google/wiki40b huggingface dataset:
דקר הסלעים

תיאור

לדקר הסלעים יש גוף ופה גדולים, סנפיר ארוך וזנב מעוגל. צבעו נע בין חום לירוק, בהתאם לעונה ולגיל - בצעירותו צבעו ירוק ובבגרותו נהפך חום עם נקודות צהובות וגחון צהבהב. לדקר שלושה קוצים חדים בסנפיר הגב. הגודל השכיח הוא בין 50 ל-100 ס"מ, ומשקלו בין 3 ל-10 ק"ג, אך ישנם דגים השוקלים יותר מ-40 ק"ג, ובאורך העולה על 150 ס"מ.

התנהגות ותזונה

דקר הסלעים נמצא בים התיכון, בחוף המערבי של אפריקה ובחופי ברזיל. דקר הסלעים הוא דג מתבודד הנוטה לחיות בסלעים, בעומק של בין 8 עד 300 מטרים, אולם לא נפוץ מעבר לעומק 60 מטר. לרוב מצויים הצעירים במים רדודים יותר, והבוגרים בעומק. הדקר יאכלס מערה או כוך בעל שתי יציאות או יותר שאותם יהפוך למשכנו, ויאמץ כוכים נוספים בסביבתו כמפלט זמני והגנה. פתח הכוך יהיה גדול במעט מגופו כדי למנוע כניסת דגים גדולים יותר. במקרה של התקפות נשיכה מטורפים או כוח אחר שיופעל עליו כדי להוציא אותו מהכוך כדוגמת דייגים, דקר הסלעים יפער את פיו ויפרוש את שלושת הקוצים בסנפיר הגבי כדי לנעול עצמו אל תוך סלע הכוך.
דקר הסלעים הוא דג טורף הידוע כרעבתן האורב לטרפו, ומהטורפים העיקריים בים התיכון. ניזון בעיקר מדגים אחרים, סרטנים, חסילונים דיונונים ותמנונים. שמו העממי, לוקוס דאור, ניתן לו על ידי דייגים מאחר שהם מאמינים כי מין זה נוטה לשוטט. דַאוּרְ בערבית משמעו סיבוב או מסתובב.

רבייה

כל דגי דקר הסלעים בוקעים מהביצה ומתבגרים כנקבות ובשלב מאוחר יותר של חייהם חלקם ישנו את מינם לזכרים בתהליך הנקרא דיכוגמיה. במימי תוניס מגיעות הנקבות לבגרות מינית בגיל 5 שנים כשחלקם ישנו את מינם לזכרים בגיל 9 עד 16 שנה. בברזיל יגיעו 50% מהנקבות לבגרות מינית באורך של כ-47 ס"מ, כשהנקבות הגדולות ביותר מגיעות לאורך 79 ס"מ ואורכם של הזכרים הקטנים ביותר עומד על כ-80 ס"מ. היחס בן הזכרים הפעילים מינית לנקבות בוגרות עומד על 1:7. פעילות מינית תחל באביב והשרצות יחלו בתחילת הקיץ. שלא בעונת הרבייה זכרים דומיננטיים יפגינו התנהגות טריטוריאלית אגרסיבית כלפי זכרים שכנים ונקבות קטנות יותר.

דיג יתר

דקר הסלעים נחשב מבין דגי המאכל הטעימים והמשובחים ביותר בים. בספרדית קיימת האמרה: "מהים דקר הסלע ומהאדמה האַיִל" ("De la mar el mero y de la tierra el carnero"). אוכלוסיית דקר הסלעים סובלת מדגת יתר כשדייג מסחרי מהווה את האיום המרכזי. קצב הגדילה האיטי של הדג וסגנון הריבוי המורכב שלו לא מאפשרים לו להתמודד עם לחצי הדייג המסיביים. דיג באמצעות רובה תת-מימי וחניתות הייתה השיטה העיקרית לתפיסת הדג בצרפת ובמקומות אחרים, בשיטת דיג זו לדג כמעט ואין סיכוי להימלט בשל אופיו והתנהגותו הטריטוריאלית. שיטה זו מהווה כיום סיכון משמעותי נוסף על אוכלוסיית המתבגרים. שיטת דיג זו נאסרה בחוק בצרפת למשך 10 שנים וכתוצאה במספר שמורות ימיות האוכלוסייה התבססה מחדש. כיום דקר הסלעים נמצא בסכנת הכחדה.
באוקטובר 2018 נכנס דקר הסלעים לרשימת המינים המוגנים בישראל.
גנאדי סרפנוב

