google/wiki40b huggingface dataset:
סטו דאגלס

קריירת משחק

דאגלס שיחק כדורסל בבית ספר תיכון בכרמל, פרבר של אינדיאנפוליס, במדינת אינדיאנה בארצות הברית. בשנים 2008–2012 שיחק דאגלס בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן. בשנתו האחרונה במישיגן שימש כקפטן-שותף של הקבוצה. בעונת 2012/13 שיחק דאגלס בקבוצת נבארה בליגה השנייה בספרד. בקיץ 2013 השתתף דאגלס במכביה התשע-עשרה במדי נבחרת ארצות הברית (שהודרכה על ידי בראד גרינברג ומייק קרטר) שזכתה במדליית הזהב.
ב-2013 הצטרף דאגלס להפועל גלבוע גליל במדיה רשם ממוצעים של כ-16 דקות וכ-5 נקודות למשחק והגיע עם הקבוצה לגמר הליגה הבלקנית (שם הפסידה ללבסקי סופיה). בעונת 2014/15 שיחק דאגלס בהפועל עפולה בליגה הלאומית שם קלע כ-14 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2015/16 חזר דאגלס לליגת העל ושיחק במכבי קריית גת שם שיחק כ-25 דקות וקלע כ-7 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2016/17 שיחק דאגלס בעירוני נהריה שם שיחק כ-20 דקות וקלע כ-7 נקודות בממוצע למשחק והגיע עם הקבוצה לרבע גמר היורופקאפ (לאחר שנשרה מליגת האלופות של פיב"א). בעונת 2017/18 ממוצעיו ירדו מעט לכ-17 דקות ו5 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2018 הצטרף דאגלס להפועל תל אביב שם שיחק 12 דקות וקלע 4 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 2019/20 הצטרף דאגלס למכבי אשדוד.

חייו האישיים

אשתו של דאגלס, קורטני, היא כדורסלנית שמשחקת בקבוצת אליצור חולון בליגת העל לנשים. השניים הכירו כאשר שיחקו כדורסל באוניברסיטת מישיגן.
מרניאו

היסטוריה

למרות שסאו לואיס הוקמה על ידי הצרפתים ב-1612, יש אומרים שהיא דווקא דומה מאוד לעיר פורטוגזית, הצרפתים איבדו את העיר לפורטוגזים ב-1614.
ב-1621, המדינות סיארה, מרניאו ופארה אוחדו למדינה אחת שנקראה אסטדו דו מרניאו. שנשארה עצמאית עד 1774, כאשר הפכה למנוהלת בידי הקולוניה הברזילאית.
מרניאו לא הצטרפה להצהרת העצמאות הברזילאית של 1822, אבל בשנים המאוחרות יותר, הפורטוגזים סולקו בידי לורד קוקרן והיא הפכה לחלק מהאימפריה הברזילאית.
מרכז העיר העתיק הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1997.

דגל

הדגל של מרניאו עוצב על ידי המשורר ז'ואקים דה סוסו אנדראדה, ואומץ ב-21 בדצמבר 1889.
הרצועות הצבעוניות מסמלות את הקבוצות האתניות השונות המרכיבות את האוכלוסייה במרניאו. הפינה השמאלית העליונה מסמלת את מרניאו עצמה, ואמורה להוות את בטא עקרב, כפי שקבוצת הכוכבים עקרב מתוארת בדגל ברזיל. הדגל הוא ביחס של 2:3.
רובן מיניו

