google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון קוטס

חייו

קוטס נולד בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, ולמד באוניברסיטה האוסטרלית הלאומית לתואר הראשון. לאחר מכן עבר לצרפת, שם למד באקול נורמל סופרייר שבפריז, לפני שעבר לאנגליה. לאחר מכן סיים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קיימברידג', כשכתב עבודת מחקר על אנלוגיה p-אדית של שיטת בקר.
בשנת 1969 התמנה קוטס למרצה למתמטיקה באוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית, לפני שעבר שוב בשנת 1972 לאוניברסיטת סטנפורד שם התמנה למרצה מן המניין. 
בשנת 1975 חזר לאנגליה שם היה חבר בקולג' עמנואל שבקיימברידג' בתפקיד מרצה. כאן היה מורהו של אנדרו ויילס, המתמטיקאי שהוכיח מאוחר יותר את המשפט האחרון של פרמה - כאשר עבודתו של קוטס על עקומים אליפטיים, תורת איווסווה ופונקציות    ‏ -אדיות עזרה רבות.  
בשנת 1977 חזר קוטס לאוסטרליה, והיה לפרופסור באוניברסיטה האוסטרלית הלאומית, שם למד בצעירותו. בשנה שלאחר מכן הוא חזר לצרפת והרצה באוניברסיטה של פריז באורסיי. בשנת 1985 חזר לאקול נורמל סופרייר, הפעם כפרופסור וכראש החוג למתמטיקה.
הוא נבחר לחבר בחברה המלכותית של לונדון בשנת 1985, והיה נשיא אגודת המתמטיקה של לונדון בשנים 1988–1990. האגודה העניקה לו את פרס וייטהד בשנת 1997, עבור "המחקר היסודי שלו בתורת המספרים ועבור תרומות רבות לחיים המתמטיים באנגליה וברחבי העולם".
נכון ל-2006 הוא מרצה במחלקה למתמטיקה עיונית וסטטיסטיקה מתמטית באוניברסיטת קיימברידג', וממשיך לחקור בתורת המספרים, גאומטריה אלגברית ותורת איווסווה.
הקונסרבטוריון של פראג

הוראה

הקונסרבטוריון של פראג מציע לימודי נגינה בכלי מיתר, כלי נשיפה, פסנתר ועוגב, וכן אקורדיון וגיטרה, כמו גם שירה, הלחנה, ניצוח ומשחק. הלימודים נמשכים 6 שנים. בתוכנית הלימודים התמחות במקצועות תאורטיים, לימודי שפה והשכלה כללית. הקונסרבטוריון מקיים תזמורת סימפונית ותזמורת קאמרית משלו, כמה הרכבים קאמריים ולהקת תיאטרון. מדי שנה מקיים המוסד כ-250 קונצרטים ו-40 מופעי תיאטרון.
בשנת הלימודים 2005/06 למדו בקונסרבטוריון כ-550 תלמידים צ'כים ו-40 תלמידים זרים.

היסטוריה

את הקונסרבטוריון של פראג ייסדו בשנת 1808 אריסטוקרטים ותושבים מקומיים. הלימודים החלו בשנת 1811, לאחר דחייה שגרמו מלחמות נפוליאון. בדז'יך דיויש ובר מונה למנהל הראשון של בית הספר.
בשנת 1891 הצטרף אנטונין דבוז'אק לסגל המורים כראש מחלקת ההלחנה. הוא היה מנהל בית הספר בין 1901 ל-1904. בין תלמידיו של דבוז'אק המלחינים יוזף סוק (בהמשך מנהל הקונסרבטוריון), רודולף פרימל, אוסקר נדבאל ופרנץ להאר.
רשימת הפרופסורים שלימדו בבית הספר כוללת גם את הפסנתרן וילם קורץ, בהמשך מנהל בית הספר.
עם הקמת צ'כוסלובקיה בשנת 1918, נוספו לבית הספר מחלקות דרמה ובלט. בין בוגרי הקונסרבטוריון קארל אנצ'רל, רפאל שכטר, ייז'י בלוהלאווק, יאן קובליק ורפאל קובליק, בוהוסלב מרטינו, יאן טאליך.
אהבה אחרי הצהריים

עלילת הסרט

גיבורי הסרט הם בלש פרטי החי בפריז (מוריס שבלייה), בתו אריאן, סטודנטית לנגינה על צ'לו (אודרי הפבורן) ומושא חקירתו של הבלש - "פלייבוי" אמריקאי עשיר בשם פרנק פלניגן (גרי קופר). בעל נבגד של אחת הנשים עימהן קיים פלניגן קשרים רומנטיים שוכר את הבלש הפרטי לעקוב אחרי פלניגן. אריאן, העוזרת לאביה בתיקי החקירה במשרדו מגלה עניין בפלניגן ואף מתאהבת בו. לאחר שאריאן מגלה שהבעל הנבגד רוצה לרצוח את פלניגן היא מזהירה אותו. 
אריאן, המאוהבת בפלניגן, חוששת כי ישבור את ליבה, ולכן מתחפשת לאשת מסתורין עשירה המפתה את פלניגן. פלינגן מתאהב באשת המסתורין ושוכר את הבלש הפרטי לגלות מי היא.
בסוף הסרט מתקן פלניגן את דרכיו ומחליט להתחתן עם אריאן.
יודנלאגר

