google/wiki40b huggingface dataset:
רוני תורג'מן

קריירה מוזיקלית

את הקריירה המוזיקלית החל תורג'מן כזמר בלהקת גייסות השריון, שם שירת לצידם של שלמה יידוב ויצחק קלפטר. בניגוד לשאר חברי הלהקה, תורג'מן עם תום שירותו הצבאי עבד כנהג אוטובוס של "אגד" בירושלים.
בשנת 1978 חידש את פעילותו כזמר והקליט בחברת CBS שני שירים בהפקה ועיבוד של מתי כספי, שגם ניגן בהקלטות על כל הכלים. שני השירים, שנכתבו על ידי אהוד מנור, יצאו על גבי תקליט שדרים. את השיר הראשון בסינגל, "זאת לא פעם ראשונה", הלחין תורג'מן ואת השני, "עוד כמה מילים", הלחין כספי.
בדצמבר 1982 השתתף תורג'מן בפסטיבל שירי ילדים מס' 13 עם השיר "ילד בוא הביתה", אותו הלחין למילותיו של יעקב גלעד, ולעיבוד של מתי כספי. השיר לא זכה השיר להצלחה רבה, ותורג'מן שב לעיסוקיו הקודמים כנהג אוטובוס.
בשנת 1987 הוחתם תורג'מן בחברת הליקון. אלבום הבכורה שלו, שנשא את שמו, יצא באותה שנה על גבי תקליט ויניל וכלל עשרה שירים שעיבדו אילן וירצברג, יהודה פוליקר, עדי דגני וגיורא קנת. תורג'מן הלחין את כל השירים למילותיהם של יעקב גלעד ("ציפור פצועה" שהיה השיר הבולט ביותר באלבום, "פרפר חופשי", "ילד בוא הביתה" מפסטיבל שירי הילדים ו"ארץ רחוקה"), אהוד מנור ("אין אהבה" ו"זאת לא פעם ראשונה" שהוקלט מחדש), אורלי מורג ("בקו החלומות") ויוסף אל דרור ("זה לא חשוב (שאת הולכת)"). האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולווה בהופעות מעטות עבור קהל וקליפים אחדים ששודרו ב"זהו זה!" ו"להיט בראש".
בשנת 1992, לאחר דממה תקשורתית ארוכה, חזר תורג'מן עם אלבומו השני והאחרון שיצא בפורמט של CD, "אחיזת עיניים". רוב שירי האלבום, שיצא בחברת NMC והופק באופן עצמאי, עובדו על ידי ארקדי דוכין, וכל שירי האלבום הולחנו על ידי תורג'מן פרט ל"תביני מותק", שהלחין וכתב דוכין. השיר "ליקוי אהבה (השיירה הולכת)", שכתבה דליה שפיגל, בוצע בדואט עם יצחק קלפטר, שעיבד את השיר יחד עם עדי דגני. מתוך אלבום זה יצא הלהיט "כשלא הולך אז לא הולך", שכתב תורג'מן עם מיכה שטרית. האלבום נכשל מסחרית ולא כלל להיטים נוספים פרט ל"כשלא הולך אז לא הולך" והדואט עם קלפטר.
בינואר 2017, תורג'מן הוציא סינגל ראשון, "מגש ספלי התה" מתוך אלבום חדש.
מנוע סטרלינג

מנוע סטרלינג הוא מנוע בעירה חיצונית שהומצא ב-1816 על ידי רוברט סטרלינג. המנוע פועל על בסיס מעגל סטרלינג שמנצל אנרגיה ממקור חום חיצוני על מנת להפיק עבודה מכנית. מנוע סטרלינג בסיסי מבוסס על צילינדר המכיל גז או אוויר ושתי בוכנות שאוטמות את הגז בצילינדר. מחזור פעולת המנוע הבסיסי מורכב מכך שבתחילה מקור החום החיצוני מחמם את הגז ובכך מגביר את הלחץ המופעל על הבוכנה הראשונה וגורם לעלייתה. לאחר מכן, מתפשט הגז החם לאזור בטמפרטורה נמוכה, שבו נמצאת הבוכנה השנייה, ובכך מוקטן הלחץ בתוך הצילינדר ומאפשר לבוכנה הראשנה לשוב למקומה הקודם, בעקבות תזוזת זו השנייה.

מבנה המנוע ואופן פעולתו

תהליך העבודה במנוע מתאפיין בשינויים איזוכורים ואיזותרמים. בשלב החימום - נשאר הנפח קבוע (תהליך איזוכורי) ובשלב ההתפשטות, נשארת הטמפרטורה קבועה (איזותרמי).
מקור החום המניע מנועי סטרלינג מגוון וכולל לדוגמה דלק, אנרגיה סולארית ואנרגיה גאותרמית. לעומת זאת קירור האזור הקר במנוע, מבוצע לרוב על באופן אוטומטי באמצעות שימוש בצלעות קירור המורכבות על הצילינדר.
קיימות שתי צורות בסיסיות למנוע הסטרלינג:

מנוע חד-צילינדרי

מנוע הכולל צילינדר אחד שמכונה מנוע סטרלינג בטא, שבתוכו נמצאות שתי בוכנות. אופן הפעולה של מנוע זה הוא מאוד דומה למנוע דו-צילינדרי, אלא שהצילינדר האחד מחולק לשני אזורים. החלק העליון, שרחוק יותר מהגלגל מחומם על ידי מקור חיצוני, והחלק התחתון, מקורר. הבוכנה העליונה עוברת בתוך התחתונה, בעוד התחתונה היא זו שאוטמת את הצילינדר מפני דליפת האוויר. כמו כן, במנוע שבנוי בצורה זו, הרגנרטור אינו קיים.

