google/wiki40b huggingface dataset:
מנדוחאי חאטון

מנדוחאי חאטון (במונגולית: Мандухай хатан; בסינית: 满都海哈屯, בפיניין: Mǎndūhǎi Hātún), הידועה גם בשם מנדוחאי סצ'ן חאטון, המלכה מנדוחאי החכמה, (בערך 1449 – 1510) הייתה החאטון (ההטיה בנקבה של המילה חאן) של שושלת יואן הצפונית המבוססת במונגוליה. היא איחדה בין הלוחמים המונגולים לבין בעלה בטמונח דיין חאן.

ביוגרפיה

מנדוחאי הייתה בתו היחידה של צ'ורוסבאי, היועץ המלכותי של האונגודים המונגולים. משפחתה הייתה אריסטוקרטית, ובגיל 18 נישאה כאישה שלישית למנדול חאנאס, שליט האימפריה המונגולית בין השנים 1473–1479. כשנולדה לה איתו בת, קיבלה מנדוחאי יחס מועדף על אשתו הראשונה, יחה חבארטו יונגין, שהייתה עקרה. 
כשמנדול נרצח ב-1479 בידי היועץ שלו, אסמל, שפעל כסוכן של שושלת מינג, הכס נותר ללא יורש. מנדוחאי הביאה ממחבואו, ואימצה, את הילד היתום בן השבע, בטמונח, שהיה צאצא ישיר של ג'ינגיס חאן, והכריזה עליו כעל דיין חאן, השליט הלגיטימי של שושלת יואן הצפונית. בינתיים, דחתה מנדוחאי את הצעת הנישואים של האציל אונובולד, שרצה דרכה לעלות למלוכה, אך זה נשאר נאמן למנדוחאי ולחאן הצעיר.

שליטת מונגוליה

כשהצבאות המונגולים בשליטתה, פתחה מנדוחאי במלחמה נגד בני האויראט ממערב מונגוליה, אשר היו מחוללים מלחמות אזרחים ללא הרף. לאחר שהביסה אותם, מנדוחאי ודיין חאן כפו עליהם מספר כללי התנהגות, שכללו איסור על ציצות קסדה באורך שעולה על שתי אצבעות, איסור על אכילת בשר בעזרת סכין, איסור לקרוא לגר שלהם ארמון, וחובה לרדת על ברכיהם בנוכחות השולטים. האויראטים קיבלו עליהם את כל התנאים חוץ מאכילת בשר ללא סכין. הניצחון עליהם החזיר לשושלתו של ג'ינגיס את התהילה.
כשהיה בטמונח בן 19, נישאה לו מנדוחאי, וכך השאירה בידיה את השלטון. כשהאויראטים שוב התקוממו ותקפו את המונגולים המזרחיים, מנדוחאי דיכאה אותם. היא גם הביסה מספר התקפות של ממלכת מינג. מנדוחאי נהגה ללבוש שריון ולענוד חרב, ונלחמה לצד החיילים המונגולים. היא נלחמה גם כשהייתה בהריון, וילדה את בניה התאומים בשדה הקרב.
החל מ-1480, החריפו דיין חאן ומנדוחאי את הלחץ על טריטוריית מינג, מאחר שאלה סגרו את הגבולות בפני מסחר ואף הרגו שליח מונגולי. ממלכת מינג הרחיבה במהירות את החומה הסינית הגדולה כדי להגן על עצמם מפני מנדוחאי וצבאותיה. בעזרת אמצעי הלחימה החדשים שאופשרו על ידי אבק שריפה, הצליחו הסינים לפגוע בכוחותיה של מנדוחאי קשות. אך זו לא ויתרה, וחזרה לשלוט באזור אורדוס, עד שהכוחות הסינים הבריחו את החאנים גם משם. מדוחאי ודיין חאן התמקמו לצד נהר חרלן ב-1501, ומשם ביצעו פשיטות על הסינים.
מנדוחאי נפטרה לא יאוחר מ-1510, כנראה בנסיבות טבעיות, למרות שהיו שמועות על סוכנים כפולים ונקמה מצד פלגשיו של בעלה. מקום קבורתה אינו ידוע.

מורשת

בשל הצלחותיה כן בזירת השלטון וכן בשדה הקרב, הפכה מנדוחאי לאגדה. היא הותירה אחריה שבעה בנים ושלוש בנות, וכל החאנים של מונגוליה שבאו אחריה הם צאצאיה.
מנדוחאי חאטון החכמה (במונגולית: Мандухай сэцэн хатан) הוא סרט מונגולי משנת 1987 המבוסס על ספר באותו השם, מאת שגדרג'אבין נצאגדורג', שמספר את סיפור חייה.
הנס באואר

