google/wiki40b huggingface dataset:
טים פיגוט-סמית

ביוגרפיה

פיגוט-סמית נולד בעיר רגבי שבמחוז ווריקשייר באנגליה. בנם של מרגרט מיוריאל והארי תומאס פיגוט-סמית, שהיה עיתונאי במקצועו. למד בבית הספר לבנים Wyggeston and Queen Elizabeth I College בעיר לסטר, בבית הספר "המלך אדוארד השישי" בסטרטפורד אפון אייבון ובאוניברסיטת בריסטול. אחר כך למד משחק בבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק.
אחרי שורה ארוכה של תפקידי משנה קטנים קיבל פיגוט-סמית תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" בה גילם את דמותו של השוטר רונלד מריק. ב-1985 קיבל את פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה כשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסדרה.
תפקידים חשובים נוספים בטלוויזיה היו בסדרת הפשע "The Chief" בין השנים 1990 ל-1993, בדרמה "The Vice" של רשת ITV, בסרט הטלוויזיה "בלאדי סנדיי" משנת 2002. פעמיים הופיע בעיבוד לרומן של אליזבת גסקל "צפון ודרום", בפעם הראשונה ב-1975 גילם את דמותו של פרדריק הייל אחיה של הגיבורה, בעיבוד השני "צפון ודרום" שנוצר ב-2004 גילם את דמותו של ריצ'רד הייל אביו של פרדריק.
פעמיים השתתף בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני דוקטור הו ב-1971 בפרק "The Claws of Axos" וב-1976 בפרק "The Masque of Mandragora".
בזכות קולו הייחודי הוא הפך לקריין פופולרי. בין הסרטים הדוקומנטרים שבהם הופיע היו "Battlefield" סדרה דוקומנטרית על קרבות שונים במלחמת העולם השנייה. הוא היה קריין גם בסדרה "Monarchy: The Royal Family at Work" העוקבת אחרי המלכה אליזבת בתקופה של יותר משנה ובמסגרת הביקור שלה בארצות הברית בשנת 2007.
בין תפקידיו בקולנוע היו בסרטים "אלכסנדר" (2004), "ארבע הנוצות", "כנופיות ניו יורק", "ג'וני אינגליש", "שארית היום" ו"ונדטה". ב-2008 השתתף בסרט "קוונטום של נחמה".
פיגוט-סמית מרבה להופיע בתיאטרון במחזות שייקספיריים ובמחזות יווניים. ב-1974 גילם את פוסתומוס בהפקה של "סימבלין" עבור הרויאל שייקספיר קומפני בבימויו של ג'ון ברטון. ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי ב"המלך ליר" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס שבלידס.
הוא הופיע בפסטיבל התיאטרון בצ'יצ'סטר במחזה "ENRON" בתפקיד קן ליי, וב-2009 הופיע באותו מחזה בלונדון.
בתקופת צילומי הסדרה "היהלום שבכתר" כתב פיגוט-סמית יומן על רשמיו בהודו. היומן יצא לאור בספר בשם "Out Of India" והוא כולל אנתולוגיה של שירה ופרוזה.
הוא כתב שני ספרי ילדים בסדרה "תעלומות רחוב בייקר", "The Dragon Tattoo" יצא ב-2008 והספר "Shadow of Evil" יצא לאור ב-2009.

חיים אישיים

פיגוט סמית היה נשוי לשחקנית פמלה מיילס מאז 1972 עד למותו ב-2017.
ב-2017 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
Veronica TV

1995-1998: TV10 Gold ו-TV10

בשנת 1995 חברת התקשורת ההולנדית Arcade השיקה שני ערוצי טלוויזיה: The Music Factory (שנועד להוות תחרות לערוץ MTV) ואת ערוץ TV10 Gold. ערוץ זה שידר שידורים חוזרים של סדרות טלוויזיה ישנות דוגמת שושלת וקו אונידין.
בשנת 1996 הפך הערוץ לחלק מתאגיד התקשורת ההולנדי השני בגודלו "Wegener Arcade" כחלק מהאיחוד של Arcade עם חברת ההוצאה לאור Wegener. ברבעון הראשון של אותה שנה השתנה מיתוג הערוץ ל-TV10 על מנת לחדש את הדימוי של הערוץ. כחלק מתהליך המיתוג החל הערוץ לשדר סדרות חדשות ובהן הסדרה אלו אלו וגם הסדרה האמריקאית מ.א.ש.
שנה לאחר מכן רכשה סבן אינטרנשיונל את TV10 והחלה לשתף פעולה עם HMG (הולנד מדיה גרופ) והערוץ החל לחלוק שעות שידור עם Fox Kids. בתוך שנה תמה השותפות עם HMG ומניות קבוצת הולנד מדיה גרופ נרכשו על ידי Fox.

