google/wiki40b huggingface dataset:
ספר החיים

ספר החיים (בלטינית: Liber Vitae או Liber memorialis או Liber Viventium) הוא סוג של ספר אורחים שהיה נהוג במנזרי וכנסיות ימי הביניים. מקור הביטוי בחזון יוחנן:
"וָאֵרֶא אֶת הַמֵּתִים הַקְּטַנִּים עִם הַגְּדֹלִים עֹמְדִים לִפְנֵי הַכִּסֵּא וּסְפָרִים נִפְתָּחִים וַיִּפָּתַח סֵפֶר אַחֵר וְהוּא סֵפֶר הַחַיִּים וַיִּשָּׁפְטוּ הַמֵּתִים מִן־הַכָּתוּב בַּסְּפָרִים כְּמַעֲשֵׂיהֶם"
— חזון יוחנן, כ, 12
 ובהמשך 
"וְכָל־אִישׁ אֲשֶׁר לֹא־נִמְצָא כָתוּב בְּסֵפֶר הַחַיִּים הֻשְׁלַךְ בַּאֲגַם הָאֵשׁ"
— חזון יוחנן, כ, 15
 הספר מוזכר גם במקומות נוספים, בהם פרק ג פסוק ה של ההתגלות: "הַמְנַצֵּחַ יִלְבַּשׁ בְּגָדִים לְבָנִים וְלֹא אֶמְחֶה אֶת־שְׁמוֹ מִסֵּפֶר הַחַיִּים וְאוֹדֶה שְׁמוֹ לִפְנֵי אָבִי וְלִפְנֵי מַלְאָכָיו", פרק יג פסוק ח: "וְיִשְׁתַּחֲווּ לָהּ כָּל־יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ אֲשֶׁר לֹא־נִכְתְּבוּ שְׁמוֹתָם בְּסֵפֶר הַחַיִּים אֲשֶׁר לַשֶׂה הַטָּבוּחַ מִיּוֹם הִוָּסֵד תֵּבֵל" ובפרק 21: "וְלֹא־יָבוֹא בָהּ כָּל־טָמֵא וְעֹשֵׂה תוֹעֵבָה וָשָׁקֶר כִּי אִם־הַכְּתוּבִים בְּסֵפֶר הַחַיִּים שֶׁל־הַשֶׂה". האיגרת אל הפיליפים, פרק ד פסוק ג: "וְאַתָּה חֲבֵרִי הַנִּצְמָד־לִי בֶאֱמֶת אַף־מִמְּךָ אֲנִי מְבַקֵּשׁ לִהְיוֹת לְעֵזֶר לְאֹתָם שֶׁיָּגְעוּ עִמָּדִי עַל־הַבְּשׂוֹרָה עִם־קְלִימִיס וְעִם־שְׁאָר תֹּמְכַי אֲשֶׁר שְׁמוֹתָם יַחַד בְּסֵפֶר הַחַיִּים" 
ספר זה היו מניחים על המזבח של הכנסייה מתוך אמונה שביום הדין יקרא אלוהים את הכתוב בספר ועל פי הכתוב בו ישפוט את האדם האם היה רשע ולכן עליו להשלח לגיהנום או שעשה הטוב בעיני האלוהים ולכן דינו נחלה בגן עדן.
בספר היו נרשמות כל המנחות שהוענקו למנזר בצירוף שם המעניק. גם מנחות צנועות מעניים (עוף או יונה, כיכר לחם, מפית להנחה על המזבח) וגם מנחות יקרות ערך מעשירים, אצילים ומלכים (נחלות, יערות, פסלים, ציורים, פרוכות ושטיחי קיר). היו מקומות שנהגו לרשום גם את שמות המבקרים ועולי הרגל מתוך אמונה שצליינות למקום קדוש כמוה כעשיית מעשה טוב.
ספרי חיים מפורסמים התנהלו בין היתר במנזר סנט גאלן, במנזר קלוני ובכל מנזרי מסדר קלוני. 
רשימות בעלות אופי דומה התנהלו במנזרים, בהם רשמו את שמות כל הנזירים שפעלו במנזר (ונפטרו) על מנת לזכור אותם ואת פועלם. 
רשימות אלו והדומות להן נקראו Rotuli Mortuorum, ‏ Obit Lists או Necrologies (לא במובן מודעת אבל אלא במובן obituaires בצרפתית).
נייתן סטיוארט-ג'ארט

ביוגרפיה

סטיוארט-ג'ארט נולד בוונדסוורת' שבלונדון. הוא למד משחק בבית הספר BRIT School במשך ארבע שנים. ב-2003 סיים את התואר והמשיך ללמוד בבית הספר Central School of Speech and Drama עד סיום לימודיו ב-2006

