google/wiki40b huggingface dataset:
FreeDOS

FreeDOS (נקראת גם Free-DOS ו-PD-DOS) היא מערכת הפעלה למחשבים אישיים תואמי יבמ. המערכת מורכבת ממגוון תוכניות נפרדות המתפקדות יחדיו, ומהוות את מיזם FreeDOS. כשייכת למשפחת מערכות ההפעלה של DOS היא מספקת גישה לדיסק דרך ליבת המערכת, וניהול זיכרון חלקי, אך אין לה ממשק משתמש גרפי כברירת מחדל. 
FreeDOS גרסה 1.1 הופצה ב-2 בינואר 2012, וחבילות שונות בה מעודכנות באופן תדיר.
FreeDOS תומכת בחומרת מחשבי IBM ישנים כמו גם במודרניים יותר, בנוסף למחשבים מוטמעים. שלא כמו MS-DOS,‏ FreeDOS מורכבת מרכיבים חופשיים ומבוססי קוד פתוח המופצים תחת רישיון GPL. הפצת ה-"BASE" שלה אינה דורשת דמי רישיון, ויצירת הפצה בעלת הגדרות אישיות מותרת. יחד עם זאת חלקים אחדים במערכת כמו "UTIL" אינם תחת רישיון GPL ונחשבים "ראויים לשימור", כמו 4DOS
יום טוב ליפמן הלפרין (ביאליסטוק)

רבי רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (תקע"ו, 1816, רוזינוי, ליטא - ו' בשבט תרל"ט, 30 בינואר 1879, ביאליסטוק, פולין) היה רב ליטאי, שכיהן ברבנות ערים שונות במרחב הליטאי פולני. נודע על שם ספר השו"ת שלו, ה"עונג יום טוב".

ביוגרפיה

נולד בשנת 1816 ברוז'ינוי לרב ישראל היילפרין רבה של העיר, שהיה תלמידו וקרוב משפחתו של הרב יום טוב ליפמן הלפרין, ידידו של רבי חיים מוולוז'ין ומחבר הספר "קדושת יום טוב". בהיותו כבן 3 (1819), עקרה המשפחה למינסק עם מינויו של אביו לרבה של העיר. במינסק למד בצעירותו מפי חכמי העיר, ובעיקר מראש הישיבה המקומית, רבי מנחם מנדל מפולוצק. הוא נישא למינה גולדה בת ר' יוסף.
בהיותו בן 20 (1836, תקצ"ו) התמנה למשרת רבנות ראשונה בעיירה קרעווא שליד וילנה. מעיירה זו עבר לכהן כרבה של טשכנובצ'ה שבפולין, אחריה התמנה לרבנות קיידאן, ואחריה לרבנות מזריטש בפולין. הוא הודח מרבנות מזריטש לאחר שהכריז חרם על החסידים בעיר, הכולל איסור על שתית יינם ונישואין עמם. 
בתרי"ט, 1859 התמנה כרבה של ביאליסטוק, משרה בה החזיק עשרים שנה עד פטירתו. הוא היה חביב מאד על בני קהילתו, וסיפורים על פיקחותו ושנינותו נפוצו בקרב יהודי ליטא שכינוהו בחיבה "ר' ליפא'לה". מעמדו כאחד מגדולי הדור במרחב בו פעל, הביא אותו להביע את עמדתו במגוון נושאים שעמדו על הפרק, וידועה התנגדותו הנחרצת לספרים "סדרי טהרות" של הרב גרשון חנוך הניך ליינר מראדזין, ולספר "דקדוקי סופרים" של רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ. מלבד זאת היה מעורב אישית בכל ענייני הקהילה בביאליסטוק.
הוא נפטר בביאליסטוק ביום ו' בשבט תרל"ט, 30 בינואר 1879, ונקבר בבית הקברות המקומי.
בנו, רבי חיים נפתלי הערץ הלפרין, שכיהן בחייו כמורה הוראה בביאליסטוק, ירש את מקומו כראש בית הדין בביאליסטוק. שנה לאחר פטירת ריט"ל (תר"מ, 1880), הדפיס בנו זה את תשובותיו ההלכתיות בספר השו"ת, "עונג יום טוב", בעריכת ר' אברהם יצחק עפשטיין; הספר התקבל בקרב לומדי בתי המדרש, והוא זוכה למהדורות חדשות גם במאה ה-21.
אגוניסטים לדופמין