1998-2001: Fox ו-Fox 8

ב-19 בדצמבר 1998 מותג ערוץ TV10 מחדש ושמו שונה ל-Fox. זאת כיוון שערוצי פוקס אינטרנשיונל של רופרט מרדוק ניסו להתרחב באירופה ובאמצעות שיתוף הפעולה עם ערוץ TV10 הם יוכלו להשיג אחיזה בשוק התקשורת ההולנדי. בהמשך עלו לשידור סדרות פופולריות דוגמת דוסון קריק, סקס והעיר הגדולה ומלקולם באמצע. בהמשך, ב-8 בספטמבר 1999 שם הערוץ השתנה מ-Fox ל-Fox 8, אם כי בספטמבר 2000 שב שם הערוץ הקודם. למרות השינויים והמיתוג מחדש שעבר הערוץ, הוא לא הצליח להתנער מהדימוי של ערוץ המשדר שידורים חוזרים של סדרות ישנות.
בשנת 2001 רכשה חברת שידורי SBS B.V, הסניף ההולנדי של קבוצת SBS את הערוץ מידי ניוז קורפ.

2001-2003: V8

לאחר שרכשה SBS את הערוץ מידי ניוז קורפ, היא שינתה את שם הערוץ ל-V8 ב-1 במאי 2001, השם האחרון לפני Veronica. מוקדם יותר בשנת 2000 הודיעה חברת Veronica Association כי תעזוב את הולנד מדיה גרופ והודיעה על כוונתה להקים ערוץ עצמאי. SBS וחברת Veronica התקשו להגיע להסכם והמשא ומתן ביניהן ארך יותר משנתיים בטרם סגרו עסקה.
V8 הוקדש בשנת 2001 לצעירים. כחלק מההתמקדות בקהל זה, הערוץ החל לשדר סדרות פעולה וסרטי פעולה.

2003-הווה: Veronica

בסופו של משא ומתן ארוך חתמו Veronica Association ו-SBS על הסכם, שכלל את מתן השם"Veronica" ל-V8 ב-20 בספטמבר 2003.

דיסני XD

במהלך שעות היום משדר דיסני XD תוכניות לילדים. דיסני XD משדר בערוץ מאז שנקרא ג'טיקס. מאז ששינה את שמו לדיסני XD הוא החל לשדר בערוץ חדש 24 שעות ביממה באמצעות כמה שירותי טלוויזיה.
ריק דמונט

ביוגרפיה

ריק דמונט נולד בסן רפאל, קליפורניה.