קריירת מועדונים

בילדותו שיחק מיניו במחלקת הנוער של קורנליה. בגיל 11 עבר לזו של ברצלונה, ולמשך שנתיים הושאל חזרה לקורנליה. בעונת 2008/2009 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה ב', שעלתה לפני כן לליגה השלישית ומאמנה היה לואיס אנריקה. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק ב-29 משחקים ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-5 בביתה. בעונה הבאה חלק את עמדת השוער הבכיר בקבוצה עם אוייר אולסאבל. בדצמבר 2009 זומן לסגל הקבוצה הבוגרת, למשחקיה באליפות העולם לקבוצות, אך הוא לא שותף בטורניר, בו זכתה ברצלונה לאחר ניצחון בגמר על אסטודיאנטס. במהלך עונה זו ערך 17 הופעות בליגה השלישית בברצלונה ב' והוא סייע לה להעפיל לליגה השנייה בסוף העונה.
בקיץ 2010 הופיע במדי הקבוצה הבוגרת, אותה אימן ז'וזפ גוארדיולה, במספר משחקי ידידות. במשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי מול סביליה, שנערך ב-14 באוגוסט, נעדרו מספר שחקנים של ברצלונה, ובהם השוער ויקטור ואלדס, בשל השתתפותם במשחקי נבחרות זמן קצר לפני המשחק. בנוסף, השוער השני, חוסה מנואל פינטו, היה פצוע. בשל כך פתח מיניו במשחק, בו הפסידה ברצלונה 3:1. בגומלין, בו מיניו לא לקח חלק, ניצחה ברצלונה 4:0 וזכתה בתואר. מיניו המשיך לשחק בברצלונה ב', הפעם חולק את עמדת השוער הן עם אולסאבל והן עם ג'ורדי מאסיפ, והוא הופיע ב-15 משחקים בליגה השנייה במהלך עונת 2010/2011. בעונה הבאה, עם אוסביו סקריסטן כמאמן ברצלונה ב', המשיכה המגמה, והוא שותף ב-10 משחקים בלבד. בתקופה זו זומן מיניו למספר משחקים של הקבוצה הבוגרת, אך נותר על הספסל במהלכם.
ביולי 2012 עזב מיניו את ברצלונה והצטרף לריאל מיורקה, כשוער שני לדודו אוואט. ב-13 בינואר 2013 ערך מיניו את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, הופעתו הראשונה בליגה הראשונה, כשהחליף את אוואט בהפסד 3-2 לאספניול. אולם, הייתה זו הופעתו היחידה במהלך העונה, שבסיומה ירדה מיורקה לליגה השנייה. בעונה הבאה, עונת 2013/2014, תפס את מקומו של אוואט, והוא שותף ב-35 משחקי ליגה במהלך העונה. מיורקה סיימה במקום ה-17, במרחק שתי נקודות מהמקום ה-20 המוביל לירידה לליגה השלישית. בקיץ 2014 אוואט פרש ממשחק, אך במקומו הובא חסוס קרברו, שתפס את מקומו של מיניו כשוער הבכיר בקבוצה, ובשל כך מיעט מיניו לשחק במהלך עונת 2014/2015.
ב-2 ביולי 2015 הצטרף מיניו לריאל אוביידו, שעלתה מהליגה השלישית בעונה שלפני כן. באוביידו היה שוער מחליף לאסטבן אנדרס, עד שזה נפצע ב-12 במרץ 2016, ומיניו תפס את מקומו בהרכב עד סוף העונה. בסוף העונה עבר לא.א.ק. לרנקה הקפריסאית, במדיה שיחק במשך עונה אחת שבמהלכה עמד בשערה במשחקיה בליגה האירופית. בדצמבר 2017 הצטרף לאלבסטה שמהליגה השנייה, אך הוא לא שותף באף משחק, ובקיץ 2018 עזב את הקבוצה. בינואר 2019 הצטרף לפוליטכניקה יאשי הרומנית.

קריירת נבחרות

ב-6 בפברואר 2009 זומן מיניו לראשונה לנבחרת ספרד עד גיל 21. ב-27 במרץ ערך את הופעת הבכורה במדיה, במשחק ידידות מול רוסיה. ב-5 ביוני 2011 ערך את הופעתו השנייה במדיה, במשחק ידידות נוסף. הוא זומן לסגל הנבחרת לאליפות אירופה לנוער 2011. אף על פי שלא השתתף באף משחק במהלך הטורניר, שכן שוער הנבחרת היה דויד דה חאה, נרשמת לזכותו זכייתה של הנבחרת באליפות.
צ'ין יפני

טיפול ובריאות

הטיפול בצ'ין היפני דורש סירוק תכוף במסרק מיוחד אשר משמר את מראה הפרווה ורכותה. בארבעת החודשים הראשונים לחייהם קשה לאלפם, אולם לאחר מכן הם לומדים במהירות את הנדרש מהם.

מראה חיצוני

כלבי צ'ין יפני ניתן למצוא בגוונים של לבן, שחור ואף לבן עם גוון אדמדם. כלבים מגזע קטן אשר שוקלים בין 3-5 קילו בלבד וגובהם עד כ-25 ס"מ.

היסטוריה

מוצאו של גזע צ'ין יפני הוא ביפן כמובן ומכאן שמו. מדובר בגזע אשר התגלה בשלהי המאה ה-8 לספירה שדאז היו מספרים כי היה הצ'ין היפני ככלב שעשועים של חצרות המלוכה היפנית.

אופי

כלב צ'ין יפני הוא כלב אינטליגנטי מאוד אשר אוהב אתגרים וסקרן במיוחד. מדובר בכלב משפחתי ונאמן מאוד לבעליו.
בני דוידזון

בני דוידזון הוא רופא ישראלי מומחה בכירורגיה כללית, כירורגיה אונקולוגית, טראומה, רפואה תעופתית ורפואת צלילה. מכהן כמנהל מרכז רפואי אסף הרופא.