קורות חיים

גנאדי סרפנוב נולד בכפר במחוז סראטוב למשפחת פקיד. תוך זמן קצר המשפחה עברה להתגורר לסראטוב, בו בשנת 1959 הוא סיים בית הספר. בשנת 1964 סרפנוב סיים בית הספר לטייס והוצב בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. 
בשנת 1974 סרפנבו השתתף בטיסת חללית סויוז 15 לצד לב דיומין. בעקבות תקלה טכנית טיסה התקצרה והם חזרו לכדור הארץ לאחר יומיים. 
גנאדי סרפנוב המשיך להתכונן למשימות חלל נוספות ובמקביל סיים את עבודת הדוקטורט.
בשנת 1986 בעקבות מחלה, סרפנוב שוחרר מיחידת הקוסמונאוטים ועזב את חיל האוויר הסובייטי. הוא עבד בתעשייה וכיהן במספר תפיקידים ציבוריים.
גנאדי סרפנוב  התגורר בעיירה במחוז מוסקבה ונפטר בשנת 2005 בעקבות ניתוח שהסתבך.
אלון גילון

אלון גילון (8 בינואר 1942 - 9 באוקטובר 2014) היה משפטן ישראלי, מזכיר ורשם בית המשפט העליון וסגן מנהל מערכת בתי המשפט הישראלית.

ביוגרפיה

גילון נולד בשנת 1942, בנם של זוג משפטנים: קולין גילון (גלקמן), פרקליט המדינה השלישי, וסעדה (לבית פרומקין), יועצת משפטית במשרדי הממשלה והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה. מצד אמו הוא נכדו של השופט גד פרומקין, שהיה השופט היהודי היחיד בבית המשפט העליון בימי המנדט הבריטי, ונינם של ישראל דוב פרומקין, מחלוצי העיתונות העברית בארץ ישראל, עורך עיתון "החבצלת", ושל אהרן אייזנברג, חלוץ, איש העלייה הראשונה, ממקימי המושבה רחובות. אחותו היא יעל שילוח ואחיו הצעיר הוא כרמי גילון.
את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר החקלאי הכפר הירוק. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בשנת 1968. במהלך לימודיו התפרנס כפקיד עזר בבית המשפט. התמחה בפרקליטות המדינה וב־1969 הוסמך כעורך דין. ב־1973 התמנה כמזכירו הראשי של בית המשפט העליון. בדצמבר 1977 התמנה שופט שלום, תוך כוונה למנותו לסגן רשם בבית המשפט העליון, במקביל למינויו כשופט שלום. בשנים 1983-1985 כיהן כמרכז ועדת בכור לחקירת רצח ארלוזורוב.
ב־1995 קודם לתפקיד רשם בית המשפט העליון, וב־1996 החל מכהן כסגן מנהל מערכת בתי המשפט. בתפקיד זה החזיק עד פרישתו לגמלאות ב־2011.
במשך שנים רבות, גם בהיותו שופט, שיחק כדורסל במסגרת קבוצת בית הנוער העברי הירושלמי. היה חבר דירקטוריון בחברת המתנ"סים והמרכזים הקהילתיים "בית הנוער העברי בירושלים".
גילון נישא תחילה למאיה, וממנה היה אב לבן ובת: ורד גילון וקולין גילון. לאחר גירושיו נישא בשנית לאילנה.
גילון התגורר במבשרת ציון. הוא נפטר ב-9 באוקטובר 2014, בגיל 72, לאחר שנים שבהן היה חולה סרטן. הותיר אחריו את אשתו אילנה גילון, ושני ילדים. נקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.
צחוק הגורל 2

פסקול

פסקול הסרט מורכב משירי פופ מוכרים ומלודיה בהלחנת יורי פוטיינקו.
ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

ארנסט נולד ב-27 ביוני 1497, להיינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה.
בשנת 1512 נשלח ארנסט לחצר דודו פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה בוויטנברג, ואף למד שם באוניברסיטה עם תחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית. לאחר מותו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519 נשלח ארנסט לחצרו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ובבחירות שנערכו לקיסרות האימפריה הרומית הקדושה תמך אביו בפרנסואה. בשל העוינות שגילה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כלפי אביו, פרש אביו מתפקידו בשנת 1520, ומסר את השלטון בדוכסות לארנסט ואחיו אוטו השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1521 הוטל חרם קיסרי על אביו, בשל עמדתו בסכסוך הבישופות בהילדסהיים.
ארנסט נטה כבר בצעירותו לדת הפרוטסטנטית, אולם רק בשנת 1525 עם פרוץ מרד האיכרים של אלזס הכריז ארנסט בגלוי על תמיכתו בפרוטסטנטים, ובשנת 1526 אף הצטרף לברית טורגאו. בשנת 1527 ויתר אחיו אוטו על שלטונו בדוכסות, ונשאר שליט רק של העיר הארבורג. בשנת 1531 הצטרף ארנסט לברית שמלקלדן, מה שהוביל את הדוכסות מאוחר יותר להילחם במלחמת שמלקלדן נגד כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-11 בינואר 1546 מת ארנסט, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג. מכיוון שבנו היה צעיר בעת מותו, שלטה אשתו סופיה ממקלנבורג-שוורין כעוצרת עד לבגרותו. הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה כל כך חזקה בדוכסות, שהיא נותרה חזקה על אף תקופת העוצרות ומלחמת שמלקלדן.
הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים

היסטוריה

עד שנת 1967 פעלה במשרד התחבורה מחלקה לבטיחות בדרכים. בשנת 1967 הוקם המנהל לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה, בראשות י. גיא. בסוף 1974 המליצה ועדת הכלכלה של הכנסת להקים רשות עליונה לבטיחות בדרכים, אך ההמלצה לא קוימה. בשנת 1997 הוקמה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כרשות עצמאית ולאחר מספר שנים הופרטה המועצה הלאומית למניעת תאונות, כדי למנוע כפילות. אולם בשנת 2002 טען מנכ"ל הרשות שהיא אינה יכולה לבצע את תפקידה כל עוד היא כפופה למשרד התחבורה. בשנים 2006–2007 הוקמה הרשות מחדש מתוקף חוק חדש, שנועד לפתור את הבעיות שנתגלו בפעילות הרשות הקודמת. הפעלת הרשות החדשה התעכבה בגלל מחלוקת עם משרד האוצר על דרגות עובדי הרשות. מאז, הרשות מתנהלת בצלם של סכסוכים בין הנהלת הרשות לעובדיה, ובמיוחד בין יו"ר ההנהלה והמנכ"ל, וטענות על חוסר פעילות של הרשות. לטענת יעקב שיינין: "משרד החינוך, משטרת ישראל וגופים אחרים, כולם הורגלו לקבל כספים מהרשות ללא כל מדדי תפוקות, ללא קריטריונים להצלחה ברמת הבטיחות, וללא מחקרים מלווים. מקורות כספיים רבים זרמו מהרשות לגופים שלישיים מבלי שנדע את תרומתם האמיתית לבטיחות בדרכים, אם בכלל". להערכתו, לרשות לא היה חלק בהורדת מספר ההרוגים בתאונות דרכים.

בעלי תפקידים

לרשות הנהלה, בראשה עומד יו"ר הנהלה, ומנכ"ל, המכהן בדרגה של מנכ"ל של משרד ממשלתי.
ליילנד קוב CU

דגמי "ליילנד קוב"  משנות ה-30 עד שנות ה-70 (אין קשר לדגם "ליילנד קוב CU")

בשנת 1936 יוצר דגם "CUB 404". 
בין השנים 1952–1970 יוצר דגם ה"Leyland Tiger Cub".
בין השנים 1964–1968 יוצר דגם ה-ליילנד פנתר קוב (באנגלית:"Leyland Panther Cub").
ויל סולומון

היסטוריה מקצועית

לאחר ההצלחה היחסית לה זכה באוניברסיטת קלמסון, החליט סולומון לנסות את מזלו בליגה הטובה בעולם ונרשם לדראפט ה-NBA בשנת 2000. סולומון נבחר בדראפט במספר 33 בסיבוב השני, על ידי קבוצת ונקובר גריזליס שעברה לאחר מכן לעיר ממפיס וכך הפכה לממפיס גריזליס. סולומון שיחק בקבוצה בעונת 2001, ובמשך 62 משחקים השיג ממוצעים של 5.2 נקודות למשחק וסכום של 321 נקודות כללי לעונה.
בעונה שלאחר מכן העדיף סולומון לשחק כשחקן משמעותי בקבוצה אירופאית מאשר שחקן ספסל משני בליגת ה-NBA ועבר לשחק בקבוצת אריס סלוניקי, איתה זכה בגביע ה"צ'אמפיונס-קאפ".
בעונת 2003\2004 עבר לשחק בישראל, בהפועל ירושלים. הגעתו לירושלים הייתה מפתיעה למדי, לאור העובדה שסולומון היה לשחקן מבוקש בקיץ 2003. הוא נחת בהפועל לאחר שנחתך במהלך תקופת טרום העונה מקבוצה ספרדית, לאור חוקי הזרים הנוקשים בליגה הספרדית. הוא הוביל את הפועל ירושלים, תוך הפגנת יכולת מרשימה, להישג היסטורי וחסרת תקדים בדמות זכייה בגביע יול"ב.
עונה לאחר מכן עבר סולומון לקבוצה הטורקית אפס פילזן, איתה זכה באליפות המדינה.
בשנת 2005 הצטרף סולומון לאלופת אירופה, מכבי תל אביב. הוא החליף בתפקיד את רכזה הקודם של הקבוצה, הליטאי שארונאס יאסיקביצ'יוס. ההשוואה הבלתי נמנעת לקודמו, למרות הבדלי הסגנון הבולטים בין שניהם, לא היטיבה עם סולומון. במשחקים רבים הפגין סולומון חוסר יציבות וקבלת החלטות בעייתית, ולמרות מספר רב של משחקים בהם הפגין רמה גבוהה, לא שיחזר את רמת המשחק אותה הציג בעונות הקודמות.
בקיץ 2006 הודיע סולומון כי לא ימשיך בקבוצה ולאחר מכן חתם בפנרבחצ'ה אולקר הטורקית. לאחר שעזב סולומון לליגה הטורקית, זכה עם פנרבחצ'ה-אולקר באליפות טורקיה לאחר שניצחו את אפס פילזן 0-4 בגמר הפלייאוף. גם בעונת 2007/2008 הוא זכה עם פנרבח'צה אולקר באליפות. בקיץ 2008 עזב את הקבוצה הטורקית וחזר ל-NBA לאחר שחתם על חוזה בשורות טורונטו ראפטורס.
ב-19 בפברואר 2009 הועבר סולומון בטרייד מטורונטו אל הסקרמנטו קינגס. זמן קצר לאחר מכן הוא שוחרר מסקרמנטו, ובמרץ אותה שנה חזר לפנרבחצ'ה אולקר. בנובמבר הוא שוחרר מפנרבחצ'ה, לאחר תקרית משמעתית שהייתה לו בקבוצה.
ב-8 באוגוסט 2010 חתם סולומון בהפועל ירושלים. מפתיחת העונה זכה להצלחה וסיים כמלך הסלים של הסיבוב המוקדם של היורוקאפ עם ממוצע של 20.8 נק' למשחק. בהמשך כשלה הקבוצה במשימתה להעפיל לשלב הבא ביורוקאפ ונקלעה לקשיים ולבעיית פציעות; במקביל חלה ירידה בהצלחתו של סולומון. נוצרו בינו לבין אנשים בקבוצה מספר תקריות משמעת, והגדולה בהן היא ציוץ ברשת החברתית המקוונת טוויטר כנגד מאמנו עודד קטש.
את עונת 2012 החל סולומון בטלקום אנקרה הטורקית, אך בהמשכה עבר לקבוצת צ'רקסי מתחתית ליגת העל האוקראינית בכדורסל, שם הציג יכולת מרשימה והוביל את טבלת מלך הסלים ].
אלימלך-שמעון רימלט