שיאן עולם

במבחנים האמריקאיים למשחקים האולימפיים שנערכו בשיקגו באוגוסט 1972 קבע דמונט במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 15.52.91 דקות.
באולימפיאדת מינכן (1972) ניצח דמונט במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.26 דקות, לפני בראד קופר מאוסטרליה (4:00.27 דקות) ובן ארצו סטיב ג'נטר (4:01.94 דקות). לאחר המשחה התברר שהוא השתמש בחומרים אסורים עבור מחלת האסתמה ממנה סבל ומדליית הזהב האולימפית נלקחה ממנו וניתנה לקופר, ג'נטר זכה במדליית כסף ובן ארצו טום מקברין זכה במדליית ארד (4:02.64 דקות). לאחר מכן הוא לא הורשה לשחות שום משחה נוסף כולל המשחה 1500 מטר, שבו החזיק בשיא העולם.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכה דמונט בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:58.18 דקות, לפני קופר (3:58.70 דקות) ובנט יינגסיה משוודיה (4:01.27 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-4 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:35.44 דקות, אחרי סטיבן הולנד מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 15:31.85 דקות ולפני קופר (15:45.04 דקות). 
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 זכה דמונט במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.96 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.96 דקות.
בשנת 2001 הוועד האולימפי האמריקאי הודיע שהוא זכאי ומקבל את טענותיו של דמונט על כך שהשתמש בתרופות,  Marax ו-Actifed, במהלך המשחקים האולימפיים כטיפול במחלת האסתמה ממנה סבל כבר מגיל 4 (היה אלרגי לחיטה ולפרווה ומדי שבוע קיבל זריקות לטיפול באלרגיות אלו) ושהוא לא ניסה להסתיר את השימוש בתרופות אלו שהיו רשומות על ההצהרה הרפואית שלו, אך לרוע מזלו המידע לא הועבר לרשויות המתאימות, הוועדה הרפואית של הוועד האולימפי. לעומת זאת הוועד האולימפי הבינלאומי סירב להחזיר את המדליה האולימפית בטענה שזה יפתח פתח לתביעות נוספות שהוא לא יוכל לעמוד בהן.
משנת 2009 משמש דמונט כמאמן שחייה ראשי באוניברסיטת אריזונה. הוא שימש עוזר מאמן של נבחרת הגברים של דרום אפריקה לאולימפיאדת אתונה (2004) שזכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, בשיא עולם חדש ולאולימפיאדת בייג'ינג (2008). רביעיית השחיינים מדרום אפריקה התאמנה באריזונה. 
דמונט נחשב לאחד המאמנים הטובים בעולם לספרינטרים. 
בנוסף, דמונט הוא צייר שעבודותיו מוצגות במחלקת הספורט באוניברסיטת אריזונה.
קולה של אמא

קולה של אמא היא אחת מתוכניות הדגל של תחנת הרדיו גלי צה"ל.
במסגרת התוכנית עולות לשידור אמהות של חיילים ומספרות על בניהן או בנותיהן, על המסלול הצבאי של ילדיהן, על תחביביהם ועל המשפחה, על הקושי האישי שלהן ועל הפחדים שלהן.
מבנה התוכנית אינו מקורי לישראל ויובא מגרמניה, שם הייתה תוכנית רדיו בה קישרו אמהות עם בניהן השוטרים, הכבאים וגם החיילים דרך הרדיו. כש"יובאה" התוכנית לישראל היא עברה שינויים נדרשים בפורמט והייתה להצלחה עוד בתקופת אלכס אנסקי ואהוד גרף. בתחילה, דיברו בכל שבוע עם 4 אמהות ולא יצרו קשר עם החיילים בשטח, אך באמצע שנות התשעים הועלה הרעיון לשלוח בכל שבוע ניידת שידור אל החיילים בשטח, ומאז מבוצע הרעיון בהצלחה. מגישי התוכנית מגיעים באמצעות ניידת השידור של התוכנית לכל חלקי ישראל על מנת להביא את קולות החיילים, גם מהנקודה הרחוקה ביותר בה הם נמצאים. המגישים מאפשרים לחיילים הקרביים לספר קצת על ההווי הצבאי, ומחלקים פרסים לחיילים אותם הם מבקרים.
בתקופות של אירועים מיוחדים הפוקדים את המדינה גם מערכת התוכנית מתגייסת למען החיילים והתושבים. בתקופת מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 קיבלה התוכנית משמעות רבה ובלטה בקרב תוכניות הרדיו. החל מדצמבר 2010 משודרת התוכנית גם בערוץ 2, במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2005 זכתה התוכנית בפרס מפקד גלי צה"ל לרגל משדר 25 שנה לתוכנית, ובשנת 2008 זכתה בפרס שנית בקטגוריית צבא וביטחון.

מנחי התוכנית

את התוכנית, אשר משודרת ברציפות משנת 1979, הגישה קרוב ל-5 שנים ד"ר אורלי מיכאלי. היא פרשה מהגשת התוכנית באוגוסט 2008. בדצמבר 2008 מונה מגיש חדש לתוכנית – עודד מנשה. עם כניסתו של מנשה לתפקיד נעשו שינויים גדולים במבנה התוכנית ובהם: קיצוץ משך התוכנית לשעה אחת במקום שעתיים, צמצום מספרן של האמהות המשתתפות בשידור וכן הוספו פינות חדשות. בעבר הגישו את התוכנית בין היתר: אהוד גרף, אלכס אנסקי, לאה עוז, עומר פרנקל, דני רובס וסיוון דורון. כיום מגישה את התוכנית השדרנית והקריינית נעמי רביע.
זמן הקפה