שימושים

מנועי סטרלינג הם בעלי יחס גרוע של תפוקת כוח יחסית למשקל המנוע, ובנוסף נדרשים חומרים יקרים יחסית המסוגלים לעמוד בעומס החום הקבוע - להבדיל ממנוע בעירה פנימית שעומס החום בו מוגבל לשיאים של מאיות שנייה. בשל מגבלות אלו מנועי סטרלינג נמצאים בשימוש רק ביישומים מיוחדים.
קיימים גם מנועי סטרלינג זעירים הפועלים בטמפרטורות נמוכות שתפקידם העיקרי הוא סילוק חום, למשל ממערכות אלקטרוניות. כמו כן, קיימים גם מנועים כאלו, המופעלים באמצעות האנרגיה הנוצרת מחום כף היד, כשהמנוע מונח עליה.
אחד השימושים במנועי סטרלינג הוא כמנוע עזר בצוללות. המנוע בשימוש בצי הצוללות של יפן ובמספר צוללות בצי השוודי. שימוש זה מאפשר לצוללת להישאר בצלילה ללא כל קשר לאוויר החיצון זמן ארוך יותר מהמקובל היום.
ריטאס וילנה

היסטוריה

ריטאס וילנה נוסד בשנת 1964 בשם סטאטיבה וילנה. המועדון החל לשחק בליגה המחוזית השנייה של ברית המועצות, תוך מספר שנים עלה לליגה הבכירה של ברית המועצות. מאז, נדד המועדון בין הליגה הראשונה לליגה השנייה. לאחר התפרקות ברית המועצות המועדון החל לשחק בליגה הליטאית הראשונה, המועדון השני בחשיבותו בליטא אחרי ז'לגיריס קובנה.
בשנת 1997 הקבוצה התפרקה ובמקומה הוקם מועדון חדש בשם לייטובוס ריטאס וילנה (על שמו של היומון הליטאי Lietuvos Rytas שרכש אותה). החל משנת 2000, המועדון נחשב לאחד המועדונים הבכירים בליטא ובאירופה. בעונת 2001/02 הודחה ברבע גמר גביע ספורטה על ידי קבוצת הפועל ירושלים. ובעונת 2003/04 הודחה שוב ברבע הגמר גביע יול"ב על ידי הפועל ירושלים. המועדון הגיע פעמיים לגמר גביע יול"ב. ב-2005, כשניצח את מקדוניקוס היוונית, הפך המועדון למחזיק גביע יול"ב הליטאי הראשון. לאחר שתי עונות המועדון העפיל פעם נוספת לגמר, אך הפסיד לריאל מדריד הספרדית.
בראשית עונת 2006/2007, אימן את המועדון המאמן הישראלי שרון דרוקר, שפוטר כעבור חודשים בודדים בעקבות סכסוך עם הבעלים.
בשנת 2009 זכה המועדון ביורוקאפ לאחר שניצח את חימקי מוסקבה בגמר ובכך הפך למועדון הראשון שזכה בטורניר זה פעמיים.
בנוסף להישגיו באירופה המועדון זכה בחמש אליפויות ליטא ושלושה גביעים. כמו כן, זכה המועדון שלוש פעמים בליגה הבלטית.

אולמות הבית של המועדון

במשחקי הליגה הליטאית הקבוצה מארחת בלייטובוס ריטאס ארנה המכיל 1,700 מקומות ישיבה (2,000 כולל עמידה). ובצמוד אליו ניצב סימנס ארנה, המשמש את הקבוצה למשחקים בינלאומיים ומכיל 11,000 מקומות.
פרמטר

פרמטר הוא מונח מתמטי מתחום האלגברה הבסיסית המבטא כמות אשר גודלה המספרי איננו ידוע במסגרת הביטוי המסוים בו היא מופיעה, אך ניתן להתייחס אליה כאל ידועה לצרכים חישוביים. כאשר הפרמטר מוחלף במספר, הוא מאפיין בעיה מסוימת וכאשר הוא מופיע באופן סמלי הוא מציין כמות "כללית" כלשהי, בניגוד למשתנה אשר מבטא כמות לא ידועה המשתנה או כמות אשר מציאת ערכה הוא חלק מן הבעיה הנתונה.
השימוש בפרמטר מאפיין לרוב דיון בבעיות כלליות, בהן מחליפים הפרמטרים את המספרים או הביטויים המופיעים במקרים הפרטיים. בכתיב המתמטי המקובל, מסומנים לרוב את הפרמטרים באותיות לטיניות קטנות. בתחומי המדע השונים, נהוג לעיתים לסמן פרמטרים באותיות בעלות זיקה לגודל אותו הם מסמנים, כמו שימוש באות m לציון מסה בבעיות מתחום הפיזיקה. בהשאלה, מקובל בעגה המדעית לדבר על "פרמטרים של בעיה" כעל התנאים הספציפיים המאפיינים אותה.

