google/wiki40b huggingface dataset:
מאיר פרנקל

מאיר פרנקל (4 בספטמבר 1906 – 1976) היה בלשן, חוקר בתחומי השפה העברית וקרבת לשונות.

ביוגרפיה

נולד בברלין ב-1906 למשפחה יהודית אמידה, בעלת "בנק פרנקל". שמו המלא היה פריץ מאיר (הוגו-היינריך), על שם שני סביו ועל שם המשורר היינריך היינה שהיה נערץ על אביו פליקס-עוזר. אימו הייתה מרגריטה לבית פיק, והיו לו שתי אחיות. ומשפחתו הייתה מתבוללת ורחוקה מיהדות וציונות. פרנקל החל לגלות עניין בשפה העברית כנער, ועסק בלימוד השפה בעצמו ובעזרת מורה פרטי, ובהמשך בחקר מקורן של מילים וקרבתן לשפות שמיות. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער היהודית-ציונית "בלאו וייס", כיהן בתפקידים בתנועות הנוער הציוניות בברלין ובלייפציג כמנהל סניף הקרן הקיימת, ופרסם מספר מאמרים בביטאון התנועה הציונית בגרמניה, "יודישע רונדשאו", עד 1938.
בשנת 1919 היה פרנקל בין התלמידים הראשונים בבית הספר ללשון העברית של ד"ר משה זמורה. הוא החל להתעניין במילים בעברית המתחדשת, במטרה לאגדן בקבוצות, למיינן במילון, בחרוזים וכדומה. פרנקל למד באוניברסיטת גיסן בתחום לשונות שמיות, ועסק בקרבת מילים וביטויים זהים או קרובים בעברית ובלשונות השמיות.
פרנקל עזב את גרמניה ב-1933 ועלה לישראל. בני משפחתו ניספו בשואה. הוא השתקע בירושלים ונישא למרים ויגדרהויז. עבד במוסדות הלאומיים ובקרן היסוד, ובמקביל המשיך בחקר השפה העברית והוראת העברית לעולים חדשים. כתב מאמרים בעיתונים "הצופה", "הבוקר", "דואר היום", "הארץ", "דבר", "העולם", "ידע עם", "בצרון" ו"תלפיות". לאורך השנים פרסם ארבעה ספרים וכ-700 מאמרים. היה שותף בחבר היועצים וסייע להפקת "המילון החדש" של אברהם אבן שושן. 
פרופ' ראובן מירקין, מזכיר האקדמיה ללשון העברית, כתב אודותיו במאמר לציון 100 שנה להולדתו של פרנקל: "אהבתו האמיתית של מאיר פרנקל נתונה הייתה לעיסוק בלשון העברית ... רשימת מאמריו מדהימה בגודלה (קרוב ל-700 רשימות) ובהיקף נושאיה. מאיר פרנקל עקב אחר התפתחותה של העברית החדשה ובייחוד אחר חידושיה המילוניים."
משה קול כתב בספרו "מורים וחברים": ""תרומתו העיקרית של מאיר פרנקל הייתה בחקר הלשון. הוא היה בלשן חשוב שהתחקה אחרי הקשרים בין השפה העברית ובין השפות האירופיות. חודשים אחדים לפני מותו זכה לראות את ספרו הגדול בשפה הגרמנית, שהופיע בהוצאת ראובן מס, בו ניסה להוכיח את הקשר בין השפה העברית והשפה ההינדו-גרמנית העתיקה, והשורשים המשותפים לשתיהן. על ספרו זה קמו חולקים וגם היו לו תומכים, אולם הכל היו מלאי התפעלות מעבודת הנמלים העצומה שצרר מאיר פרנקל בספר זה שבכתיבתו השקיע שנות עמל רבות. זהו מחקר מיוחד במינו, שאין דומה לו, ואשר יעורר ויכוחים בעתיד.""
מק סדרות MC/MR

"מק סדרות MC/MR"

דגמי "מק סדרות MC/MR" אופיינו על ידי תא הנהג שנבנה  לפני הסרן הקדמי ועם שמשה קדמית גדולה, שטוחה ומחולקת, המכסה כמעט מחצית מההיבט הקדמי של המשאית. הדגמים היו נפוצים מאוד עבור מכבי האש.
בדגמי "מק סדרות MC/MR" הורכבו מנועי דיזל, עם מערכת מגדש טורבו כפול.
דגמי "מק סדרות MC/MR" יוצאו למספר רב של ארצות ולכן ניבנו עם מערכות היגוי מימין ומשמאל.
מיקרוהיליים

