google/wiki40b huggingface dataset:
Metal Scent

ריח מטאל

אלבומה הראשון של הלהקה, ריח מטאל ראה אור ב-2005. אלבום זה ששמו היה זהה לשם הלהקה באותו הזמן הכיל 10 שירים ושילב בין הבי מטאל לבין מוזיקה ים תיכונית ושיריו היו גרסות כיסוי של שירים ים תיכוניים ידועים והשתתפו בו זמרי אורח ידועים רבים לצד חברי הלהקה. אלבום זה זכה להצלחה והוביל לחתימת חוזה עם הפקה Crash Music לאלבום שני. 4 סינגלים של הלהקה שודרו בתכנות הרדיו בישראל.

Metal Scent

ב-2006 הלהקה שנתה את שמה לגרסה האנגלית והרכבה היה מבוסס על מייסדיה - רונן ציוני (מתופף להקת "גאיה"), דרור יקר הגיטריסט ורמי שלמון הזמר עם שינויים בגזרת הגיטריסט השני והבסיסט. האלבום שני הקרוי Metal ScenT הכיל גרסות כיסוי לשירים ידועים באנגלית משנות ה-60 לצד חומר מקורי של הלהקה. האלבום מכיל 6 גרסאות כיסוי ו5 שירים מקוריים שנכתבו לטענת הלהקה בלחץ זמן כבד מאוד.
ב-2011 יצא אלבום שלישי בשם "Homemade" והוא היה לאלבום הראשון של הלהקה המכיל שירים מקוריים בלבד בשפה אנגלית. האלבום הוקלט ברובו באולפנים ביתיים של חברי הלהקה וזה הביא לשמו "תוצרת בית", האלבום ספג ביקורת חיובית .
ויטמין

ויטמין (באנגלית: Vitamin) הוא תרכובת אורגנית, או קבוצת תרכובות אורגניות קרובות, החיונית לגוף ודרושה לו בכמויות מזעריות ושהגוף לא מסוגל לסנתז בעצמו.
התפקידים של הוויטמינים הם סיוע בפעילות מטבולית ומערכתית, גדילה, הפקת אנרגיה מהמזון, עיבודם של אבות המזון, השתתפות בבניינם של כדוריות הדם וההורמונים, יצירת הכימיקלים שמפעילים את מערכת העצבים וסיוע בפעולות העיכול. הוויטמינים חיוניים למניעת מחלות כמו צפדינה ואנמיה, ולהפחתת סיכון לחלות במחלות כמו סרטן ומחלות לב. רבים מהוויטמינים הם חומרים הנוגדים חמצון. יש קבוצות מדענים הגורסות שוויטמינים מאיטים את קצב ההזדקנות. מצד שני ישנם מדענים וחוקרים אשר מתנגדים להמלצה כללית על נטילת ויטמינים לכלל האוכלוסייה, וסבורים שאלו מתאימים רק לנסיבות בריאותיות מסוימות, ושיש לצרוך אותם רק בהיוועצות עם רופא. חוקרים אלו נתלים במחקרים שונים על השפעות שליליות שעלולות להיגרם כתוצאה מנטילת תוספי ויטמינים ללא סיבה מיוחדת, ביניהם מחקר מטא-אנליזה שאוגד בתוכו 277 מחקרים שהראו ששילובים מסוימים של תוספי ויטמינים עם הרגלי תזונה עלולים להגביר סיכון לשבץ.
הגדרת הוויטמין היא בעייתית מעט משום שיש לה לא מעט מקרי גבול. ויטמין C, לדוגמה, עונה להגדרת הוויטמין עבור בני אדם ועבור בעלי חיים אחרים שיכולים לאכול פירות. אולם, בעלי חיים רבים שאינם יכולים לאכול פירות כן מייצרים אותו בכוחות עצמם ועבורם הוא אינו ויטמין. ויטמין D נוצר, אצל האדם, על העור בסיוע קרני השמש. על כן ויטמין D אינו לגמרי ויטמין. בנוסף, ויטמין K וכמה ויטמינים מקבוצת B נוצרים במעיים בסיוע חיידקים. על כן אף על פי שלא גוף האדם הוא זה שמייצר ויטמינים אלה, הוא לא תמיד זקוק להם מגורם חיצוני.

מקור השם

את המונח "ויטמין" (בלטינית: ויטה - חיים) טבע בשנת 1912 כימאי יהודי פולני, קזימיר פאנק, אשר הצליח לבודד את ויטמין B₁ החיוני למניעת מחלות עצבים כמו בריברי.