דוגמה לשימוש בפרמטר

על מנת לציין פולינום כלשהו ממעלה שנייה, נהוג לכתוב , כאשר a, b ו- c הם מקדמי הפולינום. צורת רישום זו אוצרת בתוכה את כל הפולינומים ממעלה שנייה הקיימים, שכן כולם ניתנים לקבלה על ידי הצבת מספרים במקום הפרמטרים a, b ו- c (קרי – החלפתם במספרים). בדרך זו, ניתן להציג פתרון כללי (או פתרון פרמטרי) למציאת שורשים לכל פולינום כלשהו ממעלה שנייה, על ידי הנוסחה .
משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל

משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל הוא משחק ראווה שנערך מדי שנה על ידי מנהלת ליגת העל בכדורסל. אירוע זה חזר להתקיים בשנת 2011 לאחר שבוטל ב-2003. בהפסקות בין הרבעים במשחק מתנהלות תחרות ההטבעות ותחרות השלשות.
בעבר האירוע כלל בחירת כוכבים מהליגה שחולקו ל-2 קבוצות. כשחודש האירוע ב-2011, שונה מעט הקונספט לקבוצה אחת של כוכבי כדורסל ישראליים וקבוצה שנייה של כוכבים זרים המשחקים בליגת העל הישראלית בכדורסל. השחקנים המשתתפים נבחרים באמצעות הצבעת אוהדים כאשר לכל קבוצה מצביעים עבור ישראלי אחד וזר אחד, השחקנים שנבחרים לשחק קיבלו את מספרי הקולות הגבוהים ביותר, ובסוף משובצים לנבחרת הישראלים ולנבחרת הזרים 12 שחקנים לכל קבוצה. מאמני הקבוצות הם מאמני ליגת העל בכדורסל ונבחרים על ידי המנהלת. מלבד המשחק מתקיימות גם תחרויות ראווה כמו קליעת שלשות והטבעות מיוחדות בסל להנאת הקהל.
מלבד "משחק האולסטאר" של כוכבי ליגת העל בכדורסל, ייסדו ב-2007 משחק אולסטאר לכוכבי ליגת הנוער בכדורסל (בליגת הנוער 2 הקבוצות כוללות כוכבים ישראליים) וב-2011 ייסדו גם משחק אולסטאר לכוכבי הליגה הלאומית בכדורסל. המשחק גם היווה השראה לקיום משחק אולסטאר דומה בליגת העל בכדוריד (החל מ-2013) בין נבחרת הישראלים לנבחרת הזרים המשחקים בליגה.
סיפורים לפני השינה

עלילה

העלילה מתמקדת בעיקר בסקיטר ברונסון (אדם סנדלר), איש תחזוקה במלון, שחולם להיות בעליו. מנהל המלון בארי (ריצ'רד גריפית'ס) מאכזב את סקיפר ונותן את המלון לבן זוגה של ביתו ויולט (טרסה פאלמר), קנדל (גיא פירס). כאשר סקיפר מתארח במסיבת היום הולדת של אחייניו: בובי (לאורה אן קסלניג) ופטריק (ג'ונתן מורגן הייט), אחותו וונדי (קורטני קוקס) מבקשת ממנו לשמור עליהם למשך כמה זמן עד שהיא תחזור מנסיעת העסקים שלה. סקיפר משתדל ככל יכולתו לנסות להגיע בזמן לביתם לפני שהאומנת שלהם ג'יל (קרי ראסל) תלך ללימודיה. סקיפר נעזר בחברו עובד המלון מיקי (ראסל בראנד) כדי לשעשע את אחייניו ומגלה שהוא מסוגל בעזרת הסיפורים שיספר להם לפני השינה. תחילה בסיפור הראשון הוא משתמש בסוף רע ואומר להם שלפעמים אין סוף טוב, אך אחייניו מתעקשים שישנה את סוף הסיפור, סקיפר מנסה בשנית ובמקומו האחייניו ממציאים את הקטעים הטובים. למחרת לאחר כמה אירועים מוזרים שקרו כמו בסיפור שסיפרו, סקיפר מגלה שכל סיפור שאחייניו מספרים הופך למציאות ומנסה להשתמש בזה לטובתו. לאחר שאחייניו מגלים זאת הם מערימים עליו והופכים את הסיפור האחרון שלהם לסוף רע, סקיפר שמנסה לתקן את מצבו גורם לפיטוריו ובאותו זמן מגלה כי את המלון החדש יבנו במקום שבו יהרסו את בית הספר של בובי ופטריק, לבסוף סקיפר מגיע לבית הספר בזמן, דוחה את הריסתו, מדבר עם מנהלו ומזיז את מקום הבנייה החדש של בית המלון לשטח חדש. אחייניו שמגלים את אומץ ליבו סולחים לו ובנוסף סקיפר בונה בית מלון חדש משלו שם הוא יארח את אחייניו ופותח מערכת יחסים עם ג'יל.
גברים בצד

