google/wiki40b huggingface dataset:
זבח וצלמונע

זֶבַח וְצַלְמֻנָּע, הם דמויות מקראיות, שני מלכי מדיין, אשר נלחמו בבני ישראל, נתפסו ונהרגו בידי השופט גדעון בן יואש. הסיפור המקראי אודותם מופיע בספר שופטים, פרק ח'.
לקראת סיום המלחמה עם המדיינים מבקש גדעון ללכוד את מלכי מדיין זבח וצלמונע. גדעון עובר את הירדן יחד עם צבאו הכולל שלוש מאות חיילים, כדי להשמיד את מחנה מדיין. בדרכו הוא עובר בערים סוכות ופנואל אשר לא מוכנים לכלכל את צבאו בטרם ילכוד את המלכים. לאחר שהכה ולכד את מלכי מדיין, העניש גדעון את תושבי הערים ואז הרג את זבח וצלמונע, לאחר שבנו בכורו יתר פחד להרוג אותם. זבח וצלמונע מבקשים מגדעון שהוא יפגע בהם. ייתכן כי רצו למות בידי לוחם בעל ניסיון.
סיפור המלחמה במדיינים משולב בסיפור לכידת המלכים. בניגוד לתושבי הערים סוכות ופנואל שמסרבים לבקשת העזרה, רואים זבח וצלמונע בגדעון מנהיג.
שמותיהם של זבח וצלמונע מופיעים גם בספר תהילים, פרק פ"ג, פסוק י"ב: "שִׁיתֵמוֹ נְדִיבֵימוֹ, כְּעֹרֵב וְכִזְאֵב; וּכְזֶבַח וּכְצַלְמֻנָּע, כָּל-נְסִיכֵימוֹ". בפסוק זה מתייחס המשורר לאל שנוקם באויבי ישראל בהווה, כמו שעשה לזבח וצלמונע.
מקור שמם של זבח וצלמונע הוא ערבי קדום. שמות אלה היו קיימים באזור חיג'אז ובדרום עבר הירדן שהוא האזור בו שכנו במדיינים בנדודיהם. זבח וצלמונע הם מלכי מדיין בניגוד לזאב ועורב שכונו שרים. בתהילים פ"ג תוארם של זבח וצלמונע הוא נסיכים: "שִׁיתֵמוֹ נְדִיבֵימוֹ, כְּעֹרֵב וְכִזְאֵב; וּכְזֶבַח וּכְצַלְמֻנָּע, כָּל-נְסִיכֵימוֹ." ייתכן ודרגות אלו הם שמות תואר חילופיים ולא באים לתאר סדר היררכי כלשהו.

בתרבות

כיום נוהגים לכנות ילדים פזיזים, שאינם ממושמעים בכינוי "זבח וצלמונע".
בשירה של נעמי שמר "שני צלמי רחוב", שמותיהם של הצלמים הם "זרח וצלמונע".
דיל נהואד, קיסר אקסום

דיל נהואד היה קיסר אקסום האחרון לפני עליית שושלת זאגווה, ובנו הצעיר ביותר של  דאגנה דג'אן. הוא חי במאה התשיעית או העשירית. ירש את הכתר מאחיו אנבאסה וואדאם. לפי וואליס באדג' "תקופת שלטונו של דיל נהואד הייתה מאוד קצרה, אולי 10 שנים".
דיל נהואד מתועד במי שיצא לקמפיינים ברמה האתיופית דרומה מאקסום ושליחת מיסיונרים לאזור וכן סייע לאבונה סלאמה הראשון בבניית כנסיית דברה אגזיבהר שמשקיפה על אגם חייאק.
הוא הובס על ידי מארה תקלה היימנות נסיך מחוז לסתה שנשא את בתו לאישה. לפי האגדה צאצאיו של דיל נהואד מצאו מחסה בשוואה ובשנת 1270 בהנהגת יקונו אמלאק הם חזרו לשלטון באתיופיה (השושלת הסולומונית).
רוז פרנסין רוגומבה

ביוגרפיה

רוגומבה נולדה באפריקה המשוונית הצרפתית, האזור שכיום מהווה את מזרח גבון בשנת 1942. היא למדה בצרפת והחלה לעבוד כשופטת בגבון. בשנות ה-80  היא עבדה כמזכירה ממשלתית בכירה לקידום זכויות האדם וזכויות נשים. בתחילת שנות ה-90 עזבה את הפוליטיקה לעולם המשפט וכיהנה כסגנית נשיא בית הדין הפלילי המיוחד. בשנת 2007 סיימה לימודי תאולוגיה. בינואר 2009 נבחרה לסנאט. רוגומבה  נבחרה לנשיאת הסנאט ב-16 בפברואר 2009, לאחר שקיבלה את תמיכתם של 90 מתוך 99 סנטורים שהצביעו. למרות הרוב המוחלט בקרב חברי הסנאט, בחירתה הפתיעה רבים בהנהגת ה- PDG, והיא זכתה לכינוי "גברת הברזל".
עם מותו של נשיא גבון עומר בונגו ב-8 ביוני, התמנתה רוגומבה לנשיאה זמנית. השבעתה התקיימה ב-10 ביוני בנוכחות חברי בית המשפט החוקתי, הממשלה, הסנאט, האספה הלאומית ודיפלומטים זרים. בשל היותה של רוגומבה נשיאה זמנית בלבד,  לא ניתן לה הכוח לפזר את האספה הלאומית או לקרוא למשאל עם. בית המשאל החוקתי (אשר מינה את רוגומבה לתפקיד) דרש ממנה לקיים בחירות חדשות לנשיאות בתוך 30 עד 45 ימים. בסופו של דבר, הבחירות התקיימו ב-30 באוגוסט ובהן ניצח עלי בונגו. הוא הושבע כנשיא ב-16 באוקטובר ובימים שלאחר מכן רוגומבה חזרה לתפקידה בסנאט. ב-27 בפברואר 2015 הפסידה בבחירות על המשך כהונתה כיו"ר הסנאט.
רוגומבה נפטרה ב-10 באפריל 2015 בבית חולים בפריז, שם אושפזה בימים שלפני כן.
ליונל פינקוס

