21 (להקה)

הקמת הלהקה, ההרכב והסגנון המוזיקלי

הלהקה הוקמה בירושלים בשנת 2000 על ידי הזמרות שיר כץ, המנגנת בסקסופון, ויסמין וגנר, המכונה "ג'אז" ומנגנת בפסנתר וכמו כן מי שבהמשך הפכה למנהיגת הלהקה. השתיים, שהכירו בבית הספר הניסויי בירושלים, גילו שלשתיהן דעות משותפות בנוגע לשירות צבאי ונוכחות צה"ל בשטחים והחליטו להקים להקה.
בשנת 2006, לאחר שהוקלט אלבומה השלישי של הלהקה, עברה כץ לאוסטריה, ומאז הצטרפה ללהקה רק להופעות אורח. במשך השנים, הצטרפו אליהם כאורחים טל כץ (צ'לו), נטלי אדלר (שירה), מיטל "מייפל" ברייר (שירה), לילך בן דוד (גיטרה), אחיה של וגנר - נעמן וגנר (פסנתר), אחיה של שיר כץ - אדם כץ (תופים), רון אופנהיים (גיטרה ובאס), אחותה של שיר - זהר כץ (שירה), אבי בר איתן (אקורדיון) עילם בר שלום (גיטרה). וברייר ("מייפל"), בן דוד ובר שלום הצטרפו ללהקה כחברים קבועים ב-2006. בסוף 2010, בהופעה האחרונה, הצטרף גם ניב הרצברג ("סטיב") כגיטריסט, לאחר ששירת לפני כן בלהקה צבאית.
הלהקה התפרקה בראשית 2011 באופן סופי, עם עזיבתה של וגנר לגרמניה.
מאפיין ייחודי בסגנונה המוזיקלי של 21, בניגוד לשאר הלהקות בעלות התכנים הפוליטיים השמאלניים-רדיקלים, הוא שמדובר במוזיקה מלודית מאוד (לעיתים בסגנון, הנוטה להזכיר ג'אז קלאסי), המשלבת הרמוניה של אקורדים מונמכים ובראשן השביעית המונמכת המנוגנת בחלק גדול משיריה. כך, כאשר אחרות כדוגמת להקות פאנק מביעות את עמדתן הפוליטית החריפה במוזיקה רועשת ומהירה, קשה לעיכול, 21 מציגה את דעותיה הפוליטיות על ידי מוזיקה שקטה ואיטית.

עמדה פוליטית

הלהקה מעודדת את מאזיניה באופן מוצהר וגלוי לא לשרת בצה"ל ולהפוך להיות סרבני גיוס, ולכן נבחר שמה, "21", על שם אותו פרופיל הניתן למי שאינו כשיר לשירות בצה"ל. עוד מזוהה הלהקה עם אנרכיזם, טבעונות (וגנר וכץ הן טבעוניות, ולפי וגנר אחד משירי הלהקה, "שתי כפיות סוכר", אשר נכתב על ידי כץ, לא בוצע בהופעות מאז שכץ הפכה מצמחונית לטבעונית), זכויות להט"ב, פמיניזם והתנגדות לכפייה דתית.
חברי הלהקה ובראשם יסמין וגנר, השתתפו בהפגנות רבות נגד גיוס החובה, בעד סרבני המצפון, נגד הכיבוש ונגד הגדר, וברבות מהן הן נעצרו. בהפגנות אלה, הם שילבו הומור והיו ממציאים "ארגונים", למשל "קאאונסא"פ" (עליו גם נקרא אחד השירים באלבומה הראשון של הלהקה) - ראשי תיבות של "קומוניסטים אנרכיסטים אנטיפתים ונדליסטים נרקומנים סוציומטים אנטישמים פרזיטים". המפורסמת ביותר מההפגנות הייתה זו בה ביצעו מחווה לפעילות הפוסי ריוט על ידי הפגנה והופעה של וגנר שרה ומנגנת בחליל ללא חולצה באמצע התנחלות במחאה על השתלטות הדת על החברה.