הנס באואר (בגרמנית: Hans Bauer;‏ 16 בינואר 1878 - 6 במרץ 1937) היה בלשן גרמני שעסק בחקר השפות השמיות. נולד בגרסמנסדורף שבבוואריה לאדם באואר, שהיה חוואי בגרסמנסדורף, ולברברה וגנר. ב-4 באוגוסט 1920 נישא לאויגניה קרשבאומר. למד תאולוגיה ושפות שמיות באוניברסיטת האלה, ובשנת 1922 מונה שם לפרופסור לשפות השמיות.
בשנת 1910 יצא לאור ספרו של באואר Die Tempora im Semitischen, שעסק במערכת הזמנים בשפות השמיות. בספר זה העלה באואר את ההשערה שבפרוטושמית הייתה צורת פועל אחת ויחידה, שמקבילה לאימפרפקט בעברית המקראית (יִקְטֹל). צורת הפרפקט השמית-מערבית (קָטַל) התפתחה מצורה שמנית.
בספרו Zur Frage der Sprachmischung im Hebräischen, שיצא לאור ב-1924, עסק באואר בבעיית מוצאה של השפה העברית. לפי שיטתו, העברית היא שפת כלאיים המורכבת משני רבדים: רובד כנעני קדום, הקרוב לאכדית, ורובד מאוחר.
יחד עם פונטוס ליאנדר כתב באואר את הספר Historische Grammatik der hebräeischen Sprache des Alten Testaments, דקדוק היסטורי של העברית המקראית. חיבור זה, שיצא לאור ב-1922, מהווה עד היום ספר יסוד בתחום. באואר וליאנדר כתבו יחדיו גם את הספר Grammatik des Biblisch-Aramaeischen, דקדוק הארמית המקראית, שיצא לאור בשנת 1927.
בשנת 1930 הרים באואר תרומה חשובה לפענוח הכתב האוגריתי.
מלך ערב הסעודית

ירושה

לפי התיקון החוקתי שהציג המלך פהד בשנת 1992, המלוכה נמצאת בידי בניו ונכדיו של מייסד הממלכה, עבד אל-עזיז (אבן סעוד). עד 1992 נהוג היה כי בנו המבוגר ביותר של אבן סעוד עולה לכתר, שעה שהאחים הצעירים מתקדמים שלב נוסף בקו הירושה. אולם, המלך פהד קבע כי לא רק שבסמכותו של המלך לבחור (או להדיח) לבדו את נסיך הכתר; מפסיקתו השתמע כי גם שישים נכדיו של עבד אל-עזיז, "בני הדור השלישי", הם מועמדים לגיטימיים למלוכה.
לאחר מות המלך פהד מונה עבדאללה למלך. יורש העצר שלו היה אחיו למחצה, הנסיך סולטאן, ששימש שר ההגנה הסעודי. לאחר מותו של סולטאן מונה הנסיך נאיף ליורש העצר. נאיף הוא אחיו למחצה של המלך עבדאללה ושר הפנים של סעודיה. הוא היה יורש העצר עד מותו ביוני 2012. לאחר מותו של נאיף מונה שר ההגנה, הנסיך סלמאן ליורש העצר. מבין "הדור השלישי" מועמדים אפשריים למלוכה הם הנסיכים בנדר אבן סולטאן  (שגריר סעודיה בארצות הברית), ח'אלד אבן פייסל (מושל חבל עסיר), אחיו תורכי אל-פייסל (ראש המודיעין הסעודי לשעבר) ומוחמד אבן פהד, בנו האהוב ביותר של המלך פהד ומושל הפרובינציה המזרחית.
שיטת הירושה הסעודית נקבעה מאז מותו של אבן סעוד כעוברת בין בניו, על פי גיל. היות צעיר בניו של אבן סעוד בשנות ה-60 לחייו מחדדת שאלה שעמדה בלב המאבק בין המלך סעוד לפייסל. סעוד שאף להמליך תחתיו את בניו ואילו פייסל שאף לרשת את תפקיד המלך מאביו. תפיסת פייסל את השלטון קיבעה את סדר הירושה לכזה העובר בין האחים ולא ממשיך במעלה הדורות. עם פטירתם של בני הדור השני לאבן סעוד בחלוף השנים, תתחדד ותעלה שאלת בני הדור השלישי וירושת השלטון.
גלקטיון טאבידזה