קורות חיים

פינקוס נולד בשנת 1931 בעיר פילדלפיה אשר במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה יהודית, תרזה סליה (לבית לויט) והנרי פינקוס.
התחנך בבית הספר היל (The Hill School), סיים לימודי תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1953 ולימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1956. 
פינקוס היה ידוע כנדבן והרבה במתן צדקה ונתינה לזולת.
בשנת 1995, תרם 10 מיליון דולר לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בשנת 2002, תרם 5 מיליון דולר לספרייה הציבורית של ניו יורק ובשנת 2005 היה שותף במימון השיפוץ של חדר המפות הראשי.
פינקוס נישא לאשתו סוזאן סטורס (Suzanne Storrs) ולהם שני ילדים.

קריירה

פינקוס התמחה בעיקר בעסקים מתחום הבנקאות והפיננסים.
בשנת 1955 החל לעבוד בחברת לאדנבורג טאלמן (Ladenburg Thalmann) ובשנת 1960 הפך לשותף.
בשנת 1964, ייסד את חברת ליונל פינקוס ושות' בע"מ.
בשנת 1966, מוזגה חברתו עם חברת מ"מ ורבורג ושות' מניו יורק שנוסדה על ידי אריק מוריץ ורבורג.
בשנת 1970, הוחלף שמה של החברה הממוזגת לאי.אמ ורבורג פינקוס (E.M. Warburg Pincus).
בשנת 2001, החליפה החברה את שמה לורבורג פינקוס (Warburg Pincus) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בשנת 2002, כאשר סיים את כהונתו כמנכ"ל החברה, פיקח על השקעות בסכום של 13 מיליארד דולר ביותר מ-450 חברות ב-29 מדינות.
יחידות אודיו

יחידות אודיו (באנגלית: Audio Units; ‏AU) הן ארכיטקטורת תוסף ברמת מערכת המסופקת על ידי Core אודיו ב-Mac OS X שפותחו על ידי חברת אפל. יחידות אודיו הן קבוצה של שירותי ממשק תכנות יישומים המסופקת על ידי מערכת ההפעלה ליצירה, תהליך, לקבל, או להערים זרמי אודיו בזמן כמעט אמיתי עם השהיה מזערית. זה יכול להיחשב כשווה הערך האדריכלי של אפל למשנהו בתבנית התוספת פופולרית, VST של שטיינברג. בגלל הדמיון הרבים בין יחידות אודיו וVST, מספר טכנולוגיות גלישה חינם ומסחריות זמינות (למשל סימביוזה וFXpansion VST-AU מתאם).

שימוש

Mac OS X מגיע עם יחידות אודיו המאפשרות timestretch קובץ שמע, להמיר אודיו קצב דגימה וזרם שלה על פני רשת תקשורת מקומית. היא גם מגיעה עם אוסף של AU תוספות כגון מסנני EQ, מעבדים דינמיים, עיכוב, reverb, וכלי Soundbank סינתיסייזר.
AU משמש יישומים של אפל כגון GarageBand, פסקול Pro, Logic Express, Logic Pro, Final Cut Pro, MainStage ו3 רוב תוכנות אודיו מפלגה שפותחו עבור Mac OS X, כמו Ardour, Ableton Live, REAPER ומבצע דיגיטלי.
גיא פרידמן

כשחקן

שיחק ב-1995 בקלטת "דגדוגים - שירי משחק ראשונים", שיחק ב-1997 בקלטת הילדים "גומות החן של זוהר" בתפקיד אלוהים, שיחק את משה בחסמב"ה - המחזמר, ושיחק ב-1999 את קיפי בן קיפוד בעונה השנייה של "רחוב סומסום", משנת 1998 ועד ל-2004 שיחק ב"פרפר נחמד" בתור גיא שרון, ב-2000 שיחק את דודידו ב"דפנה ודודידו", בשנת 2006 גילם את טריקי הרובוט בקלטת "טולי בלבולי בארץ פטפטת" וגילם את סטקאטו ב"טולי בלבולי בממלכת המוזיקה", וכמו כן השתתף בסדרות של דורון מור ואשתו רינת גבאי (אותה הכיר ששיתפו פעולה בהופעות ובסדרות של הוט), ב-2010 גילם את שושן בסדרה גינת הפלאים של רינת, בשנת 2013 התארח אצל "קישקשתא מארח כוכבים" בחינוכית, בשנת 2016 גילם את יהודה המכבי בגיבורי האור - עושים ניסים ונפלאות, בשנת 2017 שיחק לצד שרון שחל בהצגה "חגיגה בחווה", בחנוכה באותה שנה השתתף במופע "מותק של פסטיבל" והשתתף במופע הזה גם ב-2009 וב-2011.

