google/wiki40b huggingface dataset:
ישי בר

ביוגרפיה

ישי בר נולד בשנת 1956 בירושלים כבן זקונים לפרופסור משה בֱּר, ניצול השואה יליד סלובקיה שהפך לימים לראש המחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. סיים את לימודיו התיכוניים בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים (נמנה עם "כיתת האלופים", כינוי לכיתה שממנה יצאו שלושה אלופים בצה"ל: אלעזר שטרן, יאיר נוה וישי בר, וכן הרב הצבאי תא"ל רפי פרץ).
התגייס לצה"ל באוגוסט 1974, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. שימש מפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר, אותו סיים בהצטיינות. שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890. בשנת 1976 השתתף במבצע אנטבה. בשנת 1978 השתתף במבצע ליטני כמפקד פלוגה ובאותה שנה השתחרר מצה"ל.
בשנת 1983 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה אצל השופט דב לוין בבית המשפט העליון, והוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל משנת 1985. בשנת 1986 קיבל תואר שני מבית הספר לכלכלה של לונדון ובשנת 1990 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1992 מונה למרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ולימד דיני מיסים. בשנת 1994 מונה למרצה בכיר, ובשנת 1999 מונה לפרופסור חבר. בשנת 2010 פרש מהאוניברסיטה העברית. היה חוקר אורח באוניברסיטת הרווארד בשנת 1990–1992 ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק בין השנים 2009–2010. מאוגוסט 2010 ועד אפריל 2012 כיהן כדיקן בית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. בר ממשיך להיות חבר סגל בית הספר.
מילא מגוון תפקידים כקצין מילואים. משנת 1979 שירת כקצין בעוצבת שועלי מרום, חטיבת הצנחנים במילואים של פיקוד הדרום, ולחם כמפקד פלוגה מסייעת בחטיבה במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד גדוד ובאפריל 1995 מונה למפקד החטיבה ושירת בתפקיד עד מרץ 2000. במרץ 2000 מונה למפקד עוצבת אדום, בדרגת תת-אלוף, וביוני 2001 מונה במקביל כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. במאי 2002 חזר לשירות קבע, ומונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, בדרגת אלוף. בשנים 2002–2004 פיקד במקביל על קורס מפקדי חטיבות. בכינוס של פורום המטה הכללי ב-11 ביולי 2006, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת לבנון השנייה, נמנה בר עם האלופים המעטים שטענו שצה"ל אינו מתאמן ושומר על כשירות כנדרש, ושיהיה לדבר ביטוי בולט במלחמה הבאה. בתום המלחמה עמד בראש הצוות שבחן את ההמלצות לצל"שים ועיטורים ללוחמי צה"ל. באוגוסט 2007 סיים את תפקידו כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים לאחר חמש שנים בתפקיד. במקביל לתפקידו כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, המשיך בעבודתו כפרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית.
מונה למפקד הגיס המטכ"לי, וכמפקד על ההכשרות והקורסים הבכירים בצה"ל. ב-2009 השתחרר משירות הקבע אך המשיך למלא את תפקידו במילואים.
ביוני 2011 מונה על ידי הרמטכ"ל בני גנץ לעמוד בראש ועדה לבחינת ה"יזכור" לחללי צה"ל. באוגוסט 2011 המליצה הוועדה כי יש לשנות את פקודת המטכ"ל ולפתוח את נוסח התפילה בקריאה הממלכתית: "יזכור עם ישראל את בניו ובנותיו." הרמטכ"ל גנץ אימץ את החלטת הוועדה.בראיון שהעניק ל"הארץ" הביע את הסתייגותו מתקיפה באיראן והתערבות רבנים בצה"ל.
פרש משירות המילואים בינואר 2012.
בר נשוי ואב לשישה.
פיקוס בת-שקמה

מאפיינים

עץ פיקוס בת-שקמה עשוי לצמוח לגובה של תשעה מטרים, אם כי לרוב פרטים שלו נמוכים יותר. כמו מיני פיקוס רבים, הוא נפוץ במזרח התיכון, באסיה ובחלקים מאירופה. 
העץ רגיש לצינה, ולרוב מפריח פגות בין יוני לספטמבר, ואלו מופרות לקראת סוף תקופה זו, החל מאוגוסט. מראהו דומה לפיקוס התאנה, והוא נבדל מהתאנה בגודל פירותיו (שחורים וקטנים יותר) ועלים המאונים לשלוש אונות במקום לחמש. צומח היטב על קרקע גירית ועל מסלעות.
פיקוס התאנה גדל בתנאי עקת מים בצורה שמזכירה פיקוס בת-שקמה - עליו מפורצים פחות ופירותיו קטנים יותר. דבר זה גרם פעמים רבות לבלבול בין מינים אלו.