ביוגרפיה

דוידזון סיים לימודי רפואה ב-1975 באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית והוא בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת תל אביב.
שירת כרופא בחיל האוויר במשך 24 שנים, בין השאר כיחידת החילוץ והפינוי בהיטס. השתלם ברפואת תעופה וחלל וב-ATLS, בוגר הקורס לרפואה תעופתית של צי ארצות הברית. שימש רופא בכיר במחלקה לכירורגיה כללית ג' במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. משמש יועץ רפואי ורופא תעופתי, בין השאר לחברת אל על. 
משנת 2002 מכהן כמנהל מרכז רפואי אסף הרופא.
ג'ואן ואן ארק

ביוגרפיה

ואן ארק נולדה בניו יורק. בגיל 15, כשלמדה עיתונאות בתיכון, היא ראיינה את השחקנית ג'ולי האריס, שהמליצה לה ללכת ללמוד בבית הספר למשחק של אוניברסיטת ייל.
היא שיחקה בתחילה בתפקידים קטנים בסדרות סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים, בוננזה והוואי חמש-אפס. נודעה בזכות תפקידה כ"ואלין יואינג" בסדרת הדרמה דאלאס. בשנות השמונים שימשה כמנחה אורחת בתחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל. לאחר ירידת הסדרה דאלאס היא שיחקה, בין היתר, בסדרות מגע של מלאכים והנסיך המדליק מבל אייר.

חיים אישיים

לואן ארק בת בשם ונסה אשר גם היא שחקנית.
קאמרטה אקדמיקה זלצבורג

קאמרטה אקדמיקה זלצבורג (בגרמנית: Camerata Salzburg) היא תזמורת קאמרית אוסטרית השוכנת בזלצבורג, אוסטריה. אולם הקונצרטים העיקרי של הקאמרטה הוא מוצרטאום זלצבורג.
ברנרד פאומגרטנר ייסד את ההרכב בשנת 1952 בשם Camerata Academica des Mozarteums Salzburg, וכלל בה את עמיתיו המורים והסטודנטים מן ה"מוצרטאום". הוא כיהן כמנהל האנסמבל וכמנצחהו הראשי בפועל עד מותו בשנת 1971. אנטוניו ג'ניגרו התייצב בראש הקאמרטה בשנת 1974, השנה שבה בוצעה סדרת המנויים הראשונה בזלצבורג. שנדור וג כיהן כמנצח הראשי של הקאמרטה מ-1978 עד מותו ב-1997. רוג'ר נורינגטון התמנה למנצח הראשי של הקאמרטה בשנת 1997 והחזיק במשרה עד 2006. במהלך כהונתו שם נורינגטון דגש רב יותר על נוהלי ביצוע אותנטי. לאונידס קאבאקוס היה אמן אורח ראשי של הקאמרטה מ-2001 עד 2006, ומנהל האמנותי מ-2007 עד פרישתו ביולי 2009, בטענת "חוסר יציבות בהנהלת התזמורת". ביוני 2011, מונה לואי לאנגרה למנצח הראשי השישי של הקאמרטה, מינוי שנכנס לתוקף בספטמבר 2011, בחוזה התחלתי ל-5 עונות. 
קאמרטה זלצבורג הוציאה הקלטות מסחריות לחברות כמו דקה, וורנר קלאסיקס.
אברמק

הפקה

בפברואר 2004 חיפש אורי מייזלמן, מדריך בתנועת הנוער העובד והלומד ובעבר המתופף של "קרח תשע", שירים בנושא השואה, ומצא ספרון ובו שיריו של אברמק. הוא פנה לחברו אוהד קוסקי (גיטריסט "קרח תשע"), וזה הלחין את כל שירי האלבום. יחד אספו השניים את חבריהם, הנגנים רועי הדס, עידן קגן, אייל תלמודי ודייוויד סטברו, וכולם הקליטו את האלבום באולפן העוגן. הם ערכו אותו באולפן של יזהר אשדות.
האלבום הופק בשיתוף יד ושם ומוזיקאים נוספים כאסף אמדורסקי, פיטר רוט ויעקב גלעד, ובעזרת מזכ"ל הנוער העובד והלומד, פסח האוספטר. את הדיסק ייצרה איי.בי.סי.די מיוזיק.
הרווחים מהאלבום, שנמכר בחנויות התקליטים, מוקדשים כולם לסבסוד נסיעה של בני נוער לפולין. עיריית לודז' בחרה בציור של אברמק לשמש כסמל הרשמי של הנצחת יהודי לודז' ושל האירועים לציון המלחמה והגטו. בשנת 2008 יצא קליפ אנימציה של אייל סורק לשיר "חלום". השיר תורגם ל־15 שפות, ביניהן פרסית, יפנית וערבית.
בשנת 2009 יצא מטבע מיוחד של שני זלוטי ועליו ציורו של אברמק. בדצמבר 2009 יצאה מהדורה שלישית של הדיסק.
סטרחוביצה

תולדות היישוב

סטרחוביצה והיישוב הסמוך וייז'בניק (Wierzbnik), שאוחד עמה, החלו כיישובים בבעלות אצולה, ובשנת 1624 הוענקו להם זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השלישי ואזה. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיר, לאחר גילוי מרבצי ברזל בסביבתה.