גילוי הוויטמינים

הוויטמינים התגלו בשנת 1906 על ידי המדען פרדריק גואולנד הופקינס. הופקינס ערך מחקרים בעכברים שבהם הוא האכיל אותם מאכלים המכילים פחמימות טהורות, שומנים, חלבונים, מלחים ומינרלים. למרות אכילת המאכלים העשירים בכל אבות המזון, העכברים גוועו מחוסר תזונה מספקת. לעומת זאת, קבוצה אחרת של עכברים, שהוזנה באותם מאכלים אך עם תוספת של חלב, האריכה ימים. הופקינס הסיק ממחקרו שיש בחלב חומר מסוים העוזר לגוף להתפתח ונותן לו חיוניות (כיום אנו יודעים שזהו ויטמין A). בשנת 1929 קבלו הופקינס ופרופסור כריסטיאן אייקמן (שחקר את המחלה בריברי) פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילוי הוויטמינים. 
בשנת 1928 זכה הכימאי הגרמני אדולף וינדאוס בפרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הסטרולים והקשר שלהם לוויטמינים.
חבלים

המוות

למוות נוכחות ניכרת בספריו של חיים באר, וכך גם ברומן זה. כבר בפרק הראשון, בעת שהמספר וסבתו מבקרים בגן החיות התנ"כי, נבהלת הסבתא למראה הטווס הפורשׂ את זנבו, וממלמלת: "אסור לנו להיות כאן יותר". בערב הסבירה אמו של המספר: "סבתא ראתה במניפת העיניים של הטווס את מלאך המוות". במהלך הספר מוזכרים בהרחבה מות הסבתא, מות שתי בנותיה הקטנות של האמא, יעל וטובה'לה, מות אשתו הראשונה של האב, לוּבּה, מות בעלה הראשון של האם, מות האב ומות האם. מיתות נוספות מוזכרות בקצרה. על אסונות נוספים, בדורות קודמים, סיפרה הסבתא למספר. את שרשרת אסונות זו תיארה האמא: "הפנינים השחורות של המשפחה, שסבתא עונדת על צווארה בימי חג ומועד".
בנוסף למתים מבני המשפחה, עברו ברחוב שבו שכן ביתו של המספר לוויות, שיצאו ממאה שערים בדרכן למחנה שנלר. המספר והוריו התלוו להלוויות אלה, משום כבוד המת. על בהלתו של הילד מלוויה שראה אמרה האם: "המוות אכן מפחיד עד מוות", והביעה תקווה שבשעת מבחן הבן יישיר מבטו אל המוות. היא הביעה סלידה מהגישה הרומנטית למוות.
במקום שיש מתים, יש גם קברנים וקברים. הסבא, בעלה המנוח של הסבתא, "התנדב להיות ראש-דגל בחברה קדישא והופקד על ההלוויות הליליות". הקברן ר' אֶלֵה מינץ התוודה באוזני המספר: "אני ידיד ותיק שלכם משנים, אני קברתי את כל המשפחה שלך".
ביום נישואיהם נטל האב את האם להר הזיתים, כדי להיפרד מאשת נעוריו הקבורה שם, ולהציג לפניה את אשתו החדשה. 
"בעקבות מלחמת ששת הימים, כשנתגלה גודל ההרס שחוללו הירדנים בשדה הקבורה בהר הזיתים, נתקפה אמא בולמוס של דרישה אל המתים", מספר המספר. בעקבות זאת טרחה האם לשפץ את מצבות קרוביה הטמונים בהר.

מקום כתיבת הספר

לכתיבת הספר התרחק המחבר ממקום התרחשותם של האירועים המתוארים בו. בהערה המופיעה ב"חבלים" מציין המספר: "כאן, בכפר האנגלי השוקט שאני מסתגר בו זה חודשים אחדים ומעלה על הכתב את קורותיה". במאמר שפרסם ב"מעריב" הרחיב באר בעניין זה וציין: "נזקק לסם הנגדי שמספק הקאנטריסייד האנגלי, ישבתי במשך חודשים אחדים בחבל אוקספורדשייר, בבית חווה ישן, שהוסב למגורים לאחר ששימש במקורו כאורווה, והטיתי אוזן לאותות החיים, שהתחילו לבקוע ממקומות ומזמנים שהונחו הרחק מאחור". בראיון סיפר באר: "רוב הספר נכתב באנגליה, עשרה ימים רצופים בלונדון, ואחרי הפסקה עוד ארבעה חודשים באוקספורד. גם את הסוף לא יכולתי לכתוב בחדר העבודה שלי אלא ברחבי הארץ, בגליל, בבת שלמה. הייתי חייב להיות רחוק כדי להקשיב לעצמי".

תרגומים

"חבלים" תורגם להולנדית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וסינית.
טדי רינר

ביוגרפיה

רינר נולד בלז אבים שבגוואדלופ בעת שמשפחתו שהתה שם בחופשה, וגדל בפריז. בילדותו עסק בענפי ספורט שונים, בהם טניס, כדורגל וכדורסל, אך העדיף להתמקד בג'ודו. באליפות אירופה לנוער שנערכה בזאגרב ב-2005 זכה במדליית הארד, כשהוא בן 16 בלבד. שנה לאחר מכן, בטאלין, זכה באליפות היבשת לנוער, וכן זכה באליפות העולם לנוער שנערכה בסנטו דומינגו.