שירי הלהקה

רוב השירים נכתבו והולחנו על ידי וגנר, ורובם בעלי תוכן ציני אנטי צבאי חריף, כמו "כתם נפשי", "כשילדתם אותי", "כל הכבוד לצה"ל", "ילד לא רוצה לשמור על העולם", "ילדי ה-21", ו"קאאונסא"פ". חלק מהשירים כמו "שיר מזרחי", "ראו" ו"היודע את המשמעות לכל" נכתבו על ידי כץ. השיר "תמימות", שבוצע בהופעות הלהקה, נכתב על ידי מיטל ברייר. שאר השירים של הלהקה הם שירים שהלחינה וגנר למילים של חנוך לוין, כמו "מנגינה ישנה עצובה", "בירות בלהבות" ו"הבטחות של אלוהים לאברהם". ברבים מהשירים משולבים קטעי קישור בין חברי הלהקה, ומוזכרים בהם "מוסי" - דמות מאצ'ו של חייל "גבר גבר" המתגאה ומשווייץ למשפחתו ולחבריו אודות הפטור שקיבל, וכן אקורד השביעית המונמכת המנוגן בשיריה של הלהקה. רבים מהשירים כתובים בסרקזם ובלשון סגי נהור, ומביעים לכאורה את העמדה ההפוכה, טוענים לכשל חינוכי חמור ומנסים "לשכנע" את הנוער להתגייס, כשהכוונה היא, בעצם, ההפך.
אך ישנם גם שירים ללא עמדה פוליטית (אך עדיין עוסקים בנושאים חברתיים), כמו "ואגינה דנטטה" - שיר בנושא פמיניזם וחוסר שוויון בין נשים לגברים בחברה, "היודע את המשמעות לכל" העוסק בהעדפה לחיי מדבר ו"שיר לשיר" ו"חורבות הטמטום" העוסקים בצמחונות וטבעונות בהתאמה.
עוד מאפיין בולט בחלק מהשירים, בעיקר אלה שנכתבו על ידי וגנר, הוא השפעה מסדרת הטלוויזיה דרגון בול זי, כמו "שיר לשיר", שלחנו כולל קטע משיר הפתיחה של הסדרה ומוזכרת בו הדמות גוהן, "גראוו גראוו" שכולל את השורה "מתי נוכל למצוא פתרון" מתוך שיר הפתיחה של אחת הסדרות ו"היודע את המשמעות לכל", שבו מוזכרת הדמות סופר סאייה.
בנוסף, 21 ביצעה לעיתים גרסאות כיסוי לשירים ישראלים מוכרים (בעיקר לאלה המבטאים אהבה וזיקה למולדת), כאשר הטקסטים המקוריים מושרים בגרסה שונה וצינית בהתאם למסריה החריפים של הלהקה ("כאן" של אורנה ומשה דץ שהפך ל"שם נולדתי", "קום והתהלך בארץ" של להקת פיקוד צפון שהפך ל"תנו לרדת מהארץ" ועוד). לאחר פירוק הלהקה העלתה וגנר סרטוני וידאו ליוטיוב בהם ביצעה גרסאות כיסוי ציניות אלו.

הופעות

21 הופיעה בעיקר במקומות המזוהים עם התכנים שלה, כמו "זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות", הגדה השמאלית ו"דילה" בירושלים, וסלון מזל בתל אביב. הכניסה להופעות הייתה בחינם ובמהלכן חולקו בחינם פורמטים קשיחים של אלבומי הלהקה, והוצע לקהל לתרום כמות סמלית של 21 שקלים לקידום הפעילות (21 - כשם הפרופיל וכשם הלהקה, וכן כשם דעותיה הפוליטיות).

התנגדות ללהקה

העמדה הצינית הקיצונית המבוטאת בשירים, ושורות כמו "אם החור הזה הובטח לנו כמו במסופר, אז אנחנו לא העם הנבחר" או "חייל תתגייס אלינו לצבא, תירה בילדים, זקנים וחלשים" עוררה לא פעם זעם ממתנגדים ללהקה, שטענו כי מדובר בהסתה נגד ריבונותה של מדינת ישראל ועידוד של השתמטות משירות צבאי.