זְמַן הַקָּפָה באסטרונומיה הוא משך הזמן בו גרם שמים נע סביב גרם שמיימי אחר. בלא ציון אחר, הכוונה היא לזמן הסידרי אשר נמדד ביחס לכוכבים באינסוף. לדוגמה, זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש הוא שנה, זמן ההקפה הסינודי של הירח סביב כדור הארץ הוא חודש עברי. במערכות של כוכבים כפולים זמן ההקפה לעיתים מתייחס לכל אחד מן הכוכבים ביחס למרכז הכובד המשותף להם. זמן הקפת השמש את מרכז שביל החלב נקרא שנה גלקטית.
כביש 70

תולדות הכביש

עד לנובמבר 2018 גם כביש 67 (קטע זכרון יעקב-עין תות) היה קטע מכביש 70, אך החל מנובמבר 2018 מספר הקטע הוסב לשם 67. עד לנובמבר 2018, גם הקטע של כביש 722 באזור יקנעם-התשבי היה חלק מכביש 70, וכן הקטע של כביש 6 מתל קשיש עד העמקים, והקטע מעין תות עד יקנעם.
הקטע מזכרון יעקב לצומת העמקים היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.
בשנת 1935 נסלל הקטע מזכרון יעקב לבת שלמה ובשנת 1938 הוחלט על תיקונו. בשנת 1939 היא תוארה על ידי מבקר: "כביש 'בתולה' כמעט, נתון בתוך מסגרת של שיחים וקנים צפופים המתפתל ויורד לעמק" ().
בשנת 1937 נשקלה האפשרות לכלול את הדרך מזכרון יעקב ליקנעם בכביש תל אביב – חיפה, אולם לבסוף נבחרה האופציה דרך עתלית לאורך החוף. ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי ערה בנימוק: "ישנה דרך אחרת נוחה היוצאת מעמק יזרעאל בקרבת יקנעם ועוברת ליד בת שלמה וזכרון יעקב" (). באוגוסט 1946 החלה אגד לקיים בכביש שירות אוטובוסים. לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים על הציר, לעומת כביש 65 שנחשב מסוכן יותר ליהודים. במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 70 במקום כביש 4. בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי ערה, עברה התנועה לגליל דרך כביש 70. בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש. במהלך שנת 1968 נסגר החלק המערבי של הכביש לצורך העבודות. בהמשך נבנה גשר להולכי רגל מעל הכביש, בבת שלמה.
הקטע הדרומי מזכרון יעקב ליקנעם ולצומת העמקים שוקם החל מיולי 1972. פתיחת הכביש תוכננה לדצמבר 1973, אולם הוא נפתח כבר באוקטובר 1973 בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים ושימש את צה"ל להעברת כוחות לרמת הגולן. הקטע הצפוני, מיגור לטמרה נפתח בשנת 1979.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים. בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה-צומת יבור לדו-מסלולי. קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 70, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים. ב-2011 נחנך מחלף סומך שהחליף את הצומת הקיים במפגש עם כביש 79. זה הוא שלב ראשוני לקראת חיבור קטע עתידי של כביש 6 (קטע 7) למחלף סומך.
בית חולים נצרת