קריירה

הופעת הבכורה של סטיוארט-ג'ארט בתיאטרון הייתה במחזה "Brixton Stories" בתיאטרון ליריק בהמרסמית'. עוד שיחק בתיאטרון במחזה "נערי ההיסטוריה" בתיאטרון הלאומי. ב-2012 הופיע בהפקה מחודשת של "Pitchfork Disney". ב-2009 לוהקת לסדרת הטלוויזיה "עברייני על" בתפקיד קרטיס דונובן. ב-2012 היה הוא האחרון מצוות השחקנים המקורי שנשאר בסדרה, עד לסיום תפקידו במהלך העונה הרביעית. עוד בטלוויזיה סטיוארט-ג'ארט בסדרת הקונספירציה "אוטופיה". ב-2014 השתתף בווידאו קליפ של Years&Years בשם "real"".
דולי ג'ונסון

קריירה

ג'ונסון החל במחלקת הנוער של הקבוצה הליברית לואן סטאר, וב-1998 השתתף בגביע גות'יה השוודי, שם התגלה על ידי סוכן הקבוצה השוודית פלודה. לאחר עונה עבר להֵקֶן ששיחקה בין היתר בליגת העל השוודית. מקץ 4 עונות נוספות עזב והגיע לא.י.ק סולנה, בתור מחליפו של דרק בואטנג. בעונת 2007/2008 הגיע ג'ונסון לישראל עם קבוצתו, כדי לשחק מול הפועל תל אביב, בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, לה הפסידו 0-1 בסיכום שני המשחקים.
לקראת עונת 2008/2009 חתם ג'ונסון במכבי תל אביב לשלוש שנים. מעברו לתל אביב יצא לפועל על אף שחלה במלריה בעת ששהה בליבריה ולמרות מספר עבירות תנועה שנרשמו לחובתו. ג'ונסון זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו באותה עונה, אולם לאחר עונה אחת בלבד במדיה נמכר חזרה לא.י.ק סולנה.
לאחר עונה נוספת בשוודיה, ניסה ג'ונסון את מזלו ביוון בקבוצת פאנטוליקוס, אך שוחרר ממנה כעבור חצי עונה בשל בעיות התנהגות, ועבר לשחק בהולנד בקבוצת דה חראפסחאפ, שגם ממנה סולק אחרי חצי עונה בלבד. בקיץ 2012 עבר ג'ונסון לאמזאזולו הדרום אפריקנית.
בינואר 2013 חתם בקבוצת בראג מהליגה השנייה בשוודיה. בפברואר 2014 חתם בקבוצת סג'אטה נבודאר מליגת העל הרומנית. ב-2 בספטמבר 2015 חתם כמוס מהליגה הנורווגית השנייה. ב-9 בינואר 2016 חתם במולדה מהליגה הנורווגית הראשונה, אך הספיק לערוך הופעה אחת בלבד בגביע, ולא רשם כלל הופעות ליגה עד ששוחרר מהמועדון ב-1 ביוני, כחצי שנה אחר כך. עם שחרורו הצטרף לסטארט, גם היא מליגת העל הנורווגית.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה ערך ג'ונסון בשנת 2001, ועד שנת 2011 ערך 25 הופעות בנבחרת.
פלוקס

