google/wiki40b huggingface dataset:
קארול לינטי

קריירת מועדונים

לינטיל הוא בוגר מחלקת הנוער של לך פוזנן. ב-2 בנובמבר 2012 לינטי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד ויסלה קרקוב. עד לסיום העונה, לינטי שיחק 14 הופעות. בעונת 2013/2014, לינטי הפך לשחקן הרכב בקבוצה. ב-1 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד פיאסט גליביצה. עונה לאחר מכן, זכה עם הקבוצה באליפות פולין.
ב-29 ביולי 2016 לינטי חתם בסמפדוריה מהסרייה א'.

קריירה בינלאומית

ב-18 בינואר 2014 לינטי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד נורווגיה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו. לינטי השתתף עם הנבחרת ביורו 2016, ונכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
כנסיית שמעון סטיליטס

רקע היסטורי

שמעון סטיליטס נולד בשנת 386 בהרי נור (טורקית Nur Dağları - "הרי האור") שבנפת האטיי בטורקיה (ההרים כונו ביוונית בשם אמאנוס (Ἁμανός)). הוא היה לנזיר מתבודד, אך במקום לחיות במערה, קבע את מגוריו על משטח מוקף מעקה בשטח של פחות מארבעה מ"ר, ואשר ניצב על עמוד בגובה של יותר מ-13 מטרים. הוא זכה לפרסום, ונהג להטיף בפני קהל מאמיניו פעמיים ביום. הוא מת בשנת 459 לאחר שחי על העמוד משך 37 שנים, ונקבר במערה באנטיוכיה (כיום אנטאקיה). האתר בו ניצב העמוד כמו גם המערה בה נקבר הנזיר, היו לאתרי עלייה לרגל. בשנת 475 לערך, הורה הקיסר זנון על הקמת כנסייה לזכרו של הקדוש, וזו הושלמה בשנת 491. במאה ה-9 בוצר המתחם, וזכה לכינוי "קלעאת סמעאן", היינו "מצודת שמעון".

האתר

הכנסייה הענקית משתרעת על-פני שטח של 5,000 מ"ר, והיא הוקמה על גבעה צחיחה סביב העמוד שעליו חי הנזיר. למבנה צורת מתומן שממנו קורנות ארבע בזיליקות הפונות אל ארבע רוחות השמיים. אורכה של כל אחת מהבזיליקות הוא 37 מטרים ורוחבה 24 מטרים. במרכז המתומן ניצב העמוד, אך כיום נותר ממנו בסיס וחלקו התחתון שהתבלה ממאות שנות סגידה. גובה הבסיס ושארית העמוד הוא כשני מטרים בלבד. הבזיליקה הפונה מזרחה הייתה החשובה בין הארבע, והיא ארוכה מעט משלוש האחרות. בצידה המזרחי נקבע אפסיס. הכניסה אל המתחם הייתה דרך שלוש קשתות נושאות גמלונים בבזיליקה הדרומית, ומאחוריהן השתרע הנרתקס. 
הכנסייה נחשבה לאחד המבנים הנוצרים המונומנטליים החשובים בזמנה. סביב הכנסייה קמו מנזר, שתי קפלות ומספר בתי הארחה לצליינים, והמתחם כולו הוקף בחומה במאה ה-9. המנזר ואחת הקפלות צמודים לבזיליקה המזרחית בצידה הדרומי. מאוחר יותר הוקמו בפטיסטריום וקפלה נוספת במרחק של כ-200 מטרים מדרום לכנסייה, ודרך תהלוכות באורך של כקילומטר אשר נסללה מפינתה המערבית, הוליכה אל הכפר הסמוך דיר סמעאן.
הינדי זהרה

קריירה

זהרה גדלה בחוריגבה, מרוקו, עם אמה הרקדנית והשחקנית. בגיל חמש עשרה עזבה את לימודיה ועברה לפריז לגור עם אביה, שהיה חייל. בגיל 18 עבדה בלובר.
זהרה לימדה את עצמה לנגן במגוון כלי נגינה ולכתוב ולהלחין את שיריה. ב-2009 הוציאה את ה-EP הראשון שלה, Hindi Zahra, שכלל שירים כמו Beautiful Tango, Oursoul, Try, ו-Stand Up, אשר נכללו יחד עם 11 שירים נוספים באלבום האולפן הראשון שלה, Handmade, אשר יצא בינואר 2010. הקליפ לשיר הפתיחה Beautiful Tango נעשה על ידי הבמאי הצרפתי טוני גטליף. השיר Stand Up נבחר לקמפיין פרסום של ווסטרן יוניון. בחודש יוני 2010 היא שיתפה פעולה עם המוזיקאי הצרפתי בלונדטו באלבום הבכורה שלו Bad Bad Things. בחודש נובמבר 2010, זהרה זכתה בפרס קונסטנטין לאלבום הטוב ביותר. בפברואר 2011, היא זכתה בפרס Victoires de la Musique לאלבום מוזיקת עולם הטוב ביותר.
בשנת 2014 היו לה תפקידים בסרטים The Narrow Frame of Midnight של טאלה חחדיד ו-The Cut של פאטי אקין.
רגרסיה לוגיסטית

