google/wiki40b huggingface dataset:
ז'אק בנואה מאשן

ז'אק בנואה-מאשן (בצרפתית: Jacques Benoist-Méchin; ‏1 ביולי 1901 - 24 בפברואר 1983) היה פוליטיקאי, סופר והיסטוריון צרפתי.
בנואה מאשן פיתח קריירה כסופר והיסטוריון, והיה פעיל בחוגי ימין צרפתיים עוד לפני מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה שימש בתפקידים בכירים שונים במשטר צרפת של וישי עד לקריסת המשטר. לאחר המלחמה המשיך בקריירה כסופר והיסטוריון, ופרסם ספרים בנושאים היסטוריים שונים. מת בפריז בשנת 1983.
טבילת כלים

טבילת כלים היא הליך מחייב (הכשר מצווה) על מנת לאפשר שימוש על ידי יהודים בכלי אכילה ושתייה שיוצרו על ידי גויים. טבילת כלים נעשית על פי רוב במקוואות קטנים מיוחדים ('מקווה כלים') הנמצאים בסמוך למקוואות רגילים, אך יכולה להעשות בכל מקום מים הכשר לטבילה, כדוגמת אגמים, ימים, נהרות, מעיינות ובארות.

המקור בתורה

המקור להטבלת כלים הוא בספר במדבר פרק לא פסוקים כא-כג:
וַיֹּאמֶר אֶלְעָזָר הַכֹּהֵן אֶל אַנְשֵׁי הַצָּבָא הַבָּאִים לַמִּלְחָמָה זֹאת חֻקַּת הַתּוֹרָה אֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת משֶׁה. אַךְ אֶת הַזָּהָב וְאֶת הַכָּסֶף אֶת הַנְּחשֶׁת אֶת הַבַּרְזֶל אֶת הַבְּדִיל וְאֶת הָעֹפָרֶת. כָּל דָּבָר אֲשֶׁר יָבֹא בָאֵשׁ תַּעֲבִירוּ בָאֵשׁ וְטָהֵר אַךְ בְּמֵי נִדָּה יִתְחַטָּא וְכֹל אֲשֶׁר לֹא יָבֹא בָּאֵשׁ תַּעֲבִירוּ בַמָּיִם
מכאן למדו שיש לטבול את הכלים לפני השימוש (ואם צריך גם להגעילם).יש להדגיש שדין טבילת כלים הוא רק בכלי שנכנס מרשות הגוי לרשות היהודי, אך אכילת אוכל (כשר) בכלים של גוי שאינם טבולים מותרת.
טעם לטבילת הכלים מובא בתלמוד הירושלמי: "לפי שיצאו מטומאת הגוי ונכנסו לקדושת ישראל", ולא כפי שנהוג לחשוב, שמטרת הטבילה היא לנקות את הכלי מחומרים לא כשרים שהגוי שם על הכלי, או מאוכל לא כשר שהגוי אכל בכלי.
לפי דעת רבנו תם ועוד ראשונים טבילת כלים היא חובה מהתורה, אולם בדעת הרמב"ם רבים סבורים שטבילת כלים מדברי חכמים.

סדר הטבילה

את הכלים מטבילים במקווה כשר. בשעת הטבלת הכלי יש לוודא שאין חציצה בין הכלי למים, כגון היד שמחזיקה את הכלי או מדבקות. 
לפני הטבלת כלי אחד מברכים: 
"בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֹתָיו וְצִוָּנוּ עַל טְבִילַת כֶּלִי". ובהטבלת מספר כלים מברך ...עַל טְבִילַת כֵּלִים. ברכה זו היא ברכת המצוות. חלק מיהדות תימן טובלים ללא ברכה.
כלים הצריכים גם הגעלה, יש להגעילם קודם הטבילה. ואם הטבילם קודם מותרים. ויש אומרים שצריך לחזור ולהטבילם בלי הברכה.

כלי חד-פעמי

כלים חד פעמים העשויים ממתכת כמו תבניות אלומניום, דעת הרב משה פיינשטיין שאינם צריכים טבילה אפילו אם השתמש בהם כמה פעמים. כמו כן התיר הרב בן ציון אבא שאול צנצנות ובקבוקי זכוכית חד פעמיות אף שמשתמש בהם שימוש קבוע. דעת הרב עובדיה יוסף להחמיר גם בכלים חד פעמיים.