מאפיינים

הצפרדעים ממשפחת המיקרוהיליים חיים באזורים הטרופיים והחמימים בצפון אמריקה, דרום אמריקה, אפריקה, מזרח הודו, דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה. למרות שרובם נמצאים באזורים טרופיים או סובטרופיים, מספר מינים יכולים להימצא באזורים צחיחים ו/או לא-טרופיים. מינים אלו מהווים את הרוב של המינים החיים בגינאה החדשה ובאוסטרליה.
כפי ששמם רומז, הצפרדעים במשפחת המיקרוהיליים הן לרוב קטנות. גודלם של מרבית המינים אינו עולה על 15 מ"מ, אולם כמה מינים מהמשפחה שגודלם עולה על גודל זה נצפו בעבר.  הצפרדעים מהמשפחה יכולות לחיות בסביבה עצית או יבשתית, וחלקן אף יחיו בקרבת מקור מים. אלו שחיות ביבשה נמצאות לעיתים קרובות מתחת לעלים שנשרו ביער, והן יוצאות לתפוס את טרפן בלילה.
קיימות שתי צורות אופייניות לצפרדעים ממשפחה זו: אחת עם גוף רחב ופה צר, והשנייה עם פרופורציות רגילות של צפרדע. אלו מהסוג הראשון אוכלות בעיקר טרמיטים ונמלים, ואלו מהסוג השני ניזונות מהמזון האופייני לצפרדעים רגילות. אחדים מהמינים שלהם אף יטילו את ביציהן מתחת לאדמה, ולא במים כמרבית חסרי הזנב.
המיקרוהיליים של גינאה החדשה ואוסטרליה חסרים את שלב הראשן, והם מתפתחים ישירות מביצה לצפרדע. מסיבה זו, המיקרוהיליים העציים יכולים להטיל את ביציהם על העצים, ואין הם צריכים להסתכן בהטלת ביציהם על האדמה. למינים שאינם מדלגים על שלב הראשן, לרוב יש ראשנים ללא שיניים.
מכת מדינה

מכת מדינה היא תוכנית סאטירה ישראלית ששודרה בערוץ ביפ בשנת 2005. התוכנית מבוססת על הרעיון של היאבקות מקצועית, כאשר במקום מתאבקים הנלחמים על כבוד ותארים, כל מתאבק מייצג מגזר במדינה. הדמויות מבוססות על סטריאוטיפים ישראליים, כגון מתנחל, הומוסקסואל, ערבי, או עולה חדש. הקרבות נערכים על נושאים שנויים במחלוקת בציבור, כמו מצב שבו חייל צריך לפנות מתנחל, מורה נגד תלמידה, קרב חוק טל, חרדי נגד הומוסקסואל וכו'.
את התוכנית הגישו צמד הסטנדאפיסטים אורי חזקיה ואבי נוסבאום. היא שודרה פעם בשבוע. כל פרק נמשך כחצי שעה ונכללו בו, על פי רוב, שני "קרבות".
בקדימון לתוכניות, משודרים שלל קטעים נבחרים מהתוכנית, לרקע השיר "על כל אלה", בביצוע להקת הפאנק רוק האוסטרלית יידקור.
התוכנית הורדה מלוח השידורים לאחר עונה אחת.
קו 2 של הרכבת התחתית של ניו יורק

היסטוריה

החלק הראשון של מסלול הקו הנוכחי נכנס לשירות ב-26 בנובמבר 1904, מהתחנה הזמנית של רחוב 180-ברונקס פארק אל רחוב 149. ב־10 ביולי 1905 נפתח החיבור בין קו הרכבת התחתית של ה-"IRT- לנוקס אווניו" ("IRT White White Plains Line"), אשר שימש בעבר את קו השדרה השלישית, החיבור איפשר את הארכת שירות הרכבת התחתית ממנהטן לברונקס. ב-9 בינואר 1908 נפתחה מנהרת רחוב ג'ורלימון, המחברת את קו ה-IRT אל קסינגטון אווניו וברוקלין. בשלב זה, רכבות נסעו מרחוב 180 מזרח לבורו הול. ב־1 במאי 1908 הורחבו הרכבות לרחוב נבינס ולשדרות אטלנטיק. ב-3 במרץ 1917 הורחב הקו לרחוב 219. מ-2 במרץ ועד ה -12 באוקטובר 1998 הופסק שירות הקו באופן חלקי בין קינגסטון אווניו לרחוב 149 עקב העבודות שנערכו לשיקום הקו. עקב תיקונים בקו בעקבות הנזק שנגרם מסופת ההוריקן סנדי על מסילת קלארק סטריט, בין 17 ביוני 2017 ל-24 ביוני 2018, הופסק שוב שירות הקו באופן חלקי.

מסלול הקו

הקו, שמגיע עד לפרוורים המרוחקים של ניו יורק, מתחיל את מסלולו בוואקפילד שבפאתי ברונקס. הוא חוצה את ברונקס מצפון לדרום ונכנס למנהטן מצפון. במנהטן הוא נוסע במסלול משותף עם קווים 1 ו-3, אך בעוד הם עוצרים ברוב התחנות, הוא הופך ל"קו מהיר", ומדלג על תחנות רבות. בברוקלין מתפצל מסלול הקו משאר הקווים והוא מגיע למרכז ברוקלין ועוצר בכל התחנות.
שרון אברהם-ויס