קורות חיים

אלימלך-שמעון רימלט נולד בבוכניה שבגליציה. למד בחדר ובישיבה, וכן בבית-ספר תיכון עברי בקרקוב. היה ממייסדי אגודת הנוער העברי "עקיבא" בפולין. הוסמך  לרב בבית המדרש לרבנים בווינה ברוח האורתודוקסיה המודרנית. קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה באוניברסיטת וינה, על מחקרו בבלשנות שמית. היה רב קהילה באינסברוק העיר ובמחוז טירול. היה פעיל בתנועה הציונית באוסטריה ושימש יו"ר ארגון הסטודנטים הציונים בווינה. בספטמבר 1938, לאחר האנשלוס, עבר לווינה וניהל שם את משרד ההגירה של הקהילה היהודית. במסגרת זו היה במשא ומתן עם אדולף אייכמן לקידום הגירתם של יהודי אוסטריה. 
באביב 1939 עלה לארץ ישראל והיה למנהל בית הספר התיכון "אהל שם" ברמת גן, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים. לאחר מכן עבר לכהן כמנהל מחלקת החינוך בעיריית רמת גן במשך כעשר שנים, עד 1952, בשנה האחרונה כבר במקביל לכהונתו כחבר כנסת מטעם הציונים הכלליים. בין השנים 1955 ל-1959) כיהן כסגן ראש העיר.
רימלט  היה חבר המערכת הקבועה  של אנציקלופדיה תרבות ביחד עם אשר ברש, י. פרישמן, ונחום גבריאלי, אשר יצאה בהוצאת מסדה. 
במקביל לתפקידיו בעיריית רמת גן, בין השנים 1951–1977 כיהן רימלט כחבר הכנסת, עד 1961 מטעם סיעת הציונים הכלליים ולאחר מכן מטעם המפלגה הליברלית, גח"ל והליכוד). היה יו"ר ועדת החינוך של הכנסת במשך שנים רבות. ב-1969 התמנה לשר הדואר בממשלת האחדות של גולדה מאיר (ממשלת ישראל ה-15). בתפקיד זה כיהן במשך 8 חודשים בלבד, עד לפרישת סיעתו מהממשלה.
התמודד על הנשיאות, אך החליט להסיר את מועמדותו. הצטרף להנהלת בית ספר תיכון "אורה-מודיעים" (שנקרא גם בקיצור "מודיעים") שברמת גן עד לפטירתו ב-5 בנובמבר 1987. 
על שמו רחובות ברמת גן וברעננה, וכן בית ספר יסודי בנתניה.
נכדתו היא נויה רימלט.
כריסטוף פלדר