כלים חשמליים

במטבח המודרני כלים רבים הבאים במגע עם האוכל הם כלים חשמליים, כגון קומקום ומצנם. כלים אלה עלולים להינזק במגע עם מים, והתעוררה השאלה כיצד ניתן להכשירם לשימוש. הרב משה פיינשטיין כתב, שיש להטביל את כל הכלי חוץ מהחלק החשמלי. פתרון אחר הוא שטכנאי יהודי יפרק מעט את הכלי פירוק מקצועי וירכיבנו מחדש, וכך למעשה גמר עשיית הכלי נעשתה בידי יהודי, והכלי פטור מטבילה. ישנם הסוברים שמכיוון שכלים חשמליים שימושם במחובר לקרקע הם כלל אינם חייבים בטבילה.
פתרון נוסף שהוצע, הוא לתת את הכלי במתנה גמורה לגוי, ואז לקחתו ממנו בהשאלה, וכלי שהושאל מגוי פטור מטבילה.
דוליים

א-דֻלַיְם (الدليم) או אל־דוליים (דוליים) הוא השבט הבדואי הגדול בעיראק, השוכן במערבה - במחוזות אל-אנבר, באבל, סלאח א-דין, דיאלא, מוצול וכן בבגדד. נוסף על כך ישנה קהילה בסוריה. בני שבט זה בדרך כלל ניתנים לזיהוי בעזרת השמות של החמולות והמשפחות שלהם המבוססים על שם שבטם.
א-דֻלים הוא השבט הערבי הסוני הגדול בעיראק. הם גרים בעיקר בין האזור שדרומית לעיר אל-חלה, על נהר הפרת, ועד פלוג'ה, רמאדי, סאמרא ומוסול.
ההיסטוריון העיראקי מוחמד בן חמד אל-בסאם א-תמימי (1831) ציין ששבט א-דלים חולק לארבע קבוצות (אל-בו רידיני, אל-בו פהד, אל-בו עלואן ואל-מחאמדה).
חלק מבני משפחות שבט א-דלים במחוז אנבאר היו יהודים - בערים עאנה ,ראווה ,רמאדי ופלוג'ה - אך הם התאסלמו במהלך מאה השנים האחרונות.
החמולות של א-דלים שיחקו תפקיד גדול במאבק באמריקנים במלחמתם בעיראק בפלוג'ה, רמאדי ואל-קאים.
ברי לארסון

ביוגרפיה

נולדה בשם בריאן סידוני דסולניירס בסקרמנטו, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוריה התגרשו בילדותה והיא גדלה בלוס אנג'לס עם אמה ואחותה. שפת האם של לארסון היא צרפתית (אביה הוא קנדי-צרפתי).

מוזיקה

ב-2005 יצא לאור אלבום המוזיקה הראשון שלה. אחרי הדיסק הראשון, היא הזניחה את קריירה המוזיקה והחליטה להיות שחקנית קולנוע.

משחק

ב-1999 שיחקה בתפקידה הקולנועי הראשון בסרט "משלוח מיוחד", לצד פני מרשל. 
ב-2001 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "לגדל את אבא" ב-The WB לצד בוב סאגט, אך ההופעה הראשונה שלה הייתה ב-1998 במערכון בתכנית "The Tonight Show" של ג'יי לנו.
ב-2003 שיחקה בסרט המקורי של חברת וולט דיסני "בדיוק על המסלול" לצד בוורלי מיטשל.
ב-2004 שיחקה בתפקיד קטן, בסרט "פתאום 30". באותה שנה שיחקה בסרט "מסיבת פיג'מות" עם ג'ף גרלין. בשנת 2007 שיחקה בדרמת ההתבגרות "לזכור את המבוכה" לצד אמבר הרד. בשנת 2009 שיחקה בסרט "בנות טאנר הול" לצד רוני מארה, ג'ורג'יה קינג ואיימי פרגוסון. לאחר מכן שיחקה בסרט "לכסח ת'בית" לצד דני דה ויטו, שנכשל בקופות.
את פרסומה הטלוויזיוני הראשון קיבלה כאשר לוהקה ב-2009 לסדרת הטלוויזיה "טרה", שם היא שיחקה את דמותה של קייט גרגסון, לצד טוני קולט וג'ון קורבט, לארסון המשיכה לעוד 2 עונות עד 2011.
ב-2010 שיחקה בסרטו של נוח באומבאך "גרינברג", לצד בן סטילר, ג'ניפר ג'ייסון לי וגרטה גרוויג. באותה שנה שיחקה בסרט "האקסים של החברה שלי" עם מייקל סרה ומרי אליזבת' וינסטד, שנכשל בקופות אך הפך לסרט קאלט. באותה שנה שיחקה תפקיד דרמטי בסרט המתח "רמברנדט", עליו זכתה לשבחים.
ב-2012 שיחקה בסרט "הבעיה עם בליס" לצד פיטר פונדה ולוסי לו. בנוסף, שיחקה בסרט "רחוב ג'אמפ 21" על פי תסריט של מייקל באקול.
ב-2013 קיבלה קריירת המשחק שלה תפנית כששיחקה בסרט "טווח קצר 12" זכתה לביקורות מהללות על תפקידה, והחלה להיחשב שחקנית איכותית. באותה שנה שיחקה בסרט העצמאי "העכשיו מדהים" לצד מיילס טלר, ובסרט "דון ג'ון" שביים ג'וזף גורדון-לוויט.
ב-2014 שיחקה בסרט "המהמר" לצד מארק וולברג, ג'סיקה לאנג וג'ון גודמן.
ב-2015 שיחקה בסרט "אסון מהלך" לצד איימי שומר וביל היידר. באותה שנה זכתה לתפקיד קולנועי משמעותי בסרט הדרמה "חדר" וזכתה לשבחי המבקרים. בעקבות זאת היא זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, פרס גילדת שחקני המסך ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
במהלך 2016 שיחקה בסרטו של בן וויטלי "אש חופשית" (דרמת פשע בריטית).
בשנת 2017 השתתפה בסרט ההרפתקאות "קונג: אי הגולגולת", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי קינג קונג. השתתפה גם בסרט "טירת הזכוכית". 
בשנת 2018 זכתה לארסון בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט גיבורי העל "קפטן מארוול". וביימה לראשונה סרט שאותו גם הפיקה "חנות חדי קרן" לנטפליקס, שגם שיחקה בו בתפקיד ראשי  באפריל 2019 שיחקה בסרט "הנוקמים: סוף המשחק" בתפקיד קפטן מארוול.