בישראל

מספר פרטים של מין זה נמצאו בעבר בת'מילה סמוך למקום שבו שוכן היום מעבר הגבול עין נטפים. פרטים אלה התייבשו במהלך השנים.
במספר מקומות בארץ צומחים פרטים של פיקוס התאנה, שפורסמו בעבר כפיקוס בת-שקמה על ידי ספרים וכותבים בני-סמכא.] המקרה המפורסם ביותר הוא של שני העצים בקניון נחל חווה שנמצא בהר הנגב. מקרים דומים של זיהוי שגוי הם פרטים של פיקוס ב'עין א-תינה' בנחל זרחן, עין אורחות ובקניון נחל ורדית. אף אחד מפרטים אלו לא שייך למין פיקוס בת-שקמה. פיקוס בת-שקמה הוא צמח מוגן בישראל.
על פי הספר האדום של רשות הטבע והגנים, בכל הארץ ישנו רק עץ אחד מהמין הזה, והוא גדל בהרי אילת. עם זאת, הפיקוס בת-שקמה לא נמצא בסכנת הכחדה עולמית, שכן הוא קיים בטבע בכמה מדינות במזרח התיכון, והוא נפוץ במיוחד באיראן ובאפגניסטאן.
בגן הבוטני בירושלים עמלים בעשור האחרון על ריבוי הפיקוס בניסיון להצילו. במסגרת אירועי השבעת הכנסת ה-22 בשבוע שעבר, החלה מסורת שבה מנכ"ל הגן מעניק לכנסת עץ או פרח נדירים כדי שאלה יישתלו בגינת המשכן. כחלק מהשמירה על הפיקוס, גנני הכנסת קיבלו הכשרה מאנשי הגן הבוטני לטיפוחו. "אנו מקווים כי השתיל שהענקנו לכנסת יסמל את התקווה לצמיחתה של הדמוקרטיה והאחדות בעם", אמר תום עמית, מנכ"ל הגן הבוטני.
יו"ר הכנסת, ח"כ יולי אדלשטיין, השתתף בטקס הנטיעה, ואמר כי הכנסת מתגאה בסיוע לשמירת צמחים ועצים הנמצאים בסכנת הכחדה. "נציב את הפיקוס בת-שקמה כנקודת ביקור למאות אלפי המבקרים במשכן", אמר בטקס. "כולי תקווה כי הגברת המודעות לסכנת הכחדתו של הצמח העתיק הזה תעזור במשימה החשובה להצלתו"
בממלכת ירדן קיימים פרטים רבים של מין זה, במחשופים של סלעים קשים, במקרים רבים סמוך לבתי-גידול לחים.
דוליטל (סרט)

השקה

במקור, "דוליטל" היה צפוי לצאת לאקרנים ב-12 באפריל 2019 על ידי סרטי יוניברסל. אולם ב-1 באוקטובר 2018, הוחלט כי התאריך הסופי של הסרט יהיה ב-17 בינואר 2020.
ואדי שיבן

תוואי הואדי

הנחל מתחיל בסמוך לנביעת "עין אל קסעה", בין ביתין לאל בירה, ומשם ממשיך מזרחה כ-700 מטרים עד סמוך לעין שיבן - נביעת מים הנקראת גם עין תות. בנקודה זו הנחל פונה דרומה ועובר ממזרח לארבעה הרים, עד שמתחבר אל ואדי אל עין מצפון לכוכב יעקב, בנקודת התפר של היישוב המקורי, עם השכונה תל ציון. ההר הראשון נקרא ג'בל קרטיס, ומיד לאחריו בתחילת ההר השני שוכן קבר של שייח' ערבי, שעל שם הכינוי שלו נקרא הנחל. בין ההר השני לשלישי מתחבר ממערב ואדי א תינה. בראש ההר השלישי שוכן היישוב פסגות.
אמי"ר (מבחן)

אמי"ר או אמיר"ם הם שמות של מבחן מיון באנגלית, אשר באמצעותו יכולים מוסדות לימוד להשכלה גבוהה בישראל להעריך את רמת הידע של מועמד בשפה האנגלית. ציון מעל תוצאה מסוימת בבחינה, מקנה לנבחן פטור מלימודי קורסים באנגלית. הבחינה נבנית ונערכת במסגרת המרכז הארצי לבחינות והערכה.
שם המבחן מבוסס על ראשי תיבות שמבטאים את מטרת המבחן, "אנגלית מיון לרמות".
הגרסה שבכתב נערכת ב-4 מועדים בכל שנה, כאשר אין הגבלה על מספר הפעמים בהן ניתן להיבחן בה. תוקף הציון המתקבל בבחינה הוא לרוב 5 שנים.
הגרסה הממוחשבת של המבחן נקראת אמיר"ם אשר שונה מעט מהגרסה שבכתב. היא נערכת בכל מוסד לימודים עצמאית ובנפרד ממוסדות אחרים, כל שבועיים או שלושה, כאשר קיימת הגבלה של חודש לפחות בין מועד ממחושב אחד למשנהו. הציון בגרסה הממוחשבת תקף רק באותו מוסד בו התקיימה הבחינה ולא יהיה רלוונטי למוסדות אחרים. המשמעות היא שאם מועמד ירצה לעבור ממוסד הלימוד שבו נבחן במסגרת הגרסה הממוחשבת, יידרש לעבור מבחן בגרסה שבכתב או לחלופין לעבור מחדש גרסה ממוחשבת במוסד החדש.