קורות חיים ופעילותו

פלדר נולד כבן לזוג אופים - קונדיטורים מהיישוב שירמק בחבל אלזס, מהם למד מגיל צעיר הרבה מסודות אומנותם. בגיל 15 התחיל חניכות אצל הפאטיסייה ליצלר-פוגל בשטרסבורג ומאוחר יותר הוכיח את כישוריו בעת עבודתו בחברת "פושון" ואצל גי סבואה.
בגיל של 23 בלבד התקבל כשף ומנהל הפאטיסרי במלון קריון. פלדר היה הצעיר מבין אלו שמילאו אי פעם תפקיד זה, ועבד בו במשך 15 שנה. בהמשך פתח שלוש קונדיטוריות - פאטיסרי בבתי מלון בשטרסבורג, בהם במלון קלבר השוכן בככר קלבר בשטרסבורג. 
פלדר יצר קשרי עסקים עם יפן לשם הוא מייצא רבים מאוספי המאפים שמייצר - "מאפי אנרי שרפנטייה".
כמו כן הוא עובד כיועץ לחברות מזון. בנוסף עוסק בהוראה, למשל מלמד בבית הספר ל"גראן שוקולא"
"אקול דו גראן שוקולא" וולרונה (Valrhona).
מעבדתו העיקרית נמצאת בשדרות סן ז'רמן.
אסן סויצ'מזוב

תולדות חייו

סויצ'מזוב נולד למשפחת סוחרים מקיוסטנדיל אשר התגוררה בשכונה היהודית שבעיר. הוא דיבר לאדינו והיה מעורה בחיי הקהילה היהודית. בבחרותו, הפך לאיש עסקים אמיד, כיהן כחבר מועצת המנהלים של הבנק המקומי והיה בעל מפעל וחנות גדולה למכירת מעילי עור. יחסי הקרבה שלו עם בני הקהילה היהודית גרמו לא אחת להתקפות נגדו ונגד עסקיו מצד חברי התנועות הפרו פאשיסטיות רטניק ובראניק.

אחריתו

לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון בבולגריה ירד סויצ'מזוב מנכסיו. מצבו הכלכלי היה ירוד והוא סבל מבריאות לקויה. גם לאחר עלייתם לישראל, המשיכו חברי הנהגת הקהילה היהודית בקיוסטנדיל להפגש עם סויצ'מזוב ולתמוך בו כלכלית. ב-1973 לאחר פעילות מאומצת של ברוך לזרוב ממנהיגי קהילת קיוסטנדיל, הכיר ארגון יד ושם בסויצ'מזוב כחסיד אומות העולם. אסן סויצ'מזוב נפטר בקיוסטנדיל ב-1978 והוא בן 79 שנים. רחוב מרכזי בעיר קיוסטנדיל נקרא על שמו.
רענן כספין

ביוגרפיה

רענן כספין נולד ברחובות. בגיל 15 עבר לפנימיית בית הספר החקלאי בפרדס חנה. את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בחיל השריון בסדיר ובמילואים.
רכש את השכלתו בבצלאל (בוגר שנת 1982), ולמד לתואר שני בעיצוב אורבני, במחלקה לתארים מתקדמים בבצלאל (בוגר שנת 2014).
במקביל לסיום לימודיו, הצטרף לעסק המשפחתי אותו הוביל במהלך 18 השנים הבאות, בהן יזם, הקים וניהל חברות בתחומי אספקת מוצרים לחקלאות, מוצרי גינון והשקיה, בישראל ומחוצה לה: בשנת 1979 הקים וניהל את חברת "פקע" – חברה העוסקת בשיווק תשומות לחקלאות ולגינון, באמצעות מכירה קמעונאית מתמחה ומכירה לשוק פרטי, מקצועי ומוסדי. בשנת 2001 נמכרה החברה לחברת "המשביר לחקלאי". בשנת 1999 הקים וניהל את חברת "WaterWorks גיוס משקיעים". פעילותו התמקדה בהקמת החברה ופיתוח פעילות שיווקית בתחום מוצרי השקיית וגינון באנגליה ובארצות נוספות באירופה, הקמת צוות בריטי וניהולו במשך שלוש שנים.
בשנת 2000 הקים את סטודיו שיגן - סטודיו לאומנות ועיצוב אורבני. בתחילתו דרכו, עסק הסטודיו בעבודות עיצוב שיווקי: עיצוב, תכנון והקמת תערוכות מסחריות, מערכות תצוגה, מערכות תדמית ונקודות מכירה. 
בשנת 2004 החל כספין למקד את פעילות הסטודיו בתחום האומנות והעיצוב הציבורי. עיקר עיסוקו של סטודיו שיגן הוא בעבודות אומנות מקוריות במרחב הציבורי: בתי כנסת, אתרי הנצחה, פיסול חוצות, מוסדות ציבור ושטחים ציבוריים פתוחים. 
כספין מתגורר במזכרת בתיה.
רד הולצמן

רקע ושנים ראשונות

הולצמן נולד בברוקלין, ניו יורק בשנת 1920, להורים יהודים מהגרים – אמו הייתה רומניה ואביו רוסי. הוא שיחק כדורסל בתקופת התיכון באמצע שנות ה-30. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת בולטימור ומשם לסיטי קולג' של ניו יורק, שם שיחק כדורסל במשך שנתיים עד לסיום לימודיו ב-1942. הולצמן הצטרף לצי האמריקני באותה שנה, ושיחק בקבוצת הכדורסל של הבסיס בנורפוק.