ביוגרפיה של הדמות

פלוקס הוא יליד כוכב הלכת "דנוביולה" (Denobula) אשר הגיע לכדור הארץ במסגרת תוכנית חילופי מינים רפואית, כאשר נקרא לשרת על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז. במסגרת תוכנית החילופים, הוא מתקשר באופן קבוע עם מקבילו האנושי שעל "דנוביולה טריקסה" (Denobula Triaxa), ד"ר לוקאס (לאחר התקפה של הקסינדי על כדור הארץ, לוקאס הוחזר מדנוביולה והועבר אל מתקן לאחסון קריוגני על כדור הארץ הידוע בשם "תחנה קרה 12").
בהתאם למסורת הדנוביולאנית, לפלוקס יש שלוש נשים, שלכל אחת מהן יש עוד שני בעלים נוספים אחרים. רק אחת מנשותיו, פיזאל, נראתה במהלך הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז". לפלוקס חמישה ילדים משלוש נשותיו: 2 בנות, שכמוהו - עוסקות בתחום הרפואה, ועוד שלושה בנים (אחד מהם הוא אמן; עם השניים האחרים הוא איננו בקשר).
דמותו של פלוקס מוצגת כבעלת ראש פתוח כלפי מינים אחרים ותרבויות זרות, אפילו כלפי האנטריאנים, גזע אשר בעבר היה במצב מלחמה עם הדנוביולנים. הוא מאוד כן בכל הקשור לעניינים רומנטיים ומיניים, ולעיתים קרובות גורם למבוכה בקרב שאר אנשי הצוות; לפעמים הוא ממלא את התפקיד השדכן. יש לו עניין בתרופות טבעיות, והמרפאה שלו מכילה גן חיות של בעלי חיים מכוכבים שונים, חלקם כמזון לבעלי חיים אחרים, המשמשים כמקור לתרופות.
פלוקס הוא סקרן עם חוש הומור מעוות, ויש לו חיבה למטעמי מטבח כדור הארץ, ובפרט אוכל סיני (מרק טיפות ביצה במיוחד). הוא גם מתעניין בדת: פעם הוא התפלל עם קבוצה של נזירים שבקרו על סיפון האנטרפרייז, בילה שבוע עם נזירים במנזר טיבטי, השתתף במיסה בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא, וכן נצפה בטקס הטל-שנאר במתחם הוולקנים בסוסליטו.
היכולות הפיזיות של פלוקס נחשפות בהדרגה לאורך זמן. נראה כי הוא זקוק למעט מאוד שעות שינה ביום; במקום זאת הוא נכנס לתרדמת חורף אחת לשנה, למשך שישה ימים. לפלוקס יש שליטה רבה על שרירי הפנים שלו, כך שהוא מסוגל לפתוח את הפה שלו רחב יותר מאשר בני אדם, כפי שמודגם מדי פעם באמצעות חיוך בלתי אפשרי (למשל בפרקים: "Broken Bow", "These Are the Voyages..."). כאשר הוא חש מאויים, לפלוקס יש את היכולת לנפח את ראשו כמו שעושים דגים נפוחיתיים, על מנת להפחיד את התוקפים (הפרק "Home").
לפלוקס הוזרקו ננו-גשושים של הבורג, בפרק "Regeneration " על ידי זכר טרקליאני אשר הוטמע אל תוך הבורג. הטרקליאני היה על סיפון ספינת משא, כאשר זו הותקפה על ידי חיילי הבורג אשר עזבו את ספינת החלל הכדורית שלהם, אשר נורתה מעל הקוטב הצפוני על ידי האנטרפרייז-E, אשר חזרה אחורה בזמן, לתקופה שקדמה אל השימוש הראשון אי פעם שהאנושות עשתה במנוע עיוות ועקב כך יצרה מגע ראשון עם הוולקנים (כ-90 שנה לפני האירועים המתוארים בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז"; ראו "מסע בין כוכבים: המפגש"). בשל מערכת החיסון החזקה שלו, תהליך הטמעתו היה איטי, והותיר לו די זמן על מנת לנטרל את התהליך על ידי הריגת הננו-גשושים עם רמות גבוהות של קרינת אומיקרון. השיטה תהיה קטלנית עבור בני-אדם, או לכל גזע אחר שאיננו דנוביולאני.

יקום המראה

ביקום המראה, ד"ר פלוקס היא לא דמות מרתקת, שלווה וידידותית, כפי שהיא ביקום "הנורמלי". פלוקס של יקום המראה לובש מדי עור שחורים, בניגוד לבגדים האזרחיים שלובש עמיתו. הוא דומה למדען הנאצי יוזף מנגלה בכך שבהיעדרו המוחלט של המוסר, הוא באופן שגרתי מבצע ניסויים בבעלי חיים או ביצורים חיים, בצורה נוראית, במרפאה שלו, שדומה ל"חדר אימים".
כאשר האנטרפרייז נהרסת על ידי הת'וליאנים, פלוקס וניצולים נוספים עוברים אל הדיפאיינט, תחת פיקודו של קומנדר ג'ונתן ארצ'ר. בסופו של דבר, ט'פול וסובל מצליחים לשכנע את פלוקס להצטרף למרד נגד האימפריה הארצנית, ולנסות ולחבל בספינת, אולם הוא נעצר על ידי גרסת היקום המקביל של צ'ארלס טאקר.
Inevitable

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה של השיר הוא בעצם חלק שלקוח מתוך הופעה שקיימה שאקירה בנובמבר 1998. לאורך כל הקליפ ניתן לראות את הקהל זז לפי קצב השיר. לבסוף, קונפטי וקצף מתפרצים לכל כיוון ומכסים את הבמה. חלק מהקליפ שימש גם לקידום מכירות של חברת המשקאות "פפסי". 
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה בשנת 2009, 11 שנים מצאתו המקורית. נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-80 מיליון צפיות.
טורו נגאשי