מנגנון הפעולה ואיפיונים

תרופות ממשפחת האגוניסטים לדופמין הן תרופות שפועלות על הקולטנים של דופמין. את הקולטנים של דופמין מקובל לחלק לשתי קבוצות, קולטנים מסוג D1 וקולטנים מסוג D2. שתי הקבוצות עוברות חלוקה נוספת. בקבוצת הקולטנים D1 קיימים שני קולטנים ואלו הם הקולטנים D1 ו-D5.  בקבוצת הקולטנים D2 קיימים שלושה קולטנים ואלו הם הקולטנים D2, D3 ו-D4.
התרופות שהן נגזרות של ארגוט פועלות על כל הקולטנים של דופמין, ואילו התרופות שהן אינן נגזרות של ארגוט (למעט רוטיגוטין) פועלות באופן ספציפי על הקולטנים D2-D3, ובכך יותר סלקטיביים בפעולתם בסינפסה.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי של האגוניסטים לדופמין הן שונות מבחינת שכיחותן בטיפול במצבים שונים (לדוגמה אם בודקים תופעת לוואי ספציפית אז בטיפול במחלת פרקינסון הראו על שכיחות מסוימת בתופעת לוואי בעוד שבהתוויות אחרות התרופה הראתה שכיחות שונה של אותה תופעת הלוואי) וקיים שוני בין התרופות עצמן. 
בהתייחס לטיפול במחלת פרקינסון, מתן של אגוניסטים לדופמין היה כרוך בתופעות הלוואי העיקריות הבאות: 
תופעות לוואי במערכת העיכול - בחילות (בעיקר בתחילת הטיפול). מומלץ להתחיל את הטיפול בתרופות אלו במינונים קטנים עם העלאה במינון בטווחים שמאפשרים הסתגלות קלה לעלייה במינון. תופעות לוואי נוספות במערכת העיכול כוללות שינויים ביציאות (שלשולים או עצירות), יובש בפה (חולי פרקינסון סובלים בדרך כלל מריור גבוה. מתן התרופות האלו גורם ליובש בפה). מתן התרופות גם כרוך באובדן תיאבון ובירידה במשקל. 
תופעות לוואי במערכת הלב וכלי הדם - תופעת הלוואי המשמעותית ביותר שנצפית עם תרופות אלו היא תת לחץ דם אורתוסטטי. תופעת הלוואי הזאת היא גם תסמין של מחלת פרקינסון עצמה וגם תופעת לוואי של התרופות לטיפול בפרקינסון, לרבות אגוניסטים לדופמין. תרופות אלו גורמות גם לבצקות ברגליים (בעיקר בנשים או במטופלים שיש להם מחלה קרדיווסקולרית). התרופות הישנות גרמו להתעבות מסתמי הלב ולכן הן כבר לא קיימות בשימוש במחלת פרקינסון.
תופעות לוואי במערכת העצבים המרכזית - שינויים בהתנהגות ופסיכוזה הם גם חלק ממחלת פרקינסון אך גם יכולים להיות מוחמרים על רקע נטילת אגוניסטים לדופמין. התרופות האלו גורמות לשינויים במצב הרוח, שינויים בתהליך השינה, הפרעות שינה, הפרעות בחלימה, הזיות, בלבול ושכחה. התרופות האלו גם גורמות להפרעות שליטה בדחפים (יכולות להתבטא באכילה מופרזת, קנייה כפייתית, היפרסקסואליות, הימורים פתולוגיים או צרכים אינטנסיביים אחרים). 
לאפומורפין הניתן בזריקה עלולות להופיע גם תגובות באזור ההזרקה. התגובות בעיקר מופיעות בשימוש ממושך באפומורפין וכוללות פריחה, נודולות ודלקת ברקמות השומן התת-עוריות (panniculitis). גרד, כאב או אי נוחות באזור ההזרקה גם שכיחות עם מתן של אפומורפין. באופן נדיר דווחו מקרים של נמק באזור ההזרקה. 

רוטיגוטין הניתן במדבקות עוריות עלול לגרום לתופעות לוואי באזור ההדבקה כולל אדמומיות באזור ההדבקה. ניתן למנוע את התופעות על ידי החלפת אזור ההדבקה. במידה ומתפתחת תופעת לוואי על כל העור (כגון פריחה על שטחים נרחבים של העור ולא רק באזור ההדבקה) כתוצאה מהטיפול במדבקות מומלץ להפסיק את הטיפול.
מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה

מרכז תיעוד יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה הפועל במסגרת מכון בן-צבי ויד יצחק בן-צבי בירושלים, הוקם ביוני 2006 בסיוע ובתמיכת ועידת התביעות ועל ידי המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח, במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך. מטרתו העיקרית של מרכז התיעוד היא לאפשר נגישות של המידע המרבי על יהודי ארצות צפון אפריקה (אלג'יריה, לוב, מרוקו ותוניסיה) בתקופת מלחמת העולם השנייה (1947-1933). מטרה נוספת היא הגברת המודעות הציבורית לצורך הכרה בתלאותיהם של יהודים יוצאי ארצות המגרב, אשר נפקדו למעשה מהשיח הציבורי הישראלי על השואה. פרופ' חיים סעדון מכהן כעת כמנהל מרכז התיעוד, ופרופ' אייל ג'יניאו משמש יושב ראש ועדת ההיגוי.

מאגר מידע

המרכז הקים מאגר מידע באינטרנט המאפשר קבלת מידע והפניות על סמך מילות מפתח במצאי המסמכים הקיימים בארכיונים בישראל ובעולם על יהודי צפון אפריקה בתקופת המלחמה. מאגר זה מהווה חלק מאתר אינטרנט אשר כולל לוח תאריכים, ביבליוגרפיה, עדכון שוטף על כינוסים ואפשרויות להפקדת מערכי שיעור מקוונים לתלמידים ולמורים. האתר המחודש הושק באפריל 2018.