רגרסיה לוגיסטית היא מודל סטטיסטי המתאר קשר אפשרי בין משתנה איכותי/קטגורי, המכונה "המשתנה המוסבר", ובין משתנים אחרים המכונים "משתנים מסבירים". המשתנים המסבירים יכולים להיות איכותיים או כמותיים. המודל מאפשר לאמוד את מידת ההשפעה של שינוי בערכו כל אחד מהמשתנים המסבירים על ערכו של המשתנה המוסבר. במילים אחרות, המודל מאפשר לאמוד מתאמים בין המשתנים המסבירים למשתנה המוסבר. המודל לבדו אינו מספיק כדי לקבוע קשר סיבתי בין המשתנים המסבירים והמשתנה המוסבר.
מודל הרגרסיה הלוגיסטית הוא מקרה פרטי של המודל הליניארי המוכלל.

היסטוריה

מקורותיה של ההתפלגות הלוגיסטית, המהווה את הבסיס למודל הרגרסיה הלוגיסטית הם במאה ה-19. מקורה במשוואה דיפרנציאלית שתיארה מודל לגידול באוכלוסייה, וגם מודלים של ריאקציות כימיות. הסטטיסטיקאי הבלגי אדולף קטלה הבחין כי הפתרון שנמצא למשוואה הנ"ל מוביל לערכים בלתי אפשריים והציע משוואה מתוקנת שכללה פונקציית התפלגות. פונקציית ההתפלגות שהתגלתה בפתרון המשוואה המתוקנת נקראה בשם ההתפלגות הלוגיסטית.
הרעיון הבסיסי של מודל הרגרסיה הלוגיסטית היא כי בהינתן משתנה איכותי (הנמדד בסולם מדידה שמי) המקבל שני ערכים, הערך של משתנה זה נקבע על ידי משתנה נסתר שהתפלגותו היא התפלגות לוגיסטית. מקורו של רעיון זה הוא בניסיונות של קרל פירסון לפתח מקדם מתאם למשתנים איכותיים, כאשר הנחתו הייתה כי ערכם של המשתנים האיכותיים נקבע על ידי משתנה נסתר בעל התפלגות נורמלית. סיר דויד קוקס אימץ את הרעיון הזה ופיתח על פיו את מודל הרגרסיה הלוגיסטית שהציג ב-1958.

הגדרה פורמלית

יהי Y משתנה מקרי בינארי המקבל ללא הגבלת הכלליות את הערכים 0 ו-1, ויהי  משתנה מקרי רב ממדי . נסמן:  ו- .
מודל הרגרסיה הלוגיסטית הוא
הטרנספורמציה  מכונה טרנספורמציית לוגיט.

אמידה

בהינתן מדגם בגודל , יהיו  ו- הערכים הנצפים של התצפית ה-.
נסמן את הפרמטרים של המודל ב-. מאחר שההתפלגות של  היא התפלגות ברנולי עם הסתברות להצלחה , נקבל כי הנראות (likelihood) של התצפית ה- היא ,
ולכן .
מכאן נקבל כי לוג פונקציית הנראות הוא ,
ולכן אומד הנראות המקסימלית ל- הוא .
בדרך כלל לא ניתן למצוא את המקסימום של לוג פונקציית הנראות באופן אנליטי ויש להשתמש בשיטות נומריות כדי לחשב את ערכו של .
חטיבה

חטיבה (בריגדה) היא יחידה צבאית שכפופה לדיוויזיה או לאוגדה, מורכבת משניים עד חמישה רגימנטים או גדודים ומפקדת חטיבה אחת. בצה"ל חטיבת חיל רגלים כוללת בין 3,000 ל-7,000 חיילים. 
מפקד חטיבה (מח"ט) בצה"ל הוא קצין בדרגת אלוף-משנה ובצבאות אחרים בעולם קצין בדרגת קולונל או בריגדיר גנרל, הראשונה מקבילה לדרגה הישראלית והשנייה מקבילה לדרגת תת-אלוף. שמה של הדרגה בריגדיר (או בריגדיר גנרל) נגזר למעשה מהמילה הלועזית לחטיבה: בריגדה. את העובדה שרמת הפיקוד הקלאסית של חטיבה היא בדרג נמוך של גנרל (בריגדיר/תא"ל) ניתן להסיק מסימון נאט"ו ליחידה זו, הכולל את הסימן X המצביע על כוכב ("חרבות" בעגה הצה"לית). בנוסף, החל מסוף המאה העשרים מספר צבאות עברו הליכי התייעלות בהן בוטלו האוגדות ובכך הפכו החטיבות ליחידות הצבאיות הגדולות, ומפקדיהן הוסבו לדרגת תא"ל (כגון צבא ספרד). בצבא היבשה של ארצות הברית, כבישראל, מפקד חטיבה הוא בדרגת קולונל, ואף לויטננט קולונל (סגן-אלוף) במקרים מסוימים.
חטיבה בחיל השריון של צה"ל כוללת מעל ל-100 טנקים, גדוד חיל רגלים וגדוד הנדסה קרבית. היחידה המקבילה לחטיבה בחיל התותחנים נקראת אגד.
בבא רבה

ארגון העדה

בכרוניקות שומרוניות, רישום מאורעות על פי סדר התרחשותם, הוקדש מקום נרחב לפעילותו של בבא רבה. למפעליו השונים אין תיעוד חיצוני, לא במקורות חז"ל ולא בספרות הנוצרית של התקופה הביזנטית.
מלבד חלוקת הארץ למחוזות, בבא רבה בנה בתי-כנסת ומינה שופטים מיישובים שונים. הוא גם ייסד מועצה שהורכבה מכוהנים וחכמים שהיו אמורים ללמד תורה ולנהל בתי-כנסת חדשים. המועצה הורכבה משבעה כהנים: שלושה כהנים וארבעה זקנים.