קריירה מקצועית

הולצמן שוחרר משירותו בשנת 1945 והצטרף לרוצ'סטר רויאלס מליגת ה-NBL (גלגולה הנוכחי של הקבוצה הוא סקרמנטו קינגס). הוא הוביל אותה לאליפות בעונתו הראשונה בה, ונבחר לרוקי באותה שנה. בעונת 1945-46 ו-1947-48 השתתף בקבוצת הכוכבים של הליגה. הולצמן המשיך עם קבוצתו במהלך מעברם לליגת ה-NBA, וב-1951 היה שותף לאליפות בה זכתה הקבוצה. בשנת 1953 הולצמן עבר לאטלנטה הוקס, ושנה אחר כך פרש ממשחק ושימש כמאמן הראשי של הקבוצה. במהלך עונת 1956-57, הולצמן הובילם למאזן של 19 הפסדים מתוך 33 משחקיהם הראשונים (אז הקבוצה שיחקה בסנט לואיס), ופוטר.
בשנת 1957 הצטרף לניו יורק ניקס בתור סקאוט, וב-1967 מונה למאמנם ראשי והמשיך בתפקיד על לפרישתו ב-1982 (בשנת 1977 הוחלף על ידי ויליס ריד, אך חזר שנה לאחר מכן).

תארים וסוף הדרך

במהלך 15 העונות בהם היה מאמן הניקס הקבוצה זכתה בשני תוארי אליפות בשנים 1970 ו-1973. בשנת 1969, הולצמן אימן את הניקס והגיע איתם לשיא-עונתי בליגה - 18 משחקים רצופים לא הפסד, ובכך שבר את השיא הקודם של 17 ניצחונות רצופים משנת 1946. הוא היה אחד מהבודדים שזכו בתואר אליפות NBA בתור שחקן ומאמן כאחד, ומאזנו הכולל כמאמן היה 696 ניצחונות ו-604 הפסדים. קבוצת ניו יורק ניקס לא משתמשת מאז במספר 613 כאות כבוד עבורו - זהו מספר הניצחונות שהשיג בתור המאמן הראשי שלהם. ב-1970 הוכתר כמאמן השנה ב-NBA על מאמציו הרבים שהובילו לאליפות הניקס, וב-1985 זכה להיכנס להיכל התהילה של הכדורסל. בשנת 1996, הולצמן נבחר לאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
הולצמן גר עם אשתו בלונג איילנד. בשנת 1998 חלה בלוקמיה, ובאותה שנה נפטר במרכז הרפואי היהודי בלונג איילנד, ניו יורק.
אנתוני בנט

קריירה

בנט רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק בשנתו היחידה בקולג', נבחר ראשון בדראפט 2013 על ידי קליבלנד קאבלירס, והיה לקנדי הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט.
ב-23 באוגוסט 2014 עבר למינסוטה טימברוולבס כחלק מטרייד משולש ששלח גם את אנדרו ויגינס ות'דאוס יאנג למינסוטה, את קווין לאב לקליבלנד קאבלירס ואת לוק רישר מבאה א מוטה, אלכסיי שבד ובחירת דראפט לפילדלפיה 76'. ב-22 בספטמבר 2015 שחררה מינסוטה טימברוולבס את בנט, שבכך הפך לשחקן חופשי.
ב-28 בספטמבר 2015 חתם בנט על חוזה לעונה אחת בטורונטו ראפטורס. אחרי ששיחק כמה משחקים בקבוצת הפיתוח של הראפטורס, ראפטורס 905, והפך לשחקן הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט לשחק בליגת הפיתוח, נופה בנט מסגל טורונטו. הנימוקים כללו ייאוש מצד הצוות המקצועי בנוגע להיעדר רצונו של בנט לשחק כדורסל.
לאחר מכן חתם בנט כשחקן חופשי בברוקלין נטס, שם שוב שיחק לעיתים בקבוצת הפיתוח ושוב שוחרר מהקבוצה, לפני סיום העונה. ב-13 בינואר 2017, ארבעה ימים אחרי ששוחרר מברוקלין, חתם בנט בפנרבחצ'ה עד תום העונה, וזכה איתה בסיום העונה האירופית בגביע היורוליג.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בנט בקבוצת נורת'רן אריזונה סאנס מליגת הפיתוח, וממנה עבר בטרייד למיין רד קלאוס ואז לאגווה קליינטה קליפרס.

