google/wiki40b huggingface dataset:
מגנוס לינדברג

לימודים

לינדברג, יליד הלסינקי, למד באקדמיה ע"ש סיבליוס בהלסינקי אצל ראוטאווארה והיינינן, החל בפסנתר. הוא השתתף בקורסי קיץ בסיינה שבאיטליה, בהנחיית דונאטוני ובדרמשטדט בהנחיית בריאן פרניהאף. לאחר סיום לימודיו ב-1981 יצא לסיורים ברחבי אירופה, למד באופן פרטי אצל גלובוקאר וגריזי בפריז. ועיין בתיפוף יפני ובפאנק רוק בברלין.

יצירות וסגנון

תנובת הנעורים של לינדברג כוללת יצירה תזמורתית גדולה בשם Donor, שחוברה בגיל 16. מקובל לראות ב- Quintetto dell’Estate מ-1979 את האופוס הראשון שלו. יצירתו הראשונה שבוצעה בתזמורת מקצועית הייתה "פסל II בשנת 1982, החלק השני בטרילוגיה, שהראשון והשלישי בחלקיה לא נכתבו עוד זמן רב. להצלחתו הגדולה הראשונה זכה ב-"Action-Situation-Signification" משנת 1982, התנסותו הראשונה במוזיקה קונקרטית.
יצירה זו נכתבה למען ובוצעה על ידי הרכב המוזיקה החדשה "טואימי" ("זה עובד" בשפה הפינית), שלינדברג ייסד בקיץ 1980. בערך באותו זמן ייסד לינדברג קבוצה לא-רשמית שנודעה בשם "אגודת אוזניים קשובות", שכללה יחד אתו את ארו המניימי, אולי קורטקאנגאס, יוני קאיפאינן, קאייה סארייאהו ואסה-פקה סאלונן. לינדברג הוא פסנתרן מנוסה וביצע כמה מיצירותיו כחבר בטואימי.
"מלאכת מחשבת" (Kraft), שנכתבה בשנים 1983-86, גם היא בשביל טואימי, היא היצירה הגדולה ביותר של לינדברג עד היום, עם הרמוניות של יותר מ-70 צלילים ופרטיטורה בגובה מטר. היא עושה שימוש באינסטרומנטאציה מסורתית לצד הקשה על גרוטאות מתכת וקריינות. לאחר סיום "מלאכת מחשבת" התקשה לינדברג בהלחנה, ופרט ל"אוּר" (Ur) משנת 1986, שאותה כינה "מלאכת מחשבת בצורה קאמרית", השתלטה עליו תקופה של הפסקת יצירה, שנמשכה למעלה משנתיים. את הזמן הזה הקדיש הן לחשיבה מחודשת על סגנונו והן להחלמה ממחלה טרופית, שדבקה בו במסע באינדונזיה.
"מלאכת מחשבת" השתמשה במבנה דמוי-שאקון, שמהלך היצירה בו מבוססת על מחרוזת נשנית וחוזרת של אקורדים. רעיון זה היווה בסיס לסגנון החדש של לינדברג. הוא חזר בטרילוגיה תזמורתית המורכבת מ"קינטיקה" (1988), "מריאה" (1989-90) ו"שמחה" (Joy) ‏(1990). אף כי עניינו של לינדברג בתפעול אלקטרוני של הצליל פחת עם הזמן, הוא המשיך לבחון את האפשרויות הגלומות בתוכנת הלחנה, ו"מנוע" מדגימה קונטרפונקט מורכב שנוצר במחשב. מאז "שמחה" חל בסגנון, בתזמור ובהרמוניות של לינדברג זיכוך הדרגתי, שניכר לראשונה ביצירות "קורנטה" להרכב קאמרי (1992) (וגרסת ההמשך התזמורתית שלה, "קורנטה II" מאותה שנה), ו"דואו קונצ'רטנטה" (1992). ביצירות אלה גילה לינדברג קשת השפעות, מפייר בולז וטריסטאן מורייועד איגור סטרווינסקי ומינימליזם. יצירתו הסימפונית "הילה" (Aura) ‏ (1994) משקפת סגנון חדש ואקלקטי יותר.
מאז ממשיך לינדברג לבנות על ההתפתחויות הללו, מוסיף ומלטש את סגנונו, הנוטה כיום לעבר סוג של טונאליות חדשה, שרמזים לה הופיעו ביצירות כמו "שמחה" ו"הילה". התפתחות זו מגיעה לשיאה באחת מיצירותיו הפופולריות ביותר עד כה, בקונצ'רטו לקלרנית ב-2002, שיש בו מלודיה בעלת אופי עממי ותזמור עשיר.