פעילויות בתחום החינוך

מרכז התיעוד פועל בדרכים שונות כדי לקדם את נושא יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה ברמה האקדמית, ולהטמיע אותו במערכת החינוך הישראלית ובשיח הציבורי. בגזרה האקדמית, הוא מארגן כנסים ופגישות בין חוקרים, כגון בוושינגטון (2009), בפריז (2012), וברומא (2016), ומשתתף באירועים בינלאומיים כמו הפורום הגלובלי השישי למאבק באנטישמיות (2018). הוא פיתח שני מערכי שיעור מקוונים על יהודי לוב ועל יהודי תוניסיה בתקופת השואה, שנועדו לסייע למורים במסגרת ההשכלה העל-יסודית. בשנת 2017 הציג מרכז התיעוד את התערוכה "משולחן למזווגה" במסגרת פסטיבל הצילום הבינלאומי בתל אביב.

חשיפה במדיה החברתיות ובתקשורת מסורתית

מרכז התיעוד מנהל ארבעה דפי פייסבוק פעילים, בעברית ("יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה"), בערבית, בצרפתית ובאנגלית, המהווים בישראל ובעולם הערבי צוהר בלעדי לתולדות יהודי צפון אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. התוכן כולל היבטים היסטוריים, חינוכיים ומחקריים. שני הסרטים התיעודיים שהופקו בשיתוף עם משרד החוץ הגיעו לחשיפה של למעלה ממיליון איש בעולם הערבי. 
לרגל יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ויום הזיכרון לשואה ולגבורה, מרכז התיעוד חושף את פעילותיו באופן מקיף בערוצי טלוויזיה, ברדיו ובעיתונים.
עצמים קונצנטריים

קונצנטריות היא מחזור, חוג בתוך חוג. עצמים קונצנטריים הם עצמים בעלי מרכז משותף. עצמים אלה עשויים להיות דומים זה לזה (למשל: סדרה של מעגלים קונצנטריים), או שונים זה מזה, אך בכל זאת בעלי מרכז משותף (למשל: סדרה של מצולעים משוכללים החסומים כולם במעגל נתון). במישור עצמים קונצנטריים אינם חופפים, אך במרחב תלת-ממדי ייתכנו עצמים דו-ממדיים קונצנטריים וחופפים (למשל: אוסף מעגלים העוברים דרך הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי - לכולם מרכז משותף, שהוא מרכז כדור הארץ).
פגיעת אבן במאגר מים יוצרת גלי רוחב, הנראים כמעגלים קונצנטריים שמרכזם הוא מקום פגיעת האבן במים.

בספרות התורנית

התוספות במסכת סוכה מציגים שיטה לחישוב שטח העיגול: בתוך המעגל יוצרים בחוטים סדרה של מעגלים קונצנטריים, ממרכז העיגול ועד שפתו. את סדרת המעגלים חותכים ברדיוס שלו. יווצרו לנו חוטים רבים, כאשר הראשון הוא הכי ארוך, וכל אחד ואחד פוחת אורכו מעט מקודמו. לאחר יישור החוטים נוצר משולש שווה-שוקיים. את המשולש חותכים מהקודקוד לבסיס, ואת שני המשולשים שנוצרים הופכים ויוצרים מהם מלבן. שטח המלבן (אורך כפול רוחב) הוא שטח העיגול. למעשה הנוסחה לחישוב השטח המוצגת כאן היא היקף כפול רדיוס חלקי שתיים. השיטה המוצגת בתוספות היא שיטתו של אברהם בר חייא.

בגאולוגיה


פסי זרימה. דייק. ים הגשמים.

באדריכלות


מטרופולין. צ'וגה זנביל. רובע התעלות מהמאה ה-17 באמסטרדם. נווה שאנן (תל אביב).