מבנה בחינת אמיר"ם (הגרסה הממוחשבת)

הבחינה מורכבת מ-3 פרקים של הגרסה שבכתב (השלמת משפטים, ניסוח מחדש והבנת הנקרא), אולם, סדר הופעת הפרקים שונה ולא אחיד ובנוסף, בגרסה זו יש כמעט זמן כפול לנבחן בכל שאלה, מה שנותן לנבחן יותר זמן לעכל את השאלה והתשובות המוצעות. בחינת אמיר"ם מתקיימת מול מחשב והיא בחינה אדפטיבית, כלומר, בחינה שמתאימה את עצמה לנבחן בהתאם לתשובה נכונה או שגויה ברמות קושי שונות. בניגוד לגרסה בכתב, גרסה זו תקבע את הציון בהתאם לרמה הסופית שהגיע אליה הנבחן בסיום כשעת בחינה. במהלך הבחינה, אם הנבחן ענה על שאלה בדרגת קושי קשה מאוד לא נכון, השאלה הבאה תהיה ברמה קלה יותר וציון הנבחן יורד בהתאם. בסיום הבחינה, הרמה הסופית שהגיע אליה הנבחן היא הציון של הבחינה.

הציון בבחינה

הציון במבחן אמי"ר נע בין 150 ל-250, כאשר ציון של 234 ומעלה מקנה לנבחן פטור מלימוד קורסים באנגלית.
נבחן שיקבל במבחן אמי"ר ציון נמוך מהציון שקיבל בחלק האנגלית בבחינה הפסיכומטרית לא ייפגע מכך, שכן בעת ההרשמה למוסד האקדמי הציון הגבוה מביניהם הוא זה שייחשב. כמו כן, נבחן שניגש למבחן אמי"ר מספר פעמים, הציון שייחשב לצורך קביעת הרמה באנגלית הוא הגבוה מביניהם.
בגרסה הממוחשבת הציונים נעים בין 50 ל-150, מקביל לגרסה שבכתב, אך הציונים תקפים רק באותו מוסד בו התקיימה הבחינה.
ברט ראטנר

ביוגרפיה

ראטנר נולד בפלורידה למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני שראשיה הוריו, מרסיה פרסמן ורונלד ראטנר, שאינו אביו הביולוגי. אמו נולדה בקובה והיגרה לארצות הברית בשנות ה-60 עם הוריה. היא הייתה בת שש עשרה עם לידתו. את לימודים התיכוניים סיים רטנר בשנת 1986 בתיכון בישראל. את הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת ניו יורק.
את כניסתו לעולם הקולנוע, מסביר ראטנר בהתלהבותו מהסרט "השור הזועם" (1980). הוא התמקצע בבימוי קליפים ולאחר מכן בבימוי קומדיות מסחריות מסוג ב'. בשנת 2000 היה מועמד לביים את הסרט הראשון בזיכיון סרטי אקס-מן, ובשנת 2006 את "סופרמן חוזר". בשניהם תפקיד הבימוי נמסר לבריאן סינגר. עם פרישתו של סינגר ב-2006 מבימוי סרטי אקס מן, מונה ראטנר תחתיו.
ב-2009 התנסה בכתיבת ביוגרפיות של כוכבי קולנוע, בין היתר כתב ביוגרפיות למרלון ברנדו, רוברט אוונס וג'ים בראון. 
בשנת 2010 לקח חלק בהפקת סרט האימה "יום האם" בבימויו של דארן לי בוסמן. בשנת 2012 הפיק את "מראה מראה" המבוסס על תסריט מאת מליסה וולאק. 
ביולי 2014, ביים את סרט האקשן "הרקולס" שבכיכובו של דוויין ג'ונסון.

שערוריות

בשנת 2012 ראטנר היה אמור להפיק את טקס האוסקר. ב-4 באוגוסט 2011 אולץ להתפטר מתפקידו כמפיק הטקס, בשל התבטאויות הומופוביות. אדי מרפי, שהיה מועמדו להנחות את האוסקר, התפטר אף הוא. רטנר הוחלף בידי בריאן גרייזר, ומרפי בידי מנחה האוסקר בשנים קודמות בילי קריסטל.
בשנת 2017, מנהלת השיווק לשעבר של ראטנר מלאני קולר ושש נשים נוספות, ביניהן השחקניות אוליביה מאן, נטשה הנסטרידג', ג'יימי ריי ניומן ואלן פייג', האשימו אותו בהטרדה מינית. פורסם כי גל גדות התנתה את השתתפותה בסרט ההמשך וונדר וומן 2 בכך שראטנר וחברת ההפקה שלו לא תהיה מעורבת בסרט בשום צורה, ודרשה מחברת האחים וורנר שתקנה את חלקו בהפקה; אך הבמאית פאטי ג'נקינס הבהירה כי ההחלטה לנתק את ראטנר ממעורבות בסרט התקבלה ללא התייעצות עם גדות.