חיים אישיים

בשנים 2016–2019 הייתה מאורסת למוזיקאי האמריקאי-יהודי אלכס גרינוולד.
רוברט אטקינס

ביוגרפיה

נולד ליוג'ין ונורמה אטקינס, בקולומבוס, אוהיו. כשהיה בן 12 עברה משפחתו לדייטון, בה היו לאביו מספר מסעדות. אטקינס התפרנס בנערותו ממגוון עבודות, וגם הופיע בתוכנית רדיו מקומית. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן בשנת 1951, ושאף להפוך לקומיקאי.
למד רפואה במספר מוסדות אקדמיים, והתמחה בקרדיולוגיה, ומאוחר יותר ברפואה משלימה.
את הקליניקה הפרטית שלו באפר איסט סייד של ניו יורק פתח ב-1959.
בשנת 1989 נישא לוורוניקה, והוא בן 56.
אטקינס הופיע ברשימת עשרת המשפיעים ביותר של הטיים מגזין לשנת 2002. בשל הדיאטה שפיתח, היה אטקינס לדמות שנויה במחלוקת בקהילייה הרפואית.
הוא נפטר באפריל 2003, בהיותו בן 72, לאחר שהחליק על המדרכה בעקבות סופת שלג גדולה שפקדה יום קודם לכן את ניו יורק, הוא סבל מפגיעת ראש חמורה, ולאחר תשעה ימים בטיפול נמרץ מת מסיבוכים של הפגיעה בראשו. אלמנתו סירבה לאפשר ניתוח שלאחר המוות.
געשיות דו-אופנית

געשיות דו-אופנית היא תופעה געשית, בה נפלטות לבות מאפיות ופלסיות מהר געש אחד, ללא פליטה של לבות בהרכב בינוני. סוג זה של געשיות קשור לרוב לאזורים של מתיחה טקטונית, ובעיקר לבקעים.

מנגנון היווצרות

געשיות דו-אופנית מוסברת בדרך-כלל כתוצאה של התכה חלקית של תחתית הקרום, היוצרת מאגמות גרניטיות במהלך מגע עם נפחים גדולים של מאגמה בזלתית חמה יחסית הנובעת מהמעטפת. שני סוגי המאגמה יוצרים תאי מאגמה נפרדים, מהם נובעות התפרצויות מקבילות של שני סוגי הלבה.
געשיות דו-אופנית עשויה להתפתח גם בשדות געשיים – בתגובה לשינויים בקצב יצירת מאגמה או מתיחה, או שניהם גם יחד, וגם באגני גב קשת, בשלבים הראשונים של התפתחותם.

חשיבות

מרבית האירועים הגעשיים הדו-שיאיים הקשורים בהידקקות הקרום משמשים לסיפוק ראיות של אירועי ביקוע בעבר. ניתן להשוות דגימות מאזורים אלה לאזורים יבשתיים בהם מתרחש בהווה ביקוע פעיל ומתקיימת געשיות דו-אופנית.
יהודה אסאד

הרב יהודה אסאד (מבוטא: אסוֹד, ה'תקנ"ד, 1794, אסאד - כ"ג בסיון ה'תרכ"ו, 1866) היה אב"ד, ראש ישיבה, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בהונגריה.