יהודי סטרחוביצה

יהודים התיישבו בעיר ביתר שאת משנת 1862, עם ביטול האיסור הרשמי על ישיבת יהודים בה, ויהודי המקום נטלו חלק משמעותי בפיתוח התעשייה בעיר. בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות ציונית, שכללה הפעלת תנועות נוער ציוניות והקמת בית ספר עברי מרשת תרבות. כמו כן, פעלה בעיר אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בעיר 2,159 יהודים, מתוך 5,459 תושבים.
ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו שרפו את בית הכנסת שבעיר, וגייסו את יהודיה לעבודות כפייה. בתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לעיר כ-500 פליטים יהודים מלודז' ועוד כמה מאות מפומרניה.
בנובמבר 1939 מונה בעיר יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים סכומי כופר, ולספק מדי יום מאות יהודים לעבודות כפייה. בהמשך, צוו יהודי העיר לענוד סרט זרוע עם מגן דוד.
ב-2 באפריל 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו סגור שהוקם בה, בו התקיימו תנאי צפיפות ורעב. במאי 1941 הגיע מספר יושבי הגטו לכ-3,600 איש, והם הועסקו ברובם במפעלי התעשייה בעיר. בשנת 1942 הגיעו לגטו שבעיר פליטים יהודים נוספים מהסביבה.
ב-27 באוקטובר 1942 שולחו כ-2,000 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה, והיתר הועברו לשני מחנות עבודה שהוקמו באזור העיר. חלק מהיהודים נרצחו בשעת האקציה. שני מחנות העבודה, על כ-3,000 השוהים בהם, חוסלו מיוני 1943 ועד יולי 1944, תוך רצח יושביהם, ועריכת מצוד אחר הנמלטים מהם.
לאחר תום המלחמה, במאי 1945, שבו לעיר מספר יהודים, אך לאחר שחלקם נרצחו בידי פולנים, עזבו את המקום האחרים.
ג'ייסון מיוז

קריירה

את דמותו של ג'יי גילם בשבעה סרטי קולנוע: "מוכרים בלבד" (בתפקידו הקולנועי הראשון), "עכברי הקניון", "לרדוף אחרי איימי", "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "מוכרים בלבד 2" והופעת אורח בסרט "צעקה 3". ביחד עם סמית' הופיע גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד". כמו כן, כיכב בפרק הפיילוט של סדרה בבימויו של קווין סמית', שנקראה "שונאים את האל". הסדרה לא המשיכה מעבר לפרק הפיילוט.
ב-2006 השתתף בסרט "ישבנים למעלה" בתפקיד הראשי, ובסרט "תקוות גדולות" לצד לייסי שאבר. 
ב-2008 השתתף בסרטו של סמית', "זאק ומירי עושים פורנו", אך הפעם לא בתפקיד הקבוע של ג'יי. ב-2009 שיחק בסרט "שני גברים וחלום". 
בשנת 2010 החל מיוז להגיש יחד עם סמית' את הפודקאסט השבועי "Jay & Silent Bob Get Old" ("ג'יי ובוב השקט מזדקנים") ברשת "סמודקאסט", ובשנת 2011 החלו השניים להגיש באתר גם תוכנית יומית בשידור חי תחת השם "Jay & Silent Bob Get Jobs" ("ג'יי ובוב השקט מקבלים עבודות").
בשנת 2012 שיחק בקומדיה "נובס" לצד מויסס אריאס וסברינה קרפנטר.

חיים אישיים

כיום מתגורר מיוז בלוס אנג'לס עם ג'ורדן מונסנטו, אשתו מאז 2009. ב-1 באפריל 2015 לשניים נולדה בת.
היינריך שלימן