חיים אישיים

בת זוגו של ראטנר עד לפרידתם ב-2010 הייתה הדוגמנית אלינה פושקאו.
שיכול עיצורים

בפונולוגיה, שׂיכּוּל עיצורים הוא תופעה לשונית שבה שני עיצורים סמוכים מתחלפים במקומותיהם. שיכול עיצורים הוא מקרה פרטי של תופעה פונולוגית רחבה יותר המכונה  מֵטָאתֵזיס , חילוף של שני הגאים סמוכים זה בזה.

עברית

בעברית חל שיכול עיצורים בעיקר בבניין התפעל, כאשר פ' הפועל (העיצור הראשון של השורש) היא אחד מן העיצורים השורקים - צ, ס, ש או ז. במקרה זה מתחלפת פ' הפועל עם העיצור הסמוך לפניו, כלומר עם העיצור ת של תחילית הבניין. לאחר שיכול העיצורים עשויה להתרחש הידמות קולית, כך שה-ת' הופכת ל-ד, או הידמות נחצית, כך שה-ת' הופכת ל-ט. למשל, בהצבת השורש שכ"ר בבניין התפעל בזמן עבר, צריכה לכאורה להתקבל הצורה: *הִתְשַׁכֵּר, אולם מתרחש שיכול עיצורים ונוצרת הצורה הִשְׁתַּכֵּר. במקום הצורה *הִתְזַמֵּן מתקבלת הצורה הִזְדַּמֵּן, שכן שיכול העיצורים במקרה זה מלווה בהידמות קולית. הצורה *הִתְצַעֵר הופכת ל-הִצְטַעֵר - שיכול העיצורים מלווה בהידמות נחצית.
שיכול עיצורים במערכת הפועל מוגבל רק לבניין הִתְפַּעֵל. כך למשל מהשורש ת-ס-ס בבניין קל (פָּעַל) נגזר הפועל לִתְסֹס ובבניין הִפְעִיל - הִתְסִיס. מצב פונולוגי כמעט זהה בבניין הִתְפַּעֵל דווקא גורם לשיכול עיצורים: *הִתְסַפֵּר >> הִסְתַּפֵּר.
במערכת השם חל לפעמים שיכול עיצורים גם בתנאים מורפולוגיים לא-קבועים, וגם כאשר חוצצת תנועה בין העיצורים. בעברית מקראית, למשל, חל לעיתים קרובות שיכול של עיצורים סונורנטיים: שִׂמְלָה-שַׂלְמָה. יש גם תיעוד לשיכול עיצורים כשרק אחד מהעיצורים הוא סונורנטי: בֶּהָלָה-בַּלָּהָה, ולפעמים אף בין שני עיצורים שאינם סונורנטיים, למשל: כֶּבֶשׂ-כֶּשֶׂב.
אנרגיה קינטית

אֵנֶרְגִּיָּה קִינֵטִית או אנרגיית תנועה (באנגלית: Kinetic energy) היא האנרגיה בה ניחן גוף מתוקף תנועתו, והיא תלויה רק במסת הגוף ובמהירותו. בדינמיקה, השימוש באנרגיה קינטית מקל על החישובים. בהקשר זה, העבודה הכוללת שמושקעת בגוף שווה להפרש בין האנרגיה הקינטית במצב הסופי ובין האנרגיה הקינטית במצב ההתחלתי.
בתורת היחסות הפרטית, השקילות בין מסה לאנרגיה מובילה לזיהוי של אנרגיה קינטית עם גידול במסת הגוף כתוצאה מתנועה במהירות גבוהה. השימוש באנרגיה קינטית נפוץ גם בתחומים אחרים של הפיזיקה, כמו תרמודינמיקה ומכניקת הקוונטים. כך למשל, הטמפרטורה של גוף יכולה להיות מוסברת באמצעות האנרגיה הקינטית של המולקולות.
בתהליכים רבים, מנסה האדם לבצע המרה של אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית שאותה ניתן לנצל בצורה הרצויה לו. זה התהליך המתרחש בתחנות הכוח השונות ברחבי העולם, וההבדל בין מקורות אנרגיה שונים, המשמשים להפקת אנרגיה, מתבטא רק בצורתה של האנרגיה הפוטנציאלית. כל גוף שנמצא בתנועה נושא אנרגיה קינטית, ולכן היא משתתפת בתהליכים בהם אנרגיה עוברת ממקום אחד לשני. כך למשל, הפוטונים המרכיבים את הקרינה האלקטרומגנטית נושאים אנרגיה קינטית.
מקור המילה קינטי במילה היוונית Κίνητικός (קינטיקוס) שמשמעותה "נמצא בתנועה". השימוש הראשון בביטוי "אנרגיה קינטית" מיוחס ללורד קלווין באמצע המאה ה-19.