אלוף עולם

בשנת 2007 התחרה לראשונה באליפות אירופה לבוגרים, שנערכה באותה שנה בבלגרד, וזכה במדליית הזהב, יום לאחר יום הולדתו ה-18. בהופעת הבכורה שלו באליפות העולם בריו דה ז'ניירו הוכתר גם כן כאלוף העולם, והיה לג'ודוקא הצעיר בהיסטוריה שרושם הישג כזה בקטגוריית המשקל של 100 ק"ג ומעלה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה במדליית הארד, לאחר שהפסיד בחצי הגמר לאוזבקי עבדולו טנגרייב. בהמשך השנה, לא התקשה לשמור על תוארו כאלוף העולם לנוער, בתחרות שנערכה בבנגקוק. באותה שנה זכה גם באליפות העולם במשקל פתוח, בטורניר נפרד שנערך בלוולואה-פרה שבצרפת. ב-2009 זכה במדליית הזהב במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה ולאחר מכן שמר על תוארו כאלוף העולם, באליפות העולם ברוטרדם.
בשנת 2010 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות העולם, שנערכה בטוקיו. בנוסף, התחרה גם בקטגוריית המשקל הפתוח, בה זכה במדליית הכסף, לאחר שהפסיד בקרב הגמר ליפני דאיקי קמיקאווה בהחלטת שופטים. לאחר הקרב, סירב רינר לקוד קידה וללחוץ את ידו של קמיקאווה, וטען כי השופטים "שדדו אותו". ההפסד לקמיקאווה הוא ההפסד השני בסך הכל של רינר בטורנירים הבינלאומיים הגדולים, אחרי ההפסד בחצי הגמר בבייג'ינג, ומאז אותו הקרב, שנערך ב-13 בספטמבר 2010, לא הפסיד אפילו קרב אחד.
בשנת 2011 זכה באליפות אירופה באיסטנבול, וכן זכה במדליית כסף עם נבחרת צרפת בתחרות הקבוצתית. ובאליפות העולם שנערכה באותה שנה בפריז היה לג'ודוקא הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב חמישית באליפות העולם. באותה אליפות זכה גם במדליית זהב עם נבחרת צרפת בתחרות הקבוצתית.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה רינר בתואר היחיד שעדיין לא היה לו - אלוף אולימפי. ב-2013 שב וזכה באליפות אירופה, באליפות היבשת בבודפשט, ולאחר מכן זכה בפעם השישית ברציפות באליפות העולם, בריו דה ז'ניירו. 
באליפות אירופה שנערכה במונפלייה ב-2014 שמר רינר על תוארו, וגם זכה במדליית ארד עם נבחרת צרפת. באליפות העולם בצ'ליאבינסק זכה בתואר העולמי בפעם השביעית ברציפות, וזכייתו השמינית הייתה באליפות העולם באסטנה ב-2015. 
באולימפיאדת ריו 2016 זכה רינר במדליית זהב אולימפית שנייה לאחר שניצח את אורי ששון הישראלי בחצי הגמר ואת היסאיושי הראסווה היפני בגמר. באליפות העולם 2017 שנערכה בבודפשט, ניצח רינר את גוראם טושישוילי הגיאורגי בשלב חצי הגמר, את דויד מורה הברזילאי בגמר וזכה בזהב. ב-11 בנובמבר 2017, השתתף רינר באליפות העולם למשקל פתוח וזכה שוב במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את תומא ניקיפורוב הבלגי, זכייה זו הייתה העשירית של רינר בתואר אלוף העולם, יותר מכל ג'ודוקא אחר בהיסטוריה.
בראיון לאתר ynet ב-21 בנובמבר 2017, נשאל אם הוא מפחד מהפסד שיקטע את רצף הניצחונות שלו (אז 144) ואמר "אני לא יודע מתי זה יגיע, אבל ברור שגם אני יכול להפסיד. מכיוון שהרעיון לא מוצא חן בעיניי, אני חוזר ואומר לעצמי שאין מצב שלא אנצח בכל קרב".
יוסטון קומטס

היסטוריה

יוסטון קומטס היא אחת מהקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. ב-1997, הם ניצחו את ניו יורק ליברטי בגמר ה-WNBA וזכו באליפות הראשונה בתולדות הליגה. בעונה שלאחר מכן, עברה הקבוצה ממחוז המזרח למחוז המערב. באותה שנה, זכתה הקבוצה באליפות שנייה, לאחר שניצחה בסדרת הטוב משלוש את פיניקס מרקורי.
ב-1999, הובילו "שלוש הגדולות" (סינטייה קופר, שריל שוופס וטינה תומפסון), את יוסטון לאליפות שלישית ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על ניו יורק ליברטי של תרזה וותרספון. באותה השנה, איבדה הקבוצה את קים פרוט, שנפטרה ממחלת הסרטן. על שמה של פרוט נקרא פרס הספורטיביות של ה-WNBA.
בשנת 2000 הגיעו הקומטס לגמר ה-WNBA בפעם הרביעית ברציפות, וזכו באליפות ללא מאמץ לאחר ניצחון על ניו יורק ליברטי. עקב כך, הפכה יוסטון קומטס לשושלת ידועה בספורט העולמי. בשנת 2001, לאחר פרישתה של סינטייה קופר, הודחה יוסטון כבר ברבע הגמר על ידי לוס אנג'לס ספארקס. שנה לאחר מכן, עקב פציעתה של שריל שוופס, הודחה שוב פעם הקבוצה ברבע הגמר. בעונת 2004, הקבוצה לא עלתה לפלייאוף בפעם הראשונה בתולדותיה, אבל שנה לאחר מכן, כבר הייתה בו שוב.
דור הולך ודור בא