פרסים ואותות הוקרה

לינדברג קיבל כמה וכמה פרסי יצירה, בהם פרס איטליה (1986), בימת המלחינים של אונסק"ו הבינלאומי (1986), פרס המוזיקה הנורדית (1988) על "מלאכת מחשבת", ופרס האגודה הפילהרמונית המלכותית על יצירה רחבת-יריעה (1992).
בעונת 2009-10 היה לינדברג למלחין הבית של הפילהרמונית של ניו יורק, בהזמנת המנהל המוזיקלי הנכנס, אלאן גילברט. בתוכנית של קונצרט הפתיחה החגיגי של הפילהרמונית בספטמבר 2009 נכללה יצירה חדשה של לינדברג, "אקספו", שהתקבלה היטב.
וולווקאליים

הגוניום

הגוניום היא סוג של אצה הבנויה ממושבות, מסדרת הוולווקאליים, משפחת הוולווקאניים. מושבת גוניום טיפוסית מכילה בין 4 ל-16 תאים, כולם באותו הגודל, מאורגנים במעגל שטוח, ללא הבדל בין הצד האחורי לצד הקדמי. בכל מושבה בעלת 16 תאים, ישנם 4 תאים במרכז, וכל ה-12 הנותרים מתחלקים ל-4 קבוצות כשכל קבוצה נפרסת לכיוון אחר. בכל אחת מ-4 הקבוצות ישנם 3 תאים.

הוולווקס

הוולווקס היא סוג של אצה הבנויה ממושבות. בדומה לגוניום, גם זוהי אצה מסדרת הוולווקלים, משפחת הוולווקלנים. זוהי אחת מהאצות הירוקיות המוכרות ביותר. זוהי אצה המפותחת ביותר מתוך הסדרות של המושבות הכדוריות (ספֶירוֹת). כל מושבת וולווקס בשלה בנויה מכמות עצומה של תאים עם שוטונים הדומים לכלמידומונות (Chlamydomonas), יותר מ-50,000 בסך הכל. אנטוני ואן לֵוֶונהוּק היה הראשון שצפה בוולווקס בשנת 1700.
ג'ובאני דוס סאנטוס

קריירה

דוס סאנטוס נולד במונטריי, נואבו לאון שבמקסיקו, לג'רארדו דוס סאנטוס, כדורגלן שידוע בכינויו "זיזיניו", ולאם מקסיקנית. אחיו הצעיר, ג'ונתן, גם הוא כדורגלן. הוא למד בבית הספר "סאו פאולו". בשנת 2001 שיחקה סאו פאולו בגביע דאלאס, ודוס סאנטוס עזר לקבוצתו לזכות בגביע עד גיל 12. מיד לאחר הטורניר הוא עבר לקבוצת הנוער של המועדון של מונטריי.
מספר חודשים לאחר מכן קבוצתו שיחקה בצרפת, וסקאוטים של ברצלונה סיכמו על מעברו של ג'ובאני לספרד עם משפחתו. גם אחיו הקטן ג'ונתן הצטרף לברצלונה. בשנת 2006 קיבל הזדמנות ראשונה בקבוצה הבוגרת, בהיותו בן 17, במשחקי ההכנה לעונת 2006/07, ובמשחקו הראשון הרשים את פרנק רייקארד, מאמן הקבוצה. מאז התחזק מעמדו בקבוצה הבוגרת, ובאפריל 2007 שיחק במשחק ידידות מול אל-אהלי המצרית במשך מחצית אחת. המשחקים הרשמיים הראשונים שלו היו ביוני 2007, כאשר שיחק בחצי הגמר ובגמר גביע קטלוניה. בחצי הגמר, במצב של 0–2 לז'ימנסטיק, ג'ובאני הבקיע צמד שערים מהיר ועזר לקבוצתו לנצח 4–3. ברצלונה המשיכה לגמר בו ניצחה בפנדלים.
בשנת 2007 החל לשחק בהרכב בקביעות, ולקח חלק בכל המסגרות, כולל גביע גאמפר המסורתי ובמשחקי ההכנה לעונה החדשה. בקדם העונה הרשים את התקשורת, ואף הבקיע מספר שערים בניצחונותיה של ברצלונה בסין ובסקוטלנד. במהלך גביע גאמפר, במשחק נגד אינטר מילאנו, הבקיע צמד. למרות זאת, ג'ובאני לא הצליח להבקיע בליגה עד מחזור הסיום, על אף ששותף ברוב משחקי הקבוצה. את שעריו הראשונים הבקיע במחזור הסיום, כאשר הבקיע שלושער מול מורסיה, במה שהיה משחק הפרידה מהמאמן פרנק רייקארד.
זה היה גם משחק הפרידה של השחקן מברצלונה, שכן ג'ובאני עבר לטוטנהאם הוטספר תמורת כ-6 מיליון אירו ששולמו באופן מיידי, ועוד 5 מיליון ששולמו לפי הופעותיו במדי הקבוצה האנגלית. שעריו הראשונים של דוס סאנטוס בטוטנהאם הגיעו במהלך סבב משחקי קדם העונה של הקבוצה בספרד. דוס סאנטוס כבש שער גם במשחק הניצחון 3–0 על בורוסיה דורטמונד, במהלך הזכייה של טוטנהאם בגביע הידידות בטורניר פיינורד ג'ובליום. את שערו הרשמי הראשון עבור טוטנהאם הבקיע ב-26 בפברואר 2009 במשחק גביע אופ"א נגד שחטיור דונייצק.
ב-13 במרץ 2009 הושאל לאיפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ עד סוף העונה, והפך לכדורגלן המקסיקני הראשון שמשחק בליגה זו.
בינואר 2010 הושאל לגלאטסראיי הטורקית, ובינואר 2011 הושאל לראסינג סנטנדר הספרדית.
בקיץ 2012 חתם במיורקה. בסוף עונת 2012/2013 ירדה מיורקה לליגה הספרדית השנייה. בעקבות ירידת הליגה, חתם דוס סאנטוס בויאריאל, העולה החדשה לליגת העל הספרדית. בסיום עונתו הראשונה בקבוצה סיים עם 11 שערים ו-8 בישולים ועזר לקבוצה לסיים במקום השישי.
ב-9 ביולי 2015 חתם דוס סאנטוס בלוס אנג'לס גלאקסי.
ב-7 ביולי 2019 חתם בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.