היסטוריה

הראשון שהבין את החשיבות של מכפלת המסה בריבוע המהירות היה גוטפריד לייבניץ, שבסוף המאה ה-17 הגה את המושג ויס ויוה ("כוח חי"). לייבניץ טען שסכום "הכוחות החיים" עבור כל הגופים במערכת נתונה: , הוא גודל שחל עליו חוק שימור. אף על פי שכיום ידוע שאנרגיה קינטית לא בהכרח נשמרת, היה בכך ניסיון ראשוני לנסח את חוק שימור האנרגיה. עבודתו של לייבניץ עוררה התנגדות מצד אייזק ניוטון שטען, בעקבות רנה דקארט, כי התנע הוא גודל יסודי וחוק שימור התנע אמור להיות עיקרון מנחה במכניקה. ניוטון ותומכיו בהמשך המאה ה-18 סברו שלמושג "ויס ויוה" אין משמעות פיזיקלית. היום ידוע שקיימים מספר חוקי שימור שימושיים, וכולם קשורים לעקרונות סימטריה באמצעות משפט נתר. לפי הגישה המודרנית, חוק שימור התנע וחוק שימור האנרגיה משלימים זה את זה.
תומאס יאנג, בהרצאה שנשא בשנת 1807, היה הראשון שקישר בין הגודל  לאנרגיה. אולם, היו אלה גספאר גוסטב קוריוליס וז'אן-ויקטור פונסלה שהחלו להבין את הקשר בין עבודה מכנית לגודל , שנקרא בפי קוריוליס "גודל של עבודה" (בצרפתית: quantité de travail) ובפי פונסלה "עבודה מכנית" (travail mécanique). בעבודתם שהתפרסה על פני שני עשורים החל מ-1819, הם היו הראשונים שהשתמשו בחישובי אנרגיה ועבודה עבור יישומים הנדסיים. הדבר סלל את הדרך לשימוש בשיקולי אנרגיה גם בחישובים תרמודינמיים ולהתקדמות בתחום התאוריה הקינטית של הגזים, שנועדה להסביר את התכונות המקרוסקופיות של גזים תוך שימוש בשיקולי תנועה מולקולרית. כך למשל, לפי אחת ההגדרות של הטמפרטורה, גודלה יחסי לאנרגיה הקינטית הממוצעת של המולקולות או של האטומים המרכיבים את הגז.
רב נחומי בר זכריה

רב נחומי בן זכריה היה אמורא בבלי בדור הרביעי לאמוראי בבל.
רב נחומי היה תלמיד מובהק של אביי, מתורגמנו וחברו של מר בריה דרבינא.
האופרה של לייפציג

היסטוריה

שנת ייסוד האופרה של לייפציג היא 1693, ומכאן שהיא השלישית לוותק באירופה, אחרי לה פניצ'ה בוונציה, איטליה והאופרה הממלכתית של המבורג בגרמניה. המנצח על רבות מן האופרות המוקדמות הללו בבית האופרה המקורי היה גאורג פיליפ טלמן.
לאופרה של לייפציג אין תזמורת אופרה משלה - תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג ממלאת תפקיד זה. הקשר הזה החל בשנת 1766 בביצועי הזינגשפיל Die verwandelten Weiber של יוהאן אדם הילר.

בית האופרה, 1868

התיאטרון הקודם (Neues Theater, בגרמנית) נחנך ב-28 בינואר 1868 ב"פתיחה ליובל" מאת ובר והפתיחה לאיפיגניה באאוליס של גלוק, וכן המחזה איפיגניה בטאוריס מאת גתה. משנת 1886 עד 1888 היה גוסטב מאהלר משנה למנצח; ארתור ניקיש היה המנצח הראשי. חילוקי הדעות בין השניים היו רבים, וגם כאשר החליף אותו מאהלר בתפקיד עקב התערערות בריאותו של ניקיש, נתקל ביחס עוין מצד התזמורת. בהפצצה אווירית בליל ה-3 בדצמבר 1943, חלק מהפצצת לייפציג במלחמת העולם השנייה, נהרס התיאטרון, כמו כל שאר התיאטראות בלייפציג.