עלילה

זהו סרט מסע פמיניסטי. זמרת לסבית שחורה וצעירה לבנה, אשר מעוניינות שתיהן להגיע מהחוף המזרחי (לוס אנג'לס) לחוף המערבי, חולקות רכב על מנת לחסוך בהוצאות, ונוסעות ביחד למסע ארוך. בדרך מצטרפת אליהן צעירה פרועה שנמלטת מהחבר האלים שלה. ביחד הן חוות ידידות אמת. בסרט רגעים מצחיקים לצד רגעים מלודרמטיים סוחטי דמעות.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות עם ציון של 73% באתר Rotten Tomatoes. בנוסף, הסרט זכה בפרס "GLAAD Media" לסרט הטוב ביותר. הסרט היה גם מועמד לפרס ה-"Image" לשחקנית הטובה ביותר (וופי גולדברג) ולפרס ה-"Golden St. George" לבמאי הטוב ביותר (הרברט רוס).
למרות ההצלחה הביקורתית של הסרט, הוא לא הצליח בקופות אך הוא כיסה את תקציבו.
ממלכת מצרים

סולטנות מצרים

בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבאס השני חדיו מצרים צידד באימפריה העות'מאנית, ובשל כך הודח על ידי הבריטים לטובת דודו חוסיין כאמל. הריבונות העות'מאנית הרשמית במצרים, הסתיימה באופן רשמי, חוסיין כאמל הוכרז כסולטן מצרים, והארץ הפכה לפרוטקטורט בריטי.

מלחמת העולם השנייה ולאחריה

ב-4 בפברואר 1942 כפתה בריטניה בכוח על המלך פארוק לפזר את ממשלתו, שהייתה פרו-גרמנית, ולשוב ולמנות את מוסטפא אל נחאס פאשה שהיה פרו-בריטי לראש ממשלה, לאחר שהקיפה את ארמונו בצבא. בעקבות הפעולה התעוררה תסיסה בקרב העם על ההשפלה שהושפל פארוק, ובעקבות כך ירד מאוד כבוד בית המלוכה בעיני העם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה הממלכה כמחסום אחרון לפני גייסותיו של רומל, מלכבוש את ארץ ישראל ולהשתלט על תעלת סואץ. עם תום המלחמה, בשנת 1947 נסוגו כוחות הצבא הבריטי מרוב מצרים אל האזור האסטרטגי של תעלת סואץ.
בשנת 1948, עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הייתה מצרים ממנהיגות פלישת צבאות ערב, אולם נחלה מפלה, ובסוף המלחמה נותר בידה רק השטח של רצועת עזה.
לאחר כישלון מצרים במלחמת העצמאות, הקים גמאל עבד אל נאצר, קצין צעיר בצבא המצרי, את תנועת הקצינים החופשיים, שמטרתה הייתה להפיל את שלטון המלך ולסלק את ההשפעה הבריטית במצרים. בשנת 1949 העמיד הארגון ועדה מכוונת, ובשנת 1950 הועמד נאצר בראשה. מוחמד נגיב הצטרף לתנועה בשנת 1949, ומאוחר יותר התמנה לראשה, אם כי, ככל הנראה, השליטה המעשית נשארה בידיו של נאצר.
תומר חברה ממשלתית

תומר חברה ממשלתית בע"מ היא חברה ממשלתית ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור של מנועים רקטיים כבדים וקלים. 
"תומר" פועלת כקבלן משנה של חברת אלביט מערכות בפיתוח וייצור מנועים לרקטות וטילים למגוון טווחים ובהם הרקטות "רומח", "אקסטרא" ו"כידון קסום", וכן כקבלן משנה של התעשייה האווירית בפיתוח וייצור המנועים הרקטיים של הטיל "ברק 8", הטיל "חץ" ומשגר הלוויינים "שביט". מנוע של "תומר" הוא המאיץ את הטיל "חץ 3". תומר מפתחת ומייצרת גם את המנוע של טיל המטרה מסוג "אנקור כסוף".
החברה הוקמה בשנת 2015 במסגרת התוכנית להפרטת תעש מערכות, לשם ריכוז פעילויות של תעש מערכות שהממשלה רצתה להשאיר בשליטתה. באתר של רשות החברות הממשלתיות מתוארת מטרת החברה: "לעסוק בפעילות הנעה כבדה ובפעילות מפעלי תעש לשעבר, על כל היבטיהן, לרבות פיתוח ייצור, בדיקה, ניסוי, הוכחה, אחזקה ותחזוקה".

