות טרופיים (המכיל בתוכו את טעם התפוז, האבטיח והאננס) ו-Sour Mix (המכיל בתוכו את טעם התפוח, הענבים והלימון).
סטפן דה מיסטורה

סטפן דה מיסטורה (Staffan de Mistura; נולד ב-25 בינואר 1947) הוא מדינאי ודיפלומט איטלקי אשר כיהן במספר רב של תפקידים בינלאומיים מטעם האו"ם וארגוניו. כיום (2017) הוא משמש כשליח מיוחד מטעם מזכ"ל האו"ם והליגה הערבית לסוריה.

ביוגרפיה

דה מיסטורה נולד בשוודיה, בן לאם שוודית ולאב איטלקי. משפחת האב נמלטה מדלמטיה בשלהי מלחמת העולם השנייה.
ב-1971 החל דה מיסטורה לעבוד בשירות ארגון האו"ם. בתחילת דרכו שם היה עד למותו של ילד שנורה על ידי צלף בקפריסין המחולקת. חוויה טראומטית זו הניעה אותו לדבריו להקדיש את חייו לניסיון להביא לסיום קונפליקטים בדרכי שלום.
עד 1987 עבד דה מיסטורה בארגון האו"ם למזון וחקלאות ומילא שליחויות הומניטריות ביוגוסלביה, סודאן, צ'אד, אתיופיה, וייטנאם ולאוס. בהמשך היה מנהל הפעולות של ארגון המזון והחקלאות. מ-1988 עד 1991 שימש בתפקיד בכיר במשרד התיאום של האו"ם באפגניסטן. בהמשך שימש כמנהל אגף יחסי הציבור של ארגון יוניצף ושימש כנציג הארגון בסומליה. ב-1997 שימש תקופה קצרה כמתאם ההומניטרי של האו"ם בעיראק. ב-1999 שימש כיועץ מיוחד לנציב האו"ם לפליטים בקוסובו. לאחר מכן ניהל את פעולות האו"ם באזור מיטרוביצה בקוסובו. לאחר מכן שימש עד 2001 כמנהל מרכז המידע של האו"ם ברומא.
מ-2001 עד 2004 שימש כשליח מיוחד מטעם מזכ"ל האו"ם בדרום לבנון, שם ניהל בהצלחה מבצע לפינוי מוקשים. לאחר מכן שימש כסגן השליח המיוחד של מזכ"ל האו"ם בעיראק וב-2007 מונה לשליח המיוחד בעיראק (לאחר שניהל את מכללת המטה של האו"ם בטורינו שבאיטליה) וכיהן בתפקיד עד 2009. אחר כך מונה לסגן מנהל קשרי החוץ של תוכנית המזון של האו"ם. ב-2010 מונה לשליחו המיוחד של מזכ"ל האו"ם באפגניסטן ולראש משלחת הסיוע של האו"ם במדינה.
ב-2011 מונה דה מיסטורה לתת-שר החוץ של איטליה בממשלתו של מריו מונטי. במסגרת זאת הופקד ב-2012 על יישוב סכסוך שפרץ בין איטליה לבין הודו, לאחר ששני חיילים איטלקים שהוצבו על סיפון אוניית סוחר איטלקית במשימה נגד פיראטים ירו למוות בשני דייגים הודים בקרבת חופי הודו.
במאי 2014 מונה ליושב-ראש חבר הנאמנים של המכון האירופי לשלום בבריסל. סמוך לאחר מכן, ביולי 2014, מינה אותו מזכ"ל האו"ם באן קי-מון לשליח מיוחד מטעמו ומטעם הליגה הערבית בסוריה, בניסיון להביא לסיום מלחמת האזרחים שם.
דה מיסטורה הוא בעל אזרחות איטלקית ושוודית, ותואר מרקיז. הוא נשוי, ואב לשתי בנות. הוא דובר שבע שפות: איטלקית, שוודית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית וערבית.
Eat Static

Eat Static הוא הרכב-טראנס של מוזיקת דאנס מאנגליה אשר הוקם בשנת 1990, וחברים בו מרב פפלר וג'ואי הינטון.