יונדלאגר, בקיצור יולאג (בגרמנית: Judenlager או Julag, בעברית: "מחנה היהודים") היה מחנה ריכוז ארעי, שהוקם ליהודים  על ידי הנאצים בתקופת מלחמת העולם השנייה, לרוב בסמוך לאתרי מגוריהם (בתחילת המלחמה) ואחר כך בסמוך לאתרי גטאות ולאחר שחוסלו, בדרך כלל בשטח מצומצם של אותו גטו.
ברטראן דה ז'ובנל

מחלוקת שטרנהל

זאב שטרנהל פרסם ספר בשם Ni droite, ni gauche ("לא ימין ולא שמאל") המאשים את דה ז'ובנל באהדה לפשיזם בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. בעקבות זאת הגיש דה ז'ובנל בשנת 1983 תביעת דיבה כנגד שטרנהל. בית המשפט קיבל במידת מה שניים מתוך תשעת סעיפי התביעה, ואולם שטרנהל לא נדרש לפרסם התנצלות או להסיר פסקאות ממהדורות עתידיות של ספרו.
הפורום המשפטי למען ארץ ישראל הביא גם עניין זה בעתירתו לשלילת פרס ישראל משטרנהל. על כך הגיב בא כוחו של שטרנהל: "אם לא רשעות לשמה, הרי בורות בוודאי יש כאן; לו היו העותרים טורחים לברר מעט אודות פרשיה זו, ספק אם היו נזקקים לה."
אודי צור

ביוגרפיה

צור נולד וגדל במושב מולדת. התגייס לצה"ל בשנת 1995, לחיל השריון, ושובץ בגדוד 82 בחטיבה 7. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. לאחר הקורס שב לגדוד 82 ומונה למפקד מחלקת טנקים, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 82. בהמשך מונה למפקד פלס"ר 7, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כראש לשכת מפקד זרוע היבשה, סמי תורג'מן.
בשנת 2012 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. במהלך התפקיד פיקד על כוח שהשתתף בסיכול פיגוע חדירת משאיות התופת בכרם שלום. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד הדרום בין השנים 2014–2016. ב-30 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הבקעה, ושירת בתפקיד עד 18 ביולי 2019. ב-14 באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבה 7.
צור מתגורר בקיבוץ בחן, נשוי לקרן ואב לארבעה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
פובליציסטיקה

פּוּבְּליציסטיקה (הצעת האקדמיה ללשון העברית: כתיבת דעות) היא סוגה עיתונאית. פובליציסט מביע את דעותיו האישיות על הנושא ולא מתיימר לסקר אותו מנקודת מבט נייטרלית.
ז'אנר זה חופשי מאוד ומאפשר נימה אישית, צינית או הומוריסטית, בהתאם לרצונו של הכותב. מאמרים פובליציסטיים הם לרוב ארוכים יחסית ומנומקים. בדרך כלל הם עוסקים בפוליטיקה או בנושא אחר שעל סדר היום הציבורי. כיוון שהפובליציסטיקה עוסקת בענייני דיומא, היא מתפרסמת בעיקר בעיתונים היומיים ובשבועונים.
מאמרים פובליציסטיים נכתבים בעיקר על ידי עיתונאים שמקצועם בכך, חברי מערכת העיתון, אך גם על ידי אישים שונים, הכותבים בעיקר בנושאים הקשורים לתחומי התמחותם. בין הפובליציסטים יש העוסקים רק בכך, ויש העושים זאת בנוסף לכתיבת דיווחי חדשות. בין הפובליציסטים, רבים הם בעלי טור קבוע, ויש המפרסמים את מאמריהם באופן פחות סדיר, בעמודי הדעות של העיתון. 
מאמר פובליציסטי מיוחד הוא זה הקרוי "מאמר המערכת", ועוסק בנושא העיקרי שעל סדר היום (כפי שהמערכת או העורך רואים זאת). פעמים רבות כותב העורך הראשי את מאמר המערכת. בעיתון "ידיעות אחרונות", למשל, עסק בכך במשך שנים רבות ד"ר הרצל רוזנבלום, שהיה העורך הראשי. בעיתונים מסוימים, כדוגמת "הארץ", מאמר המערכת אינו חתום.
אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג

ביוגרפיה

אמליה אליזבת נולדה ב-29 בינואר 1602 בהנאו לפיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג ולקתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו, בתם של וילם הראשון, נסיך אורנז' ושארלוט דה בורבון.
בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם מהסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים. בשנת 1627 מת חמיה מוריץ, רוזן הסן-קאסל, ובעלה וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1630 כרת וילהלם ברית עם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, ולחם יחד עמו בקרב ברייטנפלד בשנת 1631. בשנת 1632 כרת בן דודו גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט ברית עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך קרא וילהלם לעזרת שוודיה, אולם גוסטב אדולף נהרג בקרב ליצן. לאחר שלום פראג בשנת 1635 ניסה וילהלם לכרות ברית עם צרפת, ובעקבות כך הוכרז כ"אויב האימפריה". כתוצאה מכך הותקפה רוזנות הסן-קאסל, ובשנת 1637 נכבשה הרוזנות על ידי כוחות הקיסר. כתוצאה מכך נאלצו וילהלם ואמליה אליזבת לברוח לרוזנות פריזיה המזרחית, שם מת וילהלם בעיר לר ב-21 בספטמבר אותה שנה.
לאחר מותו של וילהלם, הייתה אמליה אליזבת עוצרת בשם בנה וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, ובסיוע צרפתי ושוודי, השתלטה מחדש על שטחים שהשתייכו בעבר לרוזנות. בשנת 1650 הגיע וילהלם השישי לבגרות, ונטל לידיו את השליטה ברוזנות. באותה שנה נסעה אמליה אליזבת לחתונת בתה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ בהיידלברג, מה שהתיש אותה לחלוטין, וב-8 באוגוסט 1651 היא מתה בקאסל.
חזית ארמון משאתא

חזית ארמון משאתא (בערבית: واجهة قصر المشتى; בגרמנית: Mschatta-Fassade) הוא אחד המוצגים הגדולים והמרשימים של האגף לאמנות איסלמית במוזיאון פרגמון בברלין.
החזית שייכת לארמון שנבנה על ידי הכליף אל-וואליד השני ששלט בשנים 743–744 ומוכר כיום בשם קסר אל-משאתא, בירדן, 32 ק"מ מדרום לעמאן.
אל-ווליד השני נרצח בטרם השלים את בניית הארמון. הארמון ננטש ונהרס ברעש אדמה. החזית הבנויה אבן לא נפגעה. המקום נתגלה ב-1840 והחלו בו חפירות. החזית ניתנה במתנה על ידי עבדול חמיד השני לקיסר וילהלם השני ב-1903. היא הוצגה לראשונה במוזיאון בודה וב-1932 הועברה למוזיאון פרגמון ומשמשת דוגמה חשובה לאמנות מוסלמית מוקדמת.
חזית הארמון משלבת סיתות של ערבסקות, פרחים ובעלי חיים.
אליאנסה פטרולרה

היסטוריה

המועדון נוסד ב-24 באוקטובר 1991 והופיע לראשונה בליגת המשנה הקולומביאנית בשנת 1992. נחשב לאחד המועדונים ששיחקו הכי הרבה שנים בליגה השנייה, מיום הקמתה. בין השנים 1998–2004 הקבוצה הייתה מספר פעמים על סף העפלה לליגה הבכירה, אך לא צלחה את הפלייאוף. בשנת 2002 סיימה אף כסגנית והפסידה את העלייה כאשר סנטאורוס וייאוויסנסיו ניצחה אותה בגמר. בשנת 2009 הקבוצה הייתה קרובה לפירוק. בסמסטר הראשון השיגה 5 נקודות בלבד ללא שום ניצחון ובהיעדר נותני חסות, שחקנים וצוות מקצועי, המשך פעילותה הוטל בספק לקראת הסמסטר השני. בסופו של דבר שיחקה הקבוצה את המשך הטורניר וסיימה אחרונה. מי שהצילה את המועדון היה אתלטיקו נסיונל, כאשר לקח את פטרולרה תחת חסותו וחתם על שיתוף פעולה. במסגרת השיתוף, התחייבו בנסיונל להשאיל שחקנים מהסגל הרחב וכן מקבוצות הנוער של המועדון, כדי שיצברו דקות משחק וניסיון באליאנסה פטרולרה. כמו כן, התחייבה נסיונל גם לשלם לצוות המקצועי. מצבה של פטרולרה השתפר פלאים וב-2011 הגיעה הקבוצה לרבע גמר הפלייאוף, שם הודחה בידי דפורטיבו ריונגרו.

העפלה לליגה הבכירה ב-2012

בשנת 2012 הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף בסמסטר השני וסיימה ראשונה את הבית שלה עם 15 נקודות. בגמר היא פגשה את דפורטיבו ריונגרו וגברה עליה בסיכום הכללי 1–4. הוא הוכתרה כאלופת הסמסטר השני וכדי להעפיל לליגה הבכירה, היה עליה לנצח את אמריקה קאלי, שזכתה באליפות הסמסטר הראשון. במשחק הראשון שנערך באצטדיון פולידפורטיבו סור, ניצחה אליאנסה 1–2. משחק הגומלין נערך באצטדיון פסקואל גררו ובו גברה אמריקה 0–1, מה שגרר את ההכרעה לדו-קרב פנדלים. את הדו-קרב ניצחה פטרולרה והבטיחה לראשונה בתולדותיה את העפלתה לליגה הבכירה.