מקורות הספר

בספר, שהופיע בשנת תר"ע, כשנתיים לאחר מותו של גולדפדן, כונסו שני מאמרים שנכתבו בתקופות שונות ופורסמו בבמות שונות. החלק הראשון נקרא "דור הולך" והכותרת ביידיש היא אונדזער מכה (המכה שלנו). חלק זה נכתב בתקופה בא גר גולדפדן בפריז בראשית המאה ה-20 והושלם בשנת  1902. כתריאל צבי שרהזון, המוציא לאור של העיתון היידי הניו יורקי הגדול הידישעס טאגעבלאט, נענה לבקשתו של גולדפדן לפרסם את החיבור בעיתונו והחיבור החל להופיע בהמשכים על דפי הטאגעבלאט החל מ-8 בנובמבר 1904 ועד 2 בדצמבר אותה שנה.
את חלקו השני של החיבור שנקרא "דור בא" החל גולדפדן לכתוב בפריז וסיימו כפי הנראה רק לאחר שובו לארצות הברית בשנת 1904.  חלק זה פורסם לראשונה בעיתון "מיניקעס יום טוב בלעטר" באותה שנה.
חלקו הראשון של הספר יועד לכלל הציבור היהודי בעוד חלקו השני פונה בעיקר  ליהדות  ארצות הברית.

דור הולך

מאמר זה  הופיע  תחת הכותרת:  "אונדזער רפואה" (רפואתנו) ותת הכותרת בתרגום לעברית הייתה: 
כיצד  ניתן לסיים את השאלה היהודית -  בחינה מדוקדקת של מצב העם היהודי בעולם וכיצד ניתן לסייע לו -  נכתב עבור הטאגעבלאט על ידי הסופר המפורסם אברהם גולדפדן.
 
בחלק זה סוקר גולדפדן תהליכים ושינויים שעברו על  החברה היהודית במזרח אירופה    בתקופת ההשכלה והביאו להתדרדרותה הרוחנית והמוסרית, גרמו לניכור ולהתבוללות והעמידוה על סף אובדן וכליה.

דור בא

חלקו השני של הספר, "דור בא", מוגדר כחיבור  פדגוגי. חלק זה מחולק לשני חלקי משנה. החלק הראשון, "די רפואה" (הרפואה),   עוסק במצב הירוד של החינוך והמוסר בכלל בערים תעשייתיות ומציע פתרונות חינוכיים אפשריים.  החלק השני נקרא "אונדזר רפואה בפרט פאר יידן" (רפואתנו במיוחד ליהודים). בחלק זה מציע גולדפדן פתרונות חינוכיים ליהודי ארצות הברית הסובלים מניכור לדת וללאומיות היהודית, כפי שתיאר בחלקו הראשון של החיבור.
בעוד בחלקו הראשון של החיבור ניכרת אהדת גולדפדן לתנועה הציונית, חלקו השני, המופנה ליהודי ארצות הברית, כתוב בסגנון "אחד-העמי" הקורא קודם לפדיון הרוח ואינו עוסק כמעט בגאולת הארץ. דווקא הקניית חינוך יהודי דתי, לאומי ומוסרי יסייעו, לדעת גולדפדן, ליהודי אמריקה להיות אזרחים אמריקאים נאמנים ומועילים.
הישרדות (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

פורמט

פורמט התוכנית מבוסס על תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות" של ערוץ CBS. ההבדל העיקרי בין ההפקה האמריקאית לישראלית הוא בכך שעונה בארצות הברית אורכת כ-14 פרקים של 45 דקות, בעוד שבישראל לכל עונה יש מעל ל-30 פרקים שאורכם בין שעה לשעה וחצי.
חברת ההפקה אוספת קבוצת אנשים שמספרם, מוצאם, דתם ומינם משתנה מעונה לעונה, ולכאורה אין ביניהם קשר מוקדם. קבוצה זו נשלחת לחוף נטוש וקשה למחיה או אי בודד, והם נדרשים לחיות שם תקופת זמן, להתמודד במשימות שונות ועל פי תוצאות המשימות לקבל תגמולים ולקבוע מי ממשיך במשחק ומי מודח.

הפקה

התוכנית מראשיתה זכתה למדרוג גבוה, ובמסגרתה צולמו עד כה תשע עונות לגרסה הישראלית.

