טלרד

שנים ראשונות

טלרד הוקמה בשנת 1951 בשם "חברה מאוחדת לטלפון ורדיו בע"מ" כשותפות של "כור" חברת חרושת ומלאכה בע"מ ו"החברה המאוחדת למזרח הקרוב בע"מ" בעיר לוד. החברה הוקמה כדי לספק תעסוקה לתושבי העיר שרובם היו עולים חדשים. החברה סיפקה את כל התצרוכת המקומית בישראל של מכשירי טלפון ומרכזיות. באותה עת היו בישראל רק 11,000 קווי טלפון שהותקנו בזמן המנדט הבריטי. בתחילה, הלקוח העיקרי היה משרד הדואר (היום משרד התקשורת) שהפעיל את שירות התקשורת הטלפונית במדינת ישראל. המפעל ייצר מכשירי טלפון מסוגים שונים (הטלפון הראשון נקרא A-6) מרכזיות אוטומטיות אירגוניות, ורכיבים לציוד טלקומוניקציה על בסיס הסכם העברת ידע עם חברת GEC (אנ) הבריטית. בשנים הראשונות רוב הרכיבים יובאו מבריטניה והיו מורכבים בטלרד.
המפעל העסיק בשנתו הראשונה 16 עובדים, וסך ההכנסות היה 130 אלף ל"י בשנת 1963 כבר העסיק 300 עובדים, וסך ההכנסות היו 10 מיליון ל"י.

שנות ה-60 וה-70 והכניסה לתחום המרכזיות הציבוריות

בשנות ה-60 של המאה ה-20 החברה החלה ליצר מרכזיות ציבוריות אוטומטיות מסוג סטרוג'ר על פי ידע  של GEC הברטית. מרכזיות אלו סופקו למשרד הדואר שעד אז קנה מרכזיות ציבוריות בחו"ל.  לצורך יצור מרכזיות אלו חנכה טלרד בשנת 1964 מפעל חדש בעיר בלוד . כמון כן בשנת 1965 הוקם מפעל נוסף בעיר מעלות-תרשיחא. 
בשנת 1968 שינתה טלרד את שמה ל"טלרד תעשיות טלקומוניקציה ואלקטרוניקה בע"מ" וזאת כדי להביע את השינוי הטכנולוגי שעובר על החברה בעקבות כניסת האלקטרוניקה לתעשיית הטלקום. 
באמצע שנות השישים של המאה ה-20 ירדה קרנם של מרכזיות סטרוג'ר  ומרכזיות ציבוריות מסוג קרוסבר (Crossbar) החלו לתפוס את מקומם. מרכזיות אלו דרשו פחות תחזוקה והיו יותר מתוחכמות. בעיקבות מגמה זו טלרד הקימה בראשית שנות השבעים פס יצור למרכזיות קרוסבר מדגם פנטקונטה (Pentaconta)  על פי ידע שנירכש משלוחת ITT באירופה. מרכזיה ראשונה מסוג זה הותקנה ב-1973 במרכזת "נורדיה" סמוך לכיכר דיזנגוף בתל אביב.
בשנת 1977, בפרויקט משותף עם חברת אלביט מחשבים ייצרה מערכת למעקב ורישום שיחות למרכזיות טלפון ארגוניות.