קורות חיים

נולדה בפתח תקווה לאם דור שני לניצולי שואה ולאב מהגר מהודו וגדלה באילת. סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר. בשנים 1987–1990 שירתה בחיל החינוך, השתחררה בדרגת סגן. היא בוגרת בתזונה קלינית ובמשפטים – שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעלת תואר מוסמך בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, כעמיתת קרן וקסנר משנת 2012. בשנת 1998 בהיותה סטודנטית, הייתה בין מייסדי הארגון החברתי "מרכז ברירה", הפועל למעורבות חברתית של סטודנטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, להשגת זכויות לאוכלוסיות שונות בירושלים כאזרחים שווים במדינת ישראל.
בשנת 2000 החלה לעבוד באגודה לזכויות האזרח כמתמחה, והייתה עורכת הדין הראשונה באגודה שעסקה בזכויות חברתיות-כלכליות. בין עיסוקיה פעלה רבות בנושא הקשת הדמוקרטית המזרחית לצמצום הפערים בחברה הישראלית והביאה את תחומי זכויות עובדי הקבלן והשוואת זכויותיהם לסדר היום באגודה. בנוסף, אברהם-ויס הייתה ממייסדות איתך - משפטניות למען צדק חברתי במטרה לקדם את זכויותיה של אוכלוסיית הנשים מהשכבות המוחלשות חברתית וכלכלית, כהגדרתה. בשנת 2008 הקימה את הקליניקה לאחריות חברתית של תאגידים, במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, ועמדה בראשה, בשנת 2009 נבחרה להקים ולעמוד בראש נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה, במשרד הכלכלה במחוז ת"א. עבודתה הבולטת עסקה באחריות מעבידים להטרדה מינית ובהפליית עובדים מבוגרים מחמת גילם. בין השנים 2013–2015 הייתה ממובילות מאבק מאות התושבים באזור אלנבי בתל אביב, שהביא לסגירת פיצוציות סמים ומועדונים ולהחזרת האכיפה של העירייה במקום.

חיים אישיים

אברהם ויס נישאה בשנת 1997 לאמן יואב ויס על ידי סוניה סוטומאיור, מי שלימים מונתה להיות השופטת ההיספנית הראשונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בתל אביב.
יחסי טוגו–קוריאה הצפונית

היסטוריה

בתקופת שלטונו של הגנרל גנאסינגבה אייאדמה, אביו של הנשיא הנוכחי פאורה גנאסינגבה, שמרה טוגו על יחסים הדוקים עם קוריאה הצפונית, על אף האידאולוגיה הפרו-מערבית והימנית של ממשלת טוגו. ב-1974 ביקר איידמה בפיונגיאנג, שם נפגש עם קים איל-סונג. ב -17 בספטמבר 1974 ניתקה טוגו את היחסים עם דרום קוריאה וגירשה את אנשי צוות השגרירות של דרום קוריאה מטוגו.
במהלך המלחמה הקרה סיפקה צפון קוריאה סיוע משמעותי לממשלת טוגו. גם צבא טוגו קיבל הכשרה מקבוצות של יועצים צבאיים צפון קוריאניים שנשלחו למדינה.
ז'אן-מישל בסקיה

חייו

בסקיה נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק לאם פורטוריקנית ולאב אפריקאי ממוצא האיטי. כבר מגיל צעיר הבחינו הוריו בכשרונו האמנותי של בנם ועודדו אותו להתמיד ולפתח אותו. בגיל 17 החל לצייר גרפיטי בחוצות מנהטן, כאשר הוא חותם בכינוי "סאמו" (SAMO). 
בתחילת שנות ה-80, לאחר שנים של חיפוש אמנותי, החל בסקיה לצייר על בד. במהרה נסק כוכבו והוא החל להציג יחד עם ציירים אקספרסיוניסטים נוספים, ביניהם: פרנצ'סקו קלמנטה וג'וליאן שנאבל. לימים שנאבל, שהיה ידוע באותה תקופה כצייר בלבד, יביים סרט לזכרו של בסקיה. 
בעקבות הצלחתו ופרסומו התחכך בסקיה עם שורה של אמנים בני זמנו, כדוגמת מדונה, עימה אף ניהל זוגיות קצרה. 
אולם, היה זה המפגש עם אנדי וורהול שהותיר את חותמו והיה המשמעותי ביותר להמשך הקריירה הקצרה שלו. חרף היותם של השניים שונים מאוד במזגם ובנטייתם האמנותית ולמרות פער הגילאים ביניהם, הפכו השניים לידידים ואף שיתפו פעולה במספר ציורים. 
למרות הצלחתו המסחרית של בסקיה והביקורות האוהדות שקיבל מעולם האמנות של ניו יורק, החל האמן בשימוש מאסיבי בסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. בשנת 1988, כשהוא בן 27 בלבד, מת בסקיה כתוצאה ממנת יתר וערבוב קטלני של קוקטייל סמים.