בבוטניקה


בצל. בננה. גזעול.
מגדל בקפורד

מגדל בקפורד (באנגלית: Beckford's Tower), הידוע גם כמגדל לנסדאון (Lansdown Tower), הוא מבנה שטות בסגנון נאו-קלאסי, השוכן בגבעת לנסדאון שליד העיר באת', אנגליה.
המגדל נבנה על ידי האדריכל הנרי גודרידג' עבור ראש העיר לונדון, סר ויליאם תומאס בקפורד, וכשהסתיימה הבנייה ב-1827 הוא התנשא לגובה 37 מטרים. בקפורד, שרצה כי גובה המגדל יהיה גבוה בכ-13 מטרים, הודה כי "כפי שזה יצא, [המגדל] הוא ציון דרך מפורסם עבור חוואים שיכורים הנמצאים בדרך לביתם מהשוק". הוא השתמש במגדל כספרייה וכמקום מנוחה, השוכן בקצה גני התענוגות הנקראים בקפורד רייד. גנים אלו השתרעו מהבית שלו בחצי הסהר לנסדאון, ועד המגדל שבראש הגבעה; בקפורד נהג לרכב אל המגדל, לצפות בהתקדמות העבודות והגנים, ולחזור לביתו לארוחת בוקר.
בקפורד שיכן במגדל ובבית שלו בבאת' את מה שהחשיב ליצירות האמנות, הספרים, ההדפסים והריהוט הטובים ביותר, אותם מכר ב-1822. אחד החדרים הארוכים הפך לחדר תפילה, שבו כל הציורים היו של סצנות דתיות ופסל שיש של מרים וישו הואר על ידי פתח נסתר.
המאפיין הבולט של המגדל הוא הבלוודרה המוזהבת, המבוססת על אחד המקדשים בטיבולי שבאיטליה ועל מגדל הרוחות באתונה, ואליה ניתן להגיע דרך גרם מדרגות ספירלי ולהשקיף על הנוף הכפרי שמסביב. בקפורד יכול היה גם להשקיף על הספינות השטות בערוץ בריסטול.
כיום משמש המגדל כמוזיאון המכיל תצוגה של אוסף הרהיטים המקוריים במגדל, ולצידם ציורים, הדפסים וחפצים שונים המתארים את חייו של בקפורד כסופר, אספן ופטרון של האמנויות. המבקרים יכולים לטפס במדרגות הספירליות עד הבלוודרה המשוחזרת, וממנה להביט על הנוף הפנורמי של באת'.
המגדל נמצא בבעלות של הקרן לשימור באת', ומנוהל על ידי "קרן הנאמנות מגדל בקפורד". הוא הוכר על ידי הסוכנות "מורשת אנגלית" כבניין רשום מדרגה I.
בית קברות מהתקופה הוויקטוריאנית, שאיננו פעיל עוד, משתרע על פני מה שבעבר היה החלק של בקפורד רייד הקרוב ביותר למגדל. בית הקברות הוא גם מקום קבורתו של בקפורד.
ז'אן דה ז'ואנוויל

ז'אן דה ז'ואנוויל (בצרפתית: Jean de Joinville; בערך 1224 - 24 בדצמבר 1317) היה היסטוריון צרפתי.

חייו

ז'אן דה ז'ואנוייל, שהיה בנם של סימון דה ז'ואנוויל ושל ביאטריס מאוסון, השתייך למשפחת אצולה רמת מעלה מחבל שמפאן בצרפת. הוא קיבל את חינוכו, שכלל קריאה, כתיבה ויסודות הלשון הלטינית, בחצרו של תיבו הרביעי, רוזן שמפאן. עם מות אביו, הפך לראש לשכתו של הרוזן, וב-1241 התלווה אליו במסעו לחצר המלכות של לואי התשיעי, מלך צרפת. ב-1244, כאשר המלך התכונן למסע הצלב השביעי למצרים, החליט ז'ואנוויל לעזוב את משפחתו ולהפוך לאביר. הוא העמיד את עצמו לרשות המלך והפך ליועצו ולאיש סודו.
אחרי שהמלך וצבאו נפלו בשבי הממלוכים באל-מנצורה במצרים (13 באפריל 1250) השתתף ז'ואנוויל, שהיה בין השבויים, במשא ומתן שהביא לשחרור המלך וצבאו תמורת כופר נפש. הוא שכנע את המלך שלא לשוב לצרפת אלא לפנות צפונה אל עבר יפו, קיסריה, עכו וצידון, שם סייע המלך לצלבנים לבצר את חומות הגנתם נגד תקיפה מוסלמית, וניהל משא ומתן עם שליטי סוריה ומצרים. לפני שובו לצרפת ב-1254, השאיר המלך חיל מצב בעכו. בכל אלה היה ז'ואנוויל יועצו המסור והנאמן.
ב-1270 יצא לואי התשיעי למסע הצלב השמיני בחברת שלושת בניו. ז'ואנוויל התנגד למסע צלב זה, ומשום שחזה מראש את תוצאותיו סירב לקחת בו חלק. ואמנם מסע זה הסתיים באסון: בהיותו לחופי תוניסיה חלה המלך בדיזנטריה ונפטר שם ב-25 באוגוסט 1270.
האפיפיור בוניפקיוס השמיני הכריז על לואי התשיעי כקדוש ב-1297. ב-1309 השלים ז'ואנוויל את כתיבת ספרו "תולדות לואי הקדוש", שרובו הוקדש לתיעוד מסע הצלב השביעי של המלך לואי התשיעי.
באהיה

היסטוריה

לפני ההתיישבות האירופית, התגוררו באזור קבוצות שונות של ילידים, ביניהן הפטקסו (Pataxó), אשר עדיין מצויים באזורים הפחות מיושבים של באהיה.
בשנת 1500 הגיע הפורטוגזי פדרו קברל לאזור החוף הדרומי של באהיה (כיום, פורטו סגורו) והכריז על השטח כטריטוריה פורטוגזית. העיר סלבדור הוקמה על ידי פורטוגל ב-1549 בתקופת ברזיל הקולוניאלית. העיר שימשה כמרכז המנהלי (וכעיר בירה בפועל) של הקולוניות הפורטוגזיות ביבשת אמריקה עד 1763. עם זאת, במשך תקופה קצרה, בין מאי 1624 לאפריל 1625, החזיקו ההולנדים בבאהיה.
אזור באהיה היה האחרון במדינות ברזיל שהצטרף לקונפדרציה העצמאית והוא נותר נאמן לכתר הפורטוגזי כשנתיים לאחר ששאר ברזיל קיבלה עצמאות.
בין המאות ה-16 וה-18 הייתה באהיה מרכז לגידול סוכר, ומספר ערים היסטוריות הוקמו בתקופה זו. אחד מהגורמים החשובים בכלכלת גידולי הסוכר הייתה יבואם של עבדים מאפריקה. יותר מ-37% אחוזים מכלל העבדים אשר נלקחו מאפריקה הובאו לברזיל, ורובם עברו דרך באהיה, לפני שהועברו למטעים ברחבי המדינה. צ'ארלס דרווין ביקר בבאהיה ב-1832 במסעו המפורסם.