היסטוריה

בית החולים נוסד בשנת 1861 על ידי ד"ר פקרדוני קלוסט ורטן (Kaloost Vartan), רופא סקוטי ממוצא ארמני שהגיע בשליחות EMMS - Edinburgh Medical Missionary Society, מאדינבורו.
החברה חרתה על דגלה הגשת טיפול רפואי לאוכלוסייה המקומית, מתוך תפיסת עולם שלפיה באמצעות שירותי הרפואה תתקרב האוכלוסייה המקומית לאמונה הנוצרית. באותה עת הייתה ארץ ישראל אזור נידח ומוזנח של האימפריה העות'מאנית. האוכלוסייה המקומית הייתה מוכת מחלות כגון מלריה, גרענת ומחלות זיהומיות של מערכת העיכול. וכן הייתה נתונה להתפרצויות מגפתיות של אבעבועות שחורות, טיפוס הבהרות וכולרה. ורטן טיפל בכל סוגי התחלואים והחולים.
בשנת 1904 הגיע לנצרת הד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר שנתמנה לעוזרו של ורטן.
בשנת 1905 זכו שני הרופאים בבית החולים לתגבורת של האחות אדית ג'ונקוק, ילידת 1871. עם הגיעה לנצרת, בפברואר 1905, קיבלה עליה האחות ג'ונקוק את הטיפול בכל נושאי המינהל והאמרכלות.
בשנת 1908, עם פטירתו של ורטן, החל הד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר לנהל את בית החולים בנצרת. באותה עת הצטרפה אל האחות ג'ונקוק אחות מוסמכת נוספת שהגיעה מאנגליה: ג'סי קרופט. בשנים הבאות, התעצמה פעילותו של בית החולים, והוא עמד לפני הרחבה ניכרת.
בנובמבר 1914 הוכרז מצב מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין בריטניה. עקב המלחמה, נאלץ ד"ר סקרימג'ר, שהיה אזרח בריטי, לעזוב את נצרת. הוא נסע למצרים, שם הצטרף לכוחות הבריטיים ושימש כרופא השבויים הטורקים החולים והפצועים.
בית החולים הסקוטי עצמו הוחרם בצו של מושל נצרת, ושתי האחיות הבריטיות שפעלו בו הוכרזו כשבויות מלחמה ולא הורשו לעזוב את העיר. אף שלא היו נשות צבא אלא אזרחיות, הן נצטוו להמשיך ולתפעל את בית החולים במתכונת של בית חולים צבאי, שתפקידו לטפל בחיילים טורקים חולים ופצועים. שתי האחיות, ג'ונקוק וקרופט, נותקו למעשה מכל קשר עם העולם החיצוני והשתדלו לתפקד חרף שלילת חירותן ולמרות תנאי המחסור במזון ובאספקה רפואית. כך המשיך בית החולים לפעול ביעילות מרבית, כעבור זמן, משהוטבו התנאים, האחות ג'ונקוק אף קיבלה מידי המושל סוס כדי להקל עליה בפעילותה ברחבי העיר, מחוץ לבית החולים. מקצועיותה ויכולותיה הארגוניות שכנעו את המושל למנותה לאחראית מנהלתית על כל בתי החולים בנצרת. מתוקף תפקידה זה עמדה ג'ונקוק בראש צוות שמנה יותר מ– 250 עובדים, והופקדה על הטיפול והרווחה בקרב מאות מאושפזים, מהם במצב קשה. לפיכך, משנתקבלה פקודה מהשלטון העות'מאני המרכזי להעביר את שתי האחיות השבויות לאנקרה, סירב מושל נצרת פאוזי בק לציית לפקודה זו, בטענה שהאחיות מסייעות לצבא הטורקי במלחמה.

כיום

בית החולים מתפרש על שטח של 25 דונם על גבעה מעל נצרת. זהו בית החולים הוותיק ביותר בישראל ובסביבתה. בית החולים כולל 146 מיטות אשפוז ופועל תחת פיקוח משרד הבריאות. בית החולים משרת את אוכלוסיית העיר נצרת והאזור. בבית החולים עובדים כ-500 איש, והוא מנוהל ללא מטרות רווח על ידי חברת The Nazareth Trust, שמושבה בסקוטלנד והיא בעליו.
בבית החולים ממוקם בית ספר לסיעוד שנוסד בשנת 1924. בית הספר מעניק לבוגריו תעודת אח/ות מוסמכת ותואר ראשון בסיעוד, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת חיפה.
בין מחלקות בית החולים: מחלקה לרפואה דחופה, מחלקה פנימית, מחלקת נשים ויולדות, מחלקת כירורגיה כללית, מחלקת כירורגיה אורתופדית, מחלקת ילדים וכירורגית ילדים, מחלקה פסיכיאטרית (היחידה בישראל לדוברי ערבית), מחלקת דיאליזה ומחלקה קרדיולוגית. בית החולים מתמחה גם באשפוז חולי שחפת.
למפדוזה