מעבר לזכיינית רשת

הסדרה הופקה על ידי חברת אבוט-רייף-המאירי עבור ערוץ 10 ובאוגוסט 2012, קנתה זכיינית רשת (לשעבר  בערוץ 2), את זכויות השידור של התוכנית. מאז החל מאבק משפטי בין השניים על זכויות השידור והפקת התוכנית הופסקה למשך כמספר חודשים. אולם לאחר כשנתיים של מאבקים משפטיים, באוקטובר 2014 הודיע ערוץ 10 כי הוא מוותר על זכויות שידור התוכנית לטובת זכיינית רשת של ערוץ 2 וכן הוא מושך את התביעה על זכויות שידור התוכנית. ביוני 2015 החלו צילומי העונה השביעית ובנובמבר אותה השנה החלו שידורי עונה זו בזכיינית רשת, של ערוץ 2.
ב-1 במרץ התקיים גמר הישרדות הראשון בערוץ 2 של רשת, בו זכה לירון "טילטיל" אורפלי. העונה השמינית של התוכנית צולמה בארצות האיים פלאוואן שבפיליפינים ועלתה לשידור ב-20 במאי 2017. העונה התשיעית, עונת ה-VIP השנייה, עלתה לשידור ב-9 במרץ 2019 ברשת 13 (לאחר מיזוג רשת עם ערוץ עשר).
הוצאת דבר

הוצאת דבר הייתה הוצאת ספרים עברית ישראלית. ההוצאה נוסדה בחודש יוני שנת 1925 על ידי ברל כצנלסון ומשה ביילינסון במטרה להוציא לאור את העיתון "דבר" וספרי הגות, ומאוחר יותר כתבי עת של "דבר" בהם: "דבר הפועלת", "דבר לילדים", "הגה".
ההוצאה הוציאה ספרי עיון, שירה, לכסיקונים וספרי ילדים. עד ייסוד הוצאת עם עובד ב-1942 הייתה הוצאת דבר ההוצאה הרשמית של פועלי ארץ ישראל ויצאו בה כ-80 כותרים בית הדפוס של ההוצאה היה בית הדפוס של "הפועל הצעיר".
רב-המכר של ההוצאה הוא ספר שירי רחל המשוררת, שיצא בלמעלה משלושים מהדורות. עוד יצאו בהוצאה כתבי נתן אלתרמן, דוד בן-גוריון ואחרים.
ההוצאה סגרה את שעריה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
חיים בן-עמי

ביוגרפיה

בן-עמי שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו הצטרף לשירות הביטחון הכללי, שימש רכז שטח ובמהלך שירותו ברצועת עזה, נפצע באורח קשה כשרימון יד הושלך לרכב בו נסע בשכונת שג'אעיה, בן-עמי איבד את רגלו ונפגע ברגלו השנייה. בן-עמי המשיך בשירותו בשב"כ כחוקר והתקדם עד לתפקיד ראש אגף החקירות בארגון. הוא עמד בראש צוות החקירה של המרגל מרדכי ואנונו, של שבתאי קלמנוביץ' ופיצח את פרשת מרקוס קלינגברג, לאחר שגרם לו להודות בריגול במהלך חקירתו למרות בדיקת פוליגרף לזכותו. כמו כן היה מופקד על חקירתו של המועמד לכהן כרמטכ"ל דן שומרון. פרש מהשב"כ לאחר 28 שנות שירות. 
לאחר פרישתו כיהן כמנכ"ל רשת אורט ישראל בשנים 1996 עד 2002. בשנים 2010 עד 2012 כיהן כראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון. 
בן עמי היה בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, מוסמך כעורך דין, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.
היה נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הצעיר הוא עודד בן-עמי שכיהן כדובר צה"ל.
O jardim

רקע

O jardim היה אחד מתוך עשרים ושישה שירים שהוזמנו לביצוע על ידי RTP לפסטיבל דה קאנקאו 2018, כבחירה הלאומית של פורטוגל לתחרות הזמר של האירוויזיון 2018. איסאורה כתבה והלחינה את השיר, ובחרה בקלאודיה פסקואל כמבצעת.

באירוויזיון

איסאורה הוכרזה בתור כותבת שירים לפסטיבל בו נבחר השיר המייצג ב-27 בספטמבר 2017. ב-18 בינואר 2018 הוכרזה פסקואל כמבצעת השיר, ששמו "O jardim". פסקואל התחרתה בחצי הגמר השני, והגיעה למקום השני עם 20 נקודות לפי הצבעות הצופים והשופטים. בגמר, שנערך ב-4 במרץ, היא הגיעה למקום השני בהצבעות השופטים ,וזכה מבחינת הצבעות הקהל. השיר הגיע למקום הראשון עם 22 נקודות, ובכך זכה לייצג את פורטוגל באירוויזיון 2018.
בעקבות זכייתו של סלבדור סובראל ב-2017, פורטוגל מארחת את תחרות האירוויזיון 2018, מה שאיפשר לה להעפיל באופן אוטומטי לגמר התחרות, שייערך ב-12 במאי 2018 בליסבון.
ב-12 במרץ 2018 נודע כי השיר יהיה השמיני שיבוצע בערב התחרות, על פי סדר ההשמעה.