חייו

טאבידזה נולד בשנת 1891 בעיירה צ'קווישי (ჭყვიში) בנפת ואני גאורגיה (אז חלק מהאימפריה הרוסית). אביו, ואסיל טאבידזה, שהיה מורה, מת חודשיים לפני לידתו. הוא למד בין השנים 1900 ל-1910 בכותאיסי ולאחר מכן בסמינר התאולוגי בטביליסי. מאוחר יותר החל לעבוד כמורה. ספר השירה הראשון שלו פורסם בשנת 1914 והיה מושפע מזרם הסימבוליזם. בשנת 1915 הקים, יחד עם משוררים סימבוליסטים גאורגיים אחרים, את קבוצת הקרניים הכחולות (ცისფერყანწელები), קבוצת משוררים ששלטה בשירה הגאורגית בשנות ה-20 ומילאה תפקיד חשוב בהתחדשות הספרות הגאורגית. הוא פרש ממנה זמן קצר לאחר היווסדה. אף על פי שזכה לתהילה לקח לו זמן רב יותר מהסימבוליסטים הגאורגים האחרים. זאת בעיקר בשל העדפתו את הבדידות, שבגינה זכה, מאת בן דודו טיציאן טאבידזה, לכינוי "אביר מסדר הבדידות".
קובץ השירים הבא שלו פורסם בשנת 1919, הקובץ שנקרא "פרחים אמנותיים" ("არტისტულმა ყვავილებმა") זכה להצלחה רבה, ומיצב אותו כגדול המשוררים הגאורגים של זמנו. רוב כתיבתו הייתה ספוגה בנושאים כמו בדידות, חוסר-אהבה, תחושות בלהה מבשרות רעות, כפי שניתן לראות ביצירות המופת שלו: "ללא אהבה" (1913), "אני והלילה" (1913), "סוסי תכלת" (1915) ו"הרוח נושבת" (1924).
במהלך הדיכוי הסטליניסטי של 1937, נאסרה, אשתו של טבידבזה, אולגה אוקודז'אווה, ממשפחת בולשביקים, והוגלתה לסיביר. שם היא מתה בשנת 1944. בן דודו של טאבידזה ומשורר-עמית, טיציאן טאבידזה, יחד עם משוררים עמיתים נוספים, נאסרו והוצאו להורג, בסופו של דבר. טאבידזה עצמו נחקר והוכה קשות על ידי לברנטי בריה. אירועים אלה גרמו לטאבידזה לשקוע בדיכאון והתמכרות לטיפה המרה. שתיקותיו הארוכות ובדידותו הצילו אותו מן הטיהורים הגדולים. הוא המשיך לקבל תארים ופרסים ופרסם שירים חדשים אולם חייו של המשורר היו הרוסים לחלוטין. כשהוא חולה מאד ובדיכאון הוא הועבר לבית החולים הפסיכיאטרי בטביליסי, שם סיים את חייו, בשנת 1959, על ידי קפיצה אל מותו מחלון בית החולים. הוא נטמן בפנתאון מתאצמינדה. בלוויתו השתתפו רבבות. בשנת 2000, פרסמה הכנסייה הגאורגית, סליחה רשמית על חטא ההתאבדות.
טאבידזה פרסם במהלך חייו אלפי שירים והשפיע בצורה משמעותית על השירה והספרות הגאורגית המודרנית. הארכיון האישי שלו, הכולל כ-100,00 פריטים, שוכן במוזיאון הספרות בטביליסי. שיריו פורסמו לשפות רבות, ביניהן אנגלית, רוסית, צרפתית וגרמנית.
איש הנצח (סדרת טלוויזיה)

העלילה

כמו בסרט, הסדרה מלווה את איש הנצח, הוא דנקן מקלאוד אשר נולד בשנת 1592 ברמות סקוטלנד כבן-אלמוות. ב-400 השנים הבאות לאחר מכן היה דנקן לוחם, מאהב ונווד שנאלץ להלחם עם בני-אלמוות אחרים על הזכות להמשיך ולחיות. בקרבות אלה על חייהם המנצח לוקח את ראשו של יריבו ויחד אתו, את כוחו. דנקן מנסה לחיות חיים נורמליים עם חברתו הצרפתייה טסה נואל (אלכסנדרה ואנדרנוט) ונער מתבגר שהיה ילד מאומץ בשם ריצ'י ריאן (סטן קירש), אך הוא מוצא עצמו נרדף גם בידי בני אלמוות אחרים, וגם בידי אגודה של בני אנוש שנקראת "Watchers", שעוקבת אחרי בני האלמוות השונים בעולם.
ענת קורול