קריירת נבחרות

בשנת 2005 זומן לאליפות העולם עד גיל 17. הוא היה שותף פעיל בזכיית נבחרתו בגביע.
בשנת 2007 זומן לאליפות העולם עד גיל 20 בקנדה. הוא הצטיין בטורניר ומקסיקו עלתה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי ארגנטינה, שזכתה בסופו של דבר בטורניר. באותה שנה קודם לנבחרת הבוגרת, והפך לשחקן קבע בה.
בשנת 2009 סייע דה סאנטוס לנבחרת מקסיקו לזכות בגביע הזהב של CONCACAF, ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
המבשר (יומון)

הרקע להקמת העיתון

משפחת פרוש היא משפחה חרדית שמקורה ביישוב הישן ובניה מעורבים בפוליטיקה. תחילה הייתה מזוהה עם הפלג הליטאי, אך כשב-1988 התפלגה מפלגת דגל התורה הליטאית מאגודת ישראל נותרה משפחת פרוש במסגרת אגודת ישראל ומאז נחשבת למייצגת של רוב החסידויות הקשורות לאגודת ישראל, למעט החסידויות הגדולות (גור, בעלז וויזניץ) המייצגות את עצמן. 
למן שנת 1950 'המודיע', שיסדו השר לשעבר יצחק מאיר לוין ובנו יהודה לייב לוין, היה היומון החרדי הבולט, עד לייסודו של היומון יתד נאמן, שייצג את הציבור הליטאי. ברבות השנים העמיקה אחיזת חסידות גור בעיתון המודיע. במקביל, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, הידרדרו יחסי חסידות גור ומשפחת פרוש. אחד משיאי המשבר היה כאשר ב-1984 הכו בחורי ישיבת שפת אמת את חבר הכנסת מנחם פרוש ובני משפחתו במלון המרכז שהיה בבעלות המשפחה.
רעיון הקמת עיתון עלה לאחר הבחירות לראשות עיריית ירושלים, שנערכו ב-11 בנובמבר 2008. בבחירות התמודד מאיר פרוש והפסיד לניר ברקת, בין היתר בשל התגייסות חסידות גור עבור ברקת.
אנשי סיעת שלומי אמוני ישראל טענו שהעיתון המודיע מצוי בפועל בשליטת חסידות גור ולכן לא תמך במועמדותו של פרוש. הקרע העמיק על רקע מאבק השליטה בין הפלגים החרדיים על מערכת החינוך העצמאי החרדית, שנפתח לאחר מותו של מנכ"ל החינוך העצמאי, מאיר לוריא.
בעת ההיא צוטט אחד מבכירי שלומי אמונים כאומר כי "לא ייתכן כי מסע הבחירות לראשות העיר ירושלים לא קיבל רוח גבית מהיומונים החרדיים. העובדה כי היומונים, ובפרט 'המודיע', לא דיווחו כמעט על מערכת הבחירות לראשות העיר, ייקרה את מסע הבחירות עשרות מונים. בשביל להגיע עם המסרים שלנו לציבור הרחב נאלצנו להשקיע הון רב. כל זה שכנע אותנו כי אין לנו אפשרות לסמוך על היומונים המפלגתיים הקיימים".
העיתון תומך במאמרי המערכת ובכתבות באידאולוגיה המזוהה עם הימין. מודגשים בו דברי גדולי החסידות בשבח המגורים בארץ ישראל והאיסור למסור שטחים ממנה.
העיתון עורך מדי שנה בקיץ יריד גדול של ספרי חסידות בירושלים ובני ברק, ובו גם רב שיח בנושאי חסידות או ספרים.

תפוצה

על פי סקר TGI משנת 2016, שיעור חשיפה של העיתון עומד על 10.2% בעיתוני אמצע השבוע ו-8.8% בסוף השבוע.
בנג'מין סניור

קריירה

בנג'מין הוא כדורגלן חופים בינלאומי אשר משחק בנבחרת ברזיל מאז שנת 1999. במדי הנבחרת יש לו למעלה מ-170 הופעות ולמעלה מ-300 שערים.

חיים אישיים

לבנג'מין סניור יש בן בשם בנג'מין ג'וניור שגם הוא שחקן כדורגל חופים אשר שיחק בין היתר בליגה הישראלית בכדורגל חופים בקבוצת עירוני ראש העין.
וקטור מצב (קוונטים)

במכניקה קוונטית, וקטור מצב הוא וקטור במרחב הילברט המיצג את המצב של מערכת פיזיקלית, כשמספר דרגות החופש של המערכת הוא הממד של הווקטור.
הדרך הנפוצה ביותר לכתוב את וקטור המצב היא באמצעות סימון דיראק:  .
פונקציית גל משמשת גם היא לתיאור מצב קוונטי ויש חפיפה רבה במשמעות שני המונחים.