יצירתו

ציוריו של בסקיה נראים פרועים וכאוטיים למדי. ניתן להבחין במוטיבים חוזרים בעבודותיו, כדוגמת מסיכות שבטיות ודמויות פרימיטיביות בעלות מבע פסיכדלי. בדומה לציורים האקספרסיוניסטיים מתחילת המאה, ציוריו מאופיינים בגושי צבע מבודדים ובאווירה טעונה ומחושמלת. אך בסקיה גם חידש והוסיף לציוריו שרבוטי מילים, לעיתים חסרי כל פשר, שמרחוק נראים כצורה גאומטרית אחידה וכחלק אינטגרלי מהציור.
כיום נמכרים ציוריו במכירות פומביות במיליוני דולרים ומוצגים במוזיאונים נבחרים ברחבי העולם. 
בשנת 2004, נערכה תערוכה רטרוספקטיבית לכבודו במוזיאון ברוקלין והיא הביאה להכרה מוגברת בתרומתו לתרבות המאה ה-20 ובפרט להתפתחותה של האמנות המודרנית.
לורי סינגר

תולדות חייה

נולדה בטקסס למשפחת מוזיקאים. אביה, ז'ק סינגר, היה מנצח תזמורת ותלמידו של לאופולד סטוקובסקי, אמה הייתה פסנתרנית. סינגר למדה צ'לו אצל ליאונרד רוז בבית הספר ג'וליארד בניו יורק והופיעה בקונצרטים כסולנית כבר מגיל 13.
יחד עם אחיה, מארק, פנתה לקריירה של משחק. תפקידה הראשון היה בסרט הטלוויזיה "Born Beautiful" ב-1982, אולם פריצתה הייתה בתפקיד המוביל בסרט הנעורים המצליח "פוטלוס", שנתיים מאוחר יותר. באותה עת נכתב עבורה תפקידה של הצ'לנית-הנערה ג'ולי מילר, אותה גילמה במשך שתי עונות של הסדרה "תהילה".
ב-1985 גילמה את תפקידה של לנה בסרטו של ג'ון שלזינגר "הבז ואיש השלג". באותה שנה הופיעה בתפקיד הנשי הראשי בסרטו של אלן רודולף, "בעקבות הכרך" (Trouble in Mind). על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט בקטגוריית השחקנית הראשית. לאחר מספר סרטים בינוניים חזרה לתפקיד דומה מאד לתפקידה ב"תהילה", כעין ג'ולי מילר מבוגרת יותר, בסרטו של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" מ-1995, גם בסרט זה, כמו ב"תהילה", ניגנה את תפקידי הצ'לו בעצמה. יחד עם שאר שחקני הסרט זכתה בפרס בפסטיבל ונציה המיוחד לאנסמבל שחקנים.
בשנת 1997 נטלה חלק בפרויקט המיוחד של יו-יו מה, "Inspired by Bach", שישה סרטים קצרים, כל אחד מבוים על ידי במאי אחר, שהקו המקשר ביניהם הוא שש הסוויטות לצ'לו סולו מאת יוהאן סבסטיאן באך, המשמשות הן כרקע והן כמובילות התרחשות. סינגר השתתפה כשחקנית וצ'לנית בפרק מספר 4: Sarabande, בבימויו של אטום אגויאן. בשנת 2017 שיחקה בסרטו של ג'יימס פרנקו "המכון".
אטלס (ירח)

מקור השם

הירח נקרא על שם הטיטאן אטלס מהמיתולוגיה היוונית, שמחזיק את כדור הארץ על כתפיו, מכיוון שאטלס הירח נראה כאילו הוא מחזיק את טבעותיו של שבתאי עליו.

מאפיינים

אטלס הוא הלווין הקרוב ביותר לקצה החיצוני של טבעת A (הטבעת החיצונית ביותר של שבתאי) ונחשב זמן רב ל-"לוויין רועה" של הטבעת. עם זאת, עכשיו ידוע שהקצה החיצוני של הטבעת נשמרת במקום על ידי 6/7 תהודה אורבאלית עם ירח גדול אך רחוק יותר.
ביוני 2005 צולמו תמונות על ידי הגשושית קאסיני שחשפו את אטלס כבעל מרכז כדור גס המוקף ברכס קו משווני גדול וחלק. ההסבר הסביר ביותר עבור המבנה המיוחד הזה הוא שחומר הטבעת נסחף על ידי הירח (בעזרת כוח המשיכה שלו), מצטבר על פניו עם העדפה חזקה של קו המשווה בשל רזון הטבעת. למעשה, גודלו של הרכס המשוותי דומה לאונה הצפויה של הירח. משמעות הדבר היא כי עבור כל חלקיקים נוספים המשפיעים על קו המשווה הכוח הצנטריפוגלי כמעט יגבר על כוח הכבידה החלש של אטלס והם כנראה יאבדו.
מסלולו של אטלס מוטרד באופן משמעותי על ידי הירח פרומתאוס ובמידה פחותה על ידי הירח פנדורה, מה שמוביל לטיולים בקו האורך של עד 600 ק"מ (0.25 מעלות) ממסלול קפלריאן עם תקופה של כשלוש שנים. מכיוון שמסלולי פרומתאוס ופנדורה אין צפויים, יש חשד כי מסלולו אטלס עשוי להיות אינו צפוי גם הוא.
Toneladas