קריירה

ב-2012, התגייסה קורול לגלי צה"ל שם שימשה כקריינית ומגישה. היא הגישה את רצועת הבוקר של התחנה "בוקר טוב צה"ל", את הפינה היומית "דקה ישראלית" וכן תוכניות מוזיקה ותוכן בגל"צ וגלגלצ ("בהצבעה בלבד", "מה הסיפור"). במהלך שירותה יצרה קורול תוכניות רדיו דוקומנטריות, הבולטת בהם - "רדיו רחוב". התוכנית, אשר הביאה בכל פרק את סיפורם של אנשים מרחובות שונים בארץ נמשכה כ-3 עונות וזיכתה את קורול בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2014.
ב-2015 השתתפה קורול בתחרות הפיץ' של הרדיו הבין תחומי עם רעיון לפודקאסט מקורי המתרחש כולו בנסיעות אוטובוס.
במהלך שירותה, הגישה קורול פינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה "נקודה IL" בערוץ 10. עם שחרורה, החליפה קורול את המגישה, אפרת רייטן, והחלה להגיש את התוכנית.
ב-2015 קריינה קורול את דמותה של חברתו לשעבר של אורי (איתי טיראן), בסרט "היורד למעלה" של היוצר אלעד קידן אשר הוקרן בפסטיבל הסרטים בקאן. בנוסף, השתתפה קורול בפרויקטי רדיו דוקומנטרי והייתה שותפה למיזם "סיפור משפחתי" מבית היוצר של רן לוי. כמו כן עסקה קורול בעריכת ערבי הרצאות והנחיית טקסים ואירועים.
ב-2016 החלה קורול לשמש ככתבת ומגישה במחלקת החדשות של תאגיד השידור הישראלי "כאן", וכן השתתפה בכתבות של מחלקת הדיגיטל והרדיו.
החל ממאי 2017, הגישה קורול את התוכנית חמש מקורי בערוץ כאן 11 לצדו של העיתונאי דרור פויר. ב-10 באוקטובר ירדה הרצועה האקטואלית בהגשתה מהאוויר, עם סיום ההתקשרות בין התאגיד לבין אולפני הרצליה, שם צולמה התוכנית.
נעלי שלג

נעלי שלג הן נעליים מיוחדות שנועדו להליכה על שלג.
עיצוב נעלי השלג מבוסס על עקרון הגדלת שטח המגע שבין הנעל ובין השלג, לשם פיזור משקלו של נועל הנעליים והקטנת הלחץ על כל סנטימטר מרובע. הנעליים מאפשרות הליכה בשלג רך, שנוטה להיות "בולעני". הליכה בנעלי שלג איטית לעומת החלקה על מגלשיים, אך מאפשרת להולך בהן גמישות רבה יותר בבחירת המסלול והגעה למקומות שאין אפשרות להגיע אליהם על מגלשיים.
יש המשתמשים בנעלי שלג מיוחדות גם עבור בעלי חיים, במיוחד עבור כלבים וסוסים מושכי מזחלות.
מוזיאון הווטרנים (נשר)

היסטוריה

בשנת 1993 הוקמה בעיר נשר "עמותת הווטרנים נשר", הפועלת במסגרת "העמותה למען הקשיש". עמותת הווטרנים הוקמה כדי לאגד את הלוחמים היהודים במלחמת העולם השנייה אשר  עלו לארץ ישראל ונקלטו בעיר. בינואר 2000, החליט מנהל העמותה הראשון, גרגורי דונאייבסקי, להקים את מוזיאון הווטרנים. דונאייבסקי היה פוליטרוק לשעבר בצבא האדום, אשר הגיע לברלין במלחמת העולם השנייה, עלה לישראל והתיישב בעיר נשר. ההנחה הייתה שלווטרנים רבים הגרים בנשר מזכרות רבות והם יהיו מוכנים לתרום אותן למוזיאון. דונאייבסקי פנה למנהל המוזיאון הנוכחי יוסף סיטניקוב בהצעה להקים ביחד את המוזיאון. סיטניקוב הוא צייר ופסל והקים מוזיאונים כאלה בברית המועצות (בערים רוסטוב ואזוב) וגם הביא איתו בעת עלייתו לישראל חלק מהמוצגים של המוזיאונים אותם הקים בברית המועצות. עיריית נשר העמידה לרשות העמותה מספר חדרים צמודים במתנ"ס המקומי וכן מימון להקמת התצוגות. מימון נוסף התקבל מהמשרד לקליטת העלייה. 
"מוזיאון הווטרנים - נשר" נחנך ב-10 במאי 2000. מטרת המוזיאון הייתה שימור מורשת הווטרנים - לוחמים יהודים שלחמו לצד בעלות הברית במלחמת העולם השנייה כנגד הנאצים. הפריטים המוצגים במוזיאון נתרמו בעיקר על ידי וטרנים תושבי נשר, והם כוללים תמונות שצולמו על ידי הלוחמים תוך כדי לחימה, מדים של הלוחמים, עיטורי גיבור ברית המועצות ואותות הצטיינות שונים שקיבלו הווטרנים. אחד הפריטים החשובים במוזיאון הוא מכשיר טלפון מהבונקר של היטלר שנלקח משם על ידי דונאייבסקי. במוזיאון מוקדשת פינה ל-156 לוחמים יהודים אשר קיבלו את עיטור "גיבור ברית המועצות", שהוא האות הגבוה ביותר שניתן בזמנו. מאז פתיחתו ועד חודש פברואר 2010, גדל מספר המוצגים במוזיאון פי ארבעה, סיירו במוזיאון כ-22,000 איש בקבוצות של  תלמידים, סטודנטים, חיילים, תיירים מרוסיה ואוקראינה וכן חברי כנסת וקונסולים של רוסיה. בטקס הפתיחה הביא הקונסול הרוסי סאשה מוסיינקו כשי בקבוק וודקה אשר עוצב כפגז. לאחר מותו של חבר הכנסת לשעבר יורי שטרן הוסב שם המוזיאון ל"מוזיאון הווטרנים על שם חבר הכנסת יורי שטרן".
במרץ 2010, חלק מהמוצגים של המוזיאון נמצאו באחסון בגלל צפיפות בשטח המוזיאון והעדר שטח תצוגה מתאים. הפעילות במוזיאון כוללת גם מתן הרצאות לתלמידי בתי ספר יסודיים חטיבות ביניים ותיכוניים על מורשת הווטרנים.
בשנת 2008 זכתה עמותת הווטרנים המפעילה את המוזיאון בפרסים ואותות הצטיינות מטעם המשרד לקליטת עלייה והכנסת על תרומתה לקהילה.
הורייזון אייר