היסטוריה

מרב וג'ואי נפגשו כמתופף ונגן קלידים בלהקה Ozric Tentacles מסאמרסט, אנגליה. להקה זו היא בין הלהקות הראשנות שהשתמשו באלמנטים מעולם המוזיקה האלקטרונית. בזכות ההתנסות שלהם ב-Ozric עם הסינתסייזר והמוזיקה האלקטרונית הם הקימו ב-1990 את Eat Static, אך המשיכו לעבוד במקביל עם להקתם והוציאו את האלבום Abduction. בשנת 1994 הם התנתקו סופית מ-Ozric Tentacles ועבדו אך ורק במסגרת ההרכב שלהם.

סוגת המוזיקה

המוזיקה של Eat Static נחשבת כטראנס פסיכדלי, אך ניתן להגיד שהלהקה משלבת את כל סוגי המוזיקה האלקטרונית, כמו: טראנס, טכנו וברייק ביט. לפעמים הם משלבים גם אלמנטים מסוגי מוזיקה אחרים כמו מוזיקה לטינית, מוזיקת עולם וג'אז ואפילו עם סימפולים של קטעי "קיטץ' מסרטים סוג ב'".
קנדיס פאטון

שנים מוקדמות

פאטון נולדה בג'קסון, מיסיסיפי אבל גדלה בפלאנו, טקסס. היא למדה באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית שבדאלאס.

קריירה

פאטון לוהקה לסדרות טלוויזיה רבות מתוכן אופרת הסבון היפים והאמיצים. פאטון קיבלה תפקיד כמרצדס בסדרת הטלוויזיה "Sorority Forever". היא לוהקה לתפקיד אייריס וסט בסדרה הפלאש. BuddyTV דירגו אותה במקום 5 ברשימת "100 הנשים הסקסיות ביותר בטלוויזיה לשנת 2014". במאי 2015, פאטון הגיעה למקום 61 ברשימת 100 הנשים הלוהטות של מקסים.
הארמייה השנייה (הונגריה)

הארמייה השנייה של הונגריה הייתה ארמיית שדה של הצבא ההונגרי, שלחמה בחזית המזרחית בתקופת מלחמת העולם השנייה והושמדה כמעט לחלוטין במהלך מתקפת הנגד הסובייטית באזור הדון העליון, שבאה בעקבות קרב סטלינגרד.
הארמייה השנייה הוקמה ב-1 במרץ 1940 ביחד עם שתי ארמיות נוספות של הצבא ההונגרי. היא נשלחה לחזית הסובייטית בראשית אפריל 1942, וסופחה לקבוצת ארמיות דרום הגרמנית. בסוף יוני וראשית יולי 1942 השתתפה הארמייה בשלב הראשון של מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה (מבצע כחול), ונטלה חלק בקרבות סביב העיר וורונז' על נהר הדון, ביחד עם ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית. לאחר מכן הוצבה הארמייה להגן על האגף השמאלי של קבוצת ארמיות B מפני התקפת נגד סובייטית, ותפסה עמדות על נהר דון מצפון-מערב לארמייה האיטלקית השמינית, בין נוביה-פוקרובקה לרוסשה.
ב-16 בדצמבר 1942 פתח הצבא הסובייטי במבצע סטורן קטן, והבקיע את החזית הגרמנית בנקודת התפר בין הארמייה האיטלקית השמינית והארמייה ההונגרית ה-2. ב-13 בינואר 1943 פתח הצבא הסובייטי במתקפה גדולה נוספת, שנועדה לשחרר את העיר חרקוב, בהשתתפות כוחות משלוש חזיתות (וורונז', בריאנסק והדרום-מערבית). הארמייה ההונגרית השנייה, שהותקפה על ידי כוחות עדיפים בהרבה, כותרה באזור סוובודה והושמדה כמעט לחלוטין. היא ספגה כ-200 אלף אבידות (100 אלף הרוגים, 35 אלף פצועים ו-60 אלף שבויים) וחדלה מלהתקיים ככוח לוחם. בסוף מאי 1943 הוחזרו שרידי הארמייה (40 אלף חיילים מתוך מצבה מקורית של כ-250 אלף) להונגריה והארמייה פורקה באופן רשמי.
ב-30 באוגוסט 1944 בעקבות חדירת הצבא האדום לשטח הונגריה המזרחית, הוקמה הארמייה ה-2 בפעם השנייה. באוקטובר 1944 השתתפה הארמייה במתקפת נגד מוצלחת, שביצעו כוחות הונגריים וגרמניים תחת פיקוד גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו, באזור העיר דברצן. מתקפה במהלכה ספגה החזית האוקראינית השנייה אבידות כבדות. האבידות הכבדות שספגה הארמייה במהלך קרב דברצן ובקרבות על דרכי הגישה לעיר בודפשט, אילצו את הפיקוד ההונגרי לפרק את הארמייה בשנית ב-1 בדצמבר 1944 ולצרף את שרידיה לארמייה ההונגרית השלישית.
המחטים (דקוטה הדרומית)