בית האופרה, 1960

בניית בית התיאטרון המודרני החלה ב-1956. התיאטרון נחנך ב-8 באוקטובר 1960 בביצוע המייסטרזינגר מנירנברג של וגנר.
מאז 2009, אולף שירמר הוא המנהל המוזיקלי הכללי; בשנת 2011 נבחר למנהל אמנותי לתקופה של חמש שנים.
ירחמיאל בויאר

ביוגרפיה

נולד בתל אביב למשפחה דתית המשתייכת לחסידות רוז'ין. אביו, אברהם בויאר, היה מראשי הציבור הדתי בתל אביב שכיהן כסגן ראש עיריית תל אביב. 
בוגר ישיבת פוניבז'. בתחילת שנות ה-60 נשא את חמדה, בתו של רופא העיניים החרדי ד"ר יצחק דב ברנר מירושלים. במשך שנים עסק בתחום החינוכי. היה ממנהלי המוסד לבנות אור החיים בבני ברק. עומד בראשות כולל "יד אברהם" לבעלי תשובה. 
הנחה את כנס היסוד של דגל התורה בה'תשמ"ט (1988). באותה שנה מונה על ידי הרב שך לעמוד בראש סיעת דגל התורה בבני ברק ובמחצית הקדנציה כיהן מטעמה כראש העיר.
הרב בויאר עוסק במסירת שיעורי תורה במגוון ערוצים בהם קול הלשון, "בינינו", "וורט - חכמה יהודית" ועוד.
בויאר שימש בעבר במספר תפקידים ציבוריים, בהם: מנהל סמינר "באר יעקב", יושב-ראש הנהלת "חברה קדישא" תל אביב כיושב-ראש דירקטוריון תאגיד המים "מי ברק" ויושב-ראש הנהלת קופת חולים מאוחדת.
אחיו הגדול הוא הרב יהודה בויאר, מתלמידי החזון איש.
אחיו הצעיר הוא הרב נחום בויאר, ממקימי קהילת "אביר יעקב" בת"א.
קווין אייזקס

קווין לינדזלי אייזקס (באנגלית: Kevin Isaacs; נפטר ב-13 במאי 2019) היה אונקולוג, מומחה באונקולוגיה קלינית ורדיותרפיה, מנהל המכון האונקולוגי בבית חולים העמק בעפולה.
תחום המחקר העיקרי וההתמקדות המקצועית של אייזקס היה גידולים נדירים.

ביוגרפיה

אייזקס סיים התמחות באונקולוגיה בבית החולים רמב"ם.
אייזקס התמחה באונקולוגיה קלינית ורדיותרפיה.
לאחר סיום התמחותו יצא אייזקס להשתלמות ברדיותרפיה, באוניברסיטת דיוק, בעיר דרהאם, בצפון קרוליינה, ארצות הברית.
בחזרו לישראל, נתמנה אייזקס למנהל המכון האונקולוגי במרכז הרפואי העמק בעפולה.

המכון האונקולוגי במרכז רפואי העמק

המכון האונקולוגי במרכז הרפואי העמק מטפל במחלות הסרטן,.
לרשות המכון כ-15 מיטות לטיפול במסגרת אשפוז יום.
הטיפולים כוללים טיפולים כימותרפיים הנעשים במסגרת אשפוז יום של המכון. 
מרכז רפואי העמק מטפל בכ-4,000 חולי סרטן וחולים במחלות ממאירות מדי שנה.
נכון ליוני 2016, במכון האונקולוגי לא מסופק קנאביס רפואי,.
שקול

היסטוריה

שקול מוזכרת לראשונה במקור משנת 1095 בשם Schulles.
ב-8 ביוני 1897 נפתח בשקול מלון ולדהאוס וולפורה (Hotel Waldhaus Vulpera) שהיה מעוצב עם עיטורי סגרפיטו בסגנון נאו-רנסאנס. המלון היה אחד הבניינים העיקריים בתקופת הבל אפוק באירופה והיה אחד המלונות הראשונים באלפים השווייצריים. המלון עלה באש ב-27 במאי 1989 וכיום האתר שבו הוא שכן משמש כפארק בו משולבים שרידי בניין המלון.
שמה הרשמי של שקול השתנה כמה פעמים במהלך המאה ה-20. עד 1943 היה שמה הרשמי של העיירה Schuls (בגרמנית). באותה שנה שונה השם ל-Bad Scuol/Schuls (שילוב של השם הגרמני והשם ברומאנש). ב-1970 הושמט השם הגרמני ונותר השם ברומאנש, Bad Scuol וב-1999 הושמטה הקידומת Bad ונותר השם הנוכחי, Scuol.

גאוגרפיה

שטחה של שקול הוא 144.10 קמ"ר. מתוכם 28% משמשים  לחקלאות, 25.7% הם שטחים מיוערים, 1.1% הם  שטחים בנויים ו-45.2% הם שטחים בלתי מעובדים ושטחי נהרות, אגמים וקרחונים. צדה הדרומי של שקול פונה לפסגת הר פיז שמפש (Piz Champatsch) בגובה 2,785 מ', שמשמש כאתר סקי בשם "מוטה נלונס" (Motta Naluns). באתר קיימים מורדות באורך של 80 ק"מ ופועלים בו 12 קווי רכבל מסוגים שונים.
שקול היא בירת מחוז אין. היא ידועה כעיירת ספא וכאתר נופש והיא המרכז העסקי של עמק אנדגין. זהו הכפר הגדול ביותר על הגדה השמאלית של נהר האין.