הופעת בכורה בליגת העל

בשנת 2013 הופיעה פטרולרה לראשונה בליגה הבכירה ובעזרתו של קרלוס ארדילה לוייה, הבעלים של אתלטיקו נסיונל, הורחב אצטדיון אלבארו גומס הורטאדו, שם שיחקה פטרולרה את משחקיה הביתיים באותו טורניר, כאשר במקביל שובץ אצטדיון דניאל וייה ספאטה. כבר במחזור השני עשתה היסטוריה כשרשמה את ניצחון הבכורה שלה בליגה הראשונה אי פעם, 0-1 על לה אקידד משער של דיירון אספרייה. בסופו של דבר הטורניר לכל שנת 2013 לא היה טוב ורק שני מחזורים לסיומו הצליחה הקבוצה להנצל מירידה לליגת המשנה ולשחק במשחקי הפלייאוף על הזכות להשאר בליגה. בקופה קולומביה הגיעה הקבוצה רחוק, עד לחצי הגמר, לפני שהודחה בידי אתלטיקו נסיונל. 
בתחילת שנת 2014 הסתיים שיתוף הפעולה עם נסיונל ופטרולרה פתחה לא טוב את הטורניר עם 5 נקודות בלבד לאחר 9 מחזורים. אבל רצף של 7 ניצחונות ותיקו נתן לה את האפשרות להעפיל באופן היסטורי לפלייאוף, אם הייתה משיגה תיקו במחזור האחרון מול אנביגאדו. הפסד של 0–2 גרם לפטרולרה לסיים עם אותו מספר נקודות כמו של לה אקידד, אבל להפסיד את המקום בפלייאוף בגלל הפרש שערים נחות יותר. הסמסטר השני היה העתק מדויק, כאשר שוב השיגה הקבוצה 27 נקודות, סיימה תשיעית ופיספסה את ההעפלה לפלייאוף רק בגלל יחס שערים. הטורניר הטוב ביותר שלה עד כה היה בסמסטר השני של 2015, כאשר במחצית מהדרך אף הוליכה את הטבלה והקדימה קבוצות כמו אתלטיקו נסיונל וג'וניור ברנקייה. בסופו של דבר השיגו שיא של נקודות לטורניר (33) והעפילו לראשונה בתולדותיהם לפלייאוף, שם נעצרו רק בחצי הגמר על ידי אינדפנדיינטה מדיין כשהפסידו בסיכום שני המשחקים 0–6.

אצטדיון

הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון דניאל וייה ספאטה, שהוקם ב-1970 ושופץ בין השנים 2011–2015. תכולת האצטדיון היא כ-10,400 ונמצא בראשותה של עיריית ברנקברמחה.
נחום בוכבינדר

נחום אברמוביץ' בּוּכְבִּינְדֶר (בכתב רוסי: Нахум Бухбиндер;‏ 1895 - בסביבות 1940?) היה היסטוריון ועיתונאי סובייטי-יהודי יליד אוקראינה, שנודע במחקריו על תנועת הפועלים היהודית באימפריה הרוסית. כתב בשפות רוסית ויידיש.

קורות חיים

יליד אודסה, למד במדרשה למזרחנות בפטרוגרד.
אחרי מהפכת אוקטובר עבד בנציבות לעניינים יהודים "יבסקציה".
היה עורך של מספר הוצאות לאור ועיתונים יהודיים ביידיש במוסקבה ובמינסק.
מחקריו ההיסטוריים עסקו בעיקר בתולדות הספרות היידית ובתולדות תנועת הפועלים היהודית באימפריה הרוסית. פרסם מאמרים בנושאים אלה בכתבי עת ברוסית.
אחרי שנות ה-30 נעלם. יש סבורים כי נספה באחד מגלי הטרור הסטליניסטי.

ספרים

ספרו החשוב היה "תולדות תנועת הפועלים היהודית ברוסיה" (1925;‏ История еврейского рабочего движения в России), שתורגם ב-1931 ליידיש ("געשיכטע פון דער ארבעטער באוועגונג אין רוסלאנד"). הספר מתייחס בעיקר להיסטוריה של תנועת הבונד, תוך התסמכות על חקר בארכיונים של המשטרה הצארית.
יחסי ארגנטינה–קטר

יחסים כלכליים

לארגנטינה וקטר היסטוריה רבת שנים של יחסים כלכליים פוריים וענפים. ארגנטינה מחפשת תמיכה קטרית כדי להקים מסוף גז טבעי חדש. הסחר בין קטר לארגנטינה גדל ב-150% בין 2012 ל-2013 מ-1.46 מיליארד ריאל קטרי (400 מיליון דולר אמריקאי), הסחר גדל ל-3.64 מיליארד ריאל קטרי (מיליארד דולר אמריקאי). ייצוא בולט מארגנטינה לקטר הוא מוצרי מזון ומשקאות. הייצוא הבולט ביותר של קטר לארגנטינה הוא הגז הטבעי והנפט.