היסטוריה

בנובמבר 2013 אישרה ממשלת ישראל ה-33 את המתווה להפרטת תעש, שחלק ממנה, שהוגדר כאינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל, יופעל במסגרת חברה ממשלתית שתוקם לאחר ההפרטה.
בשנת 2015 הוקמה חברת "תומר חברה ממשלתית", שאליה הועברו הפעילויות שנועדו להישאר בידי המדינה, כולל ייצור מערכות הנעה רקטית קלה. במסגרת הקמת החברה גויסה לה צמרת ניהולית. למנכ"ל החברה מונה אל"ם (מיל') מרדכי בן עמי, והועברו אליה חלק מעובדי מפעל "גבעון" ומפעל "סלבין" של תעש מערכות. בספטמבר 2018 הועבר לחברה סכום של 80 מיליון ש"ח כהון בעלים.
במרץ 2018 הגיעה המדינה לסיכום על מכירת תעש מערכות לחברת אלביט מערכות. המכירה לאלביט מערכות הושלמה בנובמבר 2018, וב-25 בנובמבר 2018 "תומר" החלה לפעול בהיקף מלא. עם תחילת פעילותה הועסקו בחברה כ-500 עובדים.
יו"ר דירקטוריון החברה הוא אלוף (מיל') איתן דנגוט, מנכ"ל החברה הוא אל"ם (מיל') מרדכי בן עמי, ועו"ד דותן גבאי מכהן כרמ"ט החברה ומזכיר הדירקטוריון. בחברה מועסקים כ-500 איש בתחומי התעשייה הביטחונית, הנדסה וטכנולוגיה מתקדמת. מטה החברה פועל במתחם גבעון - המצוי האזור התעשייה של רמלה שבקרבת מושב מצליח.
רכס חצרה

הר חצרה

הר חצרה הוא כינוי לקטע מרכס חצרה שבהר הנגב הצפוני, פסגתו היא 559 מ' מעל פני הים. מפסגת הר חצרה רואים את מישור ימין ואת רכסי הנגב.
מרקו מטברה

ביוגרפיה

מטברה נולד בפרנו ולמד בבית הספר לתיאטרון של האקדמיה האסטונית למוזיקה.
הוא עבד בתיאטרון של טאלין ושיחק בין היתר במחזות עלובי החיים, מיס סייגון, צלילי המוסיקה והמלך ואני.
הוא זכה בפרס עבור הקטגורייה של שחקנים צעירים בפסטיבל התיאטרון הבינלאומי של טורון וב-1996 זכה בפרס התיאטרון האסטוני.
ב-1989 הוא נהיה חבר בהרכב מוזיקלי וב-1996 הוציא שני אלבומים כדואט ביחד עם זמר נוסף.
הוא הגיש מספר תוכניות טלוויזיה ובניהם את התוכנית "שרים עם כוכבים" ובנוסף הנחה את אירוויזיון 2002.
הוא ביים את הגרסה המקומית בארצו למחזמר "שיקגו" ולקח חלק בדיבוב האסטוני לסרט עידן הקרח.
ב-2007 הוא ביצע את האופרה "כרמן" בפסטיבל האופרה "PromFest" באותה שנה שיחק את התפקיד הראשי בסרט הביוגרפי גאורג העוסק בזמר האסטוני גאורג אוטס.
ב-2008 שיחק במיני סדרה "Tuulepealne maa" העוסקת בהיסטוריה של אסטוניה מלפני מלחמת העולם השנייה.
ללוב

יהדות הכפר

בכפר התגורר הרב דוד בידרמן, מייסד חסידות לעלוב, שנודע כ"רבי דוד מלעלוב". בכפר גם מצוי אוהל קברו של הצדיק, אליו מגיעים אנשים להתפלל - בייחוד ביום פטירתו ז' בשבט.
בכפר התקיימה קהילה יהודית ותיקה עד לכיבוש הנאצי ב-4 בספטמבר 1939. באותו היום, הוורמאכט כבש את הכפר, הוציא להורג 16 מתושביו, שרף את כנסיית סן-מרטין ואת בית הכנסת של היישוב, אז החלה השמדת יהודי המקום.
ג'יין היינינג

ג'יין היינינג (באנגלית: Jane Haining, ‏1897–1944) הייתה מיסיונרית סקוטית שעבדה בבודפשט בתקופת השואה, חסידת אומות העולם ומעוטרת אות גיבור השואה הבריטי. היינינג נרצחה באושוויץ.

ביוגרפיה

היינינג נולדה בחווה בסקוטלנד למשפחת איכרים. היא חונכה ברוח דתית אוונגליסטית וזכתה במלגה ללימודים אקדמיים. לאחר מכן עבדה כמזכירה בבית חרושת לטקסטיל. בשנת 1932 התנדבה להיות מיסיונרית והייתה אם בית בבית נערות של המיסיון הסקוטי בבודפשט. המיסיון הסקוטי בבודפשט הוקם ב-1841, במטרה לנצר יהודים הונגרים. היינינג טיפלה ב-50 מתוך 400 תלמידות בית הנערות, רובן יהודיות, ורכשה שליטה בהונגרית.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הייתה היינינג בחופשה בסקוטלנד, ושבה מיד לבודפשט. בשנת 1940 נצטוותה לשוב לסקוטלנד אך סירבה, עקב רצונה להישאר עם חניכותיה. גם לאחר הפלישה הגרמנית להונגריה, במרס 1944, סירבה לעזוב.
באפריל 1944 נעצרה היינינג ונחקרה על ידי הגסטפו, באשמה שעבדה עם יהודים והאזינה לבי.בי.סי. היא הודתה בכל ההאשמות, חוץ מאשר בהאשמה שהיא פעילה פוליטית. היא נאסרה בכלא בבודפשט, משם הועברה למחנה קישטרצ'ה ומשם נשלחה לאושוויץ במאי 1944 שם קועקע על ידה מספר האסיר 79467. היא שלחה גלויה ב-15 ביולי 1944 ומתה במחנה ב-17 ביולי. נסיבות מותה לא ברורות. ייתכן שנפטרה עקב התנאים הקשים במחנה, וייתכן שנרצחה בתאי הגזים.