ביוגרפיה

נולד באסוד (יידיש: אסאד, הונגרית: Aszód) שבהונגריה לישראל וטשארנה. למד בישיבתו של רבי מרדכי בנט בעיר ניקלשבורג. נישא לאסתר (נפטרה בתרכ"ז, בגיל 65) לבית רגנר. שימש כדיין בדונה-סרדהלי (כיום דונאיסקה סטרדה) והקים בה ישיבה גדולה, ובה מאות תלמידים. היה אב בית דין בעיירות ראגנדארף, סרדהלי וסמניץ, והתכתב עם רבי משה סופר מחבר ספר "חתם סופר", ונחשב לפוסק הדור בהונגריה לאחר פטירת החת"ם סופר. בשנת ה'תרכ"ד (1864) הוא השתתף במשלחת רבנית לקיסר פרנץ יוזף, שביקשה לבטל את התוכנית להקים בית מדרש לרבנים מטעם המדינה.
רבי יהודה אסאד נפטר בכ"ג בסיוון תרכ"ו.
לטענת הרב משה אריה לייב ליטש-רוזנבוים מפרשבורג, ביצעו בני קהילת סרדהלי בגופת רבם ציור או צילום פוסט-מורטם, כדי למכור הדפסים שלו. בעקבות מקרה זה התעורר דיון ציבורי הלכתי בקרב רבני הונגריה.
מספריו: שו"ת יהודה יעלה, חידושי מהרי"א ודברי מהרי"א.
בנו רבי אהרן שמואל אסאד ירש את מקומו ברבנות העיר.
רוז'ה מילה

קריירה

מילה נולד בבירת קמרון, יאונדה, וגדל בעיר דאולה. הוא הצטרף לקבוצת כדורגל בפעם הראשונה בגיל 13, ובגיל 18 זכה באליפות קמרון הראשונה. ב-1976 קיבל את פרס כדורגלן השנה באפריקה.
ב-1977, הגיע לאירופה למועדון הצרפתי ולנסיאן, אך שם תפקד כשחקן מחליף בלבד במשך שנתיים. ב-1979, הצטרף למונקו, שם דילג בין רשימת המחליפים לרשימת הפצועים. לבסוף הצטרף לאיי אס סנט אטיין ב-1984 ומשם עבר למונפלייה מ-1986 עד 1989.
בזמן ששיחק בצרפת, הופיע מילה לראשונה בנבחרת קמרון ב-1978. מילה שיחק בנבחרת במונדיאל 1982, ופרש לראשונה מכדורגל בינלאומי ב-1987.
למרות הפרישה מהנבחרת, ב-1990 הוא קיבל שיחת טלפון מנשיא קמרון, שביקש ממנו לחזור מפרישתו ולהצטרף לנבחרת הקמרונית. הוא הסכים, ונסע לאיטליה להשתתף במונדיאל 1990.
מילה היה אחד מהכוכבים הגדולים של הטורניר. הוא כבש ארבעה שערים, שאותם חגג בריקוד מסביב לדגלי הקרן, ריקוד שהפך לפופולרי במגרשי הכדורגל מאז. שניים משערים היו בהארכה נגד קולומביה, מה שהביא את קמרון לרבע הגמר, המקום הגבוה ביותר שאליו הגיע נבחרת אפריקאית מאז ומעולם בגביע העולם (סנגל וגאנה השוו את השיא במונדיאל 2002 ומונדיאל 2010, בהתאמה).
מילה חזר למונדיאל 1994 בגיל 42. בארצות הברית, קמרון הודחה כבר בשלב הבתים. מילה כבש שער נגד רוסיה, ובכך שבר את השיא של עצמו, ככובש המבוגר ביותר בגביע העולם.
במרץ 2004, הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. כיום (2019) משמש מילה יושב הראש של "קרן רוז'ה מילה" לקידום הבריאות, החינוך והרווחה בקמרון. כמו כן הוא נוסע בעולם בשליחויות בלתי רשמיות, כשגריר נודד של ארצו.
באוגוסט 2017 ביקר מילה בישראל, שם נפגש עם לירן ג'רסי, מייסד עמותת שער שוויון, המסייעת לילדים בסיכון דרך משחק הכדורגל. מילה התלהב מהרעיון, והקים מפעל דומה בקמרון. כיום (2019) משחקים בפרויקט בקמרון 200 ילדים בעשר קבוצות.
יואל בן-פורת

שנותיו המוקדמות

יואל בן פורת נולד כיואל ויינראוב בעיר סקאלאט שבמזרח פולין (סמוך לטרנופול, היום באוקראינה) בשנת 1931. אביו, יוסף ויינראוב, עמד בראש תנועת "גורדוניה" בעיר. בשנת 1941 האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית והעיר שוחררה על ידי הסובייטים במרץ 1944. משפחתו של בן פורת נרצחה בשואה ב-1942, והוא שרד בגטו, במחנה עבודה וביערות. לאחר המלחמה הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ובמסגרתה עלה לארץ ישראל באפריל 1947 (באוניית המעפילים "מולדת"), נעצר והועבר למחנות המעצר בקפריסין עד לדצמבר 1947.