מנהיג ארצי או מקומי

יצחק חמיטובסקי סבור כי בבא רבה היה המנהיג של הסביבה הכפרית של שכם. שכבת הכהונה בשכם עצמה לא הייתה שותפה לרפורמות שעשה. ברשימות בתי הכנסת והשופטים, אין איזכור לעיר שכם. מה עוד, שבאותה תקופה שכם הרומית-פגאנית - ניאופוליס - הייתה בשיא השגשוג שלה. מעשיו נשארו בתחום האזור הכפרי בסביבה.
לפי יצחק מגן יש לראות את המסורת על בבא רבה, כרמז ל"רנסאנס הדתי" של העדה השומרונית במאה ה-4. הופעתו של בבא רבה, יחד עם גילוי כתובות יווניות מאותה תקופה, עם התגליות הארכאולוגיות של בתי הכנסת של השומרונים בשומרון ומחוצה לו מצביעים על התעוררות דתית שומרונית. במאה ה-4 הוקם גם מחדש המתחם המקודש בהר גריזים וחודשה העלייה לרגל להר.
מחוזות איראן

פוליטיקה מקומית באיראן

מועצות הערים והכפרים נבחרות על ידי הציבור בכל מחוזות איראן, והן האחראיות על מנהל אזור בחירתן. חברי מועצות הכפרים והערים נבחרים בבחירה ישירה לכהונה של עד ארבע שנים.
בהתאם לסעיף 7 בחוקת איראן, מועצות מקומיות אלו, יחד עם המג'לס הם "הגופים המקבלים את ההחלטות והמנהלים את המדינה". עם זאת, סעיף זה של החוקה לא יושם עד הבחירות המקומיות הראשונות שנערכו 20 שנים לאחר המהפכה האסלאמית, ב-1999. המועצות אחראיות לבחור את ראשי הערים (בעבר סמכות זו הייתה בידי הנשיא), שחייבים לציית להחלטות המועצות. ולפקח על פעילות העיריות. מועצות אלו אחראיות לתכנון ותיאום השתתפות אזור הבחירה שלהם בתוכניות כלל לאומיות של רווחה, חינוך, תרבות וכלכלה.
בקרת מקביליות

בקרת מקביליות בבסיסי נתונים

בקרת מקביליות במערכות לניהול בסיסי נתונים מבטיחה שתנועות (Transactions) יוכלו להתבצע בבסיס הנתונים בו זמנית מבלי לפגוע בנכונות ועקביות הנתונים. תנועה היא אבסטרקציה של אוסף פעולות קריאה וכתיבה אטומיות לאובייקטים בבסיס הנתונים. כאשר שתי תנועות שונות ניגשות לאותו אובייקט, התנגשות עלולה לצור מצב של חוסר עקביות. מנגנון בקרת המקביליות דואג שביצוע התנועות יהיה נכון ושקוף למשתמש, על ידי שמירה שכל הפעולות המבוצעות בבסיס הנתונים עונות על כללי ACID.

בקרת מקביליות במערכות הפעלה

מערכות הפעלה מודרניות עובדות בשיטת ריבוי משימות, ועל כן צריכות לאפשר למספר תהליכים לרוץ בהן בו זמנית (גם אם אין מדובר במקביליות אמיתית בזמן אלא בהחלפת הקשר מהירה בין תהליכים). ריבוי משימות הוא פשוט כאשר התהליכים בלתי תלויים זה בזה. עם זאת, כאשר מספר תהליכים או תהליכונים חולקים משאבים או מנסים לחלוק ביניהם מידע, עלול להווצר מצב של חוסר עקביות במערכת. מטרת בקרת המקביליות היא למנוע מצבים כאלה. חלק מהפתרונות כוללים שימוש במנעולים, בעוד שפתרונות אחרים מציעים שימוש בפעולות אטומיות ובאלגוריתמים חסרי נעילות.
דוריס דרגוביץ'

ביוגרפיה

דרגוביץ' נולדה בספליט שבקרואטיה ומילדותה התעניינה בשירה.
בתחילת שנות ה-80 הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "More" וב-1986 החלה את קריירת הסולו שלה, באותה שנה היא ייצגה יוגוסלביה באירוויזיון בברגן וסיימה במקום ה-11. כתוצאה מכך הפכה לאחת מזמרות הפופ המובילות במדינה.
ב-1999 זכתה במקום הראשון בתחרות הלאומית לייצוג קרואטיה באירוויזיון בירושלים מתוך 24 אמנים שהתמודדו בתחרות. באירוויזיון הגיעה למקום הרביעי.
בשנת 2000 שרה מול ראש ממשלת מונטנגרו מילו ג'וקאנוביץ' בחגיגות לכבוד השנה החדשה.
טרה נובה