רקע

פירוש שם השיר הוא: "טונים", משמע משקל כבד. ומפה ניתן להבין שהשיר מדבר על תחושת עצב, ריקנות וגם בדידות. לאורכו של השיר שומרת שאקירה על קצב אחיד ושקט. השיר הוא בין הבודדים באלבום שאותם שאקירה שרה בצורה שקטה בלבד. השיר נכתב והופק על ידי שאקירה, לואיס פרננדו אוצ'ואה וסופה דאפס.
לשיר הועלתה תמונה לערוץ ה-Vevo של הזמרת, ונכון לאוקטובר 2017, מונה הצפיות שלה עומד על כלמעלה מ-5.2 מיליון צפיות.
גבריאל יארד

ילדות ונעורים בלבנון

יארד, יליד ביירות, חי עד גיל 18 יארד בלבנון. הוא התחנך בבית ספר ישועי. הוא החל לנגן בגיל שבע, להלחין בגיל 11 וגיל 14 הוא קיבל את משרתו של מורהו באוניברסיטת סן-ז'וזף בביירות. בספרייה העצומה של האוניברסיטה הוא הכיר את יצירותיו של המלחינים הגדולים, כגון, יוהאן סבסטיאן באך, רוברט שומן, יוהאן פכלבל ואחרים.
הוריו לא רצו קריירה מוזיקלית, ולכן נאלץ ללמוד משפטים. בשנות השישים המאוחרות הוא הכיר גם את המוזיקה של הביטלס ושל סטיבי וונדר. בגיל 20 הוא החליט להפסיק את לימודי המשפטים וללכת אחר כישוריו המוזיקליים. הוא נסע לפריז, שם התרשם ממנו מאוד אנרי דיטייה.

צעדים ראשונים

יארד החל ללמוד בפריז, אך בשנת 1971 ביקר את דודו בברזיל ונשאר שם שנה וחצי. תוך זמן קצר הוא זכה להצלחה רבה מאוד בברזיל ובצ'ילה. בחזרה בצרפת הוא היה כל-כך מבוקש בתור מנצח תזמורות, שהוא ניצח כל יום על שתיים או שלוש תזמורות, ויצירתו כמלחין נשכחה.

מלחין פזמונים

החל משנת 1976 הוא התחיל גם להלחין פזמונים עבור פרנסואז ארדי, ג'וני האלידיי, אנריקו מסיאס, שארל אזנבור ואחרים. לאחר מכן גם התחיל לעבוד עבור פרסומות, עבור הרדיו והטלוויזיה.

מלחין מוזיקה לסרטים

את המוזיקה הראשונה לברט הוא כתב כבר בשנת 1975. הסרט החשוב הראשון היה בשנת 1979: Sauve Qui Peut של ז'אן-לוק גודאר. את המוזיקה לסרט הזה כתב מבלי לראות ולו סצנה אחת מהסרט. ככלל, יארד לא אוהב ללכת לקולנוע. כך הוא גם נהג לעשות בסרטים הבאים.
סרטים משמעותיים אחרים: "חיים של אחרים" (2007), "אדם בן כלב" (2008). אחרי יותר מ-70 הלחנות הוא קיבל על עצמו את המשימה לכתוב את המוזיקה לסרט טרויה (2004). אומנם מבקרים חשבו, שזוהי פסגת היצירה שלו, אך המפיקים לא היו מרוצים, והוא פוטר.
פ.ס.וו. איינדהובן

היסטוריה

פ.ס.וו. נוסדה בשנת 1913, אבל טיפסה לצמרת הכדורגל האירופאי רק באמצע שנות השבעים.
בשנים 1971 ו-1975 הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
בשנת 1978 זכתה הקבוצה בגביע אופ"א אחרי ניצחון על קבוצת בסטיה מצרפת (0-0 במשחק הראשון ו-0-3 לאיינדהובן במשחק השני).
בשנת 1988 זכתה הקבוצה בגביע אירופה לאלופות אחרי ניצחון במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון מפורטוגל, 5-6 בפנדלים אחרי 0-0 בתום הארכה. הקבוצה בבעלות פיליפס.
בשנת 2010 הביסה הקבוצה את פיינורד, מהקבוצות הבכירות בהולנד ולשעבר בכדורגל האירופאי, בתוצאה 10:0. פ.ס.וו. איינדהובן היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בהולנד (יחד עם אייאקס אמסטרדם ופיינורד) שמעולם לא ירדו לליגה השנייה.
האנגר

האנגר (בצרפתית: Hangar) הוא מבנה סגור המשמש לאחסון כלי טיס. מרבית ההאנגרים בנויים ממתכת, אולם נעשה שימוש גם בחומרי בנייה שונים כבטון, ועץ.
לרוב משמשים האנגרים להגן על כלי הטיס מפגעי מזג האוויר, שימושים נוספים הם לתיקון ולבניית מטוסים, וכדי להסתיר מטוסים מלוויינים ומטוסי ריגול. כדי להגן על כלי טיס ממתקפה אווירית, נעשה שימוש בדיר תת-קרקעי (דת"ק), אולם עקב עלויות הבנייה ומעשיות השימוש בדת"ק, מוגבל השימוש בו למטוסי קרב בלבד.
למרבית נושאות המטוסים יש האנגרים מובנים.
שימוש נוסף למילה האנגר הוא שם למחסן גדול וריק.

