חיל האוויר של צבא השחרור העממי

תחילת השותפות עם ברית המועצות

בשנת 1949 לאחר סיום מלחמת סין-יפן השנייה ולאחר בריחת הכוחות הלאומנים לפורמוסה המפלגה החליטה להקים חיל אוויר, הן בשביל לסייע בפלישה לפורמוסה והן בשביל להגן על שמי המדינה מהכוחות הלאומנים שנהנו מחופש כמעט מוחלט בשמי סין. הסינים סיכמו עם ברית המועצות שותפות ביטחונית במסגרתה יוקם חיל עם מטוסים מייצור סובייטי ובהכשרת אנשי חיל האוויר הסובייטי. לשם כך הוקצו מאות כלי טיס ונפתחו 6 בתי ספר לטיסה ברחבי סין. כמו כן הוקצו מספר דיוויזיות להגנה זמנית על שמי סין.
בפועל בתקופה זאת אנשי חיל האוויר הסובייטי שלטו על ההכשרה, על הבקרה והמבצעים בחיל האוויר הטרי והיוו את עמוד השדרה שלו.

ההתעצמות 1954-1966

בתקופה זאת חיל האוויר עבר שינויים רבים עקב הניסיון במלחמת קוריאה. חיל ההגנה האווירית אוחד עם חיל האוויר, הוקם מערך סוללות הטילים נגד מטוסים, והושלמו הקמת מפקדות אזוריות לפי החלוקה לאזורים הצבאיים של חיל האוויר. כמות בתי הספר גדלה ל-29 והחלה הכשרה על פי תוכניות שנבנו על ידי הסינים מניסיונם במלחמת קוריאה.

ההאטה - המהפכה התרבותית 1966-1976

מבחינת חיל האוויר המהפכה התרבותית הייתה תקופה של גידול במספרים אבל האטה משמעותית בהתפתחות ובמוכנות החיל. זאת בשל ניסיון ההפיכה הכושל של שר ההגנה לין ביאו. לין ניסה להימלט מהמדינה במטוס של חיל האוויר שהתרסק בהרי ההימלאיה. מאו דזה דונג האשים את מפקד חיל האוויר וו פאקסיאן בהשתתפות בניסיון הפיכה ועל כן הוא הודח בשנת 1971 ונשפט ל-17 שנים בכלא. עד שנת 1973 חיל האוויר היה ללא מפקד. בתקופה זאת גם החל הקרע בין ברית המועצות לרפובליקה העממית של סין במהלכה נותקו היחסים הביטחוניים.
חיל האוויר מנה בשנת 1970 760,000 אנשים בכ-50 דיוויזיות שהיווה את השיא ההיסטורי של החיל בכמות כוח האדם. עם זאת, שעות הטיסה השנתיות לאיש צוות אוויר נפל מ-123 שעות טיסה לכדי פחות מ-80 בשל חוסר בהוראות מהמטה, מחוסר בחלקי חילוף, מחסור דלק, בעיות אחזקה, ובשל החשדנות כלפי החיל.

מודרניזציה - 1976 והלאה

בשנת 1976 בוצעו צמצומים בכוח אדם מ-760,000 ל-570,000 אנשים.
החל משנת 1977 החל תהליך של שינוי ההכשרה, הרגולציה, המשמעת, אחזקה, לוגיסטיקה וכדומה. בשנת 1982 מוסדות החינוך וההכשרה של חיל האוויר שהציעו בעבר תוארי טכנאי והנדסאי בלבד החלו להציע תארים ראשונים. ב-1988 ו-1990 חיל האוויר החל להציע תואר שני ודוקטורט בהתאמה. באותה תקופה החיל רכש את רוב מטוסיו מתעשיית המטוסים המקומית, כאשר מרביתם היו העתקים של דגמים קיימים.
בתחילת שנות ה-90 עם פתיחת הכלכלה הסינית לעולם החל גם שינוי הדרגתי בתפיסת הביטחון של המפלגה. סין רכשה כלי טיס מודרניים מרוסיה, וכן רכשה טכנולוגיה ממדינות שונות שמצאו את דרכן לדגמים שיוצרו במדינה.
מלחמת המפרץ הראשונה יצרה הדים בחיל האוויר מכיוון שהכוח האווירי של בעלות הברית הצליח לשתק את הצבא העיראקי במהירות על ידי שימוש בכלי נשק מתוחכמים. עקב מלחמה זאת החלה תקופת מחקר שלאחריה, בתחילת שנות ה-2000 השתנתה תורת הלחימה של חיל האוויר של צבא השחרור העממי והחל תהליך רפורמות מעמיקות שנמשכות עד היום.

מערך הגנה אווירית - ארטילריה ראשונה ושנייה

בנוסף לארגון המוטס החיל מחזיק במערך הגנה אווירית (防空). החשיבות של המערך הטס היא הראשונה בסדר, אחריה מערך סוללות הטילים (המכונה "ארטילריה שנייה" 二炮 - מושג זה מייצר בלבול מכיוון שטילים בליסטיים מכונים גם כן ארטילריה שנייה), ולבסוף מערך תותחי נ"מ (המכונה "ארטילריה ראשונה" 一炮). כוחות הנ"מ מאורגנים בחטיבות המפעילות גדודים, ברגימנטים המפעילים גדודים. הרגימנטים יכולים להיות כפופים לדיוויזיה בעוד חטיבות לעולם לא יוכפפו לדיוויזיה. כוחות תותחי הנ"מ לא מחזיקים בדיוויזיות, עם זאת קיימת נכון לעכשיו דיוויזיית נ"מ משולבת אחת (רגימנטים של סוללות טילים ורגימנטים של תותחי נ"מ).
כוחות הנ"מ של חיל האוויר של צבא השחרור העממי כלל נכון לשנת 2008 682 משגרים מסוגים שונים מתוכם כ-120 משגרים של סוללות S-300 מדגמים שונים.