ביקורות

שרלוט ראנסי, כתבת בעיתון הבריטי "דיילי טלגרף", כתבה כי O jardim הוא מבין חמשת שירי האירוויזיון הטובים ביותר של השנה, ותיארה אותו כ"אלקטרופופ בגוון בלדת אינדי, יפה, אינטימי ועכשווי. פשוט מקסים". פביאן רנדן, כתב בעיתון צרפתי "20 דקות", ציין כי השיר "זורחת לפשטותה, לצניעותה ולרגשותיה המתעלה על מחסומי השפה". האנס רולמן, עורך המגזין האמריקאי "Popmatters" כתב את השיר "מחווה לזכרה של סבתו של איסאורה, והגינה שבעלת ערך רב לשתיהן".
יוזף הוך

יוזף פאול יוהנס הוך (בגרמנית: Joseph Paul Johannes Hoch ‏ (3 במאי 1815 - 19 בספטמבר 1874) היה עורך דין ופטרון אמנויות גרמני. הוך ציווה את הונו לקרן קונסרבטוריון הוך ובשנת 1878 נוסד הקונסרבטוריון בפרנקפורט. אחרי לייפציג וברלין, זה הקונסרבטוריון השביעי בדירוג הוותק בגרמניה. יוזף הוך נולד ומת בפרנקפורט על מיין.
ניקולא פוקה

חייו

אביו, פרנסואה פוקה, היה חבר הפרלמנט של פריז. למד בבית ספר של הישועים בפריז, ואחר כך למד משפטים והוסמך כפרקליט. ב-1633 קנה לו אביו משרה כחבר הפרלמנט של העיר מץ בחבל לורן שבצפון מזרח צרפת. על פי דרישת הקרדינל רישלייה הכין מסמך משפטי שהצדיק את כניסת הצבא הצרפתי לחבל לורן. ב-1638 נעשה חבר במועצת העיר ננסי שהייתה בירת חבל לורן. ב-1640 נישא למארי פורשה, נישואין שבעטיים זכה לנדוניה כספית גדולה. בפברואר 1641 רכש אחוזה כפרית מדרום לפריז. באוגוסט של אותה שנה אשתו נפטרה אחרי שילדה לו בת. ב-1644 נתמנה לאינטנדנט של העיר גרנובל שבדרום מזרח צרפת, וב-1648 לאינטנדנט של פריז. האינטנדנטים היו פקידי מדינה בעלי סמכויות בשטחי המשפט, המשטרה והכספים, ובעלי זכות לגבות מסים עבור אוצר המדינה.
ב-12 ביולי 1648 פרץ מרד הפרונד בפריז נגד בית המלוכה, וניקולא פוקה העמיד את שירותיו לרשותם של הקרדינל מזראן ושל העוצרת אן מאוסטריה. בעת המצור על פריז (ינואר - מרץ 1649), עסק בענייני אספקה לעיר הנצורה. כאשר מזראן נאלץ לעזוב את פריז ב-1652, נשאר פוקה בפריז ודיווח למזראן על הנעשה בעיר. ב-6 בפברואר 1653 חזר מזראן לפריז ולמחרת מינה את פוקה לשר האוצר יחד עם אבל סרביין. ענייני הכספים של בית המלוכה נמצאו בכי רע. לא ניתן היה לשלם לחיילים ולעמוד בהוצאות הגבוהות של חצר המלכות. החל ב-1654 נאלצו מזראן, סרביין ופוקה להשתמש באוצרותיהם הפרטיים על מנת להחזיר מלוות שניתנו לבית המלוכה על ידי האצולה. באמצעות החזר מלוות אלה ועושרו הרב, הצליח פוקה לרכוש מחדש את אמונם של אנשי האצולה, שהמשיכו לממן את הוצאות בית המלוכה בצורת הלוואות חדשות לאוצר המדינה.
בתפקידו כשר האוצר ניקולא פוקה היה חייב להמציא כספים רבים למלך לואי הארבעה עשר, כדי לממן את מלחמותיו ואת החזקת חצרו המפוארת. הוא לווה מן האצולה נגד ביטחונות של רכושו הפרטי. בשיתוף פעולה עם האינטנדנטים ניקולה פוקה כשר האוצר צבר הון עתק ונחשב לאדם העשיר ביותר בצרפת. ב-1657 העסיק אדריכלים וציירים מפורסמים כדי לבנות ולקשט ארמון מפואר מוקף בגנים באחוזתו שמדרום לפריז. הוא רכש חפצי אמנות יקרים וספרים עתיקים ובהם: התנ"ך, התלמוד והקוראן. המחזאים קורניי ומולייר והמשורר לה פונטיין התארחו בטירתו ופיארו אותה בנוכחותם. הוא קיים גם חוג ספרותי שבו השתתפו, בין היתר, לה פונטיין, מאדאם דה סבינייה ומדליין דה סקודרי.
ב-17 באוגוסט 1661 הזמין פוקה את המלך לטירתו המפוארת. ששת אלפים המוזמנים סעדו את לבם בצלחות כסף וזהב. המלך קינא בעושרו הרב של פוקה, ומינה את ז'אן-בטיסט קולבר לבחון את מקורות הכנסותיו. קולבר דיווח למלך שהמדובר בשחיתות בקנה מידה לא יאומן. משהצטברה עדות מכרעת בדבר מועל ידו של פוקה, ציווה המלך לעצרו (5 בספטמבר 1661). נערך משפט שנמשך שלוש שנים. מאדאם דה סבינייה, לה פונטיין וידידים אחרים של פוקה עשו כמיטב יכולתם כדי להוכיח את חפותו, אך המסמכים שהתגלו בטירתו גרמו להרשעתו בדין. הוא נידון לגלות ולהחרמת כל רכושו, אך המלך שינה זאת למאסר עולם. ניקולה פוקה ישב בכלא 16 שנה במבצר פינרול בהרי האלפים בפיימונט (כיום בצפון איטליה), שם נפטר ב-1680.
אלעד עמדי