כמדבב

בשנת 1998 דיבב את דובי בסדרה "בסל הבובות". בשנת 2000 דיבב את הורטון הפיל בסדרה "ד"ר סוס" ודיבב את טומי ב"חוות סוסי הפוני", בשנת 2002 גילם דמויות שונות בסרט "הרפתקאותיו של טוב טוב הגמד", בשנת 2005 גילם דמויות שונות בסדרה "אגדות אנדרסן", בשנת 2008 דיבב את טוני ג'ונס בסדרה בערוץ הילדים "קסם המג'י" ובשנת 2009 דיבב בדיבוב האחרון שלו ב"היה היה - דואגים לכדור הארץ".
מועדון תרבות הדיון - דיבייטינג של האוניברסיטה העברית

פעילות

המועדון מנהל פגישה שבועית קבועה לאורך תקופת הלימודים האקדמית, וכן פגישות ארעיות נוספות בתקופת הלימודים ומחוץ לה. ככלל, הפגישות מתמקדות בביצוע ובלימוד של דיבייט פרלמנטרי בריטי. בנוסף מארגן המועדון אירועים לציבור האוניברסיטה העברית בתחום תרבות הדיון, כגון הרצאות של אנשי רוח ואנשי ציבור, דיונים ציבוריים, ודיונים מונחים בין המועמדים לבחירות לאגודת הסטודנטים באוניברסיטה.
משלחות של המועדון מתמודדות באופן קבוע באליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות, באליפות אירופה בדיבייטינג לאוניברסיטאות, ובכל תחרויות הדיבייט האוניברסיטאיות בישראל. המועדון הוא אחד ממייסדי מועצת הדיבייט הארצית, והוא מארח תחרות ארצית בכל שנה.
חברי המועדון ובוגריו עוסקים בהוראת רטוריקה ודיבייט בבתי ספר ובמוסדות להשכלה גבוהה.

ארגון

המועדון פועל באוניברסיטה כתא סטודנטים, ונמצא בחסות דיקנאט הסטודנטים של האוניברסיטה. התנהלותו הפנימית מתבצעת באופן דמוקרטי, כאשר חברי המועדון הקבועים בוחרים יושב ראש וחברי הנהלה לתקופה של שנה. בחירות אלו, שהן ישירות וחשאיות, מתקיימות לקראת סוף השנה האקדמית.
חברת הרכבות המרכזית של אומבריה

חברת הרכבות המרכזית של אומבריה (Ferrovia Centrale Umbra) היא חברת רכבות במחוז אומבריה.  החברה היא אחת החברות הבודדות שעדיין משתמשת ב"מסילה צרה". היא מפעילה מסילת ברזל אחת, לאורך נהר הטיבר  מסנספולכרו (Sansepolcro) בצפון  עד לטרני - 157 ק"מ בדרום. משנת 1993 היא פועלת באמצעות קרונועי דיזל. החברה בעלת הזיכיון להפעלת המסילה היא : Ferrovia Centrale Umbra s.r.l. משנת 2006 יש לנוסעים ברכבת אפשרות להמשיך בה עד רומא.

תולדות החברה

חברת הרכבות המרכזית של אומבריה הוקמה בשנת 1908 במטרה להפעיל רכבת באמצעות מנוע קיטור.  בשנת 1911 הוחלט לעבור לחשמול מסילת הברזל בעזרת כבל התלוי מעל לפסי הרכבת, אך התוכנית הושלמה רק בשנת 1920. הרכבת שימשה להובלת משאות. במלחמת העולם השנייה נחרבה המסילה עקב הפצצות בעלות הברית. אחרי המלחמה הוחל בניה מחדש של המסילה ובשנת 1956 החלה לפעול כסדרה. למודרניזציה היא הגיעה רק בשנת 1970, לאחר שחלק מהבעלות נרכש על ידי מחוז אומבריה. מפברואר 2009 פועלת רכבת
"Pintoricchio" בין סנספולכרו לבין גשר סן-גובני. כאשר ממנו יש הסתעפויות לרכבות המדינה.