היסטוריה

את ההאנגר הראשון הקים חלוץ התעופה השוודי קארל ריצ'רד ניברג בתחילת המאה ה-20. בשנת 1902 בנו האחים רייט האנגר מעץ בקיטי הוק (קרוליינה הצפונית), בו בנו את מטוסם.
בשנת 1909 הקים חלוץ התעופה הצרפתי לואי בלריו האנגר בחווה חקלאית בין קאלה לסאנגט, משם יצא לטיסה בה חצה את תעלת למאנש.

האנגרים לספינות אוויר

האנגרים המשמשים לאחסנת ספינות אוויר מכונים "אירשיפ האנגר" (Airship hangar), והם לרוב גדולים מהאנגרים למטוסים, בעיקר בגובהם. בספינות האוויר הראשונות נעשה שימוש בגז מימן, ולהנגרים הייתה חשיבות רבה בהגנה מאש. כמו כן על מנת למנוע תגובת שרשרת, אחסנו את הספינות בהאנגרים נפרדים.
במהלך תור הזהב של ספינות האוויר (מ-יולי 1900), נבנו האנגרים עבור ספינות האוויר במקומות רבים בעולם. בין היתר בנתה הממשלה הבריטית האנגר גדול בקראצ'י עבור ה-R101. ממשלת ברזיל בנתה האנגר גדול בריו דה ז'ניירו, עבור הצפלינים הגרמנים.
האנגרים הגדולים של אותה התקופה נבנו באקרון אוהיו, על ידי חברת הגומי "Goodyear Tire and Rubber Company", והם שמשו לאחסנת ספינות האוויר האמריקאיות USS Akron ו-USS Macon. אורך האנגר זה היה 358 מ', וגובהו 61 מ'.
בשנות מלחמת העולם השנייה הקים הצי האמריקאי עשרה האנגרים מעץ כחלק מהתוכנית להגנה על קו החוף, מבנים אלו הם מבני העץ הגדולים בעולם. כיום שבעה מהם נשארו בשימוש, אחד מהם משמש את המוזיאון האווירי טילאמוק.
חלופה זולה להאנגרים ממתכות ועץ הם האנגרים הבנויים מסיבים.
לאסלו בלאק

ביוגרפיה

בלאק נולד בבודפשט. בגיל 13 הוא החל לשחק טניס שולחן ביחד עם ויקטור ברנה ומיקלוש סבדוש שהיו לשלושת טניסאי טניס השולחן הטובים בעולם מהונגריה ולכן הם כונו שלושת המוסקטרים.
בשנים 1931 ו-1932 הוא התגורר בברלין, גרמניה.
בסוף שנות ה-30 היגר בלאק לארצות הברית. בשנת 1937 הוא זכה באליפות ארצות הברית בזוגות גברים, בשנת 1938 הוא זכה בתואר ליחידים, בשנת 1939 הוא זכה בתואר לזוגות גברים, בשנת 1941 הוא זכה בתואר לזוגות מעורבים ובשנת 1943 הוא זכה שוב בתואר לזוגות גברים. נוסף לכך, הוא זכה בשלושה תארים בזוגות גברים (1 עם מיקלוש סבדוש בשנת 1936 ו-2 עם ויקטור ברנה בשנים 1938 ו-1939) באליפות בריטניה הפתוחה.
במלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושרת בהודו ובבורמה. בתום המלחמה הוא זכה בשלושה עיטורים והשתחרר עם מדליית ניצחון בדרגת סמל.
בשנת 1944 פרש מספורט תחרותי, בשנת 1950 ייסד חברה לצבע במיאמי, פלורידה בשם Bellak Color Corporation.
בלאק נפטר בשנת 2006 במיאמי עיר מגוריו בגיל 95.
נחום איצקוביץ'