המחטים (אנגלית The Needles) הן אזור בגבעות השחורות של דקוטה הדרומית אשר מצויים בו חרוטי סחיפה גבוהים ומחודדים של סלעי גרניט. חרוטים אלה גבוהים ומחודדים בקצותיהם. אזור המחטים מוכר כאתר תיירותי, המושך בין היתר מטפסי הרים. כביש מס' 87 בדקוטה הדרומית המוביל אליו זכה לכינוי "דרך המחטים", משום שנסלל בקרבת מקום.
Time Out

טיים-אאוט (באנגלית: Time Out) היא חברת הוצאה לאור שמרכזה בלונדון, ומוכרת בעיקר בשל המגזין בעל אותו שם המופץ על ידה בגרסאות מקומיות בערים רבות בעולם.

היסטוריה

המהדורה הראשונה הופצה לראשונה בעריכתם המשותפת של בוב האריס וטוני אליוט בשנת 1968, בכ-5,000 עותקים, והייתה אחד מפרסומים רבים של עיתונות מחתרתית בלונדון. הקו המערכתי שנקטו השניים היה רדיקלי והגיע לשיאו בשנת 1976 עם פרסום שמם של 60 מרגלים-לכאורה שעבדו בשירות ה-CIA. בשנת 1980 הופסקה בו מדיניות קבלת ההחלטות המשותפת והענקת שכר שווה לכל העובדים, שהייתה מקובלת מאז ראה אור לראשונה. שינוי מדיניות זה הוביל לפרישת חלק מהצוות, שהקים מגזין מתחרה.
עד שנת 2010 שימש טוני אליוט כבעלים יחיד, ובשנה זו מכר 50% מהשליטה בחברה לקרן השקעות פרטית בשם "אוקלי קפיטל" שהעריכה את שוויה של החברה בכ-20 מיליון ליש"ט.
במשך שנות קיומה התרחבה קבוצת "טיים אאוט" וכיום היא מפיצה את המגזין במהדורות ייחודיות בכ-60 ערים שונות ברחבי העולם. בנוסף לכך, מפרסמת החברה מדריכי טיולים, מדריכי בילויים הכוללים ביקורת מסעדות וביקורת בארים, ומנהלת אתר אינטרנט בעל תכנים זהים.

