האי סן פול

תיאור

לאי סן פול צורת משולש, ואורכו אינו עולה על 5 ק"מ. הוא מהווה את פסגתו של הר געש פעיל, שהתפרץ לאחרונה בשנת 1793 (מצלעו הדרום-מערבית), ובצדו המזרחי טרשים וצוקים תלולים. משטח הסלע הדק שחסם בעבר את המכתש התמוטט ב-1780, ואפשר למי הים לחדור מבעד לתעלה בת 100 מטרים; עומק המים בכניסה אינו עולה על מטרים ספורים, ומכאן שרק ספינות קטנות מאוד או סירות יכולות להיכנס למכתש. האגן הפנימי, ברוחב ק"מ אחד ובעומק 50 מ', מוקף קירות תלולים בגובה של עד 270 מ'. במקום יש מעיינות חמים פעילים.

תצפיות מוקדמות

האי סן פול התגלה לראשונה בשנת 1559 על ידי הפורטוגזים. האי מופה, תואר בפרוטרוט וצוייר על ידי אנשים מצוות הקאראק "סאו פאולו", בהם הכומר מנואל אלוורז והכימאי הנריקה דיאס. אלוורז ודיאס חישבו נכון את קו הרוחב כ-38° דרום. על הספינה פיקד רואי מלו דה קאמארה והיא הייתה חלק מצי הודו הפורטוגזי בפיקודו של חורחה דה סוסה. הספינה "סאו פאולו", שנשאה גם נשים והפליגה מאירופה לברזיל, תהיה גיבורת סיפור הישרדות דרמטי ומרגש, אחרי ששקעה דרומית לסומטרה.
התצפית המאושרת הבאה הייתה של ההולנדי הארוויק קלז דה הילגום ב-19 באפריל 1618. במהלך המאה ה-17 נצפה האי בעוד הזדמנויות. אחד התיאורים המפורטים הראשונים שלו, ואולי הנחיתה הראשונה, נעשו בדצמבר 1696 על ידי וילם דה פלמינך.

במאה ה-19

בימי ספינות המפרש, נהגו לעתים רבי חובלים להשתמש באי לבחון את הניווט שלהם לפני שפנו צפונה. במאות ה-18 ו19 ביקרו מדי פעם בסן פול חוקרי ארצות, דייגים וציידי כלבי-ים, בהם ספינת ציידי כלבי הים האמריקאית "גנרל גייטס", שביקרה שם באפריל 1819. ג'ורג' ויליאם רובינזון, צייד כלבי-ים אמריקאי, הושאר על האי לצוד כלבי-ים ונשאר שם למשך 23 חודשים עד ש"גנרל גייטס" חזרה לקחתו במרץ 1821. רובינזון חזר בהמשך לסן פול ב-1826 לאסוף עורות כלבי-ים. הוא הפליג מהובארט על ספינתו הוא, הדו-תורנית "האנטר".
תקופת צייד כלבי הים נמשכה מ-1789 עד 1876. במהלך תקופה זו מתועדים ביקורים של ציידי כלבי ים ב-60 ספינות, שארבע מהם נטרפו בים. בין השרידים מתקופה זו חורבות צריפים וכתובות.
צרפת תבעה חזקה על האי בשנת 1843, כשקבוצת דייגים מראוניון, שהייתה מעוניינת להקים בסיס דייג על סן פול, לחצה על מושל ראוניון לתבוע בעלות על סן פול ועל האי אמסטרדם. הדבר התבצע באמצעות צו רשמי מתאריך 8 ביוני 1843. ב-1 ביולי נחת מרטין דופיירה, שפיקד על הספינה "ל'אולימפ" על האי אמסטרדם ואחר, ב-3 ביולי, על סן פול , והניף על שניהם את דגל הטריקולור. הראיה היחידה ששרדה למימוש התביעה במועד זה היא כתובת חרותה על סלע בשולי האגם שבמכתש סן פול: "Pellefournier Emile Mazarin de Noyarez, Grenoble, Canton de Sassenage, Département de l'Isère, 1844". כל פעילות הדייג נזנחה, מכל מקום, בשנת 1853, כשממשלת צרפת ויתרה על חזקתה על שני האיים.
מפה טובה של האי שורטטה לראשונה רק ב-1857, כשהפריגטה האוסטרית "נובארה" הנחיתה צוות, שחקר את הצמחייה, בעלי החיים והגאולוגיה מנובמבר עד דצמבר.
בשנת 1871 נטרפה אוניית הצי הבריטי "מגרה", שהובילה חיילים, על חופי האי. רוב 400 האנשים שהיו על סיפונה נאלצו להישאר שם יותר משלושה חודשים לפני פינויים. תיאור קצר, אימפרסיוניסטי של הפגישה בין צוות האונייה לבין שני תושבי האי הצרפתים0 מופיע בעמ' 54 של "אטלס האיים הנידחים" מאת ג'ודית שאלאנסקי בהוצאת פנגווין, 2010, isbn=978-0-14-311820-6.
בספטמבר 1874 עשתה משלחת אסטרונומית צרפתית, שהגיעה על ספינת המפרשים "לה דיוו", קצת יותר משלושה חודשים על סן פול, לצפייה במעבר נוגה על פני השמש; הגאולוג שארל ויליין ניצל את ההזדמנות לעריכת סקר גאולוגי חשוב של האי.
ב-1889 נאלץ צ'ארלס לייטולר, שהתפרסם לאחר זמן כקצין השני של הטיטאניק, לשהות על האי שמונה ימים כשהארבה שלו, |"הולט היל", עלתה על שרטון. הוא מתאר את העליה על השרטון ואת האי באוטוביוגרפיה שלו, "טיטאניק וספינות אחרות". לייטולר העלה את האפשרות, ששודדי ים השתמשו באי וייתכן שאוצרותיהם טמונים במערותיו.
ב-1892 חזר ותבע צוות ספינת המפרש "בורדונה", ואחריו, ב-1893, צוות הספינה "ל'אר", חזקה על סן פול ועל האי אמסטרדם בשם ממשלת צרפת.