ביוגרפיה

איצקוביץ' נולד בגבעות זייד, בן להורים ניצולי השואה שעלו מצ'כוסלובקיה. ב-1952 עבר עם משפחתו ליישוב אמץ בעמק חפר. שירת בצה"ל בחיל השריון ובמלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת חטיבה 679 כתותחן ומפקד טנק והשתחרר בדרגת סרן. הוא דוקטור לניהול מאוניברסיטת הסורבון בפריז, בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן ובוגר תואר ראשון בחקלאות מהאוניברסיטה העברית. 
כיהן כגזבר היישוב אמץ ולאחר מכן גזבר מועצה אזורית עמק חפר בשנים 1978 עד 1986. ב-1986 נבחר לכהן כחבר מועצה ושימש סגן ראש המועצה האחראי על הניהול הכספי שלה. ב-1994 נבחר לראשות המועצה וכיהן בתפקיד במשך שלוש קדנציות, כשב-2004 זכה בכ-85% מקולות הבוחרים, ב-2006 הודיע על התפטרותו בעקבות מינויו לתפקיד מנכ"ל משרד התיירות. 
בתקופתו כראש מועצה, בוצע פרויקט שיקום נחל אלכסנדר, הפרויקט זכה להכרה עולמית וזכה במקום הראשון בתחרות Riverprize שנערכה בבריסביין, אוסטרליה בשנת 2003 ,כמו כן במהלך בתקופתו הוקם בשטח המועצה היישוב הקהילתי בת חפר ופותח וקודם פארק תעשיות עמק חפר. בנוסף כיהן כחבר דירקטוריון קרן קיימת לישראל וחבר מועצת מינהל מקרקעי ישראל.
באוגוסט 2006 מונה למנכ"ל משרד התיירות בתקופת כהונתו של השר יצחק הרצוג. לאחר שהרצוג עבר לשמש שר רווחה, מונה איצקוביץ' במרץ 2007 למנכ"ל משרד הרווחה, בין השנים 2011-2013 כיהן כמנכ"ל משרד הרווחה בתקופת כהונתו של השר משה כחלון. במסגרת תפקידו קיבל את "עיטור האור" כהבעת הוקרה על עשייתו למען רווחת ניצולי השואה בישראל. בפברואר 2013 מונה למנהל מרכז השקעות במשרד הכלכלה שבתקופתו קיבלה מעמד של רשות. כמו כן הוא כיהן כממלא מקום יושב ראש רשות החדשנות.
איצקוביץ' תושב אמץ, נשוי ואב לשלושה ילדים.
שר-אל (זמר)

שר-אל הוא שם הבמה של  ישראל פנחס (נולד ב-20 ביולי 1977 ברמלה), זמר מזרחי ישראלי.
אביו היה הפייטן מרקו פינחס, ששימש גם כנגן העוד של הזמר פריד אל-אטרש במצרים. בגיל 14 החל לנגן על תופים וכלי הקשה ובמהלך שירותו כלוחם במשמר הגבול שימש כנגן ליווי לזמרים.
בשנת 1999 החל לעבוד עם האמרגן אלי גואטה שאירגן את הופעותיו הראשונות. בשנת 2001 הוציא אלבום בכורה "חתום בנשיקה". האלבום, ששיריו היו בסגנון טורקי, לא זכה להצלחה רבה. בשנת 2004 הוציא אלבום בסגנון קל וקצבי יותר הנקרא "חיוך של ניצחון", שזכה להצלחה רבה. האלבום כלל שיתוף פעולה עם הראפר הצל. לאחר מכן הוציא את האלבום "עניין של זמן".
מאז הוציא עוד מספר אלבומים שהאחרונים ביניהם הם "לילה לבן" ו"מקום אחר", בשנת 2008. בין להיטיו ביצוע עברי לשיר "אובססיון" של להקת אבנטורה, אותו ביצע עם הזמרת יסמין סוויסה, בשם "אתה חי בחלום".
שר-אל מוכר גם בקרב הציבור הרחב עקב החיקוי שעשה עליו מריאנו אידלמן בתוכנית הבידור ארץ נהדרת בתור הזמר "שיר-אל" שהיווה פארודיה עליו.
אחיו של שר-אל הוא הזמר אביב טל.
פרנק אבוזי

פרנק אבוזי (בצרפתית: Frank Abauzit;‏ 1870 - 17 בינואר 1938) היה פילוסוף, מורה ומתרגם צרפתי. בן למשפחה של כמרים פרוטסטנטים, נודע כמורה לפילוסופיה, בפעילותו האקומנית ובכתיבת גרסה בצרפתית לספר של ויליאם ג'יימס על החוויה הדתית.

ביוגרפיה

שם המשפחה Abauzit נהוג אצל משפחות פרוטסטנטיות מדרום צרפת. פרנק אבוזי נולד בקאלביסון שבמחוז גאר לפסטור הרפורמי תאודור אבוזי (1820-1914) ששרת 50 שנה ביישוב קאלביסון בלנגדוק. האב למד בז'נבה ובברלין והיה אחד מהמקורבים של הסופר אנרי פרדריק אמיאל. הדוד מצד האב, שנקרא גם כן פרנק אבוזי (יליד 1822) לימד פילוסופיה בפריז.
סבו מצד האב, מארק-תאופיל אבוזי (לפני 1783 ז'נבה – 1834 ) היה גם הוא פסטור, וניהל זמן מה את האכסניה לפליטים צרפתים בלונדון. אחרי לימודי פילוסופיה, לימד פרנק אבוזי הבן פילוסופיה בבתי ספר תיכון בערים אלס, ניס, ולאנס ותונון. הושפע במיוחד על ידי הגותו של אמיל בוטרו. אבוזי ידע על בוריה את השפה האנגלית, ויש אומרים כי שלט ב-17 שפות.
ב-1901 התפרסם בחוגים האינטלקטואלים על ידי התרגום לצרפתית של ספרו של ויליאם ג'יימס, "החוויה הדתית". בהמשך תרגם עוד ספרים מאת ג'יימס, כמו גם שירה אנגלית.
אבוזי ראה את עצמו כממשיכו ופרשנו של הפילוסוף השווייצרי שארל סקרטאן.
כמשתייך לבני העדה הפרוטסטנטית, חיפש אבוזי דו-שיח עם קתולים ובני זרמים נוצרים אחרים, ועם בני דתות ודעות אחרות ופעל בראשית המאה ה-20 ב"איחוד ההוגים החופשיים והמאמינים החופשיים למען תרבות מוסרית" (Union des libre penseurs et libre croyants pour la culture morale) שהוקם בשנת 1907. אף נבחר למזכיר הכללי של ארגון זה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה גם מזכיר הקבוצה "LABC", הקרויה לפי ראשי התיבות של שמות מייסדיה: לברט ונייר, אבוזי, בגנר, וההלניסט א. קרואזה. הם חיפשו ליצור מגעים בין הזרמים השונים של הנצרות, בין נציגי דתות שונות, של האידיאליזם החילוני ושל ההומניזם הרוחני. ודנו ב"רעיון האלהים".
אבוזי נמשך לרעיונות האקומניים, הקים בשנת 1926 את "האיגוד הנוצרי של המורים" וערך את בטואנו "ל'אמיטייה" (L 'Amitié, בתרגום לעברית: הידידות)
אבוזי נפטר ב-1938 בתונון לה בן שבסבואה עילית. היה נשוי ואב לשלושה.