הנצחתה

לזכרה של היינינג הוקמו שני לוחות זיכרון, בדאנסקור (Dunscore) שבסקוטלנד ובבודפשט. יד ושם הכיר בהיינינג כחסידת אומות העולם וממשלת בריטניה העניקה לה את אות גיבור השואה הבריטי לאחר מותה. רחוב בבודפשט נקרא על שמה. הזמרת והיוצרת הסקוטית קארין פולווארט (Karine Polwart) הקדישה לה שיר באלבומה "כתוב בגיר" (Scribbled in Chalk) שיצא בשנת 2006. המחזאי ריימונד רוס הזכיר את היינינג במחזהו "ארץ מובטחת" (A Promised Land).
יצחק נוניש בילמונטי

הרב יצחק בן משה נוניש בילמונטי (? - תקל"ד, 1774) היה רב טורקי, מחבר הספר שער המלך.

ביוגרפיה

אין ידועים פרטים רבים על חייו. הוא גדל והתגורר באיזמיר. ככל הנראה רבו היה הרב חיים אבולעפיה אותו הוא מזכיר רבות בספרו ולקח ממנו הסכמה לספרו. כמו כן למד אצל הרב ברזילי יעבץ מחבר הספרים "לשון לימודים" ו"לשון ערומים", וכן ואצל הרב יצחק רפפורט מחבר הספר "בתי כהונה".
היה עני וחולה, ואת הוצאת ספרו תרם קרוב משפחתו ברוך גאגין.
בשנת תקל"ב, פרצה שריפה גדולה באיזמיר, אשר כילתה את כל בתי הכנסת בעיר. הרב נוניש נסע לאיטליה לאסוף כסף לשיקום בית הכנסת. בהיותו בליוורנו הדפיס את הספר שיטה מקובצת על מסכת בבא בתרא, ולפני שיצא הספר מבית הדפוס, נפטר.
בנוסף לספרו שער המלך, חיבר ספר דרשות בשם "דרך השער", שנדפס בספר "דרך הים" של תלמידו הרב רפאל יצחק מאיו. כמו כן, הרב נוניש מזכיר בספרו את חידושיו על מסכת ביצה, אשר אינם קיימים כיום.

שער המלך

ספרו שער המלך, חובר על סדר הרמב"ם, אך הוא מרחיב בעיסוק בסוגיות התלמוד, הראשונים ושאר מפרשי התלמוד. הוא בולט הן בעיונו בסגנון חכמי טורקיה, והן בבקיאות הנרחבת אף בספרי האחרונים. בעיקרו אינו ספר הלכה, אך לעיתים הוא פוסק הלכות.
ספרו זכה לתהודה רבה, ורבים מגדולי דורו שבחו את ספרו, כמו רבי עקיבא איגר והחיד"א. הרב יעקב שור הנחה את הרב צבי יחזקאל מיכלסון:..."ולא ימוש מפיך ספר שער המלך על הרמב"ם אשר על ידו תתחנך לבקיאות הרצויה והמועילה...".
בספרו מוזכרים מספר ספרים אשר אינם קיימים כיום כמו שיטה מקובצת על מסכת קידושין ועל מסכת יבמות, ספר לקדמון מהראשונים בזמן הרשב"א ושיטות וחידושים לרבי אהרן לפפה.
הורה רעים - חולון

להקות המחול "הורה רעים - חולון" מייצגות את העיר חולון במופעים, אירועים ופסטיבלים בישראל ובעולם ברפרטואר של ריקודים פולקלוריסטים ישראליים.
הלהקות פועלות במסגרת מחלקת הנוער העירונית. בשנים האחרונות התפתחו הלהקות והיום הן כוללות כ-210 רקדנים הפועלים בשבע קבוצות גיל שונות: עתודה, קטקטים, ניצנים, עלומים, נעורים בוגרת ומחולות בגילאים 6–45. כל להקה עובדת כקבוצה ייחודית עצמאית ועם זאת לכל הלהקות יחד תפיסה מקצועית ואומנותית משותפת שבאה לידי ביטוי מרכזי בעיקר במופעי הלהקות. הלהקות הייצוגיות לוקחות חלק בפסטיבלים ידועים בארץ, באירופה, בארצות הברית, ברוסיה ובסין.
פעילות הלהקות מתקיימת במרכז למחול רעים. במרכז מתקיימות פעילויות מחול בסגנונות שונים ומגוונים החל מחוגי מחול ועד לבית הספר המקצועי למחול אומנותי.
בשנת 2008 יצאו שתי קבוצות (נעורים, עלומים) למשלחות מכובדות בבולגריה שם יצגו את חולון בפרט וישראל בכלל בפסטיבלים ובתחרויות כוריאוגרפיה.
בשנת 2014 בפסטיבל כרמיאל זכה ליאור תבורי הכוריאוגרף המוכשר והמצליח בתחרות הכוריאוגרפיה המתקיימת כל שנה, בתחרות אשר התקיימה ליאור זכה בטרבל: ביצוע, תלבושת וכוריאוגרפיה בריקוד "גברת עם סלים".
The "Civil War" EP

עטיפה

כל עותק נפרד של האלבום ממוספר. עטיפת הדיסק מכילה את המילים "The "Civil War" EP" בצבע אדום, מתחת לשם הלהקה - "Guns N' Roses" - בצבע כסוף, על רקע שחור.