ייחודה של הרכבת

כאשר מסילת הברזל הונחה היא אפשרה את המשך תנועת הנוסעים מהצפון, אשר הגיעו באמצעות מסילה שנבנתה עוד בשנת 1886 לגבול אומבריה. החברה נתנה פתרון תעבורתי לאזור, עד אשר הרכבות של המדינה החלו לפעול בקרבתה, באמצעות קו רומא - אנקונה. אך מקו זה לפנים המחוז רק חברת הרכבות המקומית סיפקה פתרון.
חסרונה של המסילה היה במהירות הנסיעה, שלא עלה על 90 ק"מ לשעה, בהשוואה ל-150 ק"מ לשעה ברכבות המדינה. 
הסיכויים להרחבת פעילות הרכבה היום הוא בשילובה עם רכבות פרבריות של ערי אומבריה.
טסמין ארצ'ר

ביוגרפיה

ארצ'ר נולדה בברדפורד שבאנגליה. בשנת 1980, למדה קלדנות (Typing) בקולג' ברדפורד (Bradford College) ועבדה כפקידה בבית משפט בלידס. לאחר מכן, החלה לעבוד עם מוזיקאים והצטרפה להרכבים מוזיקליים כזמרת ליווי (Backing vocalist).

קריירה מוזיקלית

בשנת 1990, ארצ'ר חתמה חוזה עם חברת התקליטים EMI. באוגוסט 1992, הוציאה לאור את הסינגל Sleeping Satellite שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-32 במצעד הפזמונים האמריקאי של הבילבורד הוט 100. באוקטובר 1992, הוציאה לאור את אלבומה הראשון 'Great Expectations'  שהגיע למקום השמיני במכירות לפי מצעד האלבומים הבריטי (UK Albums Chart) וזכה למעמד של אלבום זהב בדצמבר 1992. הסינגל השני של ארצ'ר 'In Your Care'  עסק בהתעללות בילדים, וארצ'ר תרמה את התמלוגים ממנו לארגון Childline  העוזר לילדים ולנוער במצוקה. 
בשנת 1993, זכתה ארצ'ר בפרס תגלית השנה במסגרת טקס פרסי המוזיקה הבריטי.
בשנת 1996, ארצ'ר הוציאה לאור את אלבומה השני Bloom  אולם האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון. לאחר ערעור היחסים עם חברת EMI, החליטה ארצ'ר לקחת הפסקה, אולם כשניסתה לאחר שנתיים לכתוב שוב - נתקלה במחסום כתיבה. בשנת 2002, הוציאה לאור מספר סינגלים שעתידיים היו להכלל באלבומה השלישי 'On' שיצא לאור בספטמבר 2006.
אלן ניט

ביוגרפיה

אלן ניט נולדה בשם אלן היוב בטאלין, בירת אסטוניה. במהלך חייה הספיקה לחוות רבות מהתהפוכות שטלטלו את ארצה במהלך המאה ה-20: ילדות אידילית באסטוניה החופשית, זוועות מלחמת העולם השנייה, הכיבוש הנאצי, הכיבוש הסובייטי, גירוש קרובי משפחה לסיביר, תקופת טיהורים ועריצות מחשבתית באוניברסיטה, תביעות אידאולוגיות שהתמקדו ביוצרים האסטונים אשר נדרשו להתגייס לשורות הריאליזם הסוציאליסטי ולבסוף השתחררותה של אסטוניה וצעדיה הדמוקרטיים הראשונים. 
ניט החלה לפרסם את יצירתה בשנת 1960. שירי ספר הביכורים שלה, "הָאָרֶץ מְלֵאָה מְצִיאוֹת", מורים על כיווני שירתה העתידיים – בעלי דמיון, עשירים במצלול מגוון, רגישים ומדויקים, מודרניסטיים ואינטימיסטיים. ניט הואשמה בפורמליזם בעקבות פרסום ספר הביכורים. בעקבות כך, ספרה השני, מְכַיֵּר הַצִּפּוֹר, יצא כעבור עשר שנים (1970). ספרה השלישי, הַהוֹלֵךְ עַל-פְּנֵי הַמַּיִם (1977), קדם למבחר קְבִיעוּת הָעוֹלָם (1978), שכלל שירים משלושת הספרים הקודמים. אחריו התפרסמו, בין השאר, מִשְׂחַק מַרְאַת הַסְּתָו (1981) ושִׁירַת אֶבֶן הַסִּיד (1998). 
אֶלֶּן נִיט תופשת מזה כשלושים שנה מקום מרכזי בשירה האסטונית: שיריה נחשבים לנכס צאן-ברזל של המודרניזם האסטוני, רבים מהם הולחנו ורבים עוד יותר נמצאים בספרי לימוד. ניט היא אחת היוצרות האהובות ביותר באסטוניה, הן על ילדים והן על מבוגרים, ואסטונים רבים רואים בה מחנכת אישית שלהם, משוררת של שלושה דורות. לגילוי העולם, לשמחת החיים ולאהבת הטבע יש מקום מרכזי בשירה זו, הנרתעת מהאופטימיזם המאולץ של התקופה הסטליניסטית ומחצינה את החן שבשימוש הטהור והצלול בשפה פיוטית נקייה ממליצות ומנביבות. אחדים משירי נִיט תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בכתב-העת שְׁבוֹ.
ניט הייתה נשואה בשנים 1949-1957 לחוקר הספרות האסטוני הלדור ניט. לשניים נולד בן משותף.
בשנת 1958 נישאה ליָאן קְרוֹס, אחד מגדולי הסופרים האסטונים במאה העשרים,  ולשניים נולדו שני בנים. לניט עוד בת. בשנת 2008 נפטר יאן קרוס.
אלן ניט הלכה לעולמה בטאלין ונטמנה לצד בעלה.
אנדרטת רוסלקה