ביוגרפיה

עמדי נולד בירושלים כבנם הבכור של דני ושולמית. הוא גדל במרכז העיר ירושלים, ובהמשך בשכונת גילה בה התחנך בבית הספר התיכון המקיף בשכונה. בגיל 15 החל להתעניין ולעסוק במוזיקה. הוא עסק בתחום במשך כתשע שנים במועדון "אנדרגראונד" בירושלים, שם צבר ידע מוזיקלי, ועם שחרורו מצה"ל החל לעבוד ברדיו ירושלים.
התוכנית הראשונה שהנחה הייתה "חכם בלילה" - תוכנית לייט נייט מלאה בנונסנס וסאטירה. את התוכנית שידר במשך שנה, בתחילה לבד, ובהמשך חבר אליו אילן צינמן. עם סיום שידורי התוכנית, עבר עמדי לשדר את המצעד הלועזי השבועי, תוכנית שהייתה תחליף לרשת ג' שהחלה באותו זמן לשדר רק מוזיקה ישראלית. בהמשך החל עמדי לתקלט באירועים. את המצעד הלועזי השבועי שידר עמדי עד 2004, ובמהלך תקופה זו היה המצעד למצעד הלועזי הרשמי של ישראל המיוצג באירופה]. ב-2004 החל עמדי לשדר ברשת ג' בתוכנית בשם "אמבטיית קצב", תוכנית שהתמקדה במוזיקה לועזית חדשה. התוכנית שודרה יחד עם המצעד כתוכנית מקבילה - מסגרת למצעד השבועי. התוכנית שודרה 7 שנים.
בהמשך החל עמדי להנחות את התוכנית "ארבע עד שש עם אלעד עמדי", בשעות 4 עד 6 אחר הצהריים. מאוחר יותר החל לשדר בין 2 עד 4 בתוכנית שנקרא "מאה ואלעד אף אם", וכשרדיו ירושלים הפך לרדיו ירושלים החדש, החל עמדי לשדר באותן שעות תוכנית זהה, תחת השם "התוכנית של עמדינה". במקביל משדר פעם בשבוע את התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות" בגלי צה"ל.
בשנת 2008, עזב עמדי את חברת "מנטרה מיוזיק" במסגרתה הועסק כדיג'יי, והחל לתקלט כדיג'יי עצמאי, במסגרת חברת הפקות בבעלותו בשם "אלעד עמדי".
עמדי הוציא 17 אלבומי מוזיקה אלקטרונית תחת השם "קלאבסולוטלי".
עמדי נשוי ואב לשלושה.
קיודו

צורת האימון

בקיודו קיימות אסכולות וסגנונות אימון רבות, וצורת האימון יכולה להיות שונה גם בין דוג'ו לדוג'ו. בדרך כלל האימון מתחיל בישיבת סֶיזָה, ישיבה יפנית מסורתית, לרוב מלווה במדיטצית מוֹקוּסוֹ. באסכולות מסוימות, לאחר הסזה מבצע המתאמן מספר תנועות ירייה ללא החץ, כדי להגמיש את השרירים ולבדוק את תקינות הקשת. לאחר מכן, הוא יורה במטרת קש מיוחדת, הנקראת מַקִיוַארַה, אשר מוצבת במרחק של כ-2 מטר (אורך הקשת המשוחררת) מהיורה. בגלל התווך הקרוב.
לאחר יריות החימום, המתאמן יכול לעבור לירי במטרה הנקראת מַטוֹ. קוטרה של מטו הוא כ-36 סנטימטר, והיא ממוקמת במרחק 28 מטר מהיורה. מרחק זה יכול להתקצר בחצי או ברבע בהתאם לרמה של המתאמן. בדרך כלל המתאמן יבצע שתי יריות בישיבה לפני שיעבור לירי בעמידה.