מושגים מאלגברה ליניארית

דרכי החישוב באמצעות וקטור מצב מבוססות על אלגברה ליניארית וללא ידע מוקדם בתחום זה הבנת הפורמליזם תהיה קשה למדי. רבים מהמושגים האבסטרקטים של אלגברה ליניארית מקבלים משמעות פיזיקלית, כשוקטור המצב עצמו תואם את ההגדרה המתמטית של וקטור ושונה ממבחינות רבות מוקטור פיזיקלי. מרחב הילברט של הווקטור, המיצג את דרגות החופש של המערכת, הוא מרחב וקטורי עם מכפלה פנימית ומרחב דואלי שבו וקטור מסומן . כל משתנה שנוכל למדוד על המערכת מיוצג על ידי אופרטור הרמיטי. משוואת שרדינגר המתארת את התפתחות הווקטור בזמן היא מערכת משוואות ליניאריות, וההמילטוניאן גם הוא אופרטור הרמיטי שליכסונו ומציאת ההווקטורים העצמיים שלו מהווה לרוב חלק גדול מפתרון בעיות. אופרטור אוניטרי נותן את התפתחות עצמה. סופרפוזיציה של מצבים זה צירוף ליניארי של וקטורים כשהנורמה של כל וקטור המיצג מצב פיזיקלי חייבת להיות שווה אחד.

מדידות

אם מערכת נמצאת במצב  ההסתברות שנמצא אותה במצב  נתונה על ידי הערך המוחלט של המכפלה הפנימית בריבוע:  וערך התצפית של משתנה מדיד  נתון על ידי .
גודוי קרוס

היסטוריה

העיר נוסדה במקור תחת השם ויז'ה סן ויסנטה ב-1872. ב-1899 שמה שונה לוויז'ה בלגראנו וב-9 בפברואר 1909 שמה שונה עוד פעם לגודוי קרוס, כהוקרה לתומאס גודוי קרוס, שהיה מושל הפרובינציה ואחד מנציגיה לקונגרס טוקומן.

ספורט

בעיר נמצא קבוצת הכדורגל גודוי קרוס, המשחקת בליגת העל הארגנטינאית.
רזיה ישראלי

ביוגרפיה

ישראלי נולדה וגדלה בראשון לציון. למדה בבית ספר בארי ובגימנסיה הריאלית.
בשנת 1979 סיימה תואר ראשון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. הייתה חברה בקבוצת הפרויקט בהדרכת נולה צ'לטון. שיחקה בהצגות בתיאטראות שונים בישראל כמו תיאטרון חיפה, תיאטרון הבימה, הקאמרי, תיאטרון החאן וצוותא. ב-1986 זכתה הצגת היחיד שלה "כמו זיקית" בפרס הצילינדר הנודד של אמנות לעם. עוד באותה שנה שודר בערוץ 1 סרט דוקומנטרי על חייה בשם "שחקנית נודדת".
בשנת 2006 הופיעה ב"פסטיבל אישה 2006" בהצגת יחיד "הדנטיסט" פרי עטם של רזיה ישראלי ושל חיים מרין. בשנים הבאות הופיעה בגרסה האנגלית של ההצגה בפטבילים שונים בהם הפסטיבל הבינלאומי באדינבורו (2009), הפסטיבל הבינלאומי בטורונטו (2010), באמסטרדם (2011) ובתיאטרון המלכותי של האג (2012).
היא השתתפה בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. ב-2012 שיחקה בסרט למלא את החלל של רמה בורשטין ובסרט אליס.
בשנת 2013 שיחקה בתיאטרון תמונע בהצגה "גלם", ובאנסמבל עיתים של תיאטרון הקאמרי בהצגה "המלך הולך למות".
ב-1983 השתתפה ישראלי בהקלטת אלבום הילדים של מיקי גבריאלוב "מקס ומוריץ". ב-1985 השתתפה בהקלטת "עליסה בארץ הפלאות" יחד עם אלי גורנשטיין ובתקליט "סינדרלה" עם חני נחמיאס.
ישראלי היא ספורטאית בענף ספורט החתירה האקדמית. היא מתאמנת במרכז דניאל לחתירה, ומשתתפת בתחרויות חתירה בארץ ובחו"ל. בשנת 2013 השתתפה בתחרות המכביה ובאליפות העולם בווארזה, איטליה. ב-2016 הגיעה ישראלי למקום שלישי באליפות העולם בחתירה בוקסוורד שבדנמרק. ב-2017 השתתפה בנבחרת ישראלי במכביה, ובאליפות העולם בחתירה בבלד שבסלובניה.
היא מתגוררת בתל אביב עם בן-זוגה לאונרדו שטדלר. לזוג שלוש בנות.