טביעת רוסלקה

אניית הקרב רוסלקה נבנתה השנים 1865–1867 במספנת סנקט פטרבורג עבור הצי הקיסרי הרוסי. היא חומשה בתותחים בעלי קוטר שונה ובהם שני תותחים כבדים בקוטר תשעה אינץ'.
ב-7 בספטמבר 1893 בשעה 08:30, הפליגה רוסלקה בלוויית ספינת התותחים "טוצ'ה" (ענן) מטאלין לכיוון הלסינגפורס. בשעה 10.00 החלה סערה עזה. טוצ'ה איבדה קשר עם רוסלקה אך הצליחה להגיע לנמל הלסינגפורס בשעה 15.00. רוסלקה נעלמה במצולות הים וחיפושים שנמשכו 37 יום לא העלו דבר פרט לחליפות הצלה בודדות. איש מ-177 אנשי צוותה לא נמצא.
ב-2003 נתגלו חלקים מרוסלקה בים, 25 ק"מ דרומית להלסינקי.

האנדרטה

ב-7 בספטמבר 1902, במלאת תשע שנים לאסון, הוסר הלוט מעל אנדרטת זיכרון של הפסל האסטוני אמנדוס אדמסון. האנדרטה נמצאת ליד חוף הים בקצה פארק קאדריורג והיא בצורת מלאך מברונזה הנמצא על עמוד גרניט ומניף בידו צלב אורתודוקסי לעבר מקום טביעת האנייה המשוער (אז). בימי השלטון הקומוניסטי הוסר הצלב הזה והוחזר אחר כך.
כתב ליניארי ב'

כתב ליניארי ב', שפה קווית ב' (או קווי ב', באנגלית: Linear B) הוא הכתב של השפה היוונית העתיקה מיקנית. הייתה זו שפה מדוברת בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס לפני השימוש באלפבית היווני, והשימוש בה דעך עם נפילת התרבות המיקנית. התקופה שבין השימוש בליניארי  ב' לבין השימוש באלפבית היווני, שבה אין עדות לשפה כתובה, ידועה כתקופת המעבר היוונית.
כתב זה קשור לכתב ליניארי א', כתב שלא פוענח במלואו ששימש את התרבות המינואית. גם כתב זה הוא בחלקו כתב הברות, ובחלקו סמלים לוגוגרפים. המבנה הגרפי של הכתב היפני המודרני בעל אופי דומה.

תוכן

הערים והארמונות הגדולים השתמשו בקווי ב' לעדות לתשלום על סחורות (מעין קבלה). צמר, כבשים ותבואה היו מצרכים נפוצים, וניתנו בדרך-כלל לקבוצות של אנשי דת או לשומרי חופים.
הטבלאות נשמרו בסלים על מדפים בתוך הארמונות. חלק מהם נשרפו (כמו בקנוסוס), והשריפה יצרה טבלאות חימר.

פענוח

טבלת החימר הראשוני בקנוסוס נמצאה על ידי הארכאולוג הבריטי ארתור אוונס ב-1900.
המוסכמות של מספור הסימנים, שעדיין מקובלות היום, הוצעו לראשונה על ידי הפרופסור האמריקאי אמט בנט, שפענח את השיטה המטרית של הטבלאות. הוא גם היה מבין הראשונים שהעלה את הרעיון שקווי א' וקווי ב' מייצגים שפות שונות.
מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק פענחו סמלים רבים בין השנים 1951 ו-1953. בתחילה בחר ונטריס שיטת מספור משל-עצמו, והסכים עם השערתו של אוונס שקווי ב' אינו כתוב בשפה יוונית. בהמשך בחר ונטריס לחזור לשיטתו של בנט, והגיע בסוף למסקנה שהכתב הליניארי ב' הוא אכן צורה עתיקה של אלפבית יווני.
לפני עבודתם של ונטריס וצ'אדוויק, למדה אליס קובר את קווי ב' והצליחה לקשר בין סמלים שהיו להם קשר דקדוקי חזק. קובר שמה לב שלמספר מילים בכתב זה היו סיומות ושורשים דומים. עובדה זו הובילה אותה להאמין שקווי ב' ייצג שפה בעלת הטיות, עם שמות עצם ששינו את סיומותיהם בהתאם ליחסה. עם זאת, חלק מהסמלים באמצע המילים הגיבו ללא שורש או סיומת. כיוון שגם שפות אחרות משתמשות בשיטה כזו, קובר שיערה שהסמלים הבלתי-קבועים היו הברות מקשרות, כאשר התחלת ההברה שייכת לשורש והסוף שלה שייך לסיומת.  הגיונה של ההשערה הוא שלשפה זו יש יותר מידי סמלים מכדי שתהיה שפה אלפביתית, אבל פחות מידי סמלים כדי שתהיה לוגוגרפית; לכן נראה שכל סימן ייצג הברה.
ונטריס התבסס על עבודה של קובר, והצליח לפענח את צורת ההיגוי של ההברות לפי שמות ערים שהופיעו בטקסטים. הפענוח של קווי ב' הוכיח שהוא היה צורה כתובה של היוונית, לתדהמתו של ונטריס עצמו, אבל גם בניגוד מוחלט למבט המדעי הכללי על התקופות שבהן מדובר כשמתייחסים לקווי ב' והשפה היוונית. צ'אדוויק, שהיה למומחה ביוונית עתיקה, עזר לונטריס לפענח את הטקסט ולבנות מחדש את אוצר-המילים והדקדוק של יוונית עתיקה מהאי כרתים.
תגליתו של ונטריס הייתה חשובה ביותר, משום שהיא הוכיחה שתרבות מינואית-מיקנית דוברת יוונית התקיימה על האי כרתים. הרוב הגדול של טבלאות קווי ב' היו רשימות ומסמכים בירוקרטים, עם טבלאות גדולות של מספרים וסכומים. עובדה זו סייעה להיסטוריונים לנתח את המבנה של הציוויליזציה המינואית העתיקה.
המטרופולין של טולידו