תרגומים - עיבודים

L' expérience religieuse" par William James "  1906 – עיבוד  - על התרגום – עיבוד נמתחה בקורת על ידי אנרי ברגסון במכתבים אל המתרגם
Valeur morale de l ascétisme et de la pauvreté"  par William James"
פקלברוק (מחוז)

פקלברוק (Vöcklabruck) הוא מחוז במערב באוסטריה עילית שבאוסטריה. אוכלוסייתו נכון ל-2001 מנתה 126,599 תושבים והמחוז משתרע על 1,084.26 קמ"ר. במחוז ישנן 49 עיירות ו-3 ערים, ובירתו היא העיר פקלאברוק שהיא גם הגדולה ביותר בו.
רוד בלאגוייביץ'

חיים פרטיים

בלאגוייביץ' נולד וגדל בחלק המערבי של שיקגו. אביו הוא יליד סרביה (אז יוגוסלביה) ואמו היא ילידת בוסניה והרצגובינה (אז חלק מיוגוסלביה). הוריו היגרו לארצות הברית בשנת 1947. בלאגוייביץ' עסק משך רוב ילדותו בעבודות שונות, על מנת לכסות את חובות המשפחה. הוא עבד בין היתר כמצחצח נעליים, כשליח פיצה וכפועל במפעל לעיבוד בשר. כמו כן, על מנת לכסות את עלויות לימודיו האקדמאיים, עבד בלאגוייביץ' בקו הנפט "Trans Alaska Pipeline" בתור שוטף כלים.
בלאגוייביץ' נשוי לפטרישיה מל, בתו של חבר עירייה לשעבר של שיקגו בשם ריצ'רד מל. לזוג שתי בנות.
אנדרטת תיגלצ'ין

תיאור

במרכז האנדרטה עמוד בעל חתך בצורת משולש, המתנשא לגובה של 50 מטרים. העמוד ניצב על בסיס רחב במשקל של 20 טון, ועליו מוצגות שלוש דמויות חמושות (שני גברים ואשה אחת) המייצגים את הלוחמים בקרב. כן מופיע במקום סמל ודגל המרקסיזם.

בבסיס העמוד נכתב באמהרית (בתרגום) כי :
מעשיהם של גיבורים אשר נפלו במהלך המאבק על החיים, על כבוד מולדתנו ולמען המהפכה, הם בני אלמוות.
 
העמוד המרכזי מעוטר בכוכב אדום ובקצהו סמל ההפטיש והמגל ושתי חרבות. כל אלה הם סמלי המשטר המרקסיסטי החדש שעלה לשלטון. במרכזו של העמוד סמל מדליית הגיבורים, העיטור הרם ביותר שהוענק על ידי הממשלה האתיופית. 
בצידי העמוד שני תבליטי קיר המתייחסים לתקופות שלפני ואחרי המהפכה, ומטרתם להראות כי המהפכה היטיבה עם העם האתיופי. הקיר השמאלי מייצג את התהליך המהפכני שהוביל מנגיסטו היילה מריאם (למעלה משמאל) במדי צבא העוטפים גם את ראשו. בצד ימין נראה היילה סלאסי כשהוא דוהר על סוס תוך התעלמות מסבלה של האוכלוסייה ומהרעב. בתבליט ישנן מחאות המצורפות לכיתוב באנגלית כנגד האימפריאליזם. המפגינים כמהים להפיכת כס המלכות (סמלה של האימפריה האתיופית).
הקיר הימני של העמוד בסגנון מרקסיסטי. הוא כללי יותר ובו נראה העם האתיופי כשהוא מודרך על ידי מנגיסטו היילה מריאם. ברקע נראים מבנים שונים, בהם הבנק הלאומי של אתיופיה (מימין).
בפינות השמאליות והימניות של שני הציורים, נמצאים שני ריבועים קטנים של דיוקנאות חיילים קובנים לנוכח הסכסוך שנוצר בשל הברית בין אתיופיה למשטרו של פידל קסטרו.