גאוגרפיה

למרות שהאי שייך מנהלית לאירופה, הוא מהווה גאוגרפית חלק מאפריקה ונמצא על המשכו של מדף יבשתי הנמשך מחופי תוניס, עומק הים בינו ובין צפון אפריקה אינו עולה על 120 מטרים. אקלים האי ים תיכוני-צחיח והחי והצומח בו דומים לאלו של צפון אפריקה.
אורכו המרבי של האי 11 ק"מ ורוחבו בנקודה הרחבה ביותר הוא 3.5 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא ההר Albero Sole שגובהו 133 מטרים מעל פני הים. אוכלוסייתו הקבועה עומדת על כ-6,000 נפש.
בדרום-מזרח האי ממוקמת העיירה למפדוזה (שמה הרשמי "Lampedusa e Linosa") ובה נמל למעבורות, מעגן יאכטות ושדה תעופה. בנוסף קיימים באי גם משרדי ממשל מקומי ומרפאה.
בקרבת האי, ב"אי הארנבות" הסמוך אליו מדרום, נמצאות נקודות הטלת ביצים של צב הים החום, מהאחרונות בים התיכון, בו הוא מהווה מין בסכנת הכחדה. כמו כן הים הסמוך לאי עשיר בדולפינים.

היסטוריה

האי היה נקודת עגינה לעמים הקדומים ששטו במימי הים התיכון, הפיניקים, היוונים, הרומאים והערבים. הרומאים הקימו באי מפעלים לייצור רוטב הדגים המפורסם ה"גארוּם" (garum). בתקופה הערבית ננטש האי מיושביו עקב פשיטות שודדי ים.
במאה ה-17 היה האי בשליטת ספרד ההבסבורגית, בשנת 1630 העניק המלך קרלוס השני, מלך ספרד את האי למשפחת טומאסי (מצאצאיה גם הסופר ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, מחבר "הברדלס"). בשנות הארבעים של המאה ה-19 מכרה המשפחה את האי לממלכת שתי הסיציליות. במרץ 1861 היה האי לחלק מממלכת איטליה. 
במלחמת העולם השנייה, ביוני 1943 הופצץ האי על ידי כוחות בנות הברית כהכנה לפלישת בעלות הברית לסיציליה. ב-12 ביוני נאלץ לנחות באי מפציץ מיושן מדגם פיירי סורדפיש של חיל האוויר המלכותי הבריטי, ובו שלושה אנשי צוות, בהם הטייס סידני כהן, נווט ומקלען. המפקד האיטלקי של האי מסר לאנשי הצוות הנבוכים כתב כניעה, כדי שיעבירו אותו למפקדת בעלות הברית. על בסיס אירוע זה נכתב המחזה "מלך למפדוזה".
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 מתקיימים באי בסיס צבאי של משמר החופים האמריקני, בסיס של הצי השישי ובסיס נאט"ו (שהועבר לידי צבא איטליה ב-1994). ב-15 באפריל 1986 נורו שני טילים מסוג סקאד מלוב לכיוון בסיס משמר החופים האמריקאי כתגובה להפצצת טריפולי על ידי האמריקאים, הטילים נפלו בים.
האי נחשב מקום נופש מבוקש, שכן ניתן להתרחץ בו בים במשך כל ימות השנה כמעט. מספר ידוענים בנו בו וילות נופש ובתי-מידות, המפורסם שבהם היה הזמר דומניקו מודוניו.

ההגירה הבלתי-חוקית מאפריקה

החמרת המצב הכלכלי, החברתי והביטחוני באפריקה מחד וחוקי ההגירה של האיחוד האירופי מאידך, יצרו מצב בו אלפי מהגרים ממדינות אפריקה מבקשים להגיע לאירופה. קרבתו היחסית של האי לחופי אפריקה והיותו בלתי-מוגן על ידי חומות (כמו המובלעת האירופאית באפריקה מלייה, למשל) הפכו אותו ליעד להגירה. גורמים שונים בלוב משיטים אותם סמוך לחופי האי בסירות גומי ופלסטיק בעבור כסף רב אותו חוסכים המהגרים במשך שנים. עם הגיען של הסירות סמוך לחופים שוחים המהגרים אל החוף בכוחות עצמם. לעיתים מגיחים מהגרים מן הים מול הנופשים המשתזפים בחופי הרחצה. מצבם החוקי של המהגרים אינו ברור. כאשר ניסתה הממשלה ב-2004 לגרש מהגרים חזרה לחופי אפריקה הוטחה בה ביקורת בינלאומית.
החל מ-2008 הקימה ממשלת איטליה מחנות מעבר לפליטים. אך מצבם ההומניטרי, כפי שדיווחה נציבות האו"ם לפליטים ב-2009, קשה.
בעקבות ההתקוממות בלוב (2011), נמלטו מאות פליטים מלוב אל חופי האי, וממשלת איטליה הכריזה על מצב חירום באי, והקימה בו מחנות מעבר ותחנות מיון
פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה

ביוגרפיה

פרנץ וילהלם נולד ב-3 בספטמבר 1943 בגרינברג בשלזיה, לקרל פרנץ, נסיך פרוסיה, שהיה נכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, ואשתו הראשונה הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט, בתם של יוהאן גאורג, נסיך שנאייך-קרולאט והרמינה, נסיכת רויס-גרייץ. יחד עם פרנץ וילהלם נולד גם אח תאום - פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה, אולם הוא מת כעבור 3 שבועות. בשנת 1946 התגרשו הוריו, ואביו התחתן עוד פעמיים נוספות.
פרנץ וילהלם למד משפטים ומינהל עסקים באוניברסיטאות של מיינץ ופרנקפורט, ולאחר מכן עבד בחו"ל במשך תקופה. ב-22 בספטמבר 1976 התחתן פרנץ וילהלם במדריד עם מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. פרנץ וילהלם קיבל את התואר "מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה", ובשנת 1981 נולד לזוג בנם היחיד גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. בשנת 1982 נפרדו השניים, ובשנת 1986 הם התגרשו, ופרנץ וילהלם ויתר על תוארו הרוסי.
בשנת 1984 התיישב פרנץ וילהלם במדריד, שם עבד כבנקאי השקעות וכיזם נדל"ן. בשנת 2002 ייסד פרנץ וילהלם יחד עם תאודור טאנצן את חברת הפיתוח "פרינץ פון פרוסן", המשחזרת מבנים ישנים בגרמניה. בשנת 2004 רכש פרנץ וילהלם במימון קבוצת משקיעים, את "תעשיות הפורצלן המלכותי, ברלין", והציל אותה מחדלות פירעון.
מכללות אקדמיות בישראל

המכללות האקדמיות בישראל הן מוסדות העוסקים במתן השכלה גבוהה אך אינם מוסמכים להעניק תואר דוקטור. חלקן מתמקד בתחום ספציפי מסויים. תחומי הלימוד במכללות האקדמיות מגוונים ומשתנים בהתאם לסוגי המכללות. במרבית המכללות הלימודים הם לתואר ראשון בלבד. המחקר במכללות האקדמיות מצומצם יחסית למחקר באוניברסיטאות. במילים אחרות, מכללות במהותן הן מוסדות לימוד, בעוד שאוניברסיטאות במהותן הן מוסדות מחקר ולימוד. בהתאם לחוק המועצה להשכלה גבוהה, מוסד ישראלי רשאי לתאר עצמו כמכללה אקדמית רק אם קיבל אישור לכך מהמועצה להשכלה גבוהה.
תום יורק

ביוגרפיה

יורק נולד כשעינו השמאלית סגורה לגמרי, ועבר חמישה ניתוחים בילדותו. הוא טוען שבעקבות הניתוח האחרון חלה במחלת הצנחת.
משפחתו של יורק התגוררה באוקספורדשיר. אביו היה פיזיקאי. יורק קיבל את הגיטרה הראשונה שלו בגיל 7. את ההשראה לנגן הוא קיבל לאחר שצפה בגיטריסט של קווין, בריאן מיי מופיע בתוכנית טלוויזיה.
השיר הראשון שכתב נקרא "Mushroom Cloud". בגיל 10 הוא הצטרף ללהקה הראשונה שלו בבית הספר הציבורי לבנים, שם הוא פגש את חבריו ללהקת רדיוהד בעתיד, אד או'בריאן, פיל סלוואי והאחים קולין גרינווד וג'וני גרינווד. יורק סיפר כי בית הספר היה גיהנום עבורו ולכן בילה שעות רבות בחדר המוזיקה שבבית הספר. על תהליך בחירת החברים ללהקה סיפר כי פיל נבחר מכיוון שהיה מבוגר יותר ובעל ניסיון, אד נבחר כי היו לו בגדים מעניינים והוא שמע את הסמיתס', קולין נבחר כי ידע לנגן על גיטרה למרות שלא ידוע היה עדיין האם יהיה טוב גם בנגינה על גיטרת בס וג'וני נבחר כי היה עילוי מוזיקלי ידוע.
ב-1986 הקים יורק עם חברי הלהקה לעתיד להקה בשם "On a Friday", אך הלהקה הפסיקה את פעילותה לאחר זמן קצר, כאשר חבריה הלכו ללמוד באוניברסיטאות. יורק למד באוניברסיטת אקסטר שם למד אומנות ואנגלית. בלימודיו הכיר את סטנלי דונווד שמלווה את הלהקה עד היום ואחראי לעיצוב הגרפיקה של כל אלבומיה וכן לעיצוב אלבומי הסולו של יורק. באותה תקופה, הוא עבד כ-DJ.
ב-1987 יורק וזוגתו באותו הזמן, רייצ'ל אואן, היו מעורבים בתאונת דרכים. יורק לא נפגע, אך חברתו סבלה מצליפת שוט. בעקבות התאונה פיתח יורק פוביה ממכוניות.