אוכלוסייה

אזור המטרופולין של טולידו הוא אזור המטרופולין השישי בגודל במדינת אוהיו. חמשת האזורים האחרים הם המטרופולין של קליבלנד, המטרופולין של קולומבוס, אזור המטרופולין של סינסינטי, אזור המטרופולין של דייטון ואקרון.
נתן ברדקי

ביוגרפיה

ברדקי נולד בירושלים ליוסף זונדל ברדקי ואשתו שיינדל שהייתה בתו של נתן נטע נטקין. שניהם השתייכו למשפחה מיוחסת מצאצאי ישעיה ברדקי והרב שמואל סלנט. הוא למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים. הוא יצא ללימודים תיכוניים באיסטנבול ולאחר מכן התחיל בלימודי משפטים. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הטורקי והיה קצין קישור לצבא הגרמני. לאחר המלחמה יצא ללמוד משפטים בצרפת ועשה דוקטורט על נושא: האחריות האזרחית במשפט הטורקי לעומת שאר מדינות אירופה. לאחר מכן למד תקופה בברלין. בשנת 1925 שב לארץ ישראל ולאחר שנתיים של סטאז הוסמך כעורך דין בשנת 1927. בתחילת 1928 מונה לתובע כללי במחוז יפו. בין השאר שימש כתובע במשפטים של אחדים מפורעי מאורעות תרפ"ט וכן של יצחק אואדיס שהואשם בירי על ערבים. בשנים 1933–1934 ניהל את התביעה במשפט של חברי ברית הבריונים וזכה בפסק הדין לתשבחות מצד השופט. מתוקף תפקידו הופיע גם במשפטים של עולים בלתי חוקיים. במקביל לעבודתו היה יו"ר אגודת א"י - צרפת.
בתחילת מאי 1935 עבר לכהן בירושלים במטה של היועץ המשפטי. בדברי פרידה אמר עליו השופט רנדולף קופלנד: "הוא הראה תמיד יחס הוגן קפדני לא רק כלפי הקטגוריה, אלא גם כלפי הנאשמים, וזהו אולי שבחו הגדול. הוא לא הסתיר שום נקודה, בין אם היא הייתה לטובת הנאשם או נגדו, אלא הביא כל עובדה בפני בית הדין.".
במרץ 1936 מונה לשופט שלום בירושלים. בסוף 1939 מונה לשופט מחוזי בירושלים. ברדקי התגורר ברחוב רמב"ן ברחביה ובראשית 1947 ביתו הוחרם לצורך הצבא הבריטי. השלטונות החרימו דירה אחרת ברחוב המלך ג'ורג' עבור ברדקי, אך הוא ויתר על השימוש בדירה המוחרמת. בדצמבר 1947 נתמנה ברדקי לממלא מקום נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב והיה היהודי הראשון שכיהן בתפקיד זה.
במסמך השופטים הסודי נכתב עליו: "נשיא בית המשפט. חשוד על היותו נתון להשפעות. שלילי גם מבחינה משפטית". למרות זאת, ברדקי היה אחד משששת השופטים המחוזיים הראשונים שמונו במדינת ישראל עם הקמתה והוא פתח את בית המשפט המחוזי לאחר הקמת המדינה. 
ברדקי ישב במשפט הרצח הראשון שנוהל במדינת ישראל וכן ישב בהרכב הראשון של בית המשפט הגבוה לצדק עוד כשזה התקיים בבית המשפט המחוזי בתל אביב. משפט זה עסק במעצרם של עצורי אלטלנה וברדקי, בדעת הרוב, אישר את המעצר בהתאם לתקנות ההגנה (שעת חירום).  
הוא המשיך לכהן כנשיא בית המשפט עד פרישתו לגמלאות ב-1964. בשנת 1949 עברת את שמו ל"בר-זכאי".
בשנת 1956 כיהן כיו"ר ועדה ציבורית לבחינת מחירי הנסיעה בתחבורה ציבורית.
תחרות יופי