שיתוף הפעולה עם  נורטל

בשנות השבעים החלו להיכנס לשוק מרכזיות דיגיטליות. כדי להתאים את החברה למגמה זו  חתמה טלרד, בשנת 1978, הסכם ידע עם חברת נורתן טלקום הקנדית ( לימים נורטל) באמצעות ידע זה החלה טלרד לפתח גרסאות משלה למוצרים של חברת נורתן טלקום. בראשית שנות השמונים רוב מוצרי טלרד, פרט למערכת רב קווית דיגיטלית מפיתוח עצמי, היו מבוססים על ידע של נורתן טלקום. מטלפון הזמיר עד מרכזיות ציבוריות גדולות. המרכזייה האירגונית TX1 שהייתה מבוססת על מערכת דומה של נורטל זכתה להצלחה מסחרית גדולה. כמו כן פותחו המרכזיות הציבוריות הדיגיטליות  TMX-10 על בסיס DMS-10 של נורתן טלקום  ןTMX-100 על בסיס DMS-100 של נורתן טלקום. מרכזייה ציבורית דיגיטלית ראשונה מדגם זה הותקנה בקריית אונו בשנת-1982. נורטל אפשרה לטלרד למכור מרכזיות ציבוריות המבוססות על הטכנולוגיה שלה, לא רק בישראל אל גם במספר מדינות נוספות כגון צ'ילה, גרוזיה, בורמה ואחרות.
בשנת 1984, הכנסות החברה הגיעו ל-120 מיליון דולר והיא העסיקה 2200 עובדים. 
בשנת 1995 חתמו טלרד ונורטל על הסכם להידוק שיתוף הפעולה בן החברות. במסגרת ההסכם התאפשר לטלרד להגדיל את מכירותיה לחברת נורטל באמצעות פיתוח ויצור מוצרים עבור נורטל. כמו כן  הורחב שיתוף הידע בן החברות.  בנוסף קיבלה נורטל אופציה לרכישת 20 אחוז ממניות טלרד תמורת 45 מיליון דולר. בשנת 1997 מימשה נורטל את האופציה ורכשה 20 אחוז מניות החברה.

פרשת "קרטל המרכזיות"

מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ועד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 השקיעה חברת בזק כסף רב בהחלפת מרכזיות אנלוגיות מיושנות במכרזיות דיגיטליות. בזק קיימה מכרזים סגורים לרכישת המרכזיות בין תדיראן תקשורת וטלרד, שתיהן חברות בבעלות קבוצת כור תעשיות באותה עת. רשות ההגבלים העסקיים ערכה חקירה שעל פי ממצאיה הרוויחו החברות מאות מיליוני שקלים כתוצאה מהתמודדות מתואמת במכרזים שקיימה בזק לרכישת המרכזיות. ב-2004, טלרד ותדיראן שילמו קנס של 8 מיליון שקל כעונש. להגנתם טענו החברות שהם העסיקו אז ביחד כ-6,000 עובדים (כל אחת מהן העסיקה אז כ-3,000 עובדים) ושהייתה לבזק, אז כחברה ממשלתית, מדיניות של העדפת תוצרת הארץ.

התאוששת החברה

לאחר העברת השליטה לקרן פורטיסימו, יובל כהן (מנהל קרן פורטיסימו) מונה ליו"ר טלרד, ולתפקיד המנכ"ל מונה רן בוקשפן. לחברה היו חובות של כ–20 מיליון דולר ונותרו בה כ-100 עובדים בלבד. טלרד יישמה תהליך של ארגון מחדש וגיבוש אסטרטגיה עסקית חדשה, שכללה בין היתר כניסה לתחום תשתיות התקשורת והרחבת הפעילות הגלובלית. החברה ביצעה כמה רכישות אסטרטגיות שכללו את החברות מגלקום (שבאמצעותה נכנסה לתחום התשתיות), אואזיס (תחום האופטימיזציה של רשתות), ואת חטיבת הווימקס של חברת אלווריון.
מחזור המכירות של טלרד גדל מ–25 מיליון דולר ב–2010 לכ–121 מיליון דולר ב–2016. החברה, שהפסידה ב–2008 כ–20 מיליון דולר ועוד כ–5 מיליון דולר ב–2009, עברה ב–2013 לרווח נקי של 3.3 מיליון דולר, בהמשך לרווח של כ-5.7 מיליון דולר ב–2016. ביוני 2017 ערכה הנפקה ראשונה לציבור (IPO) של מניותה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.