עלילה

הסדרה מתחילה בשנת 2149, זמן שבו כל החיים על פני כדור הארץ בסכנת הכחדה בשל הידלדלות איכות האוויר והתפוצצות אוכלוסין. אפשרות החיים עבור האנושות הפכה להיות בלתי נסבלת, וכמעט אין צמחייה קיימת. בהופ פלאזה, מבנה דמוי טבעת מסיבית בשיקגו, מדענים מגלים קרע בזמן המאפשר לאנשים לנסוע כ-85,000,000 שנים אחורה בזמן אל תקופת הקרטיקון המאוחרת, אבל על ציר זמן חלופי, כדי למנוע פרדוקס של מסע בזמן. הנסיעה אחורה בזמן מציעה הזדמנות להציל את האנושות. משפחת שאנון, האב ג'ים, אשתו אליזבת, ושלושת ילדיהם - ג'וש, מאדי וזואי, מצטרפת למשלחת העשירית של המתיישבים לטרה נובה, ונהיים חלק מהמושבה האנושית הראשונה בצד השני של הדלת הזמנית.
בסיום העונה הראשונה מצליח לוקאס, בנו של מנהיג טרה נובה נתנאל טיילור, לפתח מתקן המאפשר תנועה דו-כיוונית גם בחזרה לעתיד. מפעיליו בעתיד משגרים יחידת שכירי חרב שכובשים את טרה נובה, אבל המתיישבים ובראשם טיילור ושאנון, מצליחים להחזיר את השליטה לידיהם. המתיישבים מפוצצים את הופ פלאזה, כדי ששכירי החרב לא יקבלו תגבורת, אך בכך מנתקים עצמם משנת 2149.
יעל לוינשטיין

יעל לוינשטיין (נולדה בשנת תשל"ב, 1972) היא במאית, מפיקה ויוצרת חרדית ישראלית; המפיקה של להקת פזמון חוזר.

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בבני ברק, בתם של צפורה (בתו של ההיסטוריון פרופ' מרדכי ברויאר), והזמר שמואל ברונר. 
עבודתה הראשונה של לוינשטיין הייתה כמפיקה ובמאית של להקת פזמון חוזר, להקת בנות שהופיעה בכל הארץ והופעותיה שילבו שירה, מחזמר ומחזות. שירי המופע נמכרו כקלטות ודיסקים לשמיעה. 
לוינשטיין הפיקה את המחזה "הנסיכה זו אני", בבימויה של טובי ברון. המחזה הועלה מספר פעמים על במה, הוסרט ומוקרן לקהלי נשים חרדיות.
העבודה הקולנועית הראשונה שלה היא הסרט החרדי לורה. 
נשואה לאברהם ישעיהו לוינשטיין, נכדו של חבר הכנסת לשעבר מאיר דוד לוינשטיין, ומתגוררת בבני ברק.
בוהריים

בוהריים (נֶהגֶה: בוהוריים ומנוקד בָּהֳרַיִם; הלחם של בוקר + צהריים), או בְּרַאנְץ' (מאנגלית: Brunch, הלחם של breakfast + lunch) היא ארוחה הנאכלת בשעות הבוקר המאוחרות, לרוב מחליפה הן את ארוחת הבוקר והן את ארוחת הצהריים. כינוי נפוץ נוסף של הארוחה הוא בּוֹצְרַיִים, ולעיתים משתמשים גם בהלחם "ארוחת בֹּצֶר". המילונאי ראובן אלקלעי הציע את צירוף המילים ארוחת בָּ"ץ.
ארוחת בוהריים מוגשת לעיתים לאחר אירוע בוקר או לפני אירוע צהריים, כגון אירועי ספורט או חתונות (הנערכות במדינות מסוימות בשעות היום). 
יש מסעדות ובתי מלון המגישים בוהריים, לרוב בסגנון מזנון בשירות עצמי. מזנון כזה מכיל מאכלי ארוחת בוקר מקובלים, למשל ביצים, מאפים, פנקייקס, פירות, דגני בוקר, לחם, גבינות וכדומה. בנוסף, הוא עשוי לכלול סוגי מאכלים אחרים כגון פשטידות וקיש, צלי, דגים ופירות ים, סלטים, מרקים, ירקות ומבחר קינוחים.
בישראל מסעדות ובתי מלון רבים מגישים ארוחת בוקר העשויה לשמש כבוהריים כיוון שהיא מוגשת במהלך כל שעות הבוקר וכוללת מזנון עשיר ומגוון מאוד.
בניו יורק המונח "בראנץ'" משמש לתיאור ארוחה הכוללת מאכלי בוקר אך נאכלת בשעות אחר הצהריים של ימי שבת וראשון. ארוחה זו, המכילה מאכלים שומניים רבים, משמשת לעיתים כתרופה לחמרמורת (הנג אובר) עבור מי שבילו עד שעות הלילה הקטנות בלילות שישי ושבת. 
בצרפתית ובגרמנית, כמו בעברית, אומץ המונח "בראנץ'" אם כי לצידו משמשים גם מונחים בשפה המקומית. 
ארוחת בוהריים של דים סאם מקובלת במסעדות סיניות ברחבי העולם. היא כוללת מיני כיסונים ומגוון מאכלים מלוחים ומתוקים שאודו, טוגנו בטיגון עמוק או נאפו.
אורידיקה (בת אנטיפטרוס)