תוכן מערכתי

מגזיני "טיים אאוט" מכילים בתוכם מידע ספציפי וממויין בנושאים שונים בתחומי הפנאי, התרבות, והבילוי. המגזין ממיין ומתייג באופן שיטתי מידע בנושאי קולנוע, תיאטרון, אופנה, ספרות, וחיי לילה אשר רלוונטיים לאותה עיר בה הוא מופץ.
בכל מהדורה משולבות כתבות מגזיניות בנושאים שונים המשיקים לתחום תרבות הפנאי והבילוי, וכן כתבות סקירה וביקורת של אירועי תרבות ובילוי.
האקדמיה הנורווגית ללשון וספרות

האקדמיה הנורווגית ללשון וספרות (Det Norske Akademi for Sprog og Litteratur) נוסדה בשנת 1953 בידי סופרים ומשוררים נורווגים, כמו ארנולף אברלנד, סיגורד הואל, קורה סנדל ורבים אחרים, אשר התנגדו לניסיון הרשמי למזג את השפה הנורווגית עם נורווגית חדשה, ולרצון הממשלה לבטל את הנורווגית הספרותית, שהייתה בשימוש של רוב האוכלוסייה.
באקדמיה ישנם 44 חברים המומחים בספרות, ההיסטוריה, הפילוסופיה, החוק, המדעים והשירה האנגלית, צרפתית, גרמנית, נורדית וכן הלאה. נשיא האקדמיה הנוכחי (2009) הוא שר התרבות לשעבר של נורווגיה, לארס רואר לאנגסלט, שנכנס לתפקידו ב-1995.
יש לאקדמיה הנורווגית ללשון וספרות נציגות במועצת השפה הנורווגית (Språkrådet), אשר מפקחת על הנורווגית הספרותית והנורווגית החדשה.
לואי סן-לורן

שנים ראשונות וראשית הקריירה

סן לורן נולד בקוויבק למשפחה דו-לשונית (אנגלית וצרפתית), אביו היה ממוצא צרפתי ואמו ממוצא אירי. הוא למד משפטים באוניברסיטת לאוול בקוויבק וב-1905 הושבע כעורך דין. הוצעה לו מלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, אך הוא סירב.
ב-1908 נשא לאשה את ג'יין רנו (Jeanne Renault ;1886 - 1966), לזוג נולדו שני בנים ושלוש בנות.
הוא שירת כעורך דין פרטי עד 1941. ב-1914 התמנה לפרופסור למשפטים באוניברסיטת לאוואל. בין השנים 1930–1932 כיהן כיו"ר לשכת עורכי הדין של קנדה.
מבחינת דעותיו ומורשתו המשפחתית היה מקורב למפלגה הליברלית של קנדה, אך לא היה חבר מפלגה. עם זאת הוצעו לו תפקיד של שר בממשלת מיין ב-1926 וכהונת שופט בבית המשפט העליון, אך הוא סירב.

שר משפטים ושר חוץ

ב-1941 נפטר שר המשפטים בממשלת מקנזי קינג, שהיה ממוצא קוויבקי. לקינג היה חשוב לחזק את הצד הקוויבקי בממשלתו לקראת הכרזה על גיוס חובה והצורך לקבל את ההחלטה באחדות. הוא קרא לסן לורן "אל הדגל" בהבטיחו שיוכל לחזור לקוויבק עם תום המלחמה. כך נכנס סן לורן לפוליטיקה והתמנה לשר משפטים ותובע כללי.
ב-1945 התמנה סן לורן לשר חוץ בממשלת קינג, תוך שהאחרון מסמן אותו כנאמנו וממשיך-דרכו. במסגרת זו עסק בעיצוב ארגון האומות המאוחדות ונאט"ו.