כלכלה

באהיה היא מרכז הייצור והייצוא העיקרי של קקאו בברזיל. בנוסף לחקלאות והתעשייה החשובים, קיימים בבאהיה גם מרבצים של מינרלים ונפט. יסוד נוסף בכלכלה הוא תיירות: קו החוף הארוך, החופים היפים ואוצרות התרבות שלה הופכות אותה לאחד מן היעדים העיקריים לתיירות בברזיל.

תרבות באהיה

כאמור, כאשר מתייחסים לתרבות בבאהיה, הכוונה בעיקר לתרבות בסלוואדור ובאזור מפרץ "כל הקדושים", שבהם נפוצה אוכלוסייה ממוצא אפריקאי. בגלל היותה המרכז העיקרי של סחר העבדים בברזיל, קיים גם כיום חותם אפריקאי על התרבות והמנהגים בבאהיה, המשפיעים על ברזיל כולה. בין ערכי התרבות החשובים בבאהיה אפשר לראות את דת הקנדומבלה המושפעת מהאמונות של היורובה, אמנות הלחימה קפואירה, מוזיקה המושפעת מאפריקה (כמו אשה), סגנון הריקוד אפוקסה וסגנון בישול המושפע מן המטבח המערב אפריקאי.
באהיה היא מקום הלידה של מוזיקאים ברזילאים מפורסמים כמו דוריבאל קאיימי, ז'ואו ז'ילברטו, ז'ילברטו ז'יל, קייטנו ולוזו ואחותו מאריה בתניה, ההרכב Novos baianos, דניאלה מרקורי, איווטי סנגלו, וקארליניוס בראון. במחוז פועלות להקות מפורסמות כמו אולודום, ארה קטו ואילה איה, וכן היא מחוז הולדתו של הסופר ז'ורז'י אמאדו.
פולמון הראשון

פולמון פיתודורוס (ביוונית: Πολέμων Πυθόδωρος; מת בשנת 8 לפנה"ס), הידוע גם כפולמון הראשון, היה מלך קליינט של רומא בקיליקיה, פונטוס , קולכיס והממלכה של בוספורוס הקימרי.

חייו

פולמון היה בנו ויורשו של זנון וייתכן של טריפאינה (Tryphaena). הוא היה יווני מאסיה הקטנה.
אביו, זנון, היה נואם ואריסטוקרט חשוב מלאודיקי על הליקוס .‏ זנון עודד את המקומיים להתנגד לגנרל הרומאי קוינטוס לביאנוס  ולמלך הפרתים פקורוס הראשון , כאשר צבאותיהם פלשו לסוריה ואסיה הקטנה. זנון היה חבר ובעל ברית של חבר הטריאומווירט מרקוס אנטוניוס ושיחק תפקיד ראשי במהלך הפלישה הפרתית בשנת 40 לפנה"ס.
עבור סיועו של זנון למלחמה הפרתית, מינה אנטוניוס ב-39 לפנה"ס את פולמון למלך קליינט על קיליקיה, במקום דאריוס מפונטוס , בנו של פרנאקס השני מפונטוס . בשנת 37 לפנה"ס, לאחר מותו של המלך ארסאקס מפונטוס , מינה אותו אנטוניוס למלך קליינט על פונטוס.
ב-36 לפנה"ס סייע פולמון לאנטוניוס במסע המלחמה שלו נגד הפרתים. אולם הפרתים הביסו את אנטוניוס ופולמון. פולמון נלקח בשבי על ידי המלך הפרתי. לאחר שאושר סכום כופר, הוא שוחרר. בתקופה זו שלט פולמון מאיקוניום (כיום קוניה) בליקאוניה .
בשנת 35 לפנה"ס סייע פולמון לאנטוניוס ליצירת ברית עם ארטוואסדס הראשון  מלך מדיה ארטופדנה, כאשר הצליח לנתקו מהברית שלו עם הפרתים.
בזמן קרב אקטיום ב-31 לפנה"ס, שלח פולמון לאנטוניוס חיל עזר, אולם עוד לפני הקרב, הצליח להשלים עם חבר הטריאומווירט אוקטביאנוס והפך לבן בריתו. לאחר מותו של אנטוניוס, הפך אוקטביאנוס לקיסר הרומי אוגוסטוס, וכבר בתחילת שלטונו, הכיר בפולמון כמלך קליינט של רומא ובממלכות עליהן שלט. אוגוסטוס העניק לו שרביט משנהב וגלימת ניצחון רקומה, וברך אותו במילים "מלך, בן-ברית וחבר". הכרה זו הייתה מסורת שהכירה בבעלי בריתה של רומא וגמלה להם.
כמלך הבוספורוס, הוא הרחיב את הממלכה עד נהר טנאיס . פולמון מלך לתקופה ארוכה ומשגשגת. בשנת 8 לפנה"ס השתתף במסע צבאי נגד האספורגיאני  - שבט נוודים שחי מעל הרי פנגוריה . פולמון הובס על ידם, נלקח בשבי והוצא להורג.
ישכר דב רוקח (הזקן)