דמוגרפיה

נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית שקול 2,351 תושבים. כמחצית מאוכלוסיית העיירה הם דוברי רומאנש. השפה השנייה בשכיחותה היא השפה הגרמנית, אותה דוברים כ-40% מהתושבים וכן קיים מיעוט קטן של דוברי איטלקית.
מצובו

תיירות במצובו

מצובו היא יעד תיירות פופולרי. בתי העיירה צבועים לבן, עם גגות רעפים אדומים. העיירה היא מרכז לייצור גבינות ויין. בעיירה בתי מלון קטנים רבים. בחורף פועל בקרבתה אתר סקי קטן. בקיץ העיירה היא מוקד למטיילים באזור.
יעל נתנאל

ביוגרפיה

נתנאל גדלה בקיבוץ חצרים והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ ובהמשך בקבוצת השחייה הפועל בני שמעון בהדרכת אברי גביש.

1976

באליפות ישראל בשחייה באוקטובר 1976 זכתה נתנאל ב-4 מדליות אישיות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:16.4 דקות, אחרי ליז בוכשטבר מהפועל חולון/בת-ים (1:12.9 דקות) ולפני נטע יוסף מהפועל בית ברל (1:16.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:43.9 דקות, אחרי ליז בוכשטבר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:35.8 דקות, שיפור לשיאה הישראלי הקודם שעמד על 2:39.2 דקות ולפני נטע יוסף (2:45.0 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:24.7 דקות, אחרי אסנת ארליך שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:18.6 דקות, ואיריס קרפ (2:19.7 דקות), שתיהן מהפועל חולון/בת ים ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:45.6 דקות, אחרי תמר מייסנר מהפועל קריית טבעון (2:38.5 דקות) וטובה אברמוב מהפועל בת ים (2:43.0 דקות).

1979

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1979, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, קבעה נתנאל במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ליז בוכשטבר, ענת פרקש ונטע יוסף שיא ישראלי חדש של 4:49.04 דקות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה בבלגיה ביולי אותה שנה סיימה נתנאל 3 פעמים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.86 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ליאור בירקאן, רונית גבאי ונטע יוסף בתוצאה של 4:17.04 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ליז בוכשטבר, מירב הדר ונטע יוסף בשיא ישראלי חדש של 4:48.03 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בסוף אוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.58 דקות.

1980

בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1980 קבעה נתנאל במשחה שליות 4x100 מטר חופשי ביחד עם עופרה מוניוז, מירב הדר וליאור בירקאן שיא ישראלי חדש של 4:12.67 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדרמשטט, גרמניה הרביעייה שיפרה את השיא הישראלי והעמידה אותו על תוצאה של 4:12.57 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בסוף אוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.50 דקות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.18 דקות, במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:39.56 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:43.47 דקות.
סמור-אן-אוסווה

גאוגרפיה

היישוב ממוקם 236 ק"מ דרומית מזרחית לפריז, על מישור של סלע גרניט ורוד המגיע עד לגובה של 423 מטר מעל פני הים. הנהר ארמנסון מתפתל סביב העיר. מפליו של נהר זה שימשו בעבר להנעת טחנות קמח ובתי מלאכה לעיבוד עורות. זרם הנהר פחת בעקבות סכר שהוקם במאה התשע עשרה כדי לספק מים לתעלת בורגון. כביש מהיר מחבר את העיר עם הערים מונבאר מצפון ואוטן מדרום.

היסטוריה

ראשיתה של העיר ב-606, כאשר קבוצת נזירים ממנזר פלאביני הקימו כפר בשם "סן מורו" שפירושו "חומות עתיקות". ב-1276 ניתנה לעיר מגילת זכויות על ידי רובר, דוכס בורגון. במלחמת מאה השנים החליט פיליפ השני, דוכס בורגונדיה לבצר את העיר. ב-1478 כוחותיו של לואי האחד עשר כבשו את העיר ומאז היא הפכה לנחלתו של מלך צרפת. המצור האחרון על העיר נערך ב-1589  במרוצת מלחמות הדת בצרפת. ב-1602 אנרי הרביעי, מלך צרפת החליט להרוס את הביצורים סביב העיר.
הרי ויקטורי

היסטוריה

אזור ההרים הקרוב לים רוס התגלה ומופה על ידי משלחות המחקר של רוס, בורכגרווינק, סקוט ושקלטון.
מיפוי אזור מרכז ההרים בוצע באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית, ומשלחות סקר של ניו זילנד וארצות הברית בין השנים 1950 ו-1960.
שם הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד בגלל קרבת ההרים להרי האדמירליות - והקשר לניצחונות הימיים של הצי המלכותי הבריטי.
הקלות הבלתי נסבלת של הקיום (סרט)

הפקה

הסרט הופק בארצות הברית ובוים על ידי פיליפ קאופמן האמריקאי, אך צוות השחקנים כלל ברובו שחקנים אירופיים, ובהם דניאל דיי לואיס (אנגליה), ז'ולייט בינוש (צרפת), לנה אולין (שוודיה) ודרק דה לינט (דנמרק). הסרט צולם בצרפת ולא בצ'כוסלובקיה. בסצנות המתארות את הפלישה הסובייטית, שולבו קטעי ארכיון עם צילומים מהעיר ליון. הסרט זכה להצלחה בינונית באמריקה הצפונית ולהצלחה רבה יותר באירופה.

