דיאן די פרימה

ראשית חייה

די פרימה נולדה בברוקלין, ניו יורק ב-1934. היא למדה בתיכון אנטר קולג' וב- מכללת מכללת סווארת'מור לפני שעזבה כדי להיות משוררת בעיר מנהטן. הביבליוגרפיה האינטרנטית הרשמית שלה בשם "a second generation American of Italian descent" (סבה מצד אמה, דומניקו מלוצ'י, היה אנרכיסט פעיל, שנקשר לקרלו טרסקה ואמה גולדמן)." די פרימה החלה לכתוב כבר כילדה ועד גיל 19 בהדרכה של עזרא פאונד וקנת פצ'ן. ספר השירה הראשון שלה, This Kind of Bird Flies Backward, פורסם בשנת 1958 על ידי אתי ולירוי ג'ונס' טוטם.

מעורבות בתנועת הביט

די פרימה בילתה את שונות ה-50 המאוחרות וה-60 המוקדמות במנהטן, שם היא לקחה חלק בפעילות של תנועת הביט. היא בילתה גם זמן בקליפורניה בסטינסון ביץ' וקניון טופנגה, חזרה לניו יורק אך בסופו של דבר עברה סן פרנסיסקו לצמיתות. די פרימה הייתה דמות מגשרת בין תנועת הביט והיפים, כמו גם בין אומני החוף המזרחי לאומני החוף המערבי.
היא ערכה את ״The Floating Bear״ עם אמירי ברקה (לירוי ג'ונס), והייתה שותפה לייסוד של התיאטרון הפואטי והוצאת השירה. בכמה הזדמנויות היא התמודדה עם האשמות וגינואים מצד ממשלת ארצות הברית בשל עבודתה עם ה-"New York Poets Theatre ״ וה-״newspaper The Floating Bear״. ב-1961 היא אף נעצרה על ידי הבולשת הפדרלית על פרסום של שני שירים ב-״ The Floating Bear״. על פי די פרימה, המשטרה הטרידה אותה בשל אופי השירה שלה. ב-1966, היא בילתה קצת זמן ב- מילברוק עם קהילת הפסיכדלית של טימותי לירי. באביב 1966 הדפיסה את שתי מהדורות הראשונות של "Psychodelic Prayers".
ב-1969 היא כתבה, בשם בדוי, את הזכרונות שלה מתקופת פעילותה בתנועת הביט:״ Memoirs of a Beatnik.״ משנת 1974 ועד שנת 1997, די פרימה לימדה שירה בבית ספר ג'ק קרואק לפואטיקה ערטילאית, השייך למכון נרופה שבבולדר, קולורדו, היא חלקה את התוכנית עם חברים מהביט, אלן גינסברג (מייסד ושותף של התוכנית), ויליאם בורוז, גרגורי קורסו, ואחרים. בשנת 2001 היא פרסמה את ״Recollections of My Life as a Woman: The New York Years.״

קריירה

בשנות ה-1960 המאוחרות, היא עברה להתגורר לקליפורניה (שם היא מתגוררת מאז). בקליפורניה, די פרימה מעורבת בתנועת הדיגרס, למדה בודהיזם, סנסקריט, גנוסטיקה ואלכימיה. ב-1966 היא חתמה על הסכם התנגדות למלחמת וייטנאם. היא גם פירסמה את עבודותיה העיקריות, The long poem Loba, ב-1978, במהדורה מוגדלת ב-1998. ספר עם מבחר שירים בשם ״Pieces of a Song״, אשר פורסם בשנת 1990 והוציאה גם ספר זכרונות, Recollections of My Life as a Woman, בשנת 2001. בשנת 2009, די פרימה הייתה מועמדת לפרס המשורר של סן פרנסיסקו. בסן פרנסיסקו יש היום תנועה שמקדמת קראה של רחוב בעיר על שמה של די פרימה. מאז 1960, היא עובדת כצלמת וכאמנית קולאז'.  ב-10 השנים האחרונות היא אף פרסמה ציורים בצבעי מים.
די פרימה שיתפה פעולה עם הבמאי מלאני לה רוסה כדי להפיק את הסרט התיעודי "עיסוק בשירה: סרט עם דיאן די פרימה." לסרט יש משמעות היסטורית משום שהוא הסרט היחידי שהתמקד אך ורק בעבודה של די פרימה, תכנים נדירים, קטעי ארכיון והקלטות של די פרימה קוראת קטעים שלה משנת 1974. הסרט נרכש על אוניברסיטת נרופה, אוניברסיטה לה היו קשרים עמוקים עם די פרימה.  הסרט הוצג בפרויקט השירה בניו יורק, Poetry Center at San Francisco State University. הסרט כולל גם קריאה של חומרים חדשים של די פרימה, אשר נקראים עליה ועל ידי אנשים נוספים, כולל קראה ספונטנית מ-2007 של "The Poetry Deal" אשר די פרימה מקריאה בסלון שלה, כמו גם הקלטה מ-2009 של די פרימה מפסטיבל גלוסטר, "Song for Baby-o״. נוסף על כך גם כמה סרטי שירה שונים צולמו כדי להראות את האסתטיקה המיוחדת של די פרימה. בתגובות לסרט נאמר שניתן לשים לב כי סרט זה מאפשר לצופה ״חוויה של מיוחדת של יצירות מאת די פרימה״ ו"אירוע מדהים הנובע מליבה השופע של די פרימה, מראה אינטימי ליצרת השירים שלה", הסרט מציג דרך עבור כל מי שמחפש לדעת יותר של החיים ועבודה של די פרימה.
על פי האתר הרשמי של די פרימה, היא מלמדת בסדנאות, שהפופולרית ביניהן היא סדנה שבה היא מלמדת איך לשלב בין ציורים או תמונות למילים. לדי פרימה יש כמה יצירות בתהליך כתיבה, כולל פרסום של ״הנשימה האחרונה (Last Gasp), המהדורה מורחבת של Revolutionary Letters, אשר כוללים למעלה מ-20 שירים חדשים. על פי קרן השירה, די פרימה "לימדה בבית הספר ״ג'ק קרואק לפואטיקה ערטילאית״, לאומנויות מלאכותית שבקליפורניה, ובתוכנית מאסטר בפואטיקה  בניו  קולג', קליפורניה. ״עבודותיה של די פרימה מצגות ומלומדות ב-"אוניברסיטת לואיוויל, אוניברסיטת אינדיאנה, אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בספריות צ'פל היל."השירה שלה לעיתים קרובות מציגה מאבקים חברתיים ופוליטיים שהתרחשו בשנות ה-1960 ו-1970. למרות רוב שיריה מציגים בעיות חברתיות ופולטיות, יש לה גם עבודות רבות על יחסיים בין-אישיים וסיפורים מחייה. רוב החומרים החדשים שלה עוסקים בנושאים נשיים ונושאים דתיים, במיוחד פילוסופיות המזרח.

חיים אישיים

די פרימה היא אמא לחמישה ילדים: ז'אן די פרימה, דומיניק די פרימה, אלכס מרלו, טרה מרלו, רודי די פרימה. היא נישאה לאלן מרלו ב-1962 (התגרשו ב-1969), ובשנת 1972 התחתנה עם גרנט פישר (והתגרשו ב-1975).