קורות חייו

נולד כבן שני לרבי יהושע רוקח, האדמו"ר השני בשולשלת בעלזא, ולרבקה מרים רוקח, נינת רבי אברהם יהושע השל מאפטא. בתרכ"ח, בגיל 14, נשא את בתיה רוחמה טברסקי, נכדת רבי אהרן טברסקי מטשרנוביל (בת רבי זושא טברסקי). לאחר נישואיו עבר להתגורר בחצר האדמו"ר מטשרנוביל רבי אהרן. לאחר פטירתו, נשאר שש שנים נוספות תחת הנהגת חמיו רבי זושא. בסביבות תרל"ו חזר לבעלז. עם פטירת אביו בכ"ג שבט ה'תרנ"ד (1894) הוכתר כרב העיירה בעלזא וכאדמו"ר מבעלז.
הרב רוקח נחשב היה מנהיג יהודי בולט בגליציה והונגריה. נודע כפועל ישועות שאלפים פנו אליו להתברך מפיו.
התנגד בצורה חריפה לציונות ולתנועת המזרחי עליהם אמר "הם - אנשי המזרחי... בשם התורה פועלים נגד התורה, לכן יש להיזהר מפניהם ביותר". התנגד גם לתנועת אגודת ישראל.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ואחרי שהעיירה בעלזא הפכה לשדה קרב, התיישב זמנית בעיר מונקאץ' בהונגריה, שם פרצה מחלוקת בינו ובין רב העיר והאדמו"ר ממונקאץ', רבי חיים אלעזר שפירא. כתוצאה מכך עזב רבי ישכר דוב את העיר ועבר לראצפרט.
עם סיום המלחמה חזר לגליציה והתיישב בעיר הולושיץ עד לסיום התיקונים והשיפוצים בבית הכנסת של בעלזא שהפך לבית חולים שדה לחיילים בזמן המלחמה, וה"גרויסע שטוב" (בית האדמו"רים) שגם נפגע קשות.
נפטר בליל שבת קודש כ"ב במרחשוון ה'תרפ"ז (1926). אלפים לקחו חלק בהלוייתו. הוא נקבר ליד אבותיו בבית העלמין בעיירה בעלזא.
משיח ברוכוף

משיח ברוכוף ג'יהן (ט"ו בתשרי ה'תרל"ה או ה'תרל"ו – ו' באדר ב' ה'תש"ו) היה סוחר ועסקן ציבור יהודי-בוכרי בירושלים. ממייסדי בית היתומים הספרדי ומנהלו וציר באספת הנבחרים הראשונה.

ביוגרפיה

נולד בבוכרה לרבי ברוך ג'יהן ושרה לבית קולנגיוף. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת ה'תרמ"ב (1882), והתיישב בירושלים, בה התפרסם אביו כעסקן ציבור ופעיל צדקה. למד בחדר מסורתי, בתלמוד תורה דורש ציון ובבית הספר אליאנס. בשנת ה'תרנ"ה נסע עם כמה מאחיו למוסקבה ולטשקנט לצורכי עסקים. בטשקנט בנה בית כנסת מפואר ומקווה טהרה. בעקבות פנייתו של הרב יעקב מאיר, רכשו האחים, יחד עם בני משפחת יששכרוף, קרקע בירושלים בעשור הראשון של המאה העשרים להקמת בית היתומים הספרדי. עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נדד תדיר בין ארץ ישראל ובין האימפריה הרוסית לצורכי מסחר. עם פרוץ המלחמה גורש מהארץ בשל נתינותו הרוסית, והתיישב באלכסנדריה עד תום המלחמה, אז שב ארצה, ומאז לא עזב אותה יותר. החל משנת ה'תרפ"ה (1925) ניהל את בית היתומים ושימש כאפוטרופוס עליהם, עד לפטירתו. מלבד זאת, נשא בעוד מספר תפקידים ציבורים, בהם חבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, בוועד העדה הבוכרית, בוועד העיר ליהודי ירושלים, חבר בוועד חברה קדישא ובית העלמין, חבר "הסתדרות הספרדים", חבר הנהלת ישיבת פורת יוסף וציר באספת הנבחרים הראשונה. לאחר פרשת הכותל ומאורעות תרפ"ט, התמנה על ידי הרבנות הראשית לישראל לחבר בוועדת הפיקוח על הכותל המערבי. סייע כלכלית להדפסת ספרים של חכמים ספרדים ובפרט בוכרים.
התגורר ב"בית משיח ברוכוף", בית שרכש ברחוב יפו ממשפחת דויסברג הגרמנית.
נפטר בירושלים בו' באדר ב' ה'תש"ו (9 במרץ 1946). על שמו סמטת ברוכוף בשכונת אבן ישראל בירושלים, בין רחוב יפו לרחוב אגריפס, בה שוכן מבנה בית היתומים הספרדי.
נשא את רחל, בת אחיו אברהם. לזוג נולדו תשעה ילדים. בנו משה פרסם את הרומן "אהבה וקוץ בה" העוסק בחיי הספרדים בירושלים.
קלימוגרף