ביוגרפיה

שלימן נולד בנויבוקו (Neubukow) במקלנבורג-מערב פומרניה ללאיס תרז סופי וארנסט, כומר פרוטסטנטי עני.
התעניינותו בהיסטוריה טופחה על ידי אביו שהפגיש אותו עם האיליאדה ואודיסיאה והעניק לו ספר היסטוריה כמתנה, כבר בגיל 8 הכריז שלימן על רצונו למצוא את העיר טרויה. אימו נפטרה בהיותו בן 9 והוא נשלח להתגורר אצל דודו. בגיל 11 התקבל כתלמיד השנה הראשונה בגימנסיה של נאוצרליץ (Neustrelitz). בהיותו בן 14 נתפס אביו במעילה בכספי הכנסייה ושלימן נאלץ לעזוב את בית הספר והפך לשוליה של בעל מכולת בפירסטנברג (Fürstenberg). 
אחרי חמש שנים כשוליה, שנים בהן קרא כל ספר שהצליח להניח עליו יד, עבר להמבורג ועלה כנער שליח לאניה בדרכה לוונצואלה. אחרי 12 ימי הפלגה טבעה האניה ושלימן ניצל בנס. הוא עבר בארצות רבות - הולנד, רוסיה, טורקיה, והתעשר עד מאד. בין השאר הרויח הון בזמן מלחמת קרים כשהשתלט על שוק האשלגן, הגופרית והעופרת אותם מכר ברווח רב לממשלה הרוסית. 
שלימן נשבה ביופין של השפות הקלאסיות (יוונית ולטינית) וגילה כישרון ללימוד שפות אולם מצבה הכלכלי של משפחתו לא אפשר לו להגשים את שאיפתו ללימודים אקדמיים. במהלך חייו הצליח שלימן ללמוד 11 שפות על בורין.
בסביבות שנת 1860 פרש מעיסוקיו המסחריים והחל להקדיש את עיתותיו לארכאולוגיה, ובפרט בחיפוש אחר טרויה. בחיפושיו התבסס על האיליאדה של הומרוס וכתבים תקופתיים בנושא. שלימן חפר בטרויה (1873) כדי להוכיח שהומרוס צדק ושבאמת הייתה מלחמה בטרויה. בחפירות שערך הגיע לשכבה 7A שהייתה שכבה הרוסה והיו עליה שרידי שריפה גדולה. זה גרם ליוונים להאמין שמלחמת טרויה אכן התרחשה. שלימן לא אהב את הזיהוי של שכבה זו כטרויה של המלחמה, משום שהמבצר היה קטן מדי - שני אקרים בלבד, והמשיך לחפור. הוא השחית כמה שכבות בדרכו, ובלבל כמה ממצאים מתקופות שונות, עד שהגיע לטרויה 2, עיר גדולה שלדעת קלוד שפר חרבה ברעידת אדמה. בלגן טען שטרויה 2 חרבה בידי אדם, ואותה רצה שלימן לזהות עם טרויה של פריאמוס.
שפר, (חופרה של אוגרית) זיהה בתחילה את טרויה 6 כעירו של פריאמוס, ולבסוף נתקבלה הדעה כי טרויה 7א היא העיר מתקופת האיליאדה. עם זאת, בגלל ההרס של שלימן, כיום קשה לקבוע חד משמעית האם באמת הייתה מלחמה בטרויה או לא. העובדה שהעיר נמצאה לפי תיאורו של הומרוס (וכתיאורם של האנשים שעבדו עם שלימן : "הוא השתמש באיליאדה כמפה"), וכן שאר הערים שציין הומרוס באיליאדה נמצאו ותאמו בדיוק את תיאורו של הומרוס, בנוסף על ממצאים פרטניים ככלי נשק, קסדות וכדומה שנמצאו כפי שתיאר אותם הומרוס, מהוות בסיס חזק מאוד להאמין כי האיליאדה מבוססת על סיפור אמיתי.
לאחר הצלחתו, הוא ביצע בשנת 1876 חפירות ארכאולוגיות בעיר מיקנה שם מצא עיר מפותחת עם קברים וחומה. הוא אף מצא שם מסיכת מוות עשויה זהב ("מסכת אגממנון") וחפצים נוספים מזהב. הוא היה בטוח שהוא גילה את קבר אגממנון אך בפועל הקברים היו עתיקים יותר, מהתקופה 2000 לפנה"ס ועד למאה ה-11 לפנה"ס. החומה שגילה הייתה בערך מהמאה ה-14 לפנה"ס.
לאחר מכן רצה לחפור בכרתים במטרה לחשוף את קנוסוס אך לא השיג רישיון לכך. הוא עבר לחפור בטירינס יחד עם ויליאם דורפפלד (1884).
ב-1890 סבל שלימן מדלקת אוזן חמורה. אחרי שסירב להישאר בבית החולים הוא נפטר בנפולי כשהיה בן 68.
שלימן מבוקר עד היום על ידי הרבה אנשים. חלק מהטיעונים נגדו היו שהוא חשב רק על האוצר ובגלל אנוכיותו הרס ממצאים ארכאולוגים רבים.
סיפור שמתחיל בלוויה של נחש