תולדות החברה

החברה הוקמה בשנת 1981. בשנתה הראשונה הצי שלה כלל שלושה מטוסי Fairchild Hiller FH-227 בלבד. זמן קצר לאחר היווסדה החברה נקלעה לקשיים כלכלים והייתה על סף סגירה אך למרות זאת בשנת 1982 היא רכשה את 'אייר אורגון' שהייתה במצב דומה. הסיבה הייתה כדי להגביר את מספר הטיסות, ערים ומטוסים. שנה לאחר מכן היא רכשה גם את 'טראנסווסטרן איירליינס'. בשנת 1985 החברה חתמה עם על חוזה רכישת מטוסים חדשים מדה הבילנד, מטוסי דאש 8. בקיץ באותה שנה חתמה 'הורייזון אייר' על שותפות קוד עם אמריקן איירליינס, מה שגרם לחברת אלסקה איירליינס להתעניין בה ולבסוף בשנת 1987 לרכוש אותה.
בשנת 2007 החברה זכתה במכרז להפעיל טיסות מסיאטל ולוס אנג'לס לסנטה רוזה, קליפורניה. אזור סנטה רוזה זוכה לפופולריות בשנים האחרונות בעיקר בזכות תיירות יין. הטיסות הפכו מידית להצלחה גדולה כל כך שבסתיו 2007 היא החלה להפעיל גם טיסות מפורטלנד, אורגון לסנטה רוזה והגבירה את כמות הטיסות מלוס אנג'לס.
סמל קמבודיה

סמל קמבודיה או השלט המלכותי של קמבודיה הוא סמל המלוכה הקמבודית. הסמל, שחזר להיות בשימוש עם כינונה מחדש של המלוכה הקמבודית בשנת 1993, מופיע על גבי הנס המלכותי של מלך קמבודיה, נורודום סיהאמוני.
בסמל מופיעות שתי חיות מיתיות: מצד שמאל, גאג'אסימהה, שהיא אריה עם חדק של פיל, ומצד ימין, סינגהה, שהיא אריה. כל אחת מהחיות מחזיקה בחופה מחומשת וביניהן מופיע כתר שקרן אור בוקעת מקצהו העליון. מתחת לכתר ישנם שני גביעים אחד על גבי השני ועליהם מונחת חרב קדושה בצורה אופקית ומעליה גרסה קמרית של האום. בצדי הגביעים מופיעים שני ענפי דפנה. במרכז חלק התחתון של הסמל כתובות שלוש מילים בקמרית. לפי גרסה אחת, המילים הכתובות הן: "מלך ממלכת קמבודיה".
EcoMotion

פעילות

הפעילות מבוססת על קיומם של רצף אירועים הכוללים סדנאות מקצועיות, חשיפה לטכנולוגיות חדשות, מפגשים עם משקיעים ועוד. מתכונת הפעילות היא בסגנון ה-open innovation בה אנשי טכנולוגיה חולקים ידע ומשתפים פעולה על אף שעסקית הם לעיתים מתחרים זה בזה. משתתפי האירועים מגיעים מכלל הארגונים השונים מתחום התחבורה החכמה ממוסדות האקדמיה (כגון אונ' ת"א, בן-גוריון, טכניון, העברית, בר-אילן, בצלאל, שנקר ועוד), מהתעשייה (אלביט, רפאל, פינרג'י, התעשייה האווירית, וולקן ועוד), חברות רב לאומיות (כגון IBM, GM, מובילאיי) גופים ללא מטרות רווח (כגון אור ירוק, איגוד תעשיות עתירות הידע, איגוד ה ITS ועוד), משתתפים מהאקר ספייס, Mobile Monday וכו' וכל משתתף תורם לאירועים השונים, תרומתו מתבטאת בביצוע פרויקט בתחום, הרצאה, סדנה וכדומה. הקהילה מונה היום כ 600 חברים פעילים והחברים בקהילת אקומושיין באים מהתחומים הבאים: התייעלות אנרגטית, הנעה היברידית (משולבת) וחשמלית, מערכות אנרגיה (אחסון, אספקה, העברה), מקורות והתקני אגירת אנרגיה מבוססים אלקטרוכימיה כגון: תאי דלק, סוללות וכדומה, מערכות הנעה עצמאית, ניווט חכם וכל פעילות שהיא חלק מתחום התחבורה החכמה.