קריירה צבאית

במלחמת העצמאות לחם ביד מרדכי, לאחר מכן התנדב לגדוד חיל המשמר העמק והתיישב בקיבוץ גזית. בשנת 1950 התגייס לצה"ל ושירת כקצין מחקר בענף מצרים של מחלקת המודיעין. את מרבית שירותו עשה ביחידת איסוף מודיעין האותות (יחידה 848, סיגינט, הקרויה כיום "יחידה 8200") כקב"ר. בשנת 1956 קודם לתפקיד מפקד צוות האזנה ניידת כחלק ממפקדת אוגדה בתפקיד זה שירת במבצע קדש. בשנת 1957 מונה לראש מדור בינה רישתית.
ב-26 בנובמבר 1966, שבועיים אחרי מבצע מגרסה, נקלט על ידי יחידה 848 מברק שנוסח כפקודה מאת המפקד הכללי של המפקדה הערבית המאוחדת (מפע"ם) אל מפקדי הכוחות המזוינים של כל המדינות הערביות החברות במפע"ם. ההוראה הייתה להעמיד את כוחותיהם בכוננות מלאה. הידיעה דווחה לגורמי אמ"ן ובעקבותיה הוכרזה בצה"ל כוננות (שם הקוד – "רובד"). בבדיקה נוספת של הידיעה ולאחר שלא נראו תזוזות בקרב כוחות ערביים בוטלה הכוננות. הבדיקה הנוספת של הידיעה הצביעה על טעות בתרגום מערבית לעברית. בשל חומרת הטעות לקח על עצמו סא"ל יואל בן-פורת, מפקד המסגרת המקצועית האחראית לכך ביחידה, את האחריות והגיש התפטרות לראש אמ"ן אלוף אהרון יריב. יריב דחה את ההתפטרות. בלקיחת האחריות על אירוע אשר לא גרם לאסון, אלא רק לכוננות (שהייתה כרוכה בהוצאה כספית ניכרת) הוכיח בן-פורת נורמה של מנהיגות בחיל המודיעין. אלוף יריב העריך מאד את אישיותו וכישוריו של בן-פורת, וסבר כי אסור לאבד קצין מוכשר ואיכותי בשל טעות, שנזקה היה מוגבל.
בשנת 1968 קודם לתפקיד עוזר ראש מחלקת איסוף באמ"ן, אברהם ארנן. בתפקיד זה שירת במלחמת ההתשה. בשנת 1971 מונה לסגן מפקד יחידה 848 ובשנת 1972 מונה למפקד יחידה 848, בדרגת אלוף-משנה, ופיקד עליה בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים ובמהלך המלחמה. בן פורת טען כי לפני פרוץ המלחמה ניסה להתריע בפני ראש אמ"ן, אלי זעירא, וראש מחלקת מחקר, אריה שלו, שעומדת לפרוץ מלחמה, אך אלה התעלמו מאזהרותיו. ויכוח בין בן פורת לזעירא, שזכה לפרסום אף שפרטיו עדיין נשמרים בסוד, עסק בשאלת הפעלתם של "האמצעים המיוחדים" של אמ"ן במצרים, לקבלת מידע מודיעיני שיאפשר מענה לשאלה האם תנועות הצבא במצרים הן הכנה למלחמה, או שמדובר בתרגיל. בן פורת דרש להפעיל את "האמצעים המיוחדים", אך נענה בשלילה על ידי זעירא. לדברי בן פורת, ארבעה ימים לפני תחילת המלחמה ביקש מזעירא אישור לגיוס 150 עד 200 אנשי מילואים ליחידתו, אך זעירא סירב. יום לפני המלחמה, במסדר יום שישי, הודיע מפקד המסדר על דבר המלחמה הצפויה ואת סיסמאות הרדיו המיוחדות לעניין החזרה לבסיס.
את התקופה שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים תיאר בספרו "נעילה - סיפור ההפתעה של מלחמת יום הכיפורים מפי מפקד לשעבר של יחידת ההתרעה המרכזית של אמ"ן", שיצא לאור בשנת 1991.
בעקבות מלחמת יום הכיפורים נפגעה בריאותו הנפשית, והוא נשלח לאשפוז כפוי בבית חולים פסיכיאטרי.
כיהן כדובר צה"ל בין השנים 1976 - 1977, שירת במכללה לביטחון לאומי, והיה סגן נספח צה"ל בוושינגטון. בשנת 1985 פרש מצה"ל, בדרגת תת-אלוף.
לאחר פרישתו המשיך להרצות בפני צוערי קורס קציני מודיעין במגמת סיגינט.