יחסים פוליטיים

לקטר ולארגנטינה אינטרסים משותפים.
ארגנטינה הכירה במדינת פלסטין בחסות קטר ומקבלת לשטחה פליטים סורים ופלסטינים אשר הגיעו לארגנטינה מסיבות הומניטריות שונות. נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי ואמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני מיודדים. נשיא ארגנטינה ציין במהלך פגישתו עם תמים בן חמד אאל ת'אני בשנת 2013 על תמיכתו בפתרון שתי מדינות לשני עמים.
אמיר קטר הצהיר כי הוא מעוניין לפתח את היחסים עם ארגנטינה ליותר ממה שהם עכשיו. נשיא ארגנטינה נעתר לבקשה והם החלו לחשוב על דרכים בהם ניתן לפתח את היחסים הדיפלומטיים שבין השתיים.
מסיבת רווקים

מסיבת רווקים היא מסיבה או אירוע אחר שנערך לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס הנישואים שלו. באירוע חוגגים החתן המיועד וחבריו את סיום תקופת הרווקות שלו באופן כללי, או את היום האחרון של היותו רווק באופן ספציפי. תכלית מסיבות הרווקים היא להוות אירוע המוקדש לחתן באופן ישיר, לעומת אירועים אחרים בתהליך החתונה, אשר ממוקדים בשני בני הזוג. לעיתים מצטרפת למטרה זו גם ניצול ההזדמנות האחרונה שבה החתן עדיין נמצא במעמד של רווק, ולחגוג יחד עם חבריו בבילוי אשר ייתכן ובת זוגו לא תאשר לאחר הנישואים.
מסיבת הרווקים עשויה להיות כרוכה בפעילויות אשר חורגות מן הפעילויות במסיבות שגרתיות, כגון הזמנת חשפנית או הליכה למועדון חשפנות. בתרבויות מסוימות קיימים אף טקסי השפלה שונים לחתן המיועד, אשר במהותם נועדים לסמל את טקס המעבר של החתן המיועד מחיי הרווקות (בה סגנון חייו היה של נער מתבגר) לחיי נישואים בהם החתן יהיה "אחראי יותר".
ארגון מסיבת הרווקים מוטל לרוב על קרוביו של החתן, בין אם אחיו, שושבינו או חברו הטוב. לפי המסורת, הפעילויות המתוכננות למסיבת הרווקים נשמרות בסוד מפני החתן].
מסיבות רווקים מהוות נושא מרכזי בסרטים הוליוודיים רבים, במיוחד קומדיות.
כיום נפוצות גם מסיבות רווקות אשר חברותיה של הכלה לעתיד מארגנות עבורה.

ארצות הברית

בארצות הברית, לאס וגאס, סאות ביץ' (מיאמי), שיקגו או ניו אורלינס הם יעדים פופולריים למסיבות הרווקים]; הם גם מקומות פופולריים לחתונות.
מסיבות הרווקים בארצות הברית כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, שכירת שירותי חשפנית או לעיתים אף נערת ליווי, ובאופן כללי - התנהגות בפראות באופן אשר ייתכן והכלה לא תשמח לגלות (במיוחד משום שנשים לא אמורות להיות בין המוזמנים). כיום מסיבות הרווקים בארצות הברית מסמלות בעיקר את הפעם האחרונה בה החתן יהיה באמת "חופשי" ולא נתון להשפעתה של אשתו].

צרפת

בצרפת נקראות מסיבות הרווקים "Enterrement de vie de garçon" - משפט שפירושו המילולי הוא "טקס קבורה לחיי הרווקות". בדומה למדינות אחרות המסיבות הללו כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, השפלות שונות למיניהן ולעיתים גם חשפנית.
מכינה קדם-צבאית בית ישראל

מכינת בית ישראל היא מכינה קדם-צבאית שהוקמה בשנת תשנ"ח (1997) בקיבוץ עירוני בית ישראל בשכונת גילה שבירושלים, מתוך רצון להתמודד עם בעיות חברתיות בישראל ולחזק את ערכי התרומה והשליחות. מכינת בית ישראל היא הראשונה המשולבת לתלמידים דתיים וחילונים. מייסד המכינה והעומד בראשה הוא תא"ל (מיל') הושע פרידמן בן שלום (בנו של ישראל פרידמן בן-שלום), זוכה פרס אבי חי. עם כניסתו של הושע לתפקידו כקצין מילואים ראשי  בשנת  תשע"ג, ממלא את מקומו כראש מכינה  רן סרלין. הצוות  החינוכי במכינה  הוא חלק מקהילת בית ישראל.