אישים וגופים בעמותה

הקהילה הוקמה בשנת 2012 על ידי מנהלת תחליפי הדלקים במשרד ראש הממשלה, המכון הישראלי לחדשנות, משרד המדע והטכנולוגיה, קרן היסוד, אישים מובילים מהתעשייה כדוגמת מאיר ארנון ויואב שלוש והאקדמיה כדוגמת אריה צבן. בראש הפעילות עומדת ליאור זנו-זמנסקי.

כנסים וסדנאות המאורגנים על ידי העמותה

במהלך השנה, אחת לחודש-חודשיים, מתקיימים אירועי חדשנות בהם יזמים נחשפים לטכנולוגיות חדשות, מובילי שוק, משקיעים, עוברים סדנאות וחולקים בידע.
אחת לשנה, מתקיים האירוע המרכזי אליו מוזמנים יזמים, חברות, משקיעים, נציגי חברות, אנשים הפועלים בתחום מתן פתרונות לתחבורה חכמה והקהל הרחב. במאי 2013 התקיים האירוע המרכזי הראשון, במסגרתו התכנסו יחד עשרות רבות של מפתחים, יזמים, סטודנטים, ממציאים ובכירים בתעשיית הרכב, ההיי טק, שוק ההון והקלינטק, למפגש ראשון מסוגו שמוקדש כולו לפתרונות ופיתוחים טכנולוגיים בתחום המתפתח של התחבורה החכמה (smart-transportation).
באירוע השתתפו חברות ישראליות ובינלאומיות כמו General Motors, IBM, אלביט, רפא"ל, התעשייה האווירית, פינרג'י Mobil-eye, בטר-פלייס, וולקן תעשיות רכב ורבות נוספות. האירוע התקיים בקונספט של Unconference שבו המשתתפים הם אלו שקובעים את התכנים לאירוע וכל משתתף ניתנת ההזדמנות להציג פרויקטים בכל שלבי הפיתוח (החל משלב הרעיון ועד המוצר המוגמר) או להשתתף בקבוצות חשיבה.
שרה צ'יילדרס פולק

ביוגרפיה

שרה צ'יילדרס הייתה ביתם של קפטן ג'ואל ואליזבת צ'יילדרס (Joel Childress ו-Elizabeth Childress). שרה נולדה במטע במרפריסבורו שבטנסי, ולמדה בבית ספר בנאשוויל ומאוחר יותר במכללת סיילם בקרוליינה הצפונית.
שרה נישאה לג'יימס פולק - אז חבר בית הנבחרים של טנסי ב-1 בינואר 1824 בהיותו בן 28 ובהיותה בת 20. לבני הזוג לא היו ילדים, אולם הם גידלו את אחיינם מרשל טייט פולק (1831–1884) ואת אחיינתה שרה פולק ג'טון (1847–1924).
שרה ליוותה את בעלה במסעותיו הפוליטיים, ואף כתבה את מרבית נאומיו, תכתובותיו ויעצה לו בהחלטותיו.
בשל אדיקותה הדתית ואמונתה הפרסביטריאנית לא השתתפה בנשפי ריקודים (למעט טקס השבעת בעלה בו לא רקדה) וכן לא הלכה לתיאטרון.
לאחר תום כהונת בעלה עברו השנים לגור בבית פולק שבנאשוויל, שם בעלה נפטר לאחר שלושה חודשים. לאחר מותו הלכה שרה פולק במשך שארית חייה - 42 שנים נוספות - לבושה בגדי אלמנות שחורים.
במהלך מלחמת האזרחים של ארצות הברית היה ביתה של שרה פולק שטח נייטרלי בו נפגשו אנשי צבא מהאיחוד ומהקונפדרציה. היא נפטרה מספר שבועות לאחר יום הולדתה ה-88 (וחיה לאחר מותן של הנשים הראשונות ששהו בבית הלבן לאחריה - מארגרט טיילור, אביגייל פילמור, ג'יין פירס, מרי לינקולן, אלייזה ג'ונסון ולוסי ווב הייז).
היא נקברה לצד בעלה בנאשוויל.
תמנון כחול-טבעות

מקום מחיה וצורה

התמנון חי במים הרדודים והעמוקים. צורתו עגולה כמו כל התמנונים, גודלו ככדור גולף. לתמנון 8 זרועת שמתפצלות מרגל אחת, והוא נושם בעזרת זימים כמו כל הראש רגלאים. שמו של התמנון ניתן לו בשל 50 הטבעות הכחולות שעל גופו. שאר גופו בצבע אפור ובז'.