עלילה

הסרט מתחיל בהצגתו של תומאס, מנתח מוח צ'כי, אשר חי חיי רווק חסר דאגות. המאהבת שלו, סבינה, היא אמנית אשר גם היא חיה ללא מחויבויות. יום אחד עוזב תומאס את פראג, על מנת לבצע ניתוח מוח בעיירת ספא. שם הוא פוגש בתרזה, מלצרית החולמת לעזוב את חייה הקודרים בעיירת הספא. היא עוקבת אחריו לפראג ועוברת לגור אתו. דבר זה מקשה על ההרפתקאות המיניות של תומאס עם הנשים האחרות.
תומאס מבקש מסבינה, לעזור לתרזה, למצוא עבודה כצלמת. תרזה חווה רגשות מעורבים של סקרנות וקנאה כאשר היא מבינה שבין תומאס וסבינה קיים קשר מיני. מצוקתה של תרזה מופרעת על ידי הטנקים הסוביטיים הפולשים לצ'כוסלובקיה. במהלך המהומה, תרזה מצלמת תמונות של הפלישה הסובייטית ונותנת את הפילמים לזרים, כדי שיבריחו אותם למערב. לאחר מכן בורחים השלושה מצ'כוסלובקיה.
בשווייץ פוגשת סבינה את פרנץ, פרופסור נשוי, והם מתחילים ברומן. לאחר זמן מה, מודיע פרנץ לסבינה כי הוא עזב את אשתו ומשפחתו. לאחר הצהרתו, עוזבת אותו סבינה, מכיוון שהיא מרגישה שהקשר שלהם לא יוכל להחזיק בעולם המציאותי. תרזה ותומאס מנסים להסתגל לחייהם בשווייץ, אך תרזה מגלה כי תומאס ממשיך בקשריו המיניים עם נשים אחרות. היא עוזבת אותו וחוזרת לצ'כוסלובקיה. תומאס מגלה כי הוא מוטרד מעזיבתה של אשתו, ומחליט לבוא בעקבותיה לצ'כוסלובקיה, למרות שדרכונו מוחרם בכניסה. הגעתו של תומאס אחריה, מרוממת את רוחה של תרזה.
תומאס מנסה להשיג את משרתו הקודמת כמנתח מוח, אך נענה בשלילה בעקבות ההנהלה החדשה, הנתמכת על ידי הסובייטים, מכיוון שלפני הפלישה הסובייטית פרסם מאמר המשווה את הסובייטים לאדיפוס המלך. תומאס כתב במאמרו כי אדיפוס דקר את עיניו כאשר גילה מהו חטאו, אך הסובייטים לעומתו אינם מכירים בחטאיהם. ההנהלה החדשה דרשה מתומאס לכתוב מכתב החוזר בו מהנאמר במאמר, אך תומאס מסרב. כתוצאה מסרובו, לא יכול תומאס לעבוד כרופא, והוא מוצא עבודה כמנקה חלונות. עבודה זו מביאה עמה הזדמנויות נוספות למפגשים עם נשים אחרות.
תרזה עובדת כמלצרית ופוגשת מהנדס. מכיוון ששוב היא מוצאת עדויות לחוסר הנאמנות של תומאס, היא מחליטה לנהל רומן עם המהנדס. מיד לאחריו, היא פוחדת שהמהנדס עובד עם המשטר החדש, ושהוא עלול לסחוט אותה ואת ותומאס בעקבות הרומנים. ביאושה היא מנסה להתאבד, אבל תומאס מונע זאת ממנה.
תרזה משכנעת את תומאס לעזוב את פראג והם עוברים לכפר, אשר בו מקבל את פניהם מטופל ותיק של תומאס. שם הם חיים באידיליה כחקלאים, רחוק מהאינטריגות הפוליטיות של פראג. בניגוד אליהם, מגיעה סבינה לאמריקה, שם היא ממשיכה באורח חייה כרווקה בוהמיינית. באמריקה, סבינה נדהמת כאשר היא מקבלת מכתב, המספר לה כי תרזה ותומאס נהרגו בתאונת דרכים, כאשר נהגו בחזרה לביתם במשאית, לאחר שחגגו בעיר אחרת עם חברים.
הסרט מסתיים בסצנה בה רואים את תומאס ותרזה, במצב רוח מרומם וככל הנראה מאושרים מאוד, כאשר הם נוסעים חזרה לכפרם, זמן קצר לפני מותם.