אורידיקה (ביוונית: Ευρυδικη, Evridiki; נולדה ב-335-340 לפנה"ס לערך וחיה עד לאחר 287 לפנה"ס) הייתה בתו של אנטיפטרוס, מצביא מוקדוני, ואשתו השלישית של תלמי הראשון. המועד המדויק בו נישאה לא ידוע, אבל היא נישאה לתלמי לאחר שאביה מונה לעוצר ביוון בשנת 320/321 לפנה"ס, כנראה בשנה 319/320.
לאורידיקה היו חמישה ילדים, שלושה בנים ושתי בנות. בניה היו: תלמי קראונוס, שהיה מלך מוקדון, מלאגרוס, שירש את אחיו כמלך מוקדון, ובן שלישי ששמו לא ידוע, שהומת על ידי תלמי השני, שהיה בנה של ברניקי אשתו הרביעית של תלמי הראשון. שתי בנותיה היו: פתולמאיס, אשתו החמישית של דמטריוס פוליורקטס, מלך מוקדון בין השנים 294-288 לפנה"ס, וליסנדרה, שנישאה לאגאתוקלס בנו של ליסימכוס, אחד ממצביאיו של אלכסנדר הגדול. ארסינואי השנייה, בתה של ברניקי ואחותה החורגת של ליסנדרה, נישאה לליסימכוס.
לתלמי הראשון היו מספר פילגשים ושתי נשים לפני שנשא את אורידיקה. הוא עזב את אורידיקה לטובת קרובת משפחתה ברניקי, אצילה מוקדונית שהגיעה למצרים בשנת 318 לפנה"ס עם שלושת ילדיה, כדי לשמש בת לוויה של אורידיקה. תלמי התאהב בברניקי, זנח את אורידיקה, ובשנת 316/317 לפנה"ס נשא את ברניקי. לא ידוע אם הוא התגרש מאורידיקה. תלמי העדיף את ילדיו מברניקי, ובשנת 287 לפנה"ס עזבה אורידיקה את מצרים למילטוס, שם התקבלה על ידי דמטריוס פוליורקטס, שהיה אויבו של תלמי הראשון. לאחר שעזבה את מצרים השיאה את בתה לדמטריוס.
אורידיקה הייתה אחותו של קסנדרוס, שירש את אביו כעוצר מוקדון ואחר כך המליך עצמו כמלך מוקדון.
מועד מותה אינו ידוע.
קתרין הריסון

חייה

גדלה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אצל הורי אמה. סבתה הייתה ממוצא יהודי, ואמה התנצרה בהגיעה לבגרות. הריסון בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת סטנפורד באנגלית ותולדות האמנות ב-1982, ותואר שני באמנות (Master of Fine Arts) מאוניברסיטת איווה ב-1987. 
ב-1997 זכתה לפרסום עת יצא ספרה "הנשיקה", אשר לו בסיס אוטוביוגרפי. בספר מתארת הריסון את התפתחותו של קשר רגשי ומיני בינה לבין אביה ואמה, שהחל בהיותה בת 20. קשר זה של גילוי עריות בינה לאביה, אותו פגשה פעמים ספורות לפני גיל 20, נמשך ארבע שנים. 
הריסון הושפעה מסיפורי סבתה על חוויותיה בשנגחאי שבסין, בה התגוררה עד 1920. בשנת 2000 פרסמה רומן העוסק בסוגיות הקשורות במסורת הסינית של כריכת כפות רגליהן של ילדות סיניות לשם הצרתן באופן מלאכותי, כחלק מאידיאל היופי הנהוג במסורת זו. תאוריה של הריסון אודות כיסא הקשירה האכזרי של הילדות, וכן תיאורי מין בוטה בספרה, עוררו ביקורת בקרב הסינים.
ב-2002 יצא ספרה "אישה, כלב, ים", רומן אודות מדען אמריקאי המגיע ב-1915 לאזור שומם באלסקה, כדי להקים תחנה מטאורולוגית. הספר נכתב בהשראת חוויותיו של סבה באלסקה, בה עבד בצעירותו. ספר זה הצליח מסחרית פחות מקודמיו.
הריסון מרצה בנושא כתיבת זכרונות במסגרת מכללת האנטר באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. נשואה לקולין הריסון, סופר ועורך ספרותי, ולזוג שלושה ילדים. מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
משרד האוצר

אגפי המשרד

בראש משרד האוצר עומד שר האוצר. מתחת לשר, עומדים באופן ישיר סגן השר (או שר נוסף בתוך המשרד), המנהל הכללי, ראשי האגפים (החשב הכללי, אגף תקציבים, אגף שוק ההון, אגף שכר והסכמי עבודה ומנהל הכנסות המדינה) וכן ראשי יחידות הסמך (רשות המיסים, רשות החברות והמדפיס הממשלתי).
יחידות המטה של המשרד - הלשכה המשפטית, אגף כלכלה ומחקר, אגף קשרים בינלאומיים, יחידת ביקורת פנים, יחידת דוברות והיחידה לתפקידים מיוחדים ופניות הציבור - כפופות למנכ"ל.
יחידות נוספות שכפופות למנכ"ל הן הרשות לזכויות ניצולי השואה, הלשכה לפיצויים אישיים, אפוטרופוס לנכסי נפקדים (הממונה על נכסים שננטשו במהלך מלחמת העצמאות) ויחידות מנהליות פנימיות (כדוגמת לוגיסטיקה).
עד להעברתה למשרד ראש הממשלה, פעלה גם נציבות שירות המדינה במסגרת משרד האוצר.