ארס

לתמנון ארס חזק ביותר, המשתק על ידי נשיכה את כל השרירים הרצוניים (לא כולל הריאות והלב). אדם הננשך ימות כעבור כ-90 דקות, במידה ולא יקבל טיפול. הארס של התמנון אגור בזרועותיו, וכאשר הוא תוקף הטבעות שעליו הופכות כחולות יותר. ארס התמנון מכיל טטרודוטוקסין, היסטמין, טריפטמין, אוקטופמין, טאורין, אקסטילכולין ודופמין. לא נמצא נסיוב לארס זה.
עוצמתו של ארס תמנון זה לפי מדד LD50 היא 0.3  מ"ג לקילוגרם מסת גוף.
ארדן

היסטוריה

מחוז ארדן הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו ב- 4 במרץ 1790 על ידי האספה המכוננת הלאומית בהסתמך על חוק מ- 22 בדצמבר 1789, שלפיו אוחד חלק של שאמפאן ההיסטורית (או הפרובינציה של שמפאן) עם חלק של אזור ארגון (שמשמעו בשפה הקלטית – "יער עבות"), עם מספר נסיכויות ובהן זו של סדאן ועם חבלי ארץ שונים שעד המאה השמונה עשרה היו חלק של ארצות השפלה הספרדיות.
השם "ארדן" מציין את גבעות הארדנים המיוערות הממוקמות בצפון-מזרח צרפת, בדרום בלגיה ובלוקסמבורג. שם זה נזכר לראשונה על ידי יוליוס קיסר בספרו "מלחמת גאליה", שבו מתוארת אלה קלטית בשם ארדואינה.
אזור זה שימש כבמת קרבות במלחמת העולם הראשונה (קרב הארדנים (1914) ובמלחמת העולם השנייה (קרב הארדנים (דצמבר 1944 - ינואר 1945).
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל שמפאן-ארדן, ומאז – לחבל גראנד אסט.
נחום לנגנטל

ביוגרפיה

לנגנטל, בנו של עו"ד בן ציון לנגנטל, מוותיקי המפד"ל, נולד וגדל בבני ברק. הוא אח של יפי גליק (שעד פטירתה הייתה נשואה ליהודה גליק) והרב שמואל טל. הוא התחנך בבית ספר של הזרם החרדי של החינוך העצמאי ובבית הספר סגולה בבני ברק, ובהמשך בישיבה התיכונית ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ובישיבת ההסדר במעלה אדומים. לאחר שחרורו מצה"ל למד משפטים ותולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
לנגנטל נכנס לחיים הפוליטיים כבר בגיל צעיר. בשנת 1982 נבחר ליו"ר הדור הצעיר במפד"ל, תפקיד אותו מילא עד שנת 1993. בשנת 1983, בגיל 23, נבחר כחבר מועצה בגבעת שמואל, ואף שימש כממלא מקום ראש המועצה. בשנת 1993 התמנה למזכיר המדיני של המפד"ל. במקביל לתפקידיו הציבוריים עבד כעורך דין. וכן ערך, בשנת 1988, את הספר "במעגלי החיים", העוסק במעגלי החיים והשנה היהודיים, יחד עם הרב יונה מצגר.
בשנת 1996 עזב את עיסוקו כעורך דין והתמנה למנכ"ל משרד התחבורה בתקופת כהונתו של השר יצחק לוי, ומאוחר יותר בתקופת כהונתו של שאול יהלום. במסגרת תפקידו כמנכ"ל היה חבר בוועדת המנכ"לים למלחמה בתאונות הדרכים, שהמליצה על שימוש בסימולטורים בלימודי הנהיגה ועל מגרשי הדרכה לנהיגה בשעת חירום. עוד עסק בהפרטת אל על והתחבורה הציבורית. במהלך כהונתו נחתמו הסכמי תחבורה עם ירדן והושלמה הרפורמה ברשות הרישוי.
לנגנטל נבחר לכנסת ה-15 לאחר שיו"ר המפד"ל דאז, יצחק לוי, התפטר מהכנסת עם מינויו לשר הבינוי והשיכון בממשלת ברק. כחבר כנסת, עסק לנגנטל רבות בנושאי דת ומדינה, כאשר ניסה למצוא פתרונות שיוכלו לגשר על פערים בין דתיים לחילונים. הוא אף הירבה לעסוק בנושא תאונות הדרכים, וגם עמד בראש ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא.
לנגנטל השתייך לזרם המתון במפד"ל. זאת, בניגוד לאחיו הצעיר, הרב שמואל טל, שנחשב לאחד מרבני הציבור החרד"לי. בעבר נהגו השניים להתפלמס מעל דפי העיתונות לגבי השקפותיהם השונות.
עם התפזרות הכנסת ה-15, העדיף לנגנטל שלא להתמודד בשנית על מקום בכנסת. תחת זאת, פנה לעסקים, וכן הגיש תוכניות מסורת בערוץ הראשון.
ב-2005 פרסם את הספר "כשמשה פגש את בודהא", בעקבות סדרת ויכוחים שערך עם הבודהיסט ניסים אמון. כמו כן ערך, ביחד עם שוקי פרידמן, את קובץ המאמרים "הקונפליקט: דת ומדינה בישראל", וכן ערך את "פרשיות פרלמנטריות: חברי הכנסת כותבים על פרשת השבוע", בו כששים חברי כנסת מפרשים את פרשת השבוע לפי השקפותיהם המגוונות.
בשנת 2007 עמד בראש הוועדה המייעצת לסדרת "עם הספר", מיזם שהוא פרי יוזמתם של בנק הפועלים וידיעות אחרונות, לרגל 60 שנה למדינת ישראל.
בינואר 2015 נחקר באזהרה, יחד עם בנצי ליברמן, בשל חשד למעורבותם בפרשת שחיתות במינהל מקרקעי ישראל. לאחר החקירה הם נשלחו למעצר בית בן חמישה ימים. במרץ 2015 המליצה המשטרה להעמיד לדין את לנגנטל באשמת סיוע להפרת אמונים, אך פרקליטות המדינה החליטה לסגור את התיק נגדו.
תוצאתנות