הקשת וציוד נוסף

הקשת היפנית, יוּמִי, ארוכה מהיורה, אורכה מעל שני מטרים ויכול להגיע אף לשני מטרים וחצי. מסורתית, יומי עשויה במבוק, עץ ועור, אך מתאמנים רבים, במיוחד מתאמנים מתחילים, משתשמשים בקשתות העשויים חומרים סינתטיים, היות שקשת במבוק יקרה יותר ורגישה לתנאי מזג אויר קיצונים. אורך היוּמִי תלוי באורך הדריכה של המתאמן, המושפע מגובהו.
החץ היפני עשוי במבוק ומעוטר בנוצות. בעבר, נהגו להשתמש בנוצות עיט ונץ; היום החצים מעוטרים בנוצות תרנגולי הודו וברבורים. מבדילים בין שני מיני חצים: הָאיָה, חצי זכר, המסתובבים בכיוון השעון במעופם, ואוֹטוֹיַה, חצי נקבה המסתובבים נגד כיוון השעון.
מתאמן בקיודו לובש כפפת עור על יד ימין, הנקראת יוּגַקֵה. לכפפה זו בדרך-כלל שלוש או ארבע אצבעות בהתאם למשקל הדריכה של הקשת – לרוב משתמשים בכפפת שלוש אצבעות עם קשתות עם משקל דריכה עד 20 קילוגרם ובכפפת 4 אצבעות לקשתות עם משקל דריכה של יותר מ-20 קילוגרם. קיימים סוגים נפוצים פחות של הכפפה בעלי אצבע אחת, לשימוש מתאמנים מתחילים, וחמש אצבעות.
סופאפליי

קריירה

במהלך נעוריו ברוקס פגש את הראפרים סנופ דוג וד"ר דרה. ברוקס התחיל את הקריירה שלו בהפקה של השיר "?Who Got Some Gangsta Shit" של סנופ דוג. ב-1995 הוא הפיק את השיר "Sooo Much Style" של ההרכב דה דוג פאונד מאלבום הבכורה שלהם, Dogg Food. ב-1996 הוא התארח בסאונדטרק של הסרט "הגבול הדק בין אהבה לשנאה" בשיר "I Don't Hang".
סופאפליי הפיק את השירים "Freestyle Conversation" ו"You Thought" (שבו הוא גם התארח יחד עם הראפר טו שורט) מהאלבום השני של סנופ דוג, Tha Doggfather. לאחר מכן הוא התארח באלבומים של הראפרים: סנופ דוג, באד אזז, דאז דילינגר, וורן ג'י, קורופט, RBX וTha Eastsidaz. ב-2001 הוא שיחרר את אלבום הסולו הראשון שלו, Dat Whoopty Woop וב-2007 את אלבום הסולו השני שלו, Bangin Westcoast.

Westurn Union

ביולי 2006, הוקמה להקת הראפ Westurn Union, שכללה את הראפרים סופאפליי, Damani ו-Bad Lucc. הם הופיעו לראשונה באלבום Tha Blue Carpet Treatment של סנופ דוג ושחררו סינגל רחוב שניקרא "I Don't Think So", שהופק על ידי Rick Rock. באפריל 2008, שוחרר המיקסטייפ הראשון של ההרכב, House Shoe Musik, Vol. 1, שהופק על ידי DJ Crazy Toones. לאחר שחתמו בKoch Records וDoggystyle Records, הם שחררו ב-2 בספטמבר 2008 את אלבום הבכורה שלהם, Snoop Dogg Presents: Dubb Union. חברת תקליטים וסטרן יוניון (Western Union) איימה לתבוע את ההרכב, על הדמיון בין השם של ההרכב לשם של הלייבל. למרות שיש שוני בין השם של ההרכב והשם של הלייבל, ההרכב בחר לשנות את השם שלו לDubb Union כדי לא להיגרר למאבקים משפטיים.
סמיחה ח'ליל

ביוגרפיה

סמיחה נולדה בשנת 1923 בענבתא, בין שכם לטולכרם, אביה של סמיחה היה ראש העיר. בגיל 17 היא התחתנה. את הפעילות הציבורית היא התחילה בשנת 1952 עם ייסוד התאחדות הנשים הערביות באל-בירה, ובשנת 1965 את אגודת "إنعاش الأسرة " ("אינעאש אל-אוסרה" – תחיית המשפחה). מאז 1965 הייתה סמיחה חברה במועצה הלאומית הפלסטינית. היא הייתה מקורבת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, ובשנת 1978 נבחרה כאישה יחידה לוועדה להכוונה לאומית ונבחרה לנשיאות הארגון הכללי של נשים פלסטיניות GUPW.
היא נעצרה פעמים רבות על ידי השלטונות הישראליים, ישבה במעצר בית במשך שנתיים וחצי (1980-1983) ונגזר עליה גם איסור יציאה מהארץ למשך 12 שנים.
במרץ 1988 היא קיימה שביתת רעב נוכח שתיקת העולם המוסלמי על המתרחש בשטחים. 
ביוני 1988 הורה אלוף פיקוד מרכז, עמרם מצנע, לסגור לשנתיים את האגודה לרווחת המשפחה באל בירה, בהנהלתה. במשרדי באגודה נמצא חומר תעמולה שהוגדר על ידי צה"ל כמסית ואנטישמי וכן שירים שכתבה ח'ליל שקראו למאבק אלים נגד ישראל.
בשנת 1996 היא התמודדה מול יאסר ערפאת בבחירות על משרת נשיאת פלסטין וזכתה ל-12 % מהקולות.
ב-26 בפברואר 1999 מתה סמיחה ברמאללה.