אגף התקציבים

אגף התקציבים עוסק בהכנת תקציב המדינה ובהגשתו לאישור הממשלה והכנסת (התקציב השנתי מאושר מדי שנה על ידי הכנסת, בחוק התקציב). לאגף זה השפעה על פעולותיהם של כל משרדי הממשלה, דרך קביעת תקציביהם. האגף עוסק גם בגיבוש המדיניות המקרו-כלכלית של הממשלה.
לקראת הדיון השנתי בתקציב, האגף מקיים משא ומתן עם משרדי הממשלה על גודל תקציבם, בוחן את ההשלכות לגבי המשק והמיקרו-כלכלה ולגבי היחידות הממשלתיות. כן הוא עורך או מקבל לבדיקה את תחשיבי בדיקת כדאיות של הפרויקטים שהמדינה נדרשת להשתתף במימונם. את סיכומיו מגיש האגף לאישור הממשלה. לאחר קבלת האישור, מכינים את ספרי התקציב לכל משרד ולכל יחידה תקציבית, והם מובאים לאישור הכנסת.
במרוצת השנה האגף עוסק בגיבוש המדיניות המקרו-כלכלית של הממשלה ובוחן אפשרות לקידום רפורמות כלכליות ושינויים מבניים בענפי המשק השונים.
מרכזי עבודת אגף התקציבים, המכונים "רפרנטים", הם בוגרי אוניברסיטה בכלכלה ולעיתים גם במינהל עסקים. לכל אחד יש תחום בו הוא מתמחה. תחום זה אינו בהכרח חופף את תחומי הפעולה של משרד ממשלתי זה או אחר.
גיבוש אגף תקציבים במתכונת הנוכחית החל בשנת 1953, בימיו של שר האוצר לוי אשכול. ד"ר יעקב ארנון, מנכ"ל משרד האוצר, הפריד את תפקידו של ראש אגף תקציבים מתפקיד החשב הכללי, ובכך גרם לביסוסו בתור המוסד הכלכלי המתכנן הראשי של משק המדינה.
ראשי משרד האוצר עודדו את הצטרפות הסטודנטים בחוג לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים לאגף. מחלקה שבראשה עמד פרופ' דן פטנקין, לפי-כך נקראו עובדי אגף התקציבים "נערי פטנקין" או "נערי ארנון" ע"ש מנכ"ל משרד האוצר שהיה הפטרון שלהם. שילובם באגף נחל הצלחה והעלה בצורה מהותית את המוניטין של היחידה הממשלתית. הרפרנטים העניקו למשרד דימוי דינמי, ללא מגמות פוליטיות.
בראש אגף תקציבים עומד היום שאול מרידור, שמונה לאחר שראש האגף הקודם, אמיר לוי, פרש מתפקידו.

אגף כלכלה ומחקר

אגף כלכלה ומחקר עוסק במחקר על מצב המשק הישראלי, ומפיק סקירות המשמשות את מקבלי ההחלטות.

אגף השכר והסכמי עבודה

אגף השכר והסכמי עבודה עוסק בקביעת תנאי העסקתם של עובדי המדינה, באמצעות ייצוג המדינה במשא ומתן לגיבוש הסכמים קיבוציים לעובדי המדינה, בחתימה על הסכמים אלה ובמעקב אחר ביצועם. פעמים רבות שותפות גם הרשויות המקומיות להסכמים אלה. כן מפקח האגף על תנאי ההעסקה בחברות ממשלתיות ובגופים מתוקצבים (כאלה שחלק ניכר מתקציבם ממומן על ידי המדינה, כגון אוניברסיטאות).

המדפיס הממשלתי

יחידה המבצעת רוב שירותי הדפוס לכל משרדי הממשלה.

היועץ המשפטי

עוסק במתן ייעוץ משפטי למשרד האוצר (זהו תפקיד שאינו ייחודי למשרד האוצר, ודומה לו קיים במשרדים האחרים).
גשר בנות יעקב

גשר בנות יעקב הוא אחד הגשרים המובילים מהגולן אל הגליל. הגשר מוצב מעל נהר הירדן כחמישה עשר קילומטרים צפונית לכנרת וכעשרה קילומטרים מזרחית לראש פינה על כביש 91, בגובה של כשבעים מטר מעל פני הים.
אנגליקה אמון