תוצאתנות (באנגלית: Consequentialism) היא שם מאגד לתאוריות פילוסופיות בתחום האתיקה הנורמטיבית הגורסת כי ערכה של פעולה מוסרית נקבע אך ורק על פי התוצאות שלה, ובכך היא מפרידה בין המעשה לבין תוצאתו. על פי תורה זו, מטרת המוסר היא להפיק את התוצאות הטובות ביותר מתוך מעשי המוסר (כולל המעשים עצמם); להבדיל מתורות מוסר דאונטולוגיות שרואות ערך במעשים עצמם ולא רק בתוצאות שלהם.
בפילוסופיה התוצאתנית, אבן הבוחן לשאלה האם מעשה נחשב מוסרי תלוי אך ורק בתוצאותיו של המעשה או בדברים הקשורים למעשה כמו הסיבה לעשיית המעשה.

נהנתנות

נהנתנות היא תורה פילוספית, הנוגעת לתחום האתיקה וההתנהגות האנושית וקובעת כי המטרה העליונה של האדם היא ההנאה, ושעל כל יחיד לשאוף להגדיל סך העונג שלו.

אגואיזם

אגואיזם היא תורה פילוסופית, הנוגעת לתחום האתיקה וקובעת כי ערכה המוסרי של פעולה נמדד על פי התועלת שלה ליחיד המבצע אותה. אבן הבוחן לשאלה האם המעשה X נחשב טוב, על פי שיטה זו, היא האם המעשה מגדיל את סך הטוב בשביל מבצע הפעולה.

תוצאתנות חוקית

תוצאתנות חוקית היא תאוריה בתחום האתיקה הנורמטיבית הקובעת כי יש התנהגות מוסרית ראויה כוללת שמירה על חוקים מסוימים כאשר חוקים אלו נקבעים על פי התוצאות של הבחירה באותם החוקים. יש הרואים בתורה זו ניסיון ליישב בין תוצאתנות לתורות מוסר דאונטולוגיות.

תוצאתנות שלילית

תוצאתנות שלילית היא תורת מוסר טלאולוגית המאמינה שמעשה ייחשב מוסרי אם הוא תוצאתו היא שהוא מצמצם את כמות הרע בעולם, לעומת תורות אחרות המתמקדות בהגדלת הטוב בעולם. על פי תורה זו, לעיתים יצטרך האדם להתערב באופן אקטיבי כדי למנוע מעשה שתוצאתו תהיה רוע, ולעיתים יצטרך לקבוע גדר פאסיבי על מנת למנוע תוצאה עתידית של רוע.
משפט הזווית החיצונית במשולש

בגאומטריה אוקלידית, משפט הזווית החיצונית קובע כי זווית חיצונית במשולש שווה בגודלה לסכום שתי הזוויות הפנימיות שאינן סמוכות לה. זהו ניסוח מחדש של העובדה שסכום הזוויות במשולש שווה לזווית שטוחה: בשרטוט, α+∢β+∢γ=180°=∢γ+∢δ∢, ולכן α+∢β=∢δ∢. 
ממילא נובע שזווית חיצונית גדולה מכל זווית פנימית של המשולש שאינה סמוכה לה.

הוכחת המשפט

נתבונן במשולש ABC. נראה שהזווית C שווה לסכום הזוויות האחרות. תהי Y נקודה על המשך הקטע AC. העבר מ-C ישר CX המקביל ל-AB. הזווית החיצונית ל-C, שהיא הזווית BCY, שווה לסכום הזוויות XCY ו-BCX. אולם XCY=BAC בהיותן זוויות מקבילות, ו-BCX=ABC בהיותן זוויות משלימות. לכן BCY=BCX+XCY=ABC+BAC=a+b.