הדנטיסט

הדנטיסט הוא מונודרמה מאת חיים מרין ורזיה ישראלי על פי רעיון של רזיה ישראלי. המחזה מספר את סיפורו של ניצול שואה בן קהילת סלוניקי ביוון. הוא נתפס בידי הגסטפו הובל למחנה ההשמדה אושוויץ יחד עם אלפי יהודים יוונים אחרים וגויס לזונדרקומנדו, יחידה שעסקה בהוצאה להורג של היהודים ושריפת גופותיהם. הסיפור מסופר מנקודת מבטה של בתו, רוזי, המתארת את ילדותה יחד עם אחיה בסלוניקי ויחסו של אביהם אליהם. בצד התפרצויות אלימות הם חוו גם גילויי חום ואהבה מצידו. הוריה התגרשו כשהייתה בת 12, היא ואחיה עלו לישראל גדלו בפנימיה, והיו בקשר רופף עם האב. רוזי יוצאת למסע בעקבות זכרונות העבר של אביה, במהלכו היא מגיעה לפריז ופוגשת את אנרי, ניצול נוסף שהיה חברו של אביה והיה יחד איתו בקרמטוריום תחת פיקודם האכזרי של אנשי האס אס. כשהיא חוזרת ממסעה ופוגשת את אביה החולה, הוא מספר לה על תפקידו במסגרת הזונדרקומנדו. רוזי מצליחה לקבל ולסלוח לאביה רק אחרי מותו.
המחזה נכתב בעקבות תחקיר שערכה ישראלי על האנשים שהיו בזונדרקומנדו, ופגישה עם בנותיהם של הניצולים. ההצגה הועלתה לראשונה ב-2006 בפסטיבל אישה בחולון. בנוסף להופעותיה בארץ הציגה ישראלי את הגרסה האנגלית של "הדנטיסט" באדינבורו, טורונטו, אמסטרדם והאג.
קתדרלה

היסטוריה

הקתדרלות נבנו עוד מהמאה השמינית לספירה. אז גם הוחלט שהן יהיו מקום מושבו של הבישוף המקומי ולכן ימוקמו רק במרכזי הערים ולא בכפרים. באנגליה לא מומש צו זה שכן בישופים התארגנו לפי שבטים ולא לפי אזורים גאוגרפים, ובתקופה שקדמה לכיבוש הנורמני היו בה מעט ערים. ברם, בשנת 1075, התכנסה מועצה בלונדון והוחלט לממש את הצו.

ימי הביניים המוקדמים

עד המאה ה-12, רוב הקתדרלות נבנו בסגנון הרומנסק. הקתדרלות הרומאנסקיות הכבדות התאימו לאירופה המתפתחת, שהחלה לצאת מימי החשיכה אל עבר ימי הביניים מאחר שהן דרשו מעט כשרון וסיפקו הגנה בעת שהעיר הותקפה (בתקופה זו, רבים מן החומות והמבצרים באירופה היו מעץ).

העת החדשה

בתקופת הרנסאנס חזרו לבנות בסגנון הקלאסי והסגנון הגותי איבד את עדנתו. מבנים כמו בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא וקתדרלת סנט פול בלונדון התאפיינו בסגנון המושפע מהסגנון היווני-רומי העתיק שמתבסס על שיש לבן ושימוש בצורות גאומטריות חלקות (בניגוד לגותיקה שאהבה להשתמש בחודים). בתקופה זו נבנו קתדרלות רבות באדריכלות בארוקית. במאה ה-19 חזר הסגנון הגותי ופרח שוב. בתקופה זו שופצו קתדרלות גותיות עתיקות רבות שנפגעו במלחמות או עקב הזנחה וקתדרלות חדשות נבנו בסגנון נאו-גותי. כמו כן, הושלמה בנייתה של קתדרלת קלן הגותית, שהופסקה עוד בימי הביניים. גם באמריקה נבנו קתדרלות נאו-גותיות בניו יורק ובוושינגטון הבירה. במאה ה-20 נבנו קתדרלות בסגנון אדריכלות מודרנית בעלות מבנה שונה ביותר מהמבנים המסורתיים.

הקתדרלה כמוסד

המילה "קתדרלה" היא קיצור של "כנסייה קתדרלית" שנקראת כך על שם הקתדרה (בלטינית: כיסא, ביוונית עתיקה: מושב) - מושב הבישוף (הגמון), כומר בכיר הניצב בראש דיוקסיה (בישופות) נוצרית.
בקתדרלה עצמה ישבו הבישוף והקנוניציה - מועצת הבישוף - שניהלו את ענייני הבישופות וכן רבים מענייניה האזרחיים של העיר או הרובע בשליטתם.
חשוב להבהיר כי קתדרלה אינו מונח ארכיטקטוני כי אם פונקציונלי. בעיר יכולה להיות אך ורק קתדרלה אחת משום שעיר אינה יכולה להיות מחולקת בין שתי קהילות טריטוריאליות דיוקסיות ולפיכך אין יכול לכהן בה יותר מבישוף אחד. במידה והבישוף עוזב את הקתדרלה ומעתיק את מושבו לכנסייה אחרת, מאבדת הקתדרלה את תוארה והכנסייה האחרת זוכה בו.  
צמוד לקתדרלות נפתחו בתי ספר קתדרליים שהכשירו אנשים בשבע האמנויות החופשיות (דקדוק, דיאלקטיקה, רטוריקה, לוגיקה, גאומטריה, מוזיקה, אסטרונומיה ואריתמטיקה) ואת החכמים שבהם - גם בפילוסופיה ותאולוגיה.
במקומות רבים הייתה הקתדרלה חלק ממנזר וצמוד אלה היו מבני מנזר כגון קלויסטר בהם שהו נזירים שטיפלו בענייני הקתדרלה.
בוריניה

