רחל אלתרמן

ביוגרפיה

רחל אלתרמן (לייכטר) נולדה בשנת 1946 בירושלים, הבכורה משתי בנותיהם של נסיה לייכטר (1912–2011), מורה וציירת, וסיני לייכטר (1913–2005), היסטוריון וחוקר פולקלור יהודי, היוזם והעורך של אנתולוגיה רחבת-היקף של שירי עם ביידיש ושל ספר עולי הסרטיפיקטים ועמית כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים . אביה, יליד קיילצה (פולין), ואמה, ילידת טרנופול (אוקראינה), עלו לארץ ישראל בשנת 1935.

בנערותה עברה המשפחה להתגורר בוויניפג שבקנדה בעקבות שליחות ההורים, ואת לימודיה העל-יסודיים עשתה שם. אלתרמן שבה לישראל לשרת בצה"ל. בשנת 1966 שבה לקנדה ולמדה תואר ראשון עם קדם תואר שני למצטיינים במדעי החברה באוניברסיטת מניטובה (סיימה בשנת 1968). לאחר מכן, המשיכה לתואר שני בתכנון ערים באוניברסיטת מניטובה, ועם סיומו בשנת 1970, חזרה לישראל וגרה בחיפה במשך 26 שנים. בשנת 1976 סיימה את הדוקטורט שלה בנושא תכנון ערים ואזורים בטכניון. בשנת 1985 סיימה תואר ראשון נוסף במשפטים, באוניברסיטת תל אביב.
אלתרמן שימשה כיועצת לאו"ם, לבנק העולמי, ל-OECD, לכנסת ולממשלות ישראל, סין, הולנד וקטלוניה. היא מרצה בישראל במסגרת אסכולות, לימודי המשך בבית ספר ללימודים רב תחומיים של האוניברסיטה הפתוחה; ובפני קבוצות מקצועיות שונות.
נשואה לדורון אלתרמן, מהנדס אזרחי בתחום הבנייה. מתגוררת באבן יהודה ואם לשניים: עידן אלתרמן, שחקן וקומיקאי, ונאורה אלתרמן, תומכת לידה (דולה).

קריירה אקדמית

אלתרמן כיהנה במספר משרות בטכניון: מרצה (החל משנת 1976), ראש המסלול לתכנון ערים ואזורים (בין השנים 1982–1985 ו-1988–1989), ראש המרכז לחקר העיר והאזור ע"ש קלצניק (1991–1989), סגנית דיקן לענייני מחקר ולימודי מוסמך (1993–1994), יועצת נשיא הטכניון לנושא מעמד הנשים באקדמיה (1994–2003), נושאת הקתדרה לארכיטקטורה/תכנון ערים על שם דוד עזריאלי (1997–2014) וכן כראש המעבדה לחקר השוואתי בדיני תכנון ובנייה ומדיניות מקרקעין. בין השנים 1994–2014 הייתה פרופסור מן המניין בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים והחל משנת 2015 היא פרופסור אמריטה בטכניון.

בשנת 2007 יזמה וייסדה במשותף עם פרופסור ירח דויטשר תוכנית לימודים לתואר שני בלימודי מקרקעין בטכניון. התוכנית ייחודית בישראל לתואר אקדמי ללימודי מקרקעין ומטרתה היא להכשיר אנשים לתעסוקה בתחום המקרקעין – יזמות, ניהול חברות בנייה, ניהול נכסים ודיור, הערכת שווי מקרקעין, ומימון של פיתוח מקרקעין.
אלתרמן הנחתה במסגרת הטכניון עשרות סטודנטים בעבודות תזה לתואר שני ודיסרטציה לתואר דוקטור. סטודנטים רבים אותם הנחתה לתארים מתקדמים התברגו עם השנים במשרות בכירות ומשפיעות בחברה: איריס האן, מנכ"לית החברה להגנת הטבע; שירה ברנד, ממלאת מקום ראש מינהל התכנון במשרד האוצר; דורון דרוקמן, סגן ראש מינהל התכנון במשרד האוצר; דורית הוכנר, מנהלת תחום בכירה במשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים; ורד סולומון ממן, אדריכלית ראשית במשרד השיכון והבינוי ולשעבר אדריכלית העיר ראשון לציון; חוה ארליך-רוגינסקי, מהנדסת העיר פתח תקווה ולשעבר מהנדסת העיר נצרת עילית; מיכל סופר, מהנדסת העיר עכו; אהוד כרמלי, סגן מנהל אגף תכנון בעיריית תל אביב-יפו; כרמית קניגסברג (אוחיון), מנהלת מחלקת איכות הסביבה בעיריית הוד השרון; שרה גזית ויצמן, מנהלת אגף תכנון ועיצוב עיר בעיריית נתניה; מרים רוזנשטיין, ראש אגף תכנון ברשות שדות התעופה; ניר מועלם, פרופסור משנה בטכניון; סבסטיאן ולרשטיין, מנהל מרכז הגר, למחקר ופיתוח מדיניות דיור חברתי, בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב; נורית קורן, ראש המחלקה לאדריכלות ועיצוב פנים במכללת אורט בראודה; ואריאלה ורנסקי, ראש קבוצת המחקר בנושא יישוב סכסוכים בטכניון.
אלתרמן הייתה פרופסור אורחת בארצות הברית באוניברסיטאות הבאות: קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (בין השנים 1981–1982), בניו יורק (בין השנים 1996–1997), בויסקונסין (1992–1993), בפלורידה (בשנת 1993), במישיגן ובמיאמי. בהולנד הייתה פרופסור אורחת באוניברסיטת ניימכן ובאוניברסיטת ווכנינגן.

שימשה כעמיתת מחקר באוניברסיטת פרינסטון (1986–1987) ובמכון לינקולן למדיניות קרקע (1988) וכעמיתת מחקר של אוניברסיטת צקובה ביפן, לאחר שקיבלה מענק מחקר מטעם המכון הלאומי לקידום המדע ביפן (1994).

כיהנה כפרופסור מן החוץ בפקולטות למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת חיפה והרצתה בעשרות אוניברסיטאות, מכוני מחקר וארגונים בינלאומיים ברחבי העולם.

ראש הפרויקט המחקרי "הים שלנו"

בשנת 2013 נבחרה אלתרמן לעמוד בראש פרויקט בין לאומי תלת-שנתי, "הים שלנו" (Mare Nostrum), שזכה למימון של 4.3 מיליון אירו מהאיחוד האירופי. מטרת העל של התוכנית הייתה לייצר ארסנל פתרונות, דרכים וכלים לשיפור הקיימות הסוציו-כלכלית והסביבתית של החופים לאורך אגן הים התיכון ולחזק את עמידותם בפני פגעי טבע ונזקים הנובעים מפיתוח סביבתי. עם 11 השותפים לפרויקט נמנו נציגים מארצות שונות השוכנות לחופי הים: הערים חיפה, קוולה ואלכסנדרופוליס שביוון, משרד מולנסיה שבספרד המתמחה בנמלים; החברה להגנת הטבע; ו"המרכז לשלום" בעקבה, שבירדן. את הפרויקט ליוו מומחים מגרמניה, טורקיה ואיטליה.