חיים אישיים

כיום יורק גר באוקספורד. ניהל מערכת יחסים ארוכה עם רייצ'ל אואן, אמנית ומרצה, אותה הכיר באוניברסיטה. לאחר 23 שנות זוגיות משותפת הזוג החליט להפרד. ב-18 בדצמבר 2016, רייצ'ל אואן נפטרה מסרטן. ליורק ולאואן שני ילדים - נוח, שנולד ב-2001 ואגנס, שנולדה ב-2004. אחיו, אנדי, היה הסולן של הלהקה Unbelievable Truth.
יורק הוא טבעוני, תומך בסחר הוגן, מתנגד לגלובליזציה ולארגון הסחר העולמי. הוא גם פעיל בתחום איכות הסביבה.
הוא מספר שהוא מעריץ את הכתבות הפוליטיות של נועם חומסקי. באשר לישראל, תום יורק הבהיר כי הוא מתנגד בכל תוקף לחרם תרבותי ואקדמי על ישראל. ואף רמז שלדעתו החרם רק הגביר את כוחו הפוליטי של בנימין נתניהו.
מריה השחורה

מריה השחורה (באנגלית: Black Maria) הוא שמו של אולפן הקולנוע הראשון, אשר הוקם על ידי תומאס אדיסון בארצות הברית בשנת 1894.
אולפן קולנוע זה, אשר היה צבוע כולו בשחור (ומכאן שמו), סבב על צירו, והיה בעל פתח בגגו לשם חדירת קרני השמש עבור תאורה לצורך צילומי סרטיו של אדיסון. באולפן זה אדיסון צילם להטוטנים שונים ואנשי קרקס ובידור בראשית לידתו של הקולנוע, ואת סרטיו הקרין במכשירי הקינטוסקופ, איתם הציג את סרטיו בצפייה יחידנית.
אירביד

היסטוריה

ההיסטוריה של העיר מתחילה בתקופת הברונזה, כשבעת אלפים שנה לפני זמננו. בתקופות ההלניסטית וברומאית נקראה העיר ארבלה והייתה מפורסמת ביינות שלה. לאחר הכיבוש המוסלמי בשנת 634 שימשה העיר כבסיס של הצבאות המוסלמים לקראת קרב הירמוך שנערך בשנת 636 כ-30 קילומטר מצפון לה. בתקופה זו השתנתה כלכלת העיר והפכה למפורסמת בעיקר בזכות שמן הזית שלה.
בשנת 1881 נוסדה העירייה הראשונה של העיר. לאחר מלחמת העצמאות גדלה אוכלוסיית העיר בצורה משמעותית בעקבות קליטת פליטים פלסטינים. במהלך אירועי ספטמבר השחור בתחילת שנות השבעים הייתה אירביד למרכז המרידה הפלסטינית ויאסר ערפאת  אף הכריז בה על הקמה מדינה פלסטינית. ב-1975 נוסדה בעיר אוניברסיטת הירמוך וב-1986 נוסדה אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה. ב-2001 אוחדו יחד עם העיר הראשית עוד 14 ערים נוספות ויצרו את העירייה המוניציפלית של אירביד.