תחרות יופי היא תחרות המתמקדת בשיפוט ודירוג מתמודדים לפי מראה חיצוני. 
למרות שבאופן מסורתי עוסקת תחרות יופי ביופי חיצוני, ישנן תחרויות יופי שהתפתחו עם השנים, בהן נבחנת גם אישיותם של המתמודדים, ואינטליגנציה. תחרות יופי מורכבת בדרך כלל ממספר שלבים ובהם תחרות שמלות ערב, תחרות בגדי ים, ושלב שבו מתמודדים צריכים לענות על שאלות ששופטי התחרות שואלים אותם. 
המונח תחרות יופי מתייחס לרוב לתחרות בו מתמודדות נערות ונשים צעירות. עם זאת ישנם סוגי תחרויות יופי מיוחדות כמו תחרות יופי לגברים, לנשים נשואות ועוד. זוכה בתחרויות יופי מכונה בדרך כלל "מלכת יופי". 
התחרות הראשונה נערכה בבלגיה בשנת 1888. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 החלו להתקיים תחרויות ארציות (למשל מיס לוקסמבורג בשנת 1927).
תחרויות היופי הבינלאומיות המובילות בעולם הן מיס תבל ומיס עולם, ולאחריהן מיס אירופה. ברוב מדינות העולם נערכות תחרויות יופי, כאשר הזוכים בחלק מהתחרויות, נשלחים לייצג את מדינתם בתחרויות יופי בינלאומיות.
בישראל נערכו תחרות היופי רבות, כאשר התחרות הלאומית והמובילה היא מלכת היופי.

ביקורת

תחרויות יופי זכו לביקורות רבות במהלך השנים, ארגונים פמיניסטים דיברו על כך שתחרויות יופי מחזקות את הרעיון על פיו נשים צריכות להישפט על פי מראם החיצוני וכי מהותה של האישה זה להיראות יפה ומושכת, כמו כן יש הטוענים שתחרויות יופי גורמות לבנות להתעסק יתר על המידה בתחומים של אופנה, ביגוד וקוסמטיקה. בין הביקורות הנוספות שעולות על התחרויות אלו שהם מתיימרות לתת ציונים מדויקים על יופי שאמור להיות עניין של טעם אישי התלוי בעיני המתבונן.
ערוץ מזה

היסטוריה

הערוץ נוסד באפריל 2003. המייסדים ובעלי הערוץ הראשונים היו הבנקאי ושר הכלכלה הגאורגי לשעבר, ואנו צ'חארטישווילי, ויצרן המלט חבר הפרלמנט, דוד בז'ואשווילי (אחיו של גלה בז'ואשווילי, שהיה באותם ימים ראש המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה), שהצטרף בשנת 2004. כל אחד מהם החזיק ב-50% מהמניות.
במחצית הראשונה של 2005 נותר בז'ואשווילי הבעלים היחיד של הערוץ. בשנה שלאחר מכן, ב-4 בינואר 2006, הוא מכר 78% ממניותיו בערוץ לבעל המניות שהחזיק ב-100% ממניותיו של ערוץ הטלוויזיה רוסתווי 2, קיבר חלוואשי.
ביולי של אותה שנה, ירדה מן המרקע בגאורגיה, תוכנית הטוק-שואו הפופולרית "ארצ'בניס סר'וורקזה" ("על סף הבחירה"), לאחר שהתוכנית פיקפקה בגרסה הרשמית של מותו של ראש ממשלת גאורגיה זוראב ז'ווניה. הסיבה הישירה להורדת התוכנית הייתה ביקורת שהעביר חבר הפרלמנט, גיגה בוקריה (כיום סגן שר החוץ של גאורגיה), ממפלגת השלטון בגאורגיה על אופן סיקורה את הפגנות האופוזיציה ביוני של אותה שנה. מנהלי הערוץ הודיעו על סגירת תוכנית הטוק-שואו, ופיטורי העורכים שעסקו בענייני פוליטיקה, עקב שינוי בפורמט השידורים של הערוץ, לדבריהם.
בקיץ 2006 מכר בז'ואשווילי את יתרת מניותיו בערוץ לחברת "גאורגיאן אינדוסטריאל גרופ", וחלוואשי מכר את אחזקותיו לחברת "גאוטרנס" ("GeoTrans"). כשהמטרה הייתה ליצור חברת אחזקות לשני ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי 2. סכום העסקה נותר לא ידוע. העסקה, שהושלמה רק בינואר 2007, הייתה כי חלוואשי, שהיה חבר קרוב של איראקלי אוכרואשווילי, יחזיק ב-78% ממניות החברה החדשה ויתרת 22% יועברו לבעלות חברת "סאקצמנטי" שבבעלות דוד בז'ואשווילי. בתחילת 2007 אוחד ערוץ מזה עם רוסתווי 2 ותחנת הרדיו "סטריאו 1", תחת מטרייה אחת.‏
במרץ 2008 הודיעה קואליציה של ארגוני אופוזיציה בגאורגיה על החרמת ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי 2, בטענה כי דיווחיהן מוטות לטובת שלטונו של מיכאיל סאקשווילי בגאורגיה. לאקט זה של האופוזיציה קדמה אמירה מטעם הנהלת רוסתווי 2, כי יש להשעות את שיתוף הפעולה עם מנהיג האופוזיציה לבאן ג'צ'צ'לידזה עד שיתנצל על התבטאות מעליבות כלפי עיתונאים של התחנה.