ביוגרפיה

אנג'ליקה אמון נולדה בשנת 1967 באוסטריה. כבר בילדותה אמון התעניינה רבות בביולוגיה של חיות וצמחים. במהלך לימודי הביולוגיה בחטיבת הביניים, כאשר למדה על חוקי התורשה של מנדל, הבינה כי היא רוצה לעסוק בביולוגיה במהלך חייה.
את התואר הראשון שלה אמון סיימה באוניברסיטת וינה . את עבודת הדוקטורט עשתה אמון תחת הנחייתו של פרופסור קים נסמית (Kim Nasmyth) באוניברסיטת MIT. את הדוקטורט שלה סיימה אמון בשנת 1993. לאחר סיום הדוקטורט, אמון השתלמה במסגרת פוסט-דוקטורט במכון Whitehead שבקיימברידג', מסצ'וסטס ולאחריו הייתה עמיתה במכון במשך שלוש שנים. בשנת 1999 הצטרפה למחלקה לביולוגיה ולמרכז לחקר הסרטן של אוניברסיטתMIT. לאחרונה אמון שיתפה פעולה עם פוסט-דוקטורנטית ישראלית במחקר שמצא מולקולה שמסייעת לפתרון בעיות בניהול האנרגיה בתא .
כיום אמון היא חברת מערכת בכתב העתCurrent Biology. היא נשואה ואם לשתי בנות.
משה קצמן

ביוגרפיה

קצמן נולד ברוסיה בשנת 1904 למשפחת חסידים ידועה בעיירה סטחוב שליד פינסק.
עם עלייתו ארצה בשנת 1923, נרתם כרבים מחבריו למימוש החלום הציוני בבניית הארץ. חדור תחושת שליחות והגשמת חלום, מילא כל עבודה לה נדרש. הוא הצטרף ל"הגנה" בה שרת עד להקמת צה"ל, וב-1927 הפך למפקד בכיר בה. על פעילויותיו הרבות בהגנה, גבורתו, מסירותו והאכפתיות שהפגין לפקודיו, עוטר לימים בציונים לשבח על ידי נשיאי המדינה אפרים קציר ויצחק נבון, במסגרת מפגשים שנערכו לבכירי ההגנה בבתי הנשיאים. 
אל תחום התעשייה הגיע קצמן ב-1939 כאשר הקים בירושלים, יחד עם גיסו אליהו חרפק, את בית החרושת "איטרית" שעסק ביצור מוצרי קמח שונים ובעיקרם אטריות. חברת אסם הוקמה בספטמבר 1942 כחברת שיווק משותפת לחמישה יצרנים: "אטריות" מירושלים, "עססית", ו"אורינט" מרמת גן ו"הדגן" ו"ציון" מתל אביב. עוד באותה שנה הצטרף לחברה בית חרושת "כתר", וביוני 1943 נפתח סניף בחיפה. עד אוגוסט 1943 הצטרפו עוד בתי חרושת והחברה טענה לייצור 80% משוק האטריות בארץ ישראל. בין מייסדי החברה נמנו אויגן פרופר (אביהם של דן פרופר וגד פרופר), ד"ר פרנץ קליין, יעקב לורש, עזריאל ויל, שמשון וילמרסדורף, משה קצמן ואליהו חרפק. 
שבעת השותפים, שכאמור היו דור מייסדי "אסם", חרתו על דגלם לנהוג תמיד ביושר ובאמינות. לילות כימים הוקדשו לפיתוחה של החברה שהלכה והתפתחה בקצב מהיר. בשל השגשוג המהיר והברכה שהביאו למפעלם, נקראו מייסדים אלה בפי רבים מעמיתיהם לתעשייה – "שבעת המופלאים".
בשנת 1948 נאלצו משה קצמן ומשפחתו לעזוב את ירושלים ולעבור לתל אביב כדי להיות קרוב יותר למפעל שמשכנו הראשון נבנה בבני-ברק.
"אסם", אשר מוצריה רבו, נזקקה לעצוב ולהדפסת עטיפות בכמות רבה. לצורך זה רכש קצמן בית דפוס אותו החל לנהל במקביל לפעילותו באסם. בית הדפוס, שנקרא "גרפיקה בצלאל", הלך וגדל ובמהרה הפך לאחד מבתי הדפוס בצבע הטובים בישראל. בתחילה, היו עיקר ההדפסות עבור מוצרי אסם בלבד, אך עקב הביקוש הרב, הורחבה פעילותו גם לתחומים נוספים, כשהבולט שבהם הוא הקמת הוצאת ספרים לפעוטות שנקראה "תפוח", מיוזמתם של קצמן ואחיו יהושע, שהדפיסה כשבעים ספרונים לילדים. הזכור מביניהם עד היום הוא הספר "גן גורים" (את רוב ספרי הילדים של "תפוח" כתב המשורר רפאל ספורטה ואת רוב האיורים איירה הציירת איזה). 
במהלך שלושים וחמש שנות עבודתו עם חברות ואיגודים מתחום המסחר והתעשייה, הקדיש  קצמן את זמנו גם לעשיית גישור (עוד בטרם קיבל עיסוק זה את משמעותו המקצועית דהיום) בסכסוכי עבודה, סכסוכי שותפים, פרוק מפעלים ומחלוקות עסקיות ואישיות.
קצמן היה נשוי במשך כארבעים שנה (משנת 1934 ועד לפטירתה) לפניה לבית קנטור, בת למשפחת רופאים ממוצא רוסי שמחציתה נספתה בשואה והשורדים מביניהם מצאו את מושבם בפריז. את ביתם הראשון הקימו בירושלים בה נולדו בנותיהם בלהה הדרי, רותי אנשל. 
בשנת 1987 הלך לעולמו.
צ'ימיצ'ורי

צ'ימיצ'ורי הוא רוטב ומשרה (מרינדה) לבשר צלוי על הגריל. מקור הרוטב במטבח הארגנטינאי, אך הוא מקובל כיום במדינות רבות. ברוטב זה ניכרות השפעות מהמטבח הספרדי והמטבח האיטלקי, כמו במטבח הארגנטינאי ככלל. בפרט, קיימת השפעה של רוטב הפסטו על מרכיבי הצ'ימיצ'ורי ואופן הכנתו.