ראש ממשלה

עם פרישתו של קינג ב-1948, נכנס סן-לורן לנעליו באופן טבעי. כלכלת המדינה הייתה מהחזקות בעולם באותה עת משום שלא נפגעה כלל במלחמה וסן-לורן ניצל זאת על מנת לפתח את תשתיות המדינה (האוטוסטרדה חוצת-קנדה (Trans-Canada Highway, 1949), נתיב המים סנט לורנס (St. Lawrence Seaway, 1954) וצינור-הגז חוצה-קנדה (TransCanada pipeline, הושלם ב-1958).
במהלך מסע הבחירות של 1949 הוכיח פתיחות וגישה חופשית וישירה לעם, עובדה שזיכתה אותו במאמר שכותרתו "!Uncle Louis' can't lose" ("דוד לואי לא יכול להפסיד!") ובכינוי Uncle Louis ("דוד לואי"). בבחירות זכתה מפלגתו בניצחון סוחף וברוב הגדול ביותר עד אותה עת (והגדול ביותר עבור המפלגה הליברלית עד היום).
סן לורן נודע בריכוזיותו ובכך שידע פעמים רבות על אודות פרטי המשרדים השונים יותר משריו. הוא פעל לחיזוק האחדות הפנימית של הפדרציה ובעיקר לאיחוד בין דוברי צרפתית לדוברי אנגלית, אותו מימש בעצם אישיותו. כמו כן פעל לצירוף ניופאונדלנד ולברדור לאיחוד הקנדי.
מדיניות החוץ שלו, אשר מומשה על ידי שר החוץ שלו, לסטר פירסון, הייתה להפוך את קנדה לכוח מתווך בזירה הבינלאומית. הדבר בא לידי ביטוי בהכנסת כוח או"ם לפתרון משבר סואץ ב-1956 ביזמת קנדה, שזיכתה את פירסון בפרס נובל לשלום.
כחבר בחבר העמים הבריטי המליץ בפני ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת לפתוח את החבר למדינות "לא לבנות". ב-1952 מינה את וינסנט מאסי למשרת המושל הכללי של קנדה, והוא היה האדם הראשון שכיהן במשרה זו שנולד בקנדה.
בבחירות של 1957 לא הצליח להשיג רוב דרוש להקמת ממשלה ויריבו מן המפלגה השמרנית-פרוגרסיבית, ג'ון דיפנבייקר, הצליח להקים ממשלת מיעוט. עקב חוסר ההצלחה פרש סן-לורן בן ה-75 מראשות המפלגה ובמקומו נבחר לסטר פירסון.
סן-לורן פרש לחיים פרטיים. בשנת 1967, כחלק מחגיגות מאה שנה לקנדה, זכה לעיטור "שותף" במסדר קנדה (אות הכבוד הגבוה ביותר לאזרח קנדי) והוא בן 85. חמש שנים מאוחר יותר נפטר ונקבר בקוויבק סיטי.
סדר עולם

סדר עולם (מכונה גם סדר עולם רבה) הוא חיבור העוסק בכרונולוגיה יהודית, מימי אדם הראשון, עד חורבן בית שני ומרד בר כוכבא. על פי המסורת, כתיבת הספר החלה בתקופת התנאים. לפי המסורת התלמודית הוא מיוחס לתנא רבי יוסי בן חלפתא; הספר בצורתו הנוכחית נערך ונכתב במשך הדורות. לפי השערת החוקר יום טוב ליפמן צונץ, עריכתו המאוחרת של הספר היא משנת 806. הספר מבוסס על מסורות ודרשות.
הכרונולוגיה שבספר מונה את השנים השלמות שקדמו למועד הנזכר. כמו כן, בעל הסדר עולם מונה למניין השנים מאדם הראשון. כיום, מונים למניין בריאת העולם (שנה קודם בריאת אדם). כדי לדעת באיזה שנה לבריאה התרחש המאורע, יש להוסיף שנתיים על מניין בעל הסדר עולם.
מניין השנים המובא בספר זה הוא הבסיס לכרונולוגיה המקראית והמסורתית שעליה מבוסס מניין השנים בלוח העברי, אך מהימנותו שנויה במחלוקת ואינה מתאימה לכרונולוגיה ההיסטוריה המקובלת, בעיקר סביב ראשית תקופת בית שני ושלטון האימפריה הפרסית.