תוכנית הלימודים

למכינה מגיעים מדי שנה כ-70 צעירים וצעירות מסיימי י"ב, הדוחים את גיוסם לצה"ל בשנה. חלק מן החניכים ממשיכים לשנה ב', חצי שנה נוספת לפני גיוסם לצבא. 
הלימודים במכינה מבוססים על קורסי בחירה שנתיים במקצועות כגון פילוסופיה, גמרא, היסטוריה של עם ישראל, ספרות, ציונות, מחשבת ישראל, כלכלה ועוד, וכן סדנאות כגון כתיבה יוצרת ואמנות. יום בשבוע נוסעים חניכי המכינה ליום לימודים בשיתוף "בינה" ביד יצחק בן-צבי בשכונת רחביה בירושלים, כחלק משיתוף הפעולה עם המכינה.
מספר פעמים בשנה מוציאה המכינה לפועל סדרות שטח שאורכן 4 - 6 ימים. סדרות אלו עוסקות בקונפליקטים בחברה הישראלית: יחסי יהודים - ערבים, א"י השלמה, מדינה יהודית דמוקרטית, השכונות ועיירות הפיתוח, מרכז ופריפריה ועוד. לפני כל סדרה מתקיימת הכנה של מספר שבועות.

פעילות התנדבותית ומסלולי המשך

חברי המכינה מתנדבים מספר פעמים בשבוע בעבודה פרטנית ובקבוצות עם ילדים ונוער החל מגילאי גן ועד כיתה י"ב בגנים ובבתי הספר הסמוכים, בחונכויות אישיות עם ילדי השכונה ובפעילויות שונות ומגוונות בשיתוף תושבי בשכונה. 
בוגרי המכינה משתלבים בין היתר בפרויקט גולני - שמטרתו גיוס לגדודי החטיבה כדי להצמיח מנהיגות פיקודית המונעת מתוך מוטיבציה ערכית. חלק מבוגרות המכינה משרתות כמורות חיילות בנח"ל וכמש"קיות הוראה במחוו"ה אלון.
לאחר שירותם הצבאי הבוגרים מוזמנים לתוכניות המשך בתוכנית  בית המדרש, הכוללת יום וחצי בשבוע של לימודי יהדות, ולהיות שותפים בחממה לקבוצות צעירות ובפרויקטים חברתיים בשכונה.
הסכם ריגה

הסכם ריגה נחתם בין פולין, רוסיה ואוקראינה בריגה ב-18 במרץ 1921 וסיים את המלחמה הפולנית סובייטית.
פולין עמדה תחת לחץ מדינות חבר הלאומים לוותר על מרבית הישגיה הטריטוריאליים ולזנוח את חלומה להחייאת האיחוד הפולני ליטאי. ההסכם שנחתם בסופו של דבר העניק לפולין שטחים נרחבים, אם כי מצומצמים בהיקפם יחסית לשטחים בהם החזיק הצבא הפולני עם כניסתה לתוקף של הפסקת האש. ההסכם חילק את אוקראינה ובלארוס בין הרוסים ובין הפולנים. חלומו של יוזף פילסודסקי להחייאת האיחוד הפולני ליטאי רב העוצמה, ויצירת קונפדרציה סלאבית, לא התממש.
הסכם ריגה היווה הפרה של ההבנה בין פולין ו"הרפובליקה העממית האוקראינית" שהוקמה על ידי אנשי סמיון פטליורה לפיה אף אחת מהן לא תגיע לשלום נפרד עם הרוסים. המיעוט האוקראיני הניכר בפולין חש כי פולין בגדה בבעלת בריתה האוקראינית, עובדה אותה ניצלה התעמולה הבולשביקית, ואשר גרמה לתסיסה ולמהומות אתניות בשנות השלושים.
ההצלחה הפולנית בשדה הקרב איפשרה לפולנים לתבוע את העיר וילנה, בה שלטה ממשלת בובות פולנית. "סיים" של תושבי ליטא המרכזית הצביע ב-20 בפברואר 1922 על קיומו של משאל עם אשר העניק לפולין לגיטימציה לספח את וילנה ואת השטחים הסמוכים לה. הדבר גרם לקרע של ממש ביחסים בין ליטא ופולין, אשר לא נרפא למשך שנים רבות לאחר מכן.
נורה טייסון

ביוגרפיה

טייסון נולדה וגדלה בממפיס שבטנסי. אביה שירת כנווט בגיס האווירי של צבא ארצות הברית ובמשמר הלאומי של טנסי, ואמה עבדה כטכנאית רפואית. ב-1975 סיימה את לימודיה בתיכון הכנסייה האפיסקופלית סיינט מרי. ב-1979 סיימה תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת ואנדרבילט, ובדצמבר אותה שנה התגייסה לצי ארצות הברית. היא עברה קורס קצינים של הצי בניופורט ושירתה בתפקידי מטה. ב-1983 סיימה קורס טיס ושירתה כנווטת בטייסת הסיור הרביעית של הצי, בה ביצעה מספר תפקידים כולל מפקדת הטייסת. 
שירתה כעוזרת קצין מבצעים על סיפון נושאת המטוסים מדגם מדגם אסקס "USS לקסינגטון (CVT-16)" ששימשה לאימוני חיילי הצי, וכקצינת ניווט בנושאת המטוסים מסדרת נימיץ "אנטרפרייז (CVN-65)" 
תפקידי מטה שלה כללו בין השאר שירות כקצינת תכנון במטות המשולבים, ראש לשכת מפקד הצי השישי ועוזרת לראש המבצעים הימיים. 
בפברואר 2004 מונתה טייסון למפקדת אוניית הסער האמפיבית "USS באטן (LHD-5)" עליה פיקדה עד ספטמבר 2005. היא שימשה בתפקיד במהלך הסיוע לנפגעי הוריקן קתרינה, ובמהלך שני סבבים במפרץ הפרסי לתמיכה בכוחות הלוחמים במלחמת עיראק. ב-2007 מונתה למפקדת כוח המשימה 73 בסינגפור. ביולי 2010 מונתה למפקדת קבוצת התקיפה השנייה בראשות נושאת העל "ג'ורג' ה' ו' בוש (CVN-77)", בהפלגה המבצעית הראשונה שלה ושירתה בתפקיד עד ינואר 2012. היא האישה הראשונה שמונתה למפקדת קבוצת תקיפה.
ביולי 2013 קודמה לדרגת תת-אדמירל ומונתה לסגנית מפקד פיקוד כוחות הצי. ביולי 2015 מונתה למפקדת הצי השלישי של ארצות הברית וכיהנה בתפקיד עד ספטמבר 2017. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
טייסון בעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי. היא נשואה לוויין טייסון.
יוסף שפירא (מו"ל)