חיים אישיים

בן פורת היה נשוי לצביה ולהם שתי בנות.
נחל ימה

נַחַל יַמָּה הוא נחל אכזב קצר בבקעת יבנאל שבגליל התחתון, המהווה אחד מיובליו של נחל יבנאל.
ראשיתו של הנחל במושבה יבנאל ובמספר מעיינות בסביבתה, ואפיקו יורד מזרחה במורד בקעת יבנאל.
שמו של הנחל נגזר משם היישוב התלמודי כפר ימה, אשר זוהה בידי חז"ל עם יבנאל המקראית, ואשר מקומו בחורבת ימה הסמוכה למוצא הנחל (ח'רבת ימא).
אשרי יושבי ביתך

נוסח התפילה

עיקרו של הקטע הוא מזמור תהילים קמ"ה, הפותח במילים: "תְּהִלָּה לְדָוִד, אֲרוֹמִמְךָ אֱלוֹהַי הַמֶּלֶךְ..." (ספר תהלים, פרק קמ"ה), וממשיך בפסוקים לפי סדר הא"ב. 
למזמור הוקדמו שני פסוקים. ראשית, הפסוק: "אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ עוֹד יְהַלְלוּךָ סֶּלָה" (פרק פ"ד, פסוק ה') ואחריו הפסוק שחותם את מזמור תהלים קמ"ד: "אַשְׁרֵי הָעָם שֶׁכָּכָה לּוֹ אַשְׁרֵי הָעָם שֶׁ-ה' אֱלֹהָיו" (פרק קמ"ד). במחזור ויטרי וסידורים קדומים אחרים נמצאים לפני המזמור שבעה פסוקים שכוללים המילה "אשרי", נוסח שבעלי התוספות ערערו עליו.
לסוף המזמור נוסף פסוק החתימה: "וַאֲנַחְנוּ נְבָרֵךְ יָהּ מֵעַתָּה וְעַד עוֹלָם הַלְלוּיָהּ" (פרק קט"ו).

היעדר האות נ'

המזמור הוא אקרוסטיכון על פי סדר האלפבית, אך חסר בו פסוק לאות נ. בתלמוד הבבלי מסביר רבי יוחנן את היעדרו של פסוק זה: "מפני מה לא נאמר נו"ן באשרי? מפני שיש בה מפלתן של שונאי ישראל דכתיב "נפלה לא תוסיף קום בתולת ישראל" (הביטוי "שונאי ישראל" כאן מכוון דווקא לישראל, ומדובר בלשון סגי נהור).
בתרגום השבעים מופיע פסוק באות נ', ונוסחו (בתרגום מיוונית): "נאמן ה' בדבריו וחסיד בכל מעשיו". עם חשיפת מגילות קומראן התגלה באחת המגילות פסוק זה בעברית, ושם נכתב "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכל מעשיו". פרופ' דוד פלוסר שיער כי רגליים לדבר שאין זה הפסוק המקורי (שנשמט מאוחר יותר) כי אם תוספת שבאה להשלים את האלפבית, וזאת משום שבשונה מכלל המזמור שבו משתמשים בשם המפורש "ה'", פסוק זה עושה שימוש בשם "אלוהים" דווקא.

חשיבות התפילה

המזמור נכלל שלוש פעמים בסדר היום, ועל פי התלמוד: "אמר רבי אלעזר, אמר רבי אבינא, כל האומר "תהלה לדוד" בכל יום שלש פעמים - מובטח לו שהוא בן העולם הבא". אך נוסחאות רבות בתלמוד אינן כוללות את המילים "שלוש פעמים".] חשיבות מיוחדת מיוחסת על ידי התלמוד לפסוק לאות פ: "פותח את ידיך ומשביע לכל חי רצון", ולכן יש כמה מנהגים הקשורים באמירתו בתפילה.
לנוטריקון הפסוק הראשון, "אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה", משמעות לפי הקבלה, שכן זה צירוף האותיות אבי"ע י"ס שהן ראשי תיבות שמותם של ארבעת העולמות אצילות בריאה יצירה עשיה ו-י' (10) הספירות שבכל אחד מהעולמות.

מגילות ים המלח

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: מה שכתוב הוא מאוד חלקי.
במגילת תהילים שנמצאה במערה 11 בקומראן, ניתן להבחין כי כל המופעים של השם המפורש ה' נכתבו בכתב העברי הקדום. 
הטקסט הכתוב הוא: 
תפלה לדוד, ארוממכה ה' אלוהי המלך ואברכה שמכה לעולם ועד. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. ברוך יום אברככה ואאללה שמכה לעולם ועד. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. גדול ה' ואולל מאדה, לגדולתו אין חקר. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. דור לדור ישבחו מעשיכה וגבורתיכה יגידו. ברוך ה'"
— קטע ממגילת תהלים - שנמצאו במערות קומראן
קלריקליזם

קלריקליזם (מיוונית: Κληρικαλισμός) היא עמדה אידאולוגית הדוגלת בדומיננטיות ובשליטה של הרעיונות הדתיים ומוסדות הדת והכמורה (לרוב הכוונה לכנסייה הקתולית הנוצרית) בחיים הציבוריים והפוליטיים של החברה. הקלריקליזם יכול לבוא לידי ביטוי ברמות שונות ובצורות שלטון שונות, ביניהן הגדרת דת רשמית במדינה, תיאוקרטיה  וקונקורדט. הביטוי משמש לעיתים קרובות ככינוי מזלזל לפנייה לאנשי דת וכמורה בנושאים שמעבר לתחומה של הכנסייה.
מקהלת פרחי ירושלים

מקהלת פרחי ירושלים היא מקהלת ילדים בניצוחו של חנן אביטל אשר הוקמה בשנת 1975.