סטטיסטיקת קריירה ב-NBA

נכון לינואר ‏2017‏

נבחרת קנדה

בשנת 2009 לקח בנט חלק באליפות אמריקה לנבחרות עד גיל 16 ובשנת 2010 באליפות העולם לנבחרות עד גיל 17. הוא סייע לנבחרת הקנדית לזכות במדליית הארד בשתי האליפויות.
סקארפ

גאוגרפיה

מוצאו כ-25 ק"מ ממערב לעיר אראס והוא זורם לאורך 102 ק"מ. הוא נופל אל העיר מגובה של 55 מטר ומכאן ואילך עובר בתעלה שיש בה 19 סכרים במפלס של כ-40 מטר. התעלה עוברת דרך הערים דואה וסן-אמאן ונשפכת אל הנהר סכלדה ליד העיירה מונטאן דו נור שעל גבול בלגיה. התעלה משמשת לשיוט ספינות נהר ולניקוז מי עמק הסקארפ. לנהר יש מספר יובלים ובהם קרינשון המתאחד אתו באראס.

היסטוריה

הרומאים התיישבו בעמק הסקארפ (כיום בסביבות העיר סן-אמאן). בימי הביניים השתייך לאזור השפעתו של בישוף מאסטריכט ונודע בשל מנזר ובית תפילה קטן שהוקמו על ידי המלך דאגובר הראשון ב-639. לפני המהפכה הצרפתית נודע בשל מימיו שיוחסו להם סגולות רפואיות. עמק הנהר סקארפ היה שדה קרב במלחמת העולם הראשונה. כיום הוא משמש לנופש כפרי, לצייד ולדייג.
יחסי בנגלדש–תימן

היסטוריה

דרום תימן הכירה בבנגלדש ב-15 ביוני 1971. היא הייתה המדינה הראשונה שהכירה בקיומה של בנגלדש לאחר קבלת עצמאותה ב-25 במרץ 1971, ותמיכתה החזקה בבנגלדש הובילה לפיצול הדרגתי ביחסים שבין דרום תימן לסין. דרום תימן תמכה גם במעמד החברות של בנגלדש בארגון הבריאות העולמי. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-1973 כשצפון תימן הכירה בבנגלדש. לטענת שיח' מוג'יבור ראהמאן  כינון היחסים הדיפלומטיים בין בנגלדש לרפובליקה הערבית התימנית (וכמו כן מדינות ערביות אחרות) נבע כתוצאה מתמיכתה של בנגלדש בצד הערבי במלחמת יום כיפור.

ביקורים

ביולי 1987 ביקר נשיא בנגלדש חוסיין מוחמד ארשד בצפון תימן בשאיפה להעצים סחר ושיתופי פעולה אחרים. במהלך ביקורו נחתמו 2 הסכמי סחר ושיתוף פעולה בין שתי המדינות. היה זה הביקור הנשיאותי הראשון של בנגלדש לצפון תימן.

מסחר ושיתופי פעולה

במהלך שנות ה-90 התעצמו היחסים הכלכליים בין שתי המדינות, עם גל של עלייה בסחר והעסקת עובדים זרים.
פפיטה האזרחי

ביוגרפיה

נולדה בצ'רנוביץ, בוקוביניה, רומניה במאי 1921 לשרה ומתתיהו פרלצויג. עלתה כנערה לארץ ישראל עם משפחתה בשנת 1934. השלימה לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה תואר מוסמך בשנת 1945. במהלך לימודיה נישאה לסופר יהודה האזרחי. לאחר מכן למדה באוניברסיטה של לונדון.
הייתה מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג' ומשנת 1954 הייתה מורה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, האשה היחידה שכיהנה בשנת 1960 כמרצה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בסוף שנת 1954 מסרה בקול ישראל סדרת הרצאות תחת הכותרת: "על היפה".
חידושיה העיקריים של פפיטה האזרחי בפילוסופיה היו בתחום תורת האסתטיקה ובתחום תורת המוסר. ספריה נדפסו בעברית ובאנגלית, והקנו לה שם של חוקרת ומרצה מיוחדת במינה במוסדות אקדמיים בחו"ל. במקביל לעיסוקה המדעי, עסקה באמנות ובייחוד בפיסול פיגורטיבי. 
נפטרה בירושלים בשנת 1963, בגיל 42 ונקברה בהר המנוחות. על אישיותה של פפיטה האזרחי ועל עבודתה נכתבו מספר מאמרים לאחר מותה. בחייה היא הוציאה שני ספרים באנגלית. לאחר מותה, בעלה ותלמידיה הוציאו על סמך סיכומי הרצאות שלה מספר ספרים.
לוקאס סאשה