כיום

כיום מחזיקה "גאורגיאן אינדוסטריאל גרופ" ב-45% ממניות החברה ויתרת המניות מוחזקות על ידי קבוצת "גאומדיה" ("GeoMedia") המחזיקה גם ברוב מניותיה של רוסתווי 2. החברה רשומה באיי מרשל.
טריגליף

טריגליף הוא איבר אדריכלי המשמש באדריכלות היוונית הקדומה. הוא מורכב משלושה פסים אנכיים (ירכיים) וחריצים ביניהם. זהו איבר החוזר על עצמו באפריז הדורי, כאשר בין כל שני טריגליפים מפריד לוח מלבני היא המטופה.
האדריכל הרומי ויטרוביוס, בספרו "על אודות האדריכלות" (ספר רביעי, פרק ב', 4-1) משער שאיברים אלה הם חיקויים באבן למקדשים קדומים יותר שנבנו בעץ, כך שהטריגליפים הם הקצוות החיצוניים של קורות הקירוי של המקדש, ואילו המטופות אינן חיקוי לחלונות כלשהם אלא הם סגירה בלוחות עץ מנוסרים - של המרווחים שבין קורות הקירוי.

בעיית טריגליף הפינה

במקדש היווני, בעיקר זה הבנוי לפי הסדר הדורי, הטריגליפים מסודרים באפריז כך שמעל כל מרכז עמוד המצוי מתחתיו, ממוקם מרכזו של טריגליף, טריגליף לעמוד. מספר יתר הטריגליפים הוא פועל יוצא של המרווחים שבין העמודים. ככל שהמרווח גדול יותר מצויים יותר טריגליפים. במקדש הדורי מצוי על-פי רוב טריגליף אחד מעל המרווח שבין העמודים. במבנים אחרים שבהם מצוי אפריז דורי, מצויים גם טריגליפים נוספים (שניים-שלושה), כאשר המטרה הייתה שלוחות המטופות שבין הטריגליפים, בין שהיו חלקים, בין שנשאו תבליטים, יהיו פחות או יותר במתאר רבוע. 
מיקום הטריגליפים שבקצות הבניין (שניים בכל אחד מצדדיו), היו יוצרים שארית של כחצי מטופה בקצוות האפריז, אילו טריגליף הפינה היה ממוקם מעל מרכז העמוד הצדדי. דבר זה נחשב לבלתי ראוי. למען המראה המושלם, שהיה ערך חשוב באדריכלות היוונית, דחקו את הטריגליף עד לקצה. דבר זה היה יוצר מטופה צדדית מאורכת מדי. לפיכך, בה בעת, קירבו את העמודים הקיצוניים מעט פנימה. זהו אחד מתיקוני העיוותים שנהגו באדריכלות המקדשים היוונית. ויטרוביוס, בספרו 'על אודות האדריכלות' (ספר רביעי, פרק ג', 2-1), מגדיר את הבעיה הזו וגם מציע נוסחה מתמטית לפתרונה, כלומר באיזו מידה יש לקרב את העמוד הקיצוני אל זה הסמוך אליו, כדי להגיע לפתרון מושלם מבחינה אופטית. ערך זה שווה למחצית ההפרש שבין קוטר העמוד (בבסיסו) ורוחב הטריגליף.
פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג

ביוגרפיה

פרדריקה נולדה ב-9 באוקטובר 1811 בשלזוויג שבדוכסות שלזוויג, לפרידריך וילהלם, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זודרבורג-בק וללואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של קרל, נסיך הסן-קאסל ולואיזה, נסיכת דנמרק. בשנת 1816 מת סבה פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ואביה ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 1825 שינה אביה את תוארו לדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שלא היה בשימוש משנת 1779, שבה מת פרידריך היינריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. בשנת 1831 מת אביה בטירת גוטורפ, ואחיה קרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ירש את תאריו ונחלותיו.
ב-30 באוקטובר 1834 התחתנה פרדריקה עם אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג, אולם לא היו להם ילדים.
בנובמבר 1855 הוגבל בעלה לטירת הוים, בשל מחלת נפש מתקדמת (כמה מקורות טוענים כי סבל מסכיזופרניה). שם, אלכסנדר קרל בילה את שארית חייו תחת טיפול רפואי בחברת עוזרו, הצייר וילהלם פון קיגלגן.
בשל חוסר היכולת שלו, אשתו פרדריקה שלטה כעוצרת הדוכסות במקומו.
ב-19 באוגוסט 1863 מת בעלה אלכסנדר קרל בהוים, ומכיוון שלא היו להם ילדים ירש אותו קרוב משפחתו, ליאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו-קתן, אשר איחד את הדוכסויות ליצירת דוכסות אנהלט.
בנובמבר אותה שנה עלה אחיה כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק לשלטון בדנמרק. פרדריקה חיה את שארית חייה בארמונה בבאלנשטדט, ושם מתה ב-10 ביולי 1902.