יהודי בוריניה

בין מלחמות העולם פעלו בבוריניה סניפי התנועות הציוניות אחווה והחלוץ.
עם כניסת הסובייטים לאזור, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הולאמו עסקי היהודים בעיירה, והופקעו קרקעות של מספר משפחות יהודיות בה. עם פרוץ מבצע ברברוסה מספר יהודים מהעיירה פנו מזרחה עם הצבא האדום הנסוג.
עם כיבוש העיירה ביולי 1941 בידי הגרמנים נערכו ביהודיה פרעות על ידי תושבי המקום האוקראינים, ויהודי העיירה צוו לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם. כמו כן, גברים ונשים יהודים מהעיירה נלקחו לעבודות כפייה, תוך התעללות ואלימות מצד השוטרים האוקראינים.
בסוף קיץ 1941 אנשי גסטאפו שהגיעו לעיירה אספו כ-30 יהודים בני משפחת פורמן, והוציאו אותם להורג בטענה שתמכו בשלטון הסובייטי. בחורף 1942-1941 סבלו יהודי העיירה מרעב כבד.
ב-2 בפברואר 1942 רצחו הגרמנים בסיוע שוטרים אוקראינים 36 יהודים נוספים מהעיירה, אשר הוכו והובלו כבולים אל מותם.
עד דצמבר 1942 גורשו רוב יהודי העיירה לטורקה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. עשרות בודדות של יהודים שהושארו בעיירה לעבודות כפייה הועברו באותו החודש לגטו סמביר, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום.
מספר יהודים מהעיירה שניסו להימלט לכיוון הונגריה נתפסו, ונרצחו בידי איכרים מקומיים.
דוד ישראלי

ביוגרפיה

ישראלי נולד ב-23 בדצמבר 1938, בצרה שבעיראק, בנם הבכור של חנה וישראל, למשפחה בת שבעה ילדים. הוא החל את לימודיו בבית-הספר היסודי "אליאנס".
בשנת 1950, בגיל 11 עלה לישראל עם משפחתו. למד בבית ספר יסודי ממלכתי-דתי "בית-יעקב" בירושלים, ובבית ספר תיכון ערב וזאת על מנת לעבוד ולסייע בפרנסת משפחתו.
בנובמבר 1957 גויס לחיל השריון, כאיש צוות טנק בגדוד "הבוקעים". בשנת 1959 סיים בהצלחה קורס מפקדי טנקים ושב לשרת בגדוד. לאחר מכן סיים בהצלחה קורס קצינים בבית-הספר לקצינים של צה"ל, וקורס קציני שריון, והוצב כמדריך בבית הספר לשריון ובהמשך כשליש בגדוד טנקים. באפריל 1961 החל את שירותו כקצין קבע. היה מפקד פלוגת חרמ"ש וסיים בשנת 1963 קורס מפקדי פלוגות שריון. הוא קיבל לפיקודו פלוגת מ"כים בגדוד חרמ"ש. בתפקיד זה שילב פעילות מבצעית בהדרכת לוחמים והכשרתם כמפקדים בשריון. בשנת 1964 הועלה לדרגת סרן, 
בשנת 1966,  השתתף בפשיטת צה"ל על חרבת-ג'נבא, שנערכה במקביל לפשיטה על הכפר סמוע.
במרס 1967 נשלח לסיור באירופה יחד עם קצינים אחרים מחיל השריון. לאחר חזרתו מונה לסגן מפקד גדוד 9, גדוד החרמ"ש של חטיבה 7, במסגרתו לחם במלחמת ששת הימים, באוגדת ישראל טל, בקרבות לכיבוש צפון סיני.  הגדוד שלו השתתף בקרב לטיהור מעברי הג'ירדי ובכיבוש אל-עריש, ובסיום הקרבות הגיע לתעלת סואץ. עם תום הקרבות נשאר הגדוד באזור קנטרה והשתתף בקרבות מלחמת ההתשה. עם תום המלחמה, ב-10 ביוני 1967, קודם ישראלי לדרגת רב-סרן. בשנת 1968 שירת כקצין אג"ם של חטיבת טנקים ובהמשך היה לעוזר קצין אג"ם של אוגדת סיני. בזכות הצטיינותו במילוי תפקידו מונה להיות עוזר קצין אג"מ באוגדת טנקים בסיני. למד במכללה לפיקוד ומטה ובמקביל למד גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. פיקד על קורס מפקדי פלוגות שריון. בספטמבר 1970 הועלה לדרגת סגן-אלוף. למד בקורס קציני שריון מתקדם ובהמשך היה למדריך ראשי בבית הספר לשריון. באוגוסט 1971 החל לשרת כמפקד גדוד 77 בחטיבה 7. הוא שימש בתפקיד במשך שנתיים. במאי 1973 מונה לסגן מפקד חטיבת השריון 188. הוא פעל בין השאר לאימוץ תושבי העיירה חצור הגלילית בחטיבה. התושבים התארחו בחטיבה וישראלי ערך מסיבת בר מצווה לשלושה עשר מילדי העיירה, וארגן בשבילם טיול לירושלים.
ישראלי התחתן בשנת 1963. לאשתו ולו נולדו שלושה ילדים.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הובא ישראלי לקבורה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