קריירה

סאשה גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס. לאחר שבקבוצת הנוער זכה בגביע 'סאו פאולו' לשחקנים עד גיל 21, את הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצת גרמיו בראורי, במדיה רשם 16 הופעות בסך הכל. בינואר 2011 נבחן בווסטהאם יונייטד, אך לא הצליח להשיג רישיון עבודה, ובספטמבר עבר לשחק בקבוצת קטנזארו 1929 מליגה נמוכה באיטליה, על מנת לקבל דרכון מקומי שהעניק לו אזרחות איטלקית. בשנת 2012 חזר לשחק בברזיל, בקבוצת סאו ז'וזה, שם רשם 10 הופעות בליגה המקומית של סאו פאולו.
לקראת עונת 2012/2013 עבר סאשה לקבוצת צסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית, במדיה כבש שער ליגה אחד ב-29 הופעות, וכן כבש את שער הניצחון מול לודוגורץ ראזגרד במסגרת הגביע הבולגרי. בתום העונה נקלעה הקבוצה למשבר כלכלי, וסאשה הפך לשחקן חופשי.
לקראת עונת 2013/2014 הגיע סאשה לישראל, וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. כבר במשחק הבכורה שלו כבש את השער הראשון לזכות הקבוצה בעונה זו, חמש דקות לאחר שריקת הפתיחה במשחק מול ברואה בבולגריה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, בדרך לניצחון 1-4. ב-24 בפברואר 2014 כבש סאשה את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 3-1 למכבי חיפה. לאחר מכן כבש מול מכבי חיפה גם בניצחון 4–0 וגם בתיקו 1–1, אז כבש את שער השוויון בדקה ה-90, ובסך הכל סיים את העונה בליגה עם ארבעה שערים ושני בישולים. בעונת 2014/2015 כבש שלושה שערי ליגה, ולאחר סיום חוזהו השתחרר מהמועדון לאחר שנתיים בהן שיחק בהפועל תל אביב.
ב-5 ביוני 2015 חזר סאשה לבולגריה וחתם בקבוצת לודוגורץ ראזגרד, עמה זכה בארבע אליפויות רצופות. בעונת 2016/2017 גם העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, והגיע עמה לגמר הגביע הבולגרי, ובעונת 2017/2018 העפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית, בו הודחה על ידי מילאן. ב-5 ביולי 2018 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ הבולגרי.
ב-10 ביולי 2019 חתם סאשה לשנתיים בקבוצת אריס סלוניקי מליגת העל היוונית.
הגירות מוסלמים מצפון אפריקה לארץ ישראל

התקופה הערבית הקדומה

עוד בראשית ימי הביניים ביקרו בארץ ישראל עולי רגל מוסלמים מהמגרב.
ההיסטוריון והגאוגרף מוג'יר א־דין ציין כי שכונת המוגרבים נוסדה בשנת 1193 על ידי בנו של צלאח א־דין, אל־אפדל איבן צלאח א־דין, כהקדש (ווקף) עבור יוצאי המגרב. הוא ייסד שם מדרסה שנקראה "אל־אפדליה" על שמו, ועם השנים היא הפכה למסגד שייח' עיד, על שמו של אחד ממנהיגי העדה המוגרבית בן המאה ה־17. שייח' עיד נקבר בתוך המסגד, וזה הפך למוקד עלייה לרגל, בעיקר סופים. בחפירות שנערכו במקום בראשית המאה ה־21 זוהו שרידיו של השייח'. במאה ה־12 הרחיבו תורמים מוגרבים את הרובע. ב־1303 הוקמה בשבילם אכסניה מיוחדת שנקראה על שם אבו מידיאן הקדוש. באותה שנה הוקמה בו גם הזאווייה המסמודית על ידי תורם מסמודי. ב־1320 הוקמה במקום זאווייה נוספת על ידי נכדו של המלומד הסופי שעיב אבו מדין. בשכונה התגוררו צאצאי המורים שגורשו מספרד ב־1491, וזכו בזכויות מיוחדות תמורת השמירה על הר הבית ומסגדיו.

המנדט הבריטי

בין השנים 1922 עד 1931, בתקופת המנדט הבריטי, חלו הגירות המוניות של ערבים ומוסלמים משלל מדינות, קרובות ורחוקות כאחד, אל ארץ ישראל בעיקר לצורכי פרנסה תחת הבריטים (כמו ייבוש ביצות ב-1924 ו-1925 בשרון שהביא לגידול דמוגרפי מרשים בשל הגירת פועלים ממצרים בהזמנת פיק"א, וחורנים מסוריה שהגיעו החל מסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ובעיקר בשנות השלושים שלה, גם הם לעבודות כפיים בשירות הצבא הבריטי ולפרדסנות ולתעשיות שקמו באזור נתניה המתהווה).
יום סיווארד

יום סיווארד (באנגלית: Seward's Day) הוא יום חג לאומי במדינת אלסקה שבארצות הברית.
חג זה נחוג מדי שנה, ביום שני האחרון של חודש מרץ, ומציין את יום החתימה על חוזה רכישת אלסקה - החוזה בין ארצות הברית ורוסיה, שנחתם ב-30 במרץ 1867 במסגרתו רכשה ארצות הברית את שטחי אלסקה.
חג זה נקרא על שם מזכיר המדינה של ארצות הברית באותה עת ויליאם הנרי סיווארד אשר נשא ונתן על הרכישה.
חג זה נחוג לצד יום אלסקה (המציין את יום המעבר לשליטת ארצות הברית, ונחוג מדי שנה ב-18 באוקטובר).