טורו נגאשי (ביפנית: 灯籠流し – שיט מנורה) הוא טקס יפני בו משיטים עששיות נייר יפניות (צ'וצ'ין) במורד נהר.
טקס זה מתקיים בעיקר בסוף פסטיבל אובון, מתוך אמונה שהדבר מדריך את רוחות המתים חזרה לעולם הבא. הפסטיבל נחוג באזורים שונים ביפן בתאריכים שונים, כאשר התאריך הרווח ביותר הוא בסמוך ל-15 באוגוסט או ל-15 ביולי. בטקס מושטות המנורות הלבנות עבור אנשים שמתו בשנה החולפת מאז הפסטיבל הקודם. אמונה יפנית מסורתית נוספת גורסת כי מוצא בני האדם הוא מהים, כך שהמנורות גם מייצגות את גופם החוזר למים.
טקסי טורו נגאשי מתקיימים גם באירועים אחרים, למשל בהירושימה ב-6 באוגוסט, יום השנה להטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי. טקס נוסף מתקיים לזכרם של הרוגי טיסה 123 של ג'פאן איירליינס. טקס דומה מתקיים גם בהוואי, לציון סיום מלחמת העולם השנייה.
אפקט בראדלי

אפקט בראדלי (באנגלית: Bradley effect) הוא כינוי לתופעה שבה מועמדים אפרו-אמריקאים שמתמודדים מול מועמדים לבנים על תפקידים ציבוריים בארצות הברית זוכים בבחירות לתמיכה נמוכה באופן משמעותי מזו שחזו להם סקרי דעת הקהל.
פטישיזם (סקסולוגיה)

בתחום הפסיכולוגיה והסקסולוגיה, המונח פֶטִישִׁיזם מתאר משמעות מיוחדת הניתנת על ידי אדם לגורם כלשהו, בעיקר על רקע מיני. האדם משיג הנאה מינית על ידי חפץ דומם או איבר גוף שאינו רגיש לגירוי מיני (ארוגני). הפטישים הנפוצים ביותר הם פטיש לכפות רגליים ונעליים.
הסיפוק והריגוש מגיעים תוך מישושו, הרחתו, נישוקו, טעימתו, הסתכלות עליו ואוננות תוך מגע בחפץ או הסתכלות על החפץ או באיבר הגוף. חלקי גוף וחפצים המשמשים כמושא לפטישיזם הם לדוגמה שיער, כפות רגליים, בגדים תחתונים, נעליים, מוצצים, בקבוקי תינוקות, בשמים, בגדי עור וחפצים דומים הקשורים למין המועדף. אדם בעל פטיש מבקש לעיתים משותפו ליחסי המין לענוד את החפץ בזמן האקט המיני. אדם בעל פטיש מבטא לא רק הנאה משימוש בחפצים, אלא החפץ משמש עבורו באופן מובהק לשם עוררות מינית.
לרוב, אין כל נזק בפטישיזם. לעיתים נדירות, האדם עלול לבצע פריצה, גניבה או תקיפה כדי להשיג את החפץ הדרוש. במקרים אלו הריגוש והמתח שבמעשה הפשע מחזקים בדרך כלל את הריגוש המיני ולפעמים הם הפטיש עצמו, ואילו לפריט עצמו יש חשיבות מועטה, או שזו הדרך היחידה שבה האדם יכול לממש את הפטיש שלו.
רוב התאוריות על פטישיזם מדגישות את למידת הפטיש באמצעות התניה קלאסית. לבני נשים, למשל, עשויים להיות לפטיש ארוטי עקב הקישור שלהם למין ולגוף נשי. ישנה השערה שגברים מסוימים הם בעלי אפשרות התניה גבוהה ולכן הם מועדים יותר לפתח פטיש.
מארש

מארש (בעברית: שיר לכת; גם: צְעוּדָה) הוא מוזיקה קצבית שמשמשת ללוות ולעודד צועדים בסך, בעיקר במצעדים צבאיים או חגיגיים. המארשים מבוצעים בעיקר בכלי הקשה ובכלי נשיפה, בידי תזמורת צועדת או תזמורת הנמצאת על במה לצד הדרך שבה עובר המצעד. המוזיקה של המארש כתובה בקצב זוגי של ארבעה רבעים או של שני רבעים (אלה ברווה - על החצי), מכיוון שעליה ללוות את קצב הצעידה בימין-שמאל.
סוג נוסף של מארש הוא מארש אבל - מוזיקה איטית יותר המיועדת לצעידה בהלוויות.

מקור

מקורו של המארש הוא כנראה צבאי. המלחינים ניסו לחקות את תנועות החיילים ובכך הצורה הבסיסית של המארש החלה להיווצר. המארשים הלהיבו את החיילים ונתנו להם מוטיבציה להילחם ולכן רבות לפני מלחמה נוגנו מארשים. המארשים החלו להיכתב באופן מסודר רק מהמאה ה-16 