רשימת רצועות

לאלבום יצאו שלוש גרסאות, בבריטניה, גרמניה ויפן.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-34

התסריט הטוב ביותר

להיות שם - יז'י קושינסקי
ליאו אריה ציפרקובסקי

ליאו אריה ציפרקובסקי (1909 - ספטמבר 1971) היה רופא עור, פרופסור לדרמטולוגיה בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לדרמטולוגיה בפקולטה ללימודי המשך באוניברסיטת תל אביב, מייסדה ומנהלה הראשון של מחלקת העור בבית החולים תל השומר (1950–1970), מדור המייסדים של רפואת עור ומין בישראל.

ביוגרפיה

ציפרקובסקי נולד בגרייבו, רוסיה. הוא היגר עם הוריו לגרמניה ובין השנים 1932–1934 למד רפואה בבון. בעקבות עליית הנאצים לשלטון הפסיק את לימודיו ועלה בשנת 1934 לארץ ישראל. בשנת 1935 יצא ציפרקובסקי לבזל, שווייץ להשלים את לימודי הרפואה, ובשנת 1936 סיימם.
בשנת 1939 התגייס ציפרקובסקי לצבא הבריטי, בה שירת כרופא במצרים, עבר קורס קצינים. הוא התמחה באלכסנדריה ברפואת עור ובשנת 1946 השתחחר בדרגת מייג'ור. בשנת 1940 קיבל ציפרקובסקי משלטונות המנדט הבריטי רישיון לעסוק ברפואה בארץ ישראל.
בין השנים 1948–1965 שירת בצה"ל, כרופא צבאי, וסיים את שירותו בדרגת סא"ל. בשנת 1950 ייסד ציפרקובסקי את מחלקת עור ומין (ביתן מספר 19 בתל ליטוינסקי) בבית החולים תל השומר.
ציפרקובסקי הקים את האודיטריום הראשון בבית חולים תל-השומר (ביתן 19א'). היה זה אודיטוריום ראשון מסוגו בבית החולים, אשר שימש לא רק את מחלקת העור אלא גם את הישיבות האקדמיות של כלל בית החולים. ב-25 בספטמבר 2008 נחנך אודיטוריום חדש בשיבא ע"ש ציפרקובסקי ורעייתו אלזה.
ציפרקובסקי ניהל את המחלקה עד שנת 1970, חלק הארי של שירותו בתל השומר היה בתנאי שירות קבע בצה"ל.
בשנת 1967 הועלה ציפרקובסקי לדרגת פרופסור-חבר, בחוג לדרמטולוגיה, בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. משנת 1969 היה ציפרקובסקי ראש החוג לדרמטולוגיה, בפקולטה ללימודי המשך באוניברסיטת תל אביב. בבשנת 1971 הוא הועלה לדרגת פרופסור. 
ציפרקובסקי נפטר בספטמבר 1971 ונקבר בקריית שאול. 
מתלמידיו ותלמידותיו: הפרופ' אנטול קרקובסקי והפרופ' מרים שבח-מילט.

מחקר

ציפרקובסקי תיאר את סינדרום "Albinism–deafness syndrome"  הקרוי גם על שמו "Ziprkowski–Margolis syndrome"
"Ziprkowski–Margolis syndrome" הוא מצב המאופיין בחירשות עצבית מולדת ופנוטיפ דמוי פיבלד חמור או קיצוני עם אזורים נרחבים של היפופיגמנטציה,,

משפחה

בשנת 1941 נשא לאישה את אלזה לבית יעקובוביץ, לזוג נולדו 2 בנות: רות וורדה ובן, היום הד"ר מיכה ציפרקובסקי, רדיולוג.
פקדא

תכונות

פקדא הוא כוכב הסדרה הראשית לבן, מטיפוס ספקטרלי A0 במרחק של כ-84 שנות אור, והוא בעל מסה של כ-2.7 מסות שמש ורדיוס פי 3 מרדיוס השמש. בהירותו היא מדרגה 2.41 והוא מאיר בעוצמה של פי 64 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח של הכוכב היא כ-9,500 קלווין. 
ניתוח ספקטרוסקופי של אורו של פקדא מראה ספקטרום פליטה של מימן, תופעה נדירה למדי בכוכבים מסוג ספקטרלי A (אופיינית לכוכבים חמים יותר מסוג ספקטרלי B). הפליטה החריגה נגרמת כנראה ממעטפת של גז חם המועפת מפני הכוכב כתוצאה ממהירות הסיבוב של פקדא על צירו, שהיא גדולה מהרגיל - כ-168 ק"מ לשנייה (יותר מפי 80 ממהירות הסיבוב של השמש על צירה). 
פקדא נע באותו כיוון ובאותה המהירות כמו מראק, מגרז, אליות, ומיזר ונמצא בערך באותו המרחק (פקדא הוא הרחוק ביותר מביניהם), כך שכנראה מדובר בצביר כוכבים שנוצרו ביחד.
ז'יל ז'אקוב