תקציר העלילה

משפחת חזן גרה במושב שבו כולם מכירים את כולם. האב רובר (משה איבגי) המכונה מסיה רובר, האם מרים (ריטה שוקרון) הבן בנימין (נסים סוסי) ואחותו הקטנה מרגלית (אפרת אביב). לידם גרה האמא של מרים, מאדאם ראשל (לבנה פינקלשטיין). מרגלית מתארת לבת דודתה נתניה על מה שקרה להם בקיץ האחרון.
הסיפור מתחיל כשבנימין הציל ילד מהכשת נחש והרג את הנחש. כל הכפר מקיים הלוויה לנחש והם קוברים אותו כאשר מסייה רובר משבח את בנו האמיץ לעיני כולם.
רובר נעדר מהבית לתקופות ממושכות ומספר למשפחה כי הוא עושה עסקים ברחבי העולם הוא מראה לבנימין פנקס ובו שרטוטים של המצאות שלו שלא הגיעו לשלב מימוש. לאחר לווית הנחש הוא שוב אורז מזוודה ואומר כי הוא נוסע לעסקים בפריז וכי יגיע לבר המצווה שלו.
בנימין מתכונן לבר המצווה, מוזמנים אורחים אך מגיע מכתב מרובר שאומר שאינו יכול להגיע לחגיגה. זה פוגע קשות בבנימין, הוא דורש לבטל את החגיגה, מתפרע בבית הספר, קופץ מבריכת המים כדי להראות שהוא אמיץ ומסולק מבית הספר. מרים אמו רוצה לשלוח אותו לפנימיה בגבעת ברנר אך הוא מסרב.
מרים נפגשת עם אדון סמואל (אבנר חזקיהו) שמספר לה להפתעתה כי פגש את רובר בתל אביב. היא מספרת למאדאם ראשל כי היא תתקשר למתווך אלגרנטי בתל אביב שיודע היכן נמצא רובר.
בינתיים נעלמת הכלבה שלהם טובית. מסתבר שהילדים של השכנה שלהם הכניסו אותה לשק והעבירו אותה לטוני הדייג (גבי שושן) בשוק הכרמל.
בנימין מחליט לנסוע לתל אביב עם אחותו מרגלית והם מצרפים גם את שרה (מאיה דה פריז) ונסים (תומר אבן). הם משוטטים בשוק הכרמל ומוצאים את טוני אך מסתבר שהוא מסר את הכלבה לבנו והיא ברחה. הארנק של בנימין נגנב והם מסתובבים בלילה ומגיעים לקרקס נודד בשם פיקולינה. מנהל הקרקס (סימון רוזנפלד) עורך לכבודם מופע קצר.
למחרת הם מגיעים למשרדו של אלגרנטי והוא מוסר להם את כתבתו של רובר. הם מוצאים אותו במצב מוזנח בחדירת חדר מלוכלכת ולא מסודרת. רובר מופתע ומתבייש במצבו אך מתאושש ומזמין אותם לארוחה במסעדה של מר "חתולה" (ראובן דיין), מבטיח לו שישלם לו בהקדם ועוד סוחט ממנו הלוואה למונית שתיקח אותם למושב.
לבסוף מחזיר רובר את הילדים למושב ונפרד מהם. למחרת נפרד בנימין ממשפחתו וחבריו ועולה על אוטובוס לפנימייה.
פוספוגליצריד

פוספוגליצריד (או גליצרופוספוליפיד) הוא פוספוליפיד בעל שלד עשוי גליצרול. פוספוגליצרידים הם המרכיב הליפידי העיקרי ברוב הממברנות הביולוגיות.
גליצרול הוא כוהל המכיל שלושה אטומי פחמן. בפוספוגליצריד, לכל אחד מהפחמנים 1 ו-2 קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. אורך חומצות השומן לא בהכרח שווה, והן מכילות מספר זוגי של פחמנים, על פי רוב בין 14 ל-24 (מספר הפחמנים מעיד למעשה על אורך חומצת השומן). לעיתים נדירות מספר חומצות השומן שונה משתיים. לפחמן 3 של הגליצרול קשורה קבוצת זרחה, גם היא בקשר אסטרי. קשר אסטרי נוסף קושר בין קבוצת הזרחה לכוהל נוסף. כוהל זה משתנה בין פוספוגליצריד אחד למשנהו: הוא עשוי להיות אינוזיטול, גליצרול, כולין, אתנולאמין, סרין, ובשכיחויות נמוכות הרבה יותר גם כהלים נוספים.
שמם של הפוספוגליצרידים נגזר בדרך כלל משם הכוהל שבאזור ההידרופילי. כך פוספטידילאינוזיטול הוא פוספוגליצריד המכיל אינוזיטול, ופוספוטידיל אתנולאמין מכיל אתנולאמין ככוהל הנוסף.
דעה קדומה