קלימוגרף הוא גרף המציג את המשקעים והטמפרטורה הממוצעת שנמדדו במקום מסוים לאורך זמן מסוים.
הקלימוגרף מורכב משלושה צירים: בציר האופקי מוצגים חודשי השנה ובשני הצירים האנכיים (לימין ולשמאל הציר האופקי) מוצגים כמויות המשקעים (במילימטרים) והטמפרטורה (במעלות צלזיוס). העמודות בקלימוגרף מתייחסות למשקעים והקו שביניהם מתייחס לטמפרטורה.
על-פי הקלימוגרף ניתן לאבחן לגבי אזור מסוים מהו החודש החם או הקר ביותר בשנה, מהו משרע הטמפרטורה שבין החודש הקר לחם, איזה חודש הוא הגשום ביותר, מהי הטמפרטורה השנתית הממוצעת באותו מקום ומהי כמות המשקעים השנתית הממוצעת לאותו מקום.
זרימה שכבתית

זרימה שכבתית (נקראת גם זרימה למינרית) היא תופעה המתרחשת כאשר זורם נע בשכבות מקבילות ללא הפרעה בין השכבות. זרימה שכבתית מאופיינת כמשטר זרימה מסודר בו הגאומטריה בלבד מכתיבה את כיוון הזרימה. במהירויות נמוכות הזורם נע ללא ערבוב בשכבות סמוכות אשר מחליקות אחת ביחס לשניה. לא קיימות מערבולות בשדה הזרימה או זרמים צולבים המאונכים לכיוון הזרימה. בתחום מכניקת הזורמים, זרימה שכבתית מאופיינת בקצב ערבוב נמוך יחסית לזרימה טורבולנטית.

רקע היסטורי

המדען הבריטי אוסבורן ריינולדס (1842-1912) היה לראשון שחקר לעומק, והבחין בצורה כמותית בין זרימה למינרית לזרימה טורבולנטית, בהמשך ביצע ריינולדס אנליזה ממדית שבעקבותיה גילה (1883) גודל חסר מימד שלימים יקרא על שמו, מספר ריינולדס.

זרימה למינרית וזרימה טורבולנטית - השוואה

זורם הנע בערוץ סגור כדוגמת צינור או בין שני לוחות שטוחים ימצא באחד משני משטרי זרימה כתלות במהירות הזרימה (ובעוד פרמטרים, ראה מספר ריינולדס) : זרימה למינרית או זרימה טורבולנטית. זרימה למינרית מתרחשת במהירויות נמוכות יחסית, כאשר מעלים במידה נדרשת את מהירות הזרימה משטר הזרימה משתנה וזרימה טורבולנטית המאופיינת כזרימה כאוטית, בעלת ערבוב יעיל ואשר נוצרות בה מערבולות מופיעה. בשפה לא מדעית, זרימה למינרית מתוארת כזרימה "חלקה" לעומת זרימה טורבולנטית המתוארת כזרימה "מחוספסת".

ערכים אופייניים עבור מספר ריינולדס למעבר בין זרימה למינרית לטורבולנטית

-בזרימה בין שני לוחות אינסופיים סטטיים (זרימת פואזיל) ערך הגבול האופייני הוא: .
-בזרימה בין שני לוחות אינסופיים כאשר אחד מהם נע במהירות קבועה  (זרימת קואט) ערך הגבול האופייני הוא: 
-בזרימה בצינור בעל חתך עגול ערך הגבול האופייני הוא:

זרימה זוחלת

כאשר  מתפתחת זרימה זוחלת או זרימת סטוקס, זהו מקרה קיצוני של זרימה למינרית בו השפעות הצמיגות גדולות משמעותית והכוחות האינרציאליים ניתנים להזנחה, המשוואות המתארות תנועה זו הן משוואות סטוקס. הבנה מעמיקה בנושא זרימה זוחלת חשובה בתחומים רבים, בין היתר: מיקרו-זרימות, זרימות בתחום הביולוגיה, שקיעה של מוצק בנוזל, הפרדת חלקיקים ועוד.

שכבת גבול למינרית

שכבת גבול היא שכבת זורם בסמוך למשטח כלשהו אשר בה השפעות הצמיגות משמעותיות. שכבת הגבול היא נושא חשוב מאוד במכניקת הזורמים אך גם בתחומים כגון מעבר חום או חשמל יש שימוש רב לנושא זה. ידע נרחב בנושא שכבת הגבול קריטי להבנה בנושאים רבים: חישוב והבנת גרר על מטוסים/אוניות/מכוניות, מניעת ניתוקי זרימה, קשיחות מכונות בזרימה ועוד.
דוגמה: נבחן את הזרימה על כנף מטוס. שכבת הגבול היא יריעה דקה של אויר מעל משטח הכנף. בעקבות צמיגות האויר, שכבת אויר זאת נוטה להיצמד לכנף. עם התקדמות הכנף דרך האויר, שכבת הגבול זורמת בצורה חלקה על משטח הכנף הבנויה בדומה לקו זרם. במקרה זה הזרימה למינרית ושכבת הגבול נקראת שכבת גבול למינרית. בשנת 1904 הציג לודוויג פרנטל את הרעיון של שכבת גבול למינרית הנוצרת על כנף דקה.
עמוס בן-אברהם