ד"ר יוסף שפירא (בכתב לטיני: Josef Szapiro (לעיתים Shapiro);‏ 1900, לודז' – 4 בדצמבר 1967, תל אביב) היה מו"ל ישראלי שהתמחה בהכנת והוצאת מפות ואטלסים של ישראל.

ביוגרפיה

יוסף שפירא נולד בשנת 1900 בעיר לודז' שבפולין הרוסית. למד בגימנסיה העברית בעירו, עמד בראש גדוד של תלמידי הגימנסיה בהסתדרות "השומר הצעיר" בלודז', כשהוא שם דגש על הצופיוּת שבתנועה,. ונמנה עם מייסדי תנועת הצופים היהודים בפולין.
נסע ללמוד פילוסופיה וכלכלה בגרמניה, באוניברסיטאות היידלברג ומנהיים, ובשנת 1924 קיבל בהיידלברג תואר דוקטור על יסוד הדיסרטציה "Die Theorie der Markenware". בגרמניה התמחה בשיטות מִנהל מדעיות חדישות.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והחל לעבוד בתפקידי ניהול במרכז קופת חולים של ההסתדרות, ופעל ליישם שיטות חדישות בניירת של המוסד.
כעבור שנים אחדות עבר לעסקי ההוצאה לאור וייסד את הוצאת 'י' שפירא – הוצאה גרפית', ובמסגרתה עסק בעבודות גרפיות שונות ובעיקר בהכנת אטלסים ומפות.
הוא חבר לד"ר פליקס טיילהבר בהוצאת "אטלס היסטורי של עם ישראל", שראה אור בשנת 1941 בהוצאת י' שפירא בסיוע מוסד ביאליק.
בהמשך הכין והוציא "אטלס לתקופת התנ"ך" שחיברו בנימין מזר ואריה ליב פאיאנס (1943). ב-1957 ראה אור בהוצאתו "אטלס אלף בית", ובו כל יישובי ישראל לפי סדר האלפבית, על פי שיטה להוצאת מפות לפי סדר אלפביתי שפיתח.
את כל האטלסים הוסיף לשכלל ולהרחיב במהדורות נוספות, בעריכתו ובהוצאתו, שהופיעו עד 1966.
בנוסף לאטלסים, תכנן והוציא ספר יוחסין לשמירת זיכרון המשפחות בעקבות השואה.
שפירא הוציא עשרות רבות של מפות בתחומים שונים: מפות כלליות ומקיפות של ישראל, מפות לערים, מפות למוסדות (כמו מפת ההסתדרות ומוסדותיה), 
ומפות למלחמות ישראל. הוא הקפיד לשכלל את שיטותיו וכמעט בכל מפה הטמיע פטנט חדש שהמציא (כגון, המצָאוֹת המקלות על ההתמצאות במפה).
כיהן כיו"ר איגוד הממציאים בישראל.
בשנותיו האחרונות ביקש להרחיב את פעילותה של ההוצאה הגרפית שלו. באחרית ימיו עסק בהוצאת המהדורה האנגלית של האטלס ההיסטורי, ומפעלו בחודשים האחרונים לחייו היה הכנת מפות מלחמת ששת הימים, תוך שהוא ממשיך לפעול למען הפטנטים שלו.
יוסף שפירא נפטר באופן פתאומי מהתקף לב בדצמבר 1967 בתל אביב, בגיל 67.
נקבר בבית עלמין הדרום.
הותיר את אשתו, הציירת אסתר לוריא (1913–1998), ושני ילדיהם.

בתו יהודית שפירא (נולדה ב-1946) היא ציירת כאמהּ.