היסטוריה

בתשכ"ג 1963 הקים המלחין והמנצח יגאל צליק שהתפרסם כמקים מקהלת פרחי לונדון, מקהלה בשם "פרחי ירושלים" בבני ברק. המקהלה שרה את הגרסה לשיר "קול ברמה נשמע" ואת "הנה מה טוב", אך צליק חזר ללונדון, והמקהלה לא שרדה. מבוגרי המקהלה הם עקיבא מרגליות שהקים מאוחר יותר את "פרחי בית-אל", ודוד נדב. 
ב-4 ביולי 1975, נפצע חנן אביטל בפיגוע מקרר התופת בכיכר ציון בירושלים. לאחר החלמתו החליט לערוך פסטיבל זמר חסידי לילדים, ולאחר מכן הקים את המקהלה. אביטל הקים מקהלות רבות ברחבי הארץ (כ-22), ו"פרחי ירושלים" הייתה העיקרית שבהן. הקלטת הראשונה של המקהלה נקראה בשם "פסטיבל הזמר החסידי לילדים" והיו בה שירים חסידיים. לאחר מכן ערך המנצח סדרה של ארבע קלטות בשם "סוכת דוד" שהיו בהן שירים מסגנון מזרחי.  
במשך השנים המודעות למקהלה עלתה, והייתה לשם ברחבי הארץ.
המקהלה הופיעה בכ-27 מקומות שונים בעולם, ביניהם ניו יורק, מרוקו, ברזיל, ארגנטינה, צרפת, תוניסיה, ופנמה. המנצח חנן אביטל נוהג לקרוא לצרפת "הבית השני" שלו, היות שהמקהלה מופיעה שם מדי שנה כשלוש פעמים. כמו כן נהג לומר שהוא יכול למלא את כל בנייני האומה פעמיים, בבוגרי המקהלה.
המקהלה הוציאה מעל 50 אלבומים ובהם מעל 500 שירים. כמעט בכל שבוע מוקלט שיר חדש וכמעט כל חודשיים יוצא דיסק חדש בתקופה זו. במקרה אחד הוציאה הלהקה לאור 4 אלבומים בעת ובעונה אחת.
הילדים במקהלה הם בנים בלבד, מגיל 10 עד 14. הילדים באים ממשפחות דתיות-מסורתיות מרחבי הארץ, אולם הגרעין הקשה הוא מפתח תקווה (מכיוון שזהו מקום מגוריו של המנצח - אביטל). 
דבר המייחד את הלהקה הוא שהיא שרה בכל הסגנונות: מזרחי, חסידי ולועזי. קהל המאזינים של המקהלה הוא מגוון בהתאם לסגנון המגוון של השירים. בין המעבדים המוזיקליים של המקהלה היו חיים אסנר, חיים חדד ועוד. מבין המקהלה יצאו זמרים כליאור אלמליח, דודו דרעי, שמעון יצחק אשר שיחק בסדרה "פתוח" בערוץ הילדים, בצלאל רביב, אבישי לוי שהיה הסולן הראשי של המקהלה בשנות ה-80, יעקב אלקובי ששר בתזמורת האנדלוסית ומישל כהן - זוכה העונה הראשונה של התוכנית בית ספר למוסיקה. בשנים האחרונות בין הסולנים של הלהקה נמצא נריה עוקבי. בשנה האחרונה מתבלט נועם כהן ממודיעין כזמר מוביל בלהקה.
ארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג

ביוגרפיה

ארנסט נולד ב-7 במאי 1794 בלנגנבורג, לקרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, בתם של יוהאן כריסטיאן השני, רוזן זולמס-בארוט ופרדריקה לואיזה, רוזנת רויס-קסטריץ.
בצעירותו למד ארנסט 3 שנים באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטת היידלברג, ולאחר מכן התגייס לצבא ממלכת וירטמברג. ארנסט הגיע בצבא לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1819 הצטרף למועצת המדינה של וירטמברג. בשנת 1825 מת אביו קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג, וארנסט ירש את תאריו. בשנת 1833 בשנת 1833 מונה ארנסט לראש מועצת המדינה של וירטמברג, ובשנת 1835 מונה לראש מועצת הלורדים בפרלמנט הווירטמברגי. בשנת 1858 פרש ארנסט מתפקידיו, וב-12 באפריל 1860 מת בבאדן-באדן, ובנו קרל לודוויג השני, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ירש את תאריו ונחלותיו.
כפר שלם