שנותיו הראשונות

בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הידוע "ליסֶה קארנו", נאלצו ז'אקוב ומשפחתו לברוח מפריז בתחילת מלחמת העולם השנייה בשל מוצאם היהודי. אביו, אנדרה ז'אקוב, היה סרן תותחנים בצבא הצרפתי שנפל שבי בידי הגרמנים ב-1939. ז'אקוב מצא מקלט בניס, שם הסתתר עם אמו ואחיו ז'אן-קלוד עד לשנת 1942. ז'יל הצעיר חמק ברגע האחרון ממעצר בידי הגסטאפו, ולאחר מכן הוסתר על ידי המחתרת הצרפתית במהלך כל שנות המלחמה, במחוז איזר. הוא הצליח להימלט פעם נוספת ממעצר בידי הצבא הגרמני על ידי הסתתרות מאחורי ההרמוניום בקפלה. הבמאי לואי מאל המחיש סצנה זו ארבעים שנה מאוחר יותר, בסרט הקולנוע להתראות ילדים.
עם שחרור צרפת הוא שב לפריז ונכנס לבית הספר התיכון "ליסה לואי-לה-גרנד". הוא התיידד שם עם קלוד שברול, וביקר תכופות בבתי קולנוע ובסינמטק הצרפתי ב-Rue d'Ulm. בעודו לומד, הוא יצר בשנת 1949 את מגזין הקולנוע "Raccords", שם הוא פרסם את אחד המאמרים הראשונים של פרנסואה טריפו. עם סיום לימודיו בתיכון ולאחר תקופת התמחות בבנק ז'ורדאן בפריז, הוא נכנס בשנת 1950 לעסקי משפחתו בקורבואה (Courbevoie).

פעלו

ז'אקוב לא נטש את עולם הקולנוע והספרות לזמן רב: לאחר מפגש שקיים עם יוצרי קולנוע במהלך ביקור בארצות הברית, הוא פרסם בשנת 1964 את מאמרו "הקולנוע המודרני", ובשנים 1964–1968 כתב ביקורות קולנוע על סרטי פסטיבל הסרטים בקאן עבור "סינמה 64". בשנים 1968–1971 כתב ביקורות עבור השבועון הנובל אובסרבטר, ומשנת 1972 עבור השבועון "ל'אקספרס". הוא המשיך לעבוד בעסק המשפחתי "Toledo Scale" בה כיהן באותה תקופה כמזכ"ל, ובמקביל היה לסגן המזכיר הכללי באגודה הצרפתית של מבקרי הקולנוע והטלוויזיה.
הוא נאלץ לעזוב את ל'אקספרס ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1975, לאחר שכתב ביקורת קשה על "סיפורה של O" ‏(Histoire d'O), סרט שנתמך על ידי אחד מבעלי השבועון ז'אן ז'אק סרבן-שרייבר. לאחר עזיבתו כתב יחד עם בנו את התסריט לסרט "זה יכול לקרות רק לי". בשנת 1976 כיהן כסגן המנכ"ל של פסטיבל קאן, מוריס בסי, וב-30 בספטמבר 1977 מונה למנכ"ל הפסטיבל, שתפקידו, בין היתר, לצפות באלפי סרטים ולבחור מועמדים לפרס דקל הזהב. בלי לחשוש מהסתבכויות דיפלומטיות, הוא אישר בשנת 1978 להקרין בשם חופש הביטוי את "איש השיש" של הבמאי הפולני אנדז'יי ויידה, שסרטו נאסר להקרנה בארצו. הבחירות השניות שלו בשנת 1979 היו, בין היתר, הסרטים תוף הפח, שיער, ואפוקליפסה עכשיו שזכה בפרס למרות קריאות לעג וביקורת.
לאורך שנות פעילותו בפסטיבל הוא פעל לפתיחת האירוע לאנשי קולנוע ברחבי העולם, ובחר להדגיש את יוצרי הקולנוע והשחקנים על פני המפיקים ומקבלי ההחלטות. במטרה להפוך את הפסטיבל לחלון ראווה עבור דור חדש של קולנוענים, הוא יצר בשנת 1978, את פרס מצלמת הזהב שמוענק לסרט הביכורים הטוב ביותר, ואת החלק בפסטיבל המכונה "Un certain Regard", במסגרתו מוצגים מבחר סרטים אלטרנטיביים. פעילותו הענפה הפכה במידה רבה את הפסטיבל לאירוע תקשורתי בינלאומי ולאירוע האמנותי הגדול בעולם.
בשנת 2011 פרסם את האוטוביוגרפיה "האזרח קאן" (Citizen Cannes), פראפרזה על סרטו של אורסון ולס משנת 1941, האזרח קיין ("Citizen Kane").