דעה קדומה היא עמדה נלמדת, לרוב שלילית, כלפי מושא מטרה כלשהו, עוד בטרם התקיימה עמו אינטראקציה חברתית, כל זאת על סמך השתייכותו החברתית של הפרט. בעוד שסטריאוטיפ הוא הכללה הנוגעת למאפיינים של קבוצה חברתית, והדבקת מאפיינים אלה על כל חבר באותה קבוצה איתה האדם בא במגע, דעות קדומות נוגעות ליסוד הנפשי שבחוויה זו. מדובר, לרוב, ברגשות שליליים כלפי קבוצה חברתית וכל מי שחבר בה.
ההגדרה הקלאסית של "דעה קדומה" מקורה בעבודתו של גורדון אולפורט, "טבעה של דעה קדומה", משנת 1954. לפי גורדון, יש לדעה קדומה שני מרכיבים, יחס ואמונה, והיא באה לידי ביטוי ברמות הולכות וגדלות של אינטנסיביות; הוצאת דיבה, הימנעות, אפליה, אלימות והרס פיזיים, (ראו סולם אולפורט).
וילהלם ירוזלם

ביוגרפיה

וילהלם ירוזלם נולד בשנת 1854 בכפר דרֶניץ (Drenitz) שבבוהמיה, אוסטריה (כיום דרז'ניצה (Dřenice), בצ'כיה), בנו של סוחר יהודי. למד בישיבה עד גיל 12. עבר לעיר פראג ולמד שם בגימנסיה. בהמשך הוא למד באוניברסיטה הגרמנית בפראג פילוסופיה קלאסית. וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בגיל 24. עד 1885 היה מורה בבית ספר תיכון בניקולסבורג. באותה שנה עבר לווינה ושם הורה לשונות קלאסיות ופילוסופיה בבית ספר תיכון ממלכתי. מ-1891 כיהן כמרצה שלא מן המניין לפילוסופיה ופדגוגיה באוניברסיטת וינה; הוא לא קיבל דרגת פרופסור עד אחרי מלחמת העולם הראשונה, משום שלא היה מוכן לוותר על יהדותו. בנוסף, הורה בבית המדרש לרבנים בעיר (1894–1902). ב-1919 היה בין מייסדי בית הספר "שֶנבְּרוּן" (Schönbrunner Schule) (גר'), בית ספר למורים ומחנכים שלימד בהתאם לעקרונותיו. ב-1923 קיבל דרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת וינה, וזמן קצר אחרי כן נפטר.
בנו ד"ר אדמונד ירוזלם תרם לבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי כתב יד של פרויד וכן חוברות והדפסות מיוחדות מעזבון אביו, בנושאי פילוסופיה, סוציולוגיה ויהדות. בשנת 1972, לאחר מותו, תרמו אלמנתו ובתו לספרייה הלאומית את ארכיונו של אביו.

מחקרו

ירוזלם עסק בעיקר בחינוך, ודרש רפורמות במערכת החינוך של האימפריה האוסטרו-הונגרית. בנוסף לכך, הוא חקר את החינוך של המיעוטים (שהיוו חלק ניכר מן האוכלוסייה באימפריה).
כתב מונוגרפיה על חינוך חרשים-עיוורים. ב-1890 הוציא לאור מחקר פסיכולוגי על החרשת-עיוורת לורה ברידג'מן. ירוזלם נחשב כמי שגילה את כשרונה של הלן קלר, הסופרת החרשת-עיוורת הידועה, שאיתה קיים התכתבות ולא פגש מעולם.
הוא כתב מספר רב של ספרים שעסקו בחינוך, פילוסופיה וסוציולוגיה. חלקם תורגמו לשפות רבות, בהן עברית ויידיש.
התפיסה הפילוסופית של ירוזלם נבעה מהאמפיריציזם ומהאבולוציוניזם של דארוין. השימוש בתורה הביולוגית גנטית וביסוסה הפסיכולוגי של הלוגיקה נחשבו על ידיו כתנאי מוקדם לחידוש החשיבה הפילוסופית.
במרכז החשיבה הסוציולוגית שלו היה היסוד החברתי כמרכז ההכרה.
הוא היה מוכן להכיר במטאפיזיקה כדרך של חשיבה מדעית ופילוסופית, בתנאי שלא תיוחס לה ראיה מדעית.
התפיסה המטפאיזית של ירוזלם התבטאה ברעיון שאהבת האדם ואלוהים היא הדרישה העיקרית של תורת המידות היהודית.