מבנה הספר

בסדר עולם ישנם שלושה שערים, שכל אחד מהם מכיל עשרה פרקים. השער הראשון עוסק מימי אדם הראשון עד מות משה רבנו וההגעה לארץ ישראל (פרק י); השער השני והשלישי עוסקים בשאר התקופה, בצורה שאינה מחולקת דיה.

קבלת שמו

שמו של הספר כפי שהוא מוזכר בשני התלמודים ומופיע בכל כתבי היד של הספר עצמו הוא 'סדר עולם'. רק במספר רשימות בהן הופיע הספר בצמוד לספר 'סדר עולם זוטא' (חיבור מאוחר יותר מימי הגאונים) נקרא 'סדר עולם רבה' (=הגדול), כדי להבחין ביניהם. שם משובש זה התגלגל גם למהדורת הדפוס הראשון ומכאן גם התפשט, אבל במהדורות המדעיות ובקרב חלק מלומדי הספר הוא עדיין נקרא 'סדר עולם'.

מצב הספר

כמה חוקרים משערים שהספר במקורו נחלק לשני חלקים, כשבימינו נותר רק החלק הראשון. בנוסף, על סמך ציטוטים מהתלמוד שאינם מופיעים בספר, נטען שאף בחלק הראשון, חסרים קטעים שונים; ולעומת זאת קיימות הוספות כלשהן.

מהדורות

הספר נדפס לראשונה בשנת 1517 (קושטא רע"ז), ובהמשך במספר רב של הדפסות עם פירושים רבים. פרופ' חיים מיליקובסקי הוציא מהדורה ביקורתית של הספר.
אלפרד הרשי

חייו

הרשי נולד באווסו, מישיגן וקיבל את התואר הראשון שלו בכימיה באוניברסיטת מישיגן ב-1930 ואת הדוקטורט שלו בבקטריולוגיה בשנת 1934, וזמן קצר לאחר מכן תפס עמדה במחלקה לבקטריולוגיה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
הרשי החל לבצע ניסויים עם בקטריופאג'ים עם האיטלקי-אמריקאי סלבדור לוריא והגרמני מקס דלבריק ב-1940. בניסויים אלה צוין כי כאשר שני זנים שונים של בקטריופאג' נוגעים באותם חיידקים, שני וירוסים יכולים להחליף מידע גנטי.
הוא עבר עם העוזרת שלו, מרתה צ'ייס, לניו יורק בשנת 1950 כדי להצטרף למחלקה לגנטיקה של מכון קרנגי למדע, שם ביצע עם צ'ייס את "ניסוי הרשי-צ'ייס" ב-1952. ניסוי זה סיפק ראיות נוספות לכך שהדנ"א היה החומר הגנטי של החיים (ולא חלבון).
בשנת 1962 הפך הרשי למנהל מכון קרנגי, וב-1969 הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם סלבדור לוריא ומקס דלבריק, על כך שגילו את שכפול הוירוסים ואת המבנה הגנטי שלהם.
הרשי היה נשוי להרייט ("ג'יל") (1918–2000) ואב לבן בשם פיטר.
אלפרד הרשי נפטר ב-22 במאי 1997.
יחסי מלזיה–שווייץ

היסטוריה

במאה ה-19 חברות שווייצריות החלו להגדיר פעילות במלזיה והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1963.

יחסים כלכליים

שווייץ שומרת על קשרים טובים בתוך השדה החינוכי המלזי ותומכת בפרויקטים לשמירה על יערות הגשם במלזיה וניהול בר קיימא שלהם. חברות שווייצריות רבות פועלות במלזיה. במלזיה מתגוררים כ-800 אזרחים שווייצרים ונחתמו למען תנאיהם הסכמים כגון הימנעות ממס, מניעת כפל מס ועוד. מאכלים שווייצרים רבים כגון השוקולד המיוצר בשווייץ והיוגורטים הם מאכלים נחשבים ויקרים בשוק המלזי.