במאי 1975 עוטר ישראלי לאחר מותו בעיטור העוז, בתארו את מעשיו, אמר הרמטכ"ל דאז רב-אלוף מרדכי גור: 
"עם פרוץ הקרבות שימש סא"ל דוד ישראלי ז"ל כסגן מפקד חטיבה ברמת הגולן. ב-7 באוקטובר 1973, תחת לחץ סורי כבד, לחם עד כלות נשמתו באומץ לב, אגב חירוף נפש וגילוי כושר מנהיגות, כשהוא משמש דוגמה אישית לחייליו – עד שנפל בקרב. במעשיו אלה תרם לבלימת ההתקפה הסורית ב'נפח'."
שמו של דוד ישראלי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, וביניהן אנדרטת חטיבה 188 ברמת הגולן, אנדרטת יד לשריון ובאנדרטה שהוקמה במקום נפילתו, סמוך למחנה נפח על ציר הנפט.
ג'וזף הרינגטון

ביוגרפיה

הרינגטון נולד בעיירה בניו ג'רזי. ב-1987 סיים תואר ראשון בחשבונאות מקולג' ריידר בניו ג'רזי לימודים אותם עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית. 
הוכשר כקצין ארטילריה ושירת בגדוד השישי של רגימנט הארטילריה הראשון בדיוויזיה המשוריינת הראשונה שהוצבה בגרמניה המערבית. פיקד על הגדוד השני ברגימנט הארטילריה השלישי שהוצב בגיסן שבגרמניה, שירת במטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה וברגימנט הארטילריה ה-319 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. 
פיקד על חטיבת הארטילריה ה-75 בבסיס פורט סיל שבאוקלהומה. שימש עוזרו של מרטין דמפסי בעת שכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית וכיושב ראש המטות המשולבים. בספטמבר 2014 מונה לסגן ראש מטה פיקוד הפריסה המהירה של נאט"ו. 
ביוני 2016 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אפריקה. בתחילת 2018 פוטר מתפקידו ואולץ לפרוש מהצבא בעקבות התנהגות לא הולמת, לאחר שנחשף כי שלח הודעות לא נאותות, כולל כאלו בעלות אופי מיני לרעייתו של חייל תחת פיקודו. כמו כן נקבע כי יורד בדרגה לבריגדיר גנרל, הדרגה האחרונה בה מילא את התפקיד באופן משביע רצון.
הרינגטון בעל תואר במינהל ציבורי וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. נשוי לננסי ואב לבן.
דוקו (נוזקה)

דוקו (Duqu) היא נוזקה, שהתגלתה בספטמבר 2011, ונחשבת כקשורה לנוזקה סטוקסנט. מעבדת הקריפטוגרפיה ואבטחת מערכות של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה בהונגריה גילתה את הנוזקה, ניתחה אותה ופרסמה דו"ח בן 60 עמודים, בו קראה לנוזקה בשם "דוקו", שנגזר מהתחילית "DQ~", אותו היא נותנת לקבצים שהיא יוצרת. דוקו מפיצה עצמה כתולעת מחשב, אוספת מידע במחשב שבו היא מותקנת, ומוחקת קבצים.

מטרה

דוקו תר אחר מידע, שיכול להועיל בהתקפה על מערכות בקרה תעשייתית. המטרה שלו היא לא להרוס, אלא לאסוף מידע. אולם, בהתבסס על המבנה המודולרי של דוקו, ניתן להשתמש במטענים ייעודיים כנגד כל סוג של מערכת מחשבים. כלומר, התקפת סייבר המבוססת על דוקו יכולה להיות אפשרית. נמצא כי בשימוש במערכת מחשב פרטית, דוקו מוחק כל מידע על כניסה למערכת, ובחלק מהמקרים גורם למחיקה של כל הדיסק הקשיח. תקשורת פנימית של דוקו נותחה על ידי חברת סימנטק, אך לא ידוע עדיין במלואו, כיצד בדיוק הוא משכפל את עצמו בתוך מערכת מותקפת. דוקו משתמש בקובץ תמונה jpeg בגודל 54×54 פיקסלים ובתיקיות-דמה מוצפנות בתור מכלים (סוג של מבנה נתונים מופשט) להברחת מידע למרכז השליטה והבקרה שלו. מומחי אבטחה עדיין מנתחים את הקוד כדי לקבוע את סוג המידע שהתקשורת כוללת. מחקר ראשוני מעיד כי הנוזקה הראשונית מוחקת את עצמה באופן אוטומטי לאחר 36 ימים, דבר המקשה על האיתור שלה.
גלוקוז 6-פוספטאז

גלוקוז 6-פוספטאז הוא אנזים המשתתף במסלול הגלוקונאוגנזה (מסלול מטבולי בו נוצרת מולקולת גלוקוז מפחמימות קטנות יותר, תוך השקעת אנרגיה). אנזים זה מזרז את ריאקצית ההידרוליזה של הפוספט מגלוקוז-6-פוספט. תגובה זו מאפשרת את יציאת הגלוקוז מהתאים (בעיקר תאי כבד) באמצעות נשא גלוקוז למחזור הדם, ובכך מגדילה את כמות הגלוקוז החופשי בדם.