משפחתו

וילהלם ירוזלם נישא לקטרינה פּוֹלַק (Katharina Pollak) והיה אב לחמישה.
בנו ד"ר אדמונד ירוזלם (אדמונד מאיר ירושלם; 1879–1962), בעל השכלה בהיסטוריה, גאוגרפיה וספרות גרמנית, לימד משנת 1910 בית ספר תיכון למסחר בווינה (Neue Wiener Handelsakademie)  והיה פעיל ציוני ומראשי "בני ברית". ב-1939 עלה לארץ ישראל עם אשתו. היה עורך מדור ההיסטוריה הכללית של האנציקלופדיה העברית.
בתו (נכדתו של וילהלם), לילי קליין ירושלם, עלתה לארץ ב-1935 והייתה מזכירתו של יהודה לייב מאגנס.
בנו ד"ר ארווין ירוזלם (1881–1943) היה משפטן. נספה באושוויץ.
בתו אירנֶה ירוזלם (1882–1942), מורה לגרמנית וצרפתית בגימנסיה בווינה, נספתה בגטו לודז'. בשנת 2006 נקרא על שמה רחוב בווינה.
בנותיו לילי (1885–1903) ופלורה (1889 –1907) נפטרו בילדותן.
Blackout

רקע האלבום

האלבום יועד לצאת למכירה בתאריך 13 בנובמבר 2007 אך הוצאתו הוקדמה ל־30 באוקטובר 2007 עקב פרסום בלתי חוקי של מרבית שיריו באינטרנט. עקב הפרסומים, מרבית שירי האלבום הוקלטו מחדש עם עיבודים שונים. לאחר שמועות רבות בנוגע לשמו של האלבום, ב-5 באוקטובר יצאה הודעה רשמית מטעם חברת התקליטים של ספירס, ג'ייב רקורדס, כי שמו של האלבום יהיה "בלקאאוט" שמשמעתו כדבריהם "להוציא את התחושה השלילית ולאהוב את החיים" בדגש על מוזיקה עם ניואנסים שחורים וביטים חדשניים. מכאן שם האלבום.

סינגלים

הסינגל הראשון מהאלבום היה "Gimme More" שעורר עניין רב בקרב תעשיית המוזיקה העולמית, לאור חייה האישיים של ספירס באותה עת. ספירס הופיעה לראשונה עם השיר בפתיחת טקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV. השיר כבש את מצעדי קנדה, ושירי הדאנס של בילבורד ונכנס לעשרת המובילים בעוד כ-17 מצעדים בעולם ומכר כיותר מ-7,000,000+ עותקים. הסינגל היה לסינגל המצליח ביותר של ספירס בארצות הברית מאז "...Baby One More Time".
הסינגל השני היה, "Piece of Me". השיר כבש את מצעד הסינגלים האירי והיה למקום השני בבריטניה, סקוטלנד, ואוסטרליה. במצעד הבילבורד היה למקום ה-18 ונשאר במצעד כ-20 שבועות.
הסינגל השלישי היה, "Break the Ice". השיר היה במקום ה-1 במצעד שירי הדאנס של בילבורד והיה במקום ה-3 בבלגיה. בדנמרק, אוסטרליה וארצות הברית קיבל תואר זהב.
בניגוד לאלבומיה האחרים של ספירס, אלבום זה זכה לשבוע המכירות הראשון הנמוך ביותר שלה. כ-290,000+ עותקים נמכרו ברחבי העולם. אי לכך הייתה זאת הפעם הראשונה בה הפסיד אלבומה את המיקום כאלבום הנמכר ביותר בשבוע הראשון ליציאה בארצות הברית, כאשר כל ארבעת קודמיה הגיעו למקום הראשון. בנוסף, עקב מצבה האישי של ספירס, היא לא עשתה לאלבום קידום שיקדם אותו במכירות.

סיבוב ההופעות: The M+M's Tour

ב-1 במאי 2007 יצאה ספירס לסיבוב הופעות מיני, ששמו "The M+M's Tour".
סיבוב ההופעות התקיים בחודש מאי 2007, כמעט שלוש שנים אחרי סיבוב ההופעות הקודם של ספירס The Onyx Hotel Tour.

הצלחת האלבום

מאז יציאתו של האלבום, נמכרו ברחבי העולם 3,600,000+ מיליון עותקים. ב-6 בנובמבר 2008 זכתה ספירס בשני פרסים בטקס MTV EMA אחד מהפרסים היה על האלבום בקטגוריית "אלבום השנה". בארצות הברית מכר כיותר מ-1,000,000+ עותקים והגיע למעמד פלטינה. ברוסיה הגיע למעמד פלטינה משולש עבור מכירות של כ-60,000+ עותקים. ביפן קיבל תואר זהב לאחר מכירות של כיותר מ-100,000+ עותקים ובבריטניה, ניו זילנד, ברזיל, צרפת, ובלגיה קיבל תואר זהב גם כן.
האלבום יצא לאור בכמה גרסות, גרסה רגילה עם 12 שירים וגרסה מורחבת, אשר שוחררה רק ביפן ובה 16 שירים כולל רמיקסים ללהיט Gimme More.