בנו שאול שפירא (נולד ב-1947) המשיך את אביו בניהול ההוצאה לאור לאחר מותו, וכעבור מספר שנים עבר לעיסוק בשירותי קדם-דפוס.
תקרית הדם המושחת

תקרית הדם המושחת (באנגלית: Corrupted Blood incident) הייתה מגפה וירטואלית במשחק ה-MMORPG וורלד אוף וורקראפט שהחלה ב-13 בספטמבר 2005 ונמשכה כשבוע.
התנאים והתגובות למגפה עוררו עניין רב בקרב אפידמיולוגים, בגלל הדמיון לצורת ההתנהגות האפשרית של האוכלוסייה האנושית במקרה של מגפה אמיתית.

סקירת התקרית

המגפה החלה כאשר צורפה למשחק הפשיטה Zul'Gurub והבוס שלה, Hakkar, שכאשר הובס היה מטיל לחש בשם "דם מושחת" שהוריד את נקודות החיים של השחקן בכמויות גדולות לאורך זמן.
הלחש, שאמור היה לפעול במשך מספר שניות בלבד, ורק בתוך האזור Zul'Gurub, התפשט במהרה בתוך העולם הווירטואלי בגלל טעות בקוד שאפשרה לחיות מחמד ולמשרתים לשאת את ה"מחלה" אל מחוץ לאזור המוגדר. בכוונה ובטעות, החלה מגפה שהרגה במהרה דמויות בדרגות נמוכות, פגעה בדמויות בדרגות גבוהות ושינתה את טקטיקת המשחק עד מאוד, שכן שחקנים עשו מה שביכולתם כדי להימנע מהידבקות.
על אף ניסיונות לפתרון הבעיה כמו הסגרים כפויים על ידי המתכנתים ובריחה של שחקנים מהשרתים, נמשכה המגפה שבוע עד שסדרה של אתחולים והוספה של טלאי תוכנה אפשרה השתלטות על המגפה.

שימוש במחקר אפידמיולוגי

במרץ 2007 פרסם רן בליצר, רופא ואפידמיולוג מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מאמר בירחון "אפידמיולוגיה" אשר מתאר את הדמיון בין ההתפרצות הזו לבין התפרצויות של מחלות אחרות, כגון סארס או שפעת העופות. בליצר טען כי משחקי תפקידים יכולים לשמש כפלטפורמה מתקדמת למידול של הפצת מחלות. 
ב-2008, בכנס Games for Health בבולטימור, מרילנד קראה נינה פפרמן, דוקטור לבריאות הציבור ורפואת משפחה באוניברסיטת טאפטס, לחקר התקרית, וציינה את הדמיון בינה לבין מגפות אחרות, בנוסף להיות הנבדקים אנשים אמיתיים ולא סימולציות, והציעה ליצור מגפות מבוקרות בתוך המשחק לצרכים מחקריים.
ד"ר גארי סמית', פרופסור לגנטיקה של אוכלוסיות ולאפידמיולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה, העיר שהסתכלות על התקרית עדיפה על מודלים מתמטיים, שכן "מודלים מתמטיים לא לוקחים בחשבון את התנהגות החולה".

שימוש בחקר טרור

באנליזה של התקרית, אמר צ'ארלס בלייר, סגן מנהל במרכז לחקר טרור ומודיעין, כי התקרית יכולה לשמש כדרך חדשה לחקר התנהלות של תאי טרור. על אף שהארגון כבר חוקר את הנושא באמצעות מודלים ממוחשבים, אומר בלייר שהתקרית מדמה את המצב בצורה יותר מציאותית כיוון שבתקרית הזו היו מעורבים אנשים אמיתיים, ולכן יכולה התקרית לספק מודלים יותר מציאותיים למנתחי מידע שעוסקים בתחום המודיעין הצבאי.
עזרא לניאדו

ביוגרפיה

עזרא לניאדו נולד בעיר מוסול שבעיראק, שם שימש כמורה וכמנהל בבית הספר אליאנס וכיהן כראש תנועת החלוץ הציונית שפעלה להעלאת יהודי מוסול לישראל.
עלה לארץ בשנת 1951, שירת בנח"ל והיה ממקימי קיבוץ נחל עוז בגבול רצועת עזה.
בשנת 1959 נבחר לראשות המועצה המקומית טירת כרמל. בתפקידו פעל נמרצות לשכן את תושבי המעברות בבתי קבע, לפתח תעשייה ומקורות תעסוקה ולהקמה וחיזוק תשתית החינוך ביישוב.
כיהן כראש המועצה עד לשנת 1965 ושוב בשנים 1968-1969.
עזרא עסק בחקר קהילות ישראל ותרם תרומה חשובה במחקרו על יהדות מוסול. בספריו ובמאמריו הוא העמיד גל עד לקהילה עתיקת שורשים זו.
ייסד את ארגון יהודי מוסול, עמד בראשו והיה לראש מרכז מורשת יהדות מוסול בטירת כרמל.
במקביל לעיסוקיו ולתפקידיו הרבים שימש כמורה ומחנך, הוא ראה ייעודו בחינוך ופעל כל ימיו לחינוך לערכים, לסובלנות, לדו קיום, לאהבת אדם, אהבת הארץ ואהבת הטבע.
שימש כמנהלו השני של בית הספר השש שנתי "שיפמן" בטירת כרמל.