היסטוריה

במקום בו ניצבת השכונה התקיים עד לשנת 1948 חלק מהכפר הערבי סלמה. כפר זה מנה בשנת 1931 3,691 תושבים וכ-800 בתים. ערב מלחמת העצמאות מנה הכפר כ-7,600 תושבים, שברובם היו תושבים מהסביבה שעברו להתגורר בכפר זה אשר נחשב כמרכז אוכלוסייה ערבית.  בין התושבים היו גם אמידים מיפו אשר בנו שם בתי כפר. מהכפר ירו צלפים על השכונות היהודיות השכנות (שכונת התקווה, שכונת עזרא ויד אליהו).
במבצע חמץ שהתקיים ב-22 באפריל 1948, נכבש הכפר סלמה, ותושביו נמלטו ליפו. לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל יושבו מבני העיירה בפליטים יהודיים מהאזור ובעולים חדשים, בעיקר משפחות של עולים תימנים, שהגיעו במבצע על כנפי נשרים. בהמשך הוקמו גם צריפים ומבנים ארעיים לקליטת עולים נוספים. שטח הכפר חולק לשלושה אזורים - סלמה א', ב' וג'. בנובמבר 1948 סופחו רוב שטחי הכפר לתל אביב וכשליש מהם (סלמה ג') לרמת גן. 
מאוחר יותר שונה שם הכפר מ"סלמה" ל"כפר שלם", שהייתה מעתה לשכונה תל אביבית צפופה מאוד - בת כ-20,000 תושבים. לבד מבתי הכפר הערבי שנושבו, נבנו על אדמות הכפר השכונות רמת חן, גבעת גאולה, רמת השקמה, שכונת הבולגרים, שכונת חפץ חיים וכן הפארק הלאומי של רמת גן.

1965 - פינוי בינוי

המדינה ביקשה להרוס את בתי הכפר ולהקים בתים חדשים. ב-1965 נחקק חוק פינוי בינוי והחל תהליך פינויים של התושבים מהשכונה. תהליך זה ידע עליות ומורדות בסוגיית היחס תושבים-מימסד; אחד מאירועי המריבה הקשים אירע בדצמבר 1982, כשתושב השכונה, שמעון יהושע, ניסה למנוע את הריסת ביתו ונורה למוות בידי שוטר. בתחילת שנות ה-90, פונו מאות משפחות שקיבלו פיצויים. רבות מהן קיבלו דיור בשיכונים רבי קומות באזור, שהפכו עד מהרה, עקב צפיפות הדיור, למה שהתושבים מכנים "סלאמס על עמודים". לחלק מן המשפחות איפשרה עיריית תל אביב-יפו להמשיך לגור בבניינים צמודי קרקע. כל שתי משפחות קיבלו מגרש של חצי דונם, ורשות לבנות בית דו-משפחתי. עקב נדירות בתים צמודי קרקע, ומדיניות חילופי האוכלוסין בתל אביב, החליטה עיריית תל אביב-יפו שכל הבתים צמודי הקרקע בתל אביב ישלמו ארנונה אחידה, בלי קשר לשירותים האחרים הניתנים במקום. כ-300 משפחות שלא נכללו בהסדרי שנות ה-90, גרות כיום במתחמים המיועדים להריסה.
כנגד 30 משפחות מתוך כ-300 המשפחות הגרות במתחמים המיועדים להריסה, הוצא צו פינוי ללא פיצויים של התושבים, מאחר שנטען כי האדמות עליהן עומדים בתי התושבים אינן שייכות למדינה (במסגרת אפוטרופוס על נכסי נפקדים), אלא הן בבעלות פרטית. נטען כי מאחר שהאדמות היו שייכות ב-1948 למשקיע בריטי שלא נחשב נפקד, הן לא הופקעו על ידי המדינה, הן אינן בבעלותה ולכן אין חובה עלייה לפצות את התושבים. בית המשפט העליון קיבל טענה זו, והפינוי בכוח התבצע ב-25 בדצמבר 2007. פעילים וארגונים חברתיים ביקרו פסיקה זו על בסיס הטענה של צדק חלוקתי ואי-שוויון אתנו-מעמדי. כך, למשל, טען המשפטן ד"ר סנדי קדר, כי על אף שייתכן שבהיבט המשפטי הצר בית המשפט העליון צדק בפסיקתו, הרי "אם מסתכלים מה קורה בכפר שלם בהשוואה, לדוגמה, לקיבוץ גליל ים, אפשר לטעון שזאת מדיניות מפלה הגובלת באי-חוקיות".