רפואת שיניים לילדים

רפואת שיניים לילדים, או פדודונטיה (מיוונית: פדו= "ילד", דונטיה= "שיניים"), היא התמחות ברפואת שיניים העוסקת בטיפול בילדים, עד תקופת תום המשנן המעורב (בשפה עממית, עד נשירת כל ה"שיניים החלביות" בפה).
למפגש בין רופא השיניים לילד ישנן מספר מטרות, ביניהן הטיפול עצמו; מניעת עששת, הדרכה לצחצוח נכון, מעקב אחר התפתחות תקינה ועוד. מטרה נוספת היא הכנת המטופל לעתיד, הקניית גישה חיובית לטיפולי שיניים, יצירת שיתוף פעולה, הקטנת הפחד ככל הניתן וחינוך של ההורים, במקביל (או בעקיפין) לילד, להיגיינה דנטלית נכונה עבורם ועבור הילד.
ביקור ראשון אצל רופא שיניים מומלץ (על פי האגודה האמריקאית לרפואת שיניים לילדים - AAPD) מזמן בקיעת השן הראשונה ועד גיל שנה - הראשון מבין השניים ולאחר מכן פעם בחצי שנה.
התמחות ברפואת שיניים לילדים מוכרת על ידי המועצה המדעית של ההסתדרות לרפואת שיניים ואורכת כשלוש וחצי שנים במשרה מלאה. נכון לשנת 2015 היו בישראל 133 מומחים בפדודונטיה, אשר נלמדת במסגרת המוסדות הבאים: בית החולים ברזילי באשקלון, בית החולים רמב"ם בחיפה, אוניברסיטת תל אביב ובית החולים הדסה בירושלים.

עששת הילדות המוקדמת ("עששת הבקבוק")

עששת זו היא מחלה כרונית נפוצה בקרב ילדים עד גיל שש (בשכיחות של 40%-50% בישראל) ובמקרים חמורים מתחת לגיל שלוש (12%-15% בישראל). היא תוקפת את השיניים סמוך לבקיעתן ואופיינית למשטחים החלקים של השן.

תסמיני העששת

עששת הילדות המוקדמת ידועה בהרס נרחב של השיניים הקדמיות- החותכות העליונות ובהמשך של שאר השיניים בפה. השיניים הקדמיות התחתונות ייפגעו אחרונות מהעששת מכיוון שהן מוגנות על ידי הלשון וקרובות לפתחי בלוטות הרוק התת-לסתיות (אשר מונעות או מאיטות את התקדמות העששת). הסימנים הראשונים נראים לעין על גבי השן והם כתמים לבנים, בהתקדמות המחלה יופיעו תסמינים כגון רגישות לקור, חום, או מאכלים ממותקים ובהמשך כאבים עזים.
עששת לא מטופלת יכולה להוביל לסיבוכים כגון: נפיחות, ניידות השן והפרשת מוגלה. נבטי השיניים הקבועות הנמצאים בתוך הלסת, בסמוך לשורשי השיניים הנשירות עלולים להיפגע אף הם. זיהום שמתפשט לחללים נוספים באזור ראש וצוואר ובעייתי במיוחד בלסת העליונה עם נפיחות תת-עינית. עקב הבעיה האסתטית הביטחון העצמי של הילד עלול להיפגע, בנוסף נגרמות הפרעות אכילה, בעיות בהתפתחות, הפרעות בתפקוד היום יומי ובשינה.

מניעה וטיפול

עששת הילדות המוקדמת יכולה להימנע על ידי מודעות ומניעה: יש להימנע מהרדמות הילד עם בקבוק או מהנקה ממשוכת, להקפיד על צחצוח שיניים נכון פעמיים ביום, להשתמש במברשת שיניים המכילה פלואוריד, להמעיט בחשיפה לסוכרים. דרך מניעה נוספת היא להקפיד להיבדק אצל רופא השיניים ולטפל בעששת בעת הצורך. 

חרדה דנטלית בילדים

פחד מרופאי שיניים, "דנטופוביה", נובע פעמים רבות מגורמים אשר באים לידי ביטוי בילדות; חוויה שלילית עם רופא שיניים כילד (הן מכאבים שהילד חווה במהלך הטיפול והן מתקשורת לקויה בין הרופא לילד), משפחה או סביבה אשר "מפחידה" את הילד לקראת הביקור- לדוגמה, הורים אשר בעצמם מפחדים מטיפולי שיניים, רעש או ריח הגורמים לרתיעה ועוד. שכיחות הפוביה הדנטלית באוכלוסייה הבוגרת היא 5%-10% ופוביה זו עלולה לגרום למטופל להימנע מביקורים אצל רופא השיניים, לעיתים אף למספר שנים, אשר גוררים הזנחה במצב השיניים ובריאות הפה. יש חשיבות לגישה נכונה כלפי המטופל (באופן ספציפי כאשר מדובר בילד) על מנת למנוע את החרדה, או להקטין אותה ככל הניתן.
ישנן כל מיני גישות כלפי הטיפול בילדים חרדתיים, בין היתר- מפגש ראשוני אצל רופא ללא טיפול. ישנם גם אמצעים רפואיים לטיפול- גז צחוק, טשטוש, היפנוזה ועוד.

היגיינה דנטלית

צחצוח השיניים מומלץ החל מבקיעת השן הראשונה בפה ולהורים, או לאפוטרופוס, יש תפקיד חשוב בהקניית הרגלי צחצוח נכונים כבר מגיל צעיר. כיום יש שיטות שונות- משחקים, דפי צביעה, טבלת צחצוח, מברשות שיניים צבעוניות ועוד. דוגמה אישית היא אחת השיטות הבולטות בתחום, כאשר ההורה (או האפוטרופוס) נהנה לצחצח את שיניו ומקפיד על כך פעמיים ביום. קיימת היום הנטייה לכך שהילד מצחצח את שיניו לבד וההורים רק משגיחים שהוא צחצח כראוי ובמידת הצורך משלימים אותו, כך שהילד יתרגל לתנועות ולתחושה. בנוסף, יש להפקיד על הצחצוח של הילד מכיוון שהיכולות הפיזיות של הילדים מעוטות בגיל צעיר.
בארץ נפוצות הדמויות "קריוס ובקטוס" המלמדות את הילדים על בריאות הפה וצחצוח השיניים.