מיאמוטו מוסאשי

נעוריו

שנת הלידה של מוסאשי והשנים הראשונות לחייו שרויות במחלוקת. מקובל להגיד כי מוסאשי נולד ב-1584, כיוון שב"ספר חמש הטבעות" אומר מוסאשי כי "שנות חייו מגיעות לשישים". ישנן עדויות הסותרות את ההשערה - על קברו של אביו של מוסאשי כתוב כי נפטר בשנת 1580, ולפי הגנאלוגיה של משפחת מיאמוטו, הוא נולד ב-1582.
אביו של מוסאשי, מוּנִיסָאי, היה לוחם חרב וג'יטה ידוע, וקיבל מהשוגון את תואר "הלוחם הטוב ביפן" כשהיה צעיר. לפי הגרסאות של חלק מההיסטוריונים, הוא התגרש מאמו של מוסאשי אחרי לידתו, והיא עזבה את הבית והשאירה את הילד אצל האב. מוסאשי התחנך אצל דודו, כהן בודהיסטי במקדש שוריאן, ולמד מאביו את אומנות החרב ואת טכניקות הג'יטה המשפחתיות. ככל הנראה, בסביבות שנת 1589 היה צריך מוניסאי לברוח ממקום מגוריו בגלל איום מצד אחת המשפחות המקומיות. לא ידוע מי המשיך ללמד את מוסאשי את אמנות החרב; ייתכן כי למד בבית ספר יושיוקה ריו. שנים לאחר מכן, הביס מוסאשי את מורי בית הספר בקלות.
מוסאשי נלחם בדו-קרב הראשון שלו כשהיה בן שלוש-עשרה, מול לוחם בשם ארימה קיהי. על-פי מוסאשי עצמו והאגדות עליו שנכתבו מאוחר יותר, קיהי היה לוחם נודד, שנלחם כדי לשפר את כישורי החרב שלו. הוא הכריז שיילחם עם מי שייענה לאתגר שלו, ומיאמוטו נענה לקריאה. דודו של מוסאשי ניסה להתנצל בשבילו ולמנוע את הדו-קרב, אך מוסאשי התעקש להשתתף בדו-קרב וניצח את קיהי כאשר הוא חמוש במקל עץ ארוך בלבד.
ב-1599, כאשר היה בן 15, עזב מוסאשי את הבית. הוא נדד ממקום למקום ונלחם בדו-קרבות. בשנת 1600 הוא השתתף במלחמה בין משפחת טויוטומי לבין משפחת טוקוגאווה, בצדם של טויוטומי. הוא השתתף במספר קרבות, בכלל זאת קרב סקיגהארה. לאחר תבוסת צבאות טויוטומי, האזכורים ברשומות התקופה אודותיו נעלמים למספר שנים.

דו-קרבות

בגיל 20 או 21 מוסאשי הגיע לקיוטו והחל בסדרת קרבות מפורסמת נגד בית הספר יושיוקה-ריו. באותה תקופה היה זה בית הספר הטוב ביותר מבין שמונה בתי הספר של אמנויות לחימה בקיוטו. תחילה, מוסאשי הזמין לדו-קרב את ראש בית הספר, יושיוקה סיג'ורו, והבטיח כי ינצח אותו במכה אחת. הוא איחר לדו-קרב, ובכך עיצבן מאוד את סיג'ורו, אך המכה היחידה שהנחית מוסאשי שיתקה את ידו השמאלית של סיג'ורו והוא איבד את הכרתו. לאחר הדו-קרב הוא העביר את ראשות בית הספר לאחיו, יושיוקה דנשיצ'ירו, שהזמין את מוסאשי לדו-קרב כדי לנקום את תבוסת אחיו. גם לקרב הזה מוסאשי איחר, והוא ניצח גם את דנשיצ'ירו. ניצחון זה קומם את משפחת יושיוקה, שבראשותה עמד כעת יושיוקה מטאשיצ'ירו בן ה-12. המשפחה הזמינה את מוסאשי לדו-קרב מחוץ לקיוטו, ואספה במקום מארב של עשרות קשתים, רובאים ולוחמי חרב. הפעם, הגיע מוסאשי מספר שעות קודם למקום המוסכם. הוא תקף את הכוח, הרג את מטאשיצ'ירו ונמלט מהמקום.
במשך כשבע שנים לאחר מכן מוסאשי נדד ברחבי יפן, כאשר הוא נלחם בדו-קרבות ומשפר את כישורי החרב שלו. לרוב הוא נהג להשתמש בבוקן, נשק עץ מדמה חרב, ולא הרג את יריביו אם לא הוסכם שהדו-קרב יהיה עד המוות. על-פי מקורות שונים, עד גיל 30 נלחם מוסאשי ביותר מ-60 דו-קרבות, ולא הפסיד באחד מהם. הוא גם התחיל ללמוד מדיטציית זאזן.
ב-13 באפריל 1612 מוסאשי נלחם בדו-קרב המפורסם ביותר שלו, נגד ססאקי קיג'ירו, לוחם שנלחם עם נודצ'י, חרב גדולה וכבדה. הם קבעו את מקום הקרב על אי בודד במרכז יפן. מוסאשי הגיע לדו-קרב באיחור ועם הופעה מרושלת, אך הקרב היה קצר - מוסאשי ניצח את ססאקי עם מקל עץ שחרט מהמשוט בזמן ששט בסירה לכיוון האי.