שירות צבאי

בן אברהם נולד וגדל בקיבוץ עין שמר. התגייס לצה"ל בנובמבר 1973 והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. עם סיום המסלול יצא בן אברהם לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה כמפקד צוות. בן אברהם לקח חלק במבצעים רבים, בין היתר השתתף כלוחם במבצע אנטבה והיה בכוח הפורץ לבית הילדים לשחרור הילדים החטופים בפיגוע במשגב עם. בן אברהם התנדב לפרוץ ראשון לבית הילדים ולספוג את מכת האש הראשונה, הוא נפצע בפריצה זו, עבר ניתוחים רבים בידו שנותרה מוגבלת. השתחרר מהצבא וסיים שש שנות לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב,  בטרם חזר לשירות הקבע. ב-1989 פיקד על כוח היחידה במבצע עלם חמודות, במהלכו נחטף מביתו השייח' עובייד. ב-1990 מונה למפקד גדוד 932 בחטיבת הנח"ל.
ב-1991 החליף את רן שחור בפיקוד על הסיירת. תחת פיקודו ביצעה הסיירת מבצע מיוחד אשר במהלכו כמעט שהתגלה הכוח המבצע. המבצע הסתיים בהצלחה. בנוסף החל בן אברהם את הכנות היחידה למבצע שיח אטד. הוא סיים את תפקידו בעקבות תאונת אימונים שבה מתו שניים מלוחמי היחידה ממכת חום בעת אימון ניווט באזור אילת. בן אברהם לקח אחריות פיקודית והחליט להתפטר מתפקידו כמפקד היחידה ביולי 1992, חמישה ימים לאחר האירוע. ועדת חקירה שמונתה על ידי הרמטכ"ל אהוד ברק ובראשה עמדה נילי פלד, קבעה שאין מקום להעמידו לדין, אך הפרקליט הצבאי הראשי, אילן שיף החליט להעמידו לדין באשמת גרימת מוות ברשלנות. ביולי 1996 הורשע בן אברהם בבית הדין הצבאי ונגזרו עליו תשעים ימי מאסר על תנאי, עם זאת נדחתה דרישת התביעה להורידו בדרגה והרכב השופטים קבע כי יוכל להמשיך להתקדם במסלול הצבאי. 
במקביל למשפט קודם בן אברהם לדרגת אלוף-משנה, ומונה למפקד חטיבת החרמון, ולאחר מכן למפקד עוצבת חירם, החטיבה המרחבית המזרחית בעוצבת הגליל. בן אברהם פיקד על החטיבה המזרחית במהלך שנה שבה הלחימה הייתה קשה עד מאוד וכללה כשש מאות תקריות אש, מטענים ומארבים. כמפקד החטיבה יזם, התערב, הנהיג ופיקד על חלק גדול מהאירועים בהיתקלויות אש בגזרתו. בין היתר הוביל בן אברהם, אישית, מרדפים לאורך הגדר לאחר שנתגלו עקבות מחבלים וסימני חדירה, ולחימה פנים אל פנים בתוך בית והריגת חמשה מחבלים. על הצטיינותו בפיקוד על החטיבה קיבל צל"ש מאלוף פיקוד הצפון עמירם לוין.
שירת כמפקד מפקדת כוחות אוויר מיוחדים וביוני 1998 התמנה למפקד בית הספר לקצינים, בתקופתו נבנה קורס קציני היבשה הנהוג כיום. 
באוקטובר 2001 מונה למפקד אוגדת יהודה, בדרגת תת-אלוף. בן אברהם הקים במסגרת האוגדה עוצבת ביטחון שוטף שנטלה אחריות על אזור בית לחם וחברון בעקבות הצורך שנוצר עם התגברות האינתיפאדה השנייה. במהלך מבצע חומת מגן ניהל את המצור על כנסיית המולד בה הסתגרה קבוצה של מבוקשים חמושים. בעקבות תקרית אש כוחותינו במרץ 2003, בה נהרגו שני מאבטחים ישראלים בגזרה, החליט אלוף הפיקוד משה קפלינסקי לרשום לו הערה פיקודית. בן אברהם עמד בראש האוגדה עד לפירוקה. 
ב-2 בספטמבר 2004 מונה למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם), נטל חלק בביצוע תוכנית ההתנתקות כשעמד בראש המפקדה המשימתית המיוחדת של צה"ל. לאחר מלחמת לבנון השנייה ניהל את התחקיר לעוצבת האש. 
ב-7 בספטמבר 2006 סיים עמוס בן אברהם את תפקידו כמפקד המכללה לפיקוד ולמטה ופרש מצה"ל. במסגרת שירות המילואים ממלא תפקיד במפקדת העומק. 
לאחר שיחרורו הקים חברה לפתרונות אבטחה. נשוי לעיתונאית עדנה גחטן.