מיקום

גלוקוז 6-פוספטאז מבוטא בכליה ובכבד ומעורב בתפקיד איברים אלו בשמירת ההומוסטזיס של גלוקוז. הוא ממוקם על הממברנה הפנימית של הרשתית תוך-פלזמית (רתיקולום אנדופלסמתי) בכבד ובכליה. המוח והשרירים אינם מכילים גלוקוז 6-פוספטאז וכתוצאה מכך מרבית מולקולות הגלוקוז-6-פוספט הנמצאות בתאים אלה מנוצל להפקת ATP באמצעות מסלול הגליקוליזה.

החוקרים סורהולט (Surholt) ונושלאם (Newsholme) טוענים כי ניתן למצוא פעילות של גלוקוז 6-פוספטאז גם במגוון רחב של שרירים בממלכת החי, אך טענה זאת מצויה במחלוקת.

חשיבות קלינית

מחסור בגלוקוז 6-פוספוטאז כתוצאה מפגם גנטי מאפיין את מחלת פון-גירקה (von Gierke's disease), הגורמת לאגירת יתר של גליקוגן בכבד ובכליות.
באסה (הרצליה)

המנהרה הרומית

בתקופה הביזנטית נעשו ניסיונות לנקז את מי הביצה לים, באמצעות מנהרה באורך של כ-190 מטרים ובגובה של כ-2 מטרים שנחפרה ברכס הכורכר, כדי לנצל את אדמות הביצה הפוריות לגידולים. המנהרה ניקזה את המים לים באמצעות נחל גלילות. במשך השנים נסתמה המנהרה והביצה חזרה לגודלה המקורי באורך של כקילומטר וחצי ורוחב של כחצי קילומטר. ב-1931 שימשה המנהרה (הקרויה "המנהרה הרומית") את ארגון ההגנה כאתר מטווחים ואימונים. כיום המנהרה משמשת משכן לעטלפים וחלק מקירותיה התמוטטו. את פתחה המערבי של המנהרה ניתן לראות מכביש החוף, כ-900 מטרים צפונית למחלף הסירה, בצדו המזרחי של הכביש. רחוב המנהרה בהרצליה נקרא כך על שום סמיכותו למנהרה.

הבאסה

הבאסה שכנה בין הכפרים הערבים אג'ליל מדרום לאל-חרם מצפון.
ב-1922 הוזכר המקום על ידי רשויות הבריאות של הצבא הבריטי כאחד ממוקדי המלאריה החמורים ביותר באזור, יחד עם הביצה בצומת גלילות. לאחר כיבוש האזור בקרב צליחת מעברות הירקון בוצעו פעולות חירום להדברת יתושי האנופלס והביצה נוקזה בחלקה. רק עם הקמת הרצליה ופתיחת המנהרה הרומית נעלמה הביצה הקבועה והאדמות הפכו לשדות חקלאיים. בשנות ה-80 ננטשו חלק מהחלקות החקלאיות באזור וחלק קטן מאזור הביצה המקורית הפך לשלולית עונתית אשר מתמלאת בחורף ומתייבשת בקיץ. הניקוז הלקוי באזור גרם לכך שבימים גשומים הוצפו גם הכבישים הסמוכים לשלולית.
שריפת בתי היהודים בבורשה

שריפת בתי היהודים בבורשה התרחשה ב-4 ביולי 1930 בעיצומו של מסע אנטישמי שערכה במקום התנועה הלגיונרית. בשריפה נהרס מרכז העיר בורשה ברומניה ונשרפו 128 בתי יהודים, 4 בתי כנסת, בית מרקחת ובית הדואר. השריפה פרצה בו זמנית מחמישה מוקדים שונים וארכה שלוש שעות. היהודים טענו שהשריפה הוצתה על ידי האנטישמיים והאנטישמיים טענו שהיהודים הציתו את בתיהם באמצעות פצצות ורימונים כדי להאשים אותם.
בעקבות השריפה עצרו הז'נדרמים הרומנים 11 לגיונרים ובהם הכומר האורתודוקסי יואן דומיטרסקו, מי שהיה לאחר מכן המזכיר הכללי של התנועה הלגיונרית. העצורים זכו לביקור תמיכה של הנהגת התנועה הלגיונרית ובראשה קורנליו זליה קודריאנו. השריפה והמשפט זכו לסיקור עיתונאי נרחב ברומניה ומחוץ לה, והיהודים טענו שהשלטון מנסה לטשטש את האירוע. למשפט הובאו 250 עדים נוצרים ומאה עדים יהודים. המשפט נערך בסיגט, אך לאחר שהגיעו למקום סטודנטים רבים מתומכי קורנליו זליה קודריאנו, החליט ראש העירייה להעביר את ניהול המשפט לסאטו מארה. הרופא היהודי של העיר הודה בעדותו שהשריפה פרצה מביתו בגלל רשלנות וכל הנאשמים זוכו פרט לאחד שנקנס ב-5,000 לאי.