מקור השם

השם "צ'ימיצ'ורי" מיוחס לשיבוש שמו של ממציא הרוטב בפי המקומיים, אך סיפורים שונים מתיימרים לתאר מי היה. המשותף לכל הסיפורים הוא דמות של קולוניאליסט דובר אנגלית. גרסה אחת טוענת כי היה זה אירי בשם ג'ימי מק'קארי, שהיה חייל בצבאו של מנואל בלגרנו במאה ה-19, אשר צידד בעצמאות לארגנטינה. בגרסה שונה מסופר על ג'ימי קארי, יבואן בשר אנגלי. גרסה שלישית מספרת על סקוטי בשם ג'יימס צ. הארי שנדד עם הגאוצ'וס. סיפור נוסף מתאר משפחה אנגלית בפטגוניה אשר קבוצה של ארגנטינאים שמעה אותם אומרים "העבירו את הקארי".

מרכיבי הרוטב והשימוש בו

מרכיבי הצ'ימיצ'ורי הם פטרוזיליה קצוצה, אורגנו יבש, שום, מלח, פלפל שחור, מים, חומץ, שמן זית (או שמן אחר) ולעיתים בצל או פפריקה (פלפלת טחונה). בארגנטינה מקפידים להשתמש בפלפלת טחונה באופן גס שמכונה "אחי מולידו" (Ají molido).
בארוחת אסאדו ארגנטינאית זהו לרוב הרוטב היחיד לאומצות, לצ'וריסו ולשאר מיני הבשר הצלוי על הגריל. לעיתים הוא משמש כמשרה לבשר לפני צלייתו. קיים גם צ'ימיצ'ורי מוכן בבקבוקים וצנצנות, וכן אבקת צ'ימיצ'ורי, להכנה עם מים ושמן.
טרנספוזיציה (מוזיקה)

במוזיקה, טרנספוזיציה ("השׂאה") היא הגבהה או הנמכה של שיר או יצירה מוזיקלית לרוב על מנת שיתאימו לכלי נגינה או למנעד מסוים. הטרנספוזיציה נקבעת בהשוואה לכלי הפסנתר או לכל כלי אחר במנעד זה. הטרנספוזיציה גוררת עמה שינוי במרכז הטונלי אך לא בסולמות עצמם, לדוגמה טרנספוזיציה מדו לרה של קטע בסולם מז'ורי תשנה את הסולם מדו מז'ור לרה מז'ור. בטרנספוזיציה משתמשים בעיקר לנוחות המבצע, ונעזרים בה בעיקר זמרים. במוזיקה הקלאסית אין נהוג לבצע טרנספוזיציות, אלא בז'אנר השיר האמנותי ובמקומות ביצירה בהם כתב המלחין בעצמו גרסה נוספת בסולם אחר.
כאשר משׂיאים קטע מוזיקלי לסולם אחר, נשמרים כל המרווחים המקוריים בין התווים ודרגות התווים המקוריות, ולכן משתנים סימני ההתק (דיאזים/במולים) במפתח; לדוגמה, לקטע שנכתב במקור ברה מז'ור (שני דיאזים במפתח) והושׂא לסולם לה מז'ור יתווסף דיאז שלישי במפתח, על התו סול.
דוגמה נודעת לטרנספוזיציה מתחום האופרה: באופרה "הספר מסביליה" מאת ג'ואקינו רוסיני, כתובה האריה "La Calunnia" אשר מושרת בפי הדמות דון באזיליו (באס) בסולם רה מז'ור. בסולם זה, התו הגבוה ביותר באריה הוא פה דיאז, אשר נחשב גבוה ביותר ומעבר למנעדם של זמרי באס. לפיכך, נהוגה לרוב אף גרסה מונמכת של האריה, בדו מז'ור, וכך, התו הגבוה אליו צריך להגיע הזמר הוא התו מי.

לתיווי כלים שונים

מוזיקה נכתבת לכלים שונים בשינוי סולם הבסיס (במקרה זה הטרנספוזיציה היא רק בכתיבה, ואין שינוי בצליל הנשמע). למשל קלרנית סי במול (הזזה בטון למעלה), סקסופון אלט במי במול (הזזה בטון וחצי למטה), וכו'.

במוזיקה קלה

כלים אלקטרוניים (סינתיסייזר למשל) מכילים לעיתים מנוף המאפשר לבצע טרנספוזיציה בהסטה קלה שלו.
נגני גיטרה משתמשים למטרה זו בגשר המורכב באופן קפיצי על צוואר הגיטרה ויכול כך לבצע טרנספוזיציה של כמה חצאי טונים ללא שינוי באופן הנגינה.