התמסדות

בשנים 1614-1615 נלחם מוסאשי שוב במלחמה של טוקוגאווה מול טויוטומי, שהתרכזה הפעם סביב טירת אוסקה, ככל הנראה בצדו של טויוטומי הידיורי. עם זאת, אחרי המלחמה נראה שמוסאשי היה ביחסים טובים עם טוקוגאווה, וקיבל תמיכה מהמשפחות המצדדות בטוקוגאווה. בעוד שמקורות מסוימים טוענים שמוסאשי נלחם דווקא בצידו של טוקוגאווה, כתבים מסוימים מרחיקים לכת וטוענים כי מוסאשי היה בצידו של טויוטומי, ובזמן אחד מהקרבות נלחם נגד טוקוגאווה אייסו בדו-קרב אישי. כשאייסו הרגיש כי יפסיד בדו-קרב, הוא הציע למוסאשי לעבור לצידו. 
בתחילת "ספר חמש הטבעות" כותב מוסאשי "בגיל 30 הסתכלתי אחורה. הניצחונות הקודמים בגלל שליטתי באסטרטגיה... למדתי יומם וליל ובגיל חמישים הבנתי את דרך האסטרטגיה". כ-20 שנה אחרי המלחמה, הוא שירת אצל אדונים שונים, בעיקר ממשפחת אוגסווארה, וגם נדד לא מעט. בתקופה הזאת הוא כתב את המגילה של עקרונות השיטה אנמיי-ריו (אנ, 円 - מעגל, שלמות; מיי, 明 - אור; ריו, 流 - אסכולה, שיטה), שיטה שפיתח בגיל 22. 
הוא אימץ שני בנים - מיאמוטו מיקינוסקה בסוף שנות ה-1610, ומיאמוטו יאורי סביב שנת 1624. מיאמוטו מיקינוסקה סיים את חייו בשנת 1626, כאשר ביצע ספוקו בעקבות מות האדון שלו. מיאמוטו יאורי נדד ביחד עם מוסאשי במשך כ-10 שנים, ועל-פי חלק מהכתבים, שניהם השתתפו בדיכוי מרד שימבארה בשנת 1634. בעוד שיאורי הצטיין בלחימה והתקדם בדרגות לתפקיד בדרגת שר, מוסאשי נפגע מאבן ולא זכה להישגים. 
לקראת תחילת שנות ה-1640 מוסאשי השתכן בטירת קוממוטו, בה הוא התאמן, לימד תלמידים וצייר. בשנת 1642 הוא סבל לראשונה מהתקפים של כאבי עצב, המרמזים על מחלתו וסופו הקרב. בשנת 1643 הוא הסתגר במערת רייגנדו כדי לכתוב את ספר חמש הטבעות, וסיים אותו בשנת 1645. כעבור שלושה חודשים הוא נפטר מכל הרכוש החומרי שלו, והוריש את ספר חמש הטבעות לתלמידו הקרוב. הוא מת מסרטן הריאה ב-13 ביוני (לפי לוח יפני, ב-19 במאה) 1645, אחרי שסיים את "דוקודו" אוסף של 21 כללים שעל הלוחם לחיות לפיהם.

שיטת הלחימה שלו

מוסאשי היה אמן לחימה יוצא מגדר הרגיל בחרבות יפניות אך שלט  גם בכלי נשק אחרים כגון בוקן ומוט בו. הוא פיתח שיטת לחימה בה הסמוראי משתמש בשתי חרבות בו-זמנית.

מיתוסים ואגדות שנקשרו בשמו

לפי אחד הסיפורים עליו נלחם מוסאשי בו-זמנית בשישים תלמידי בית ספר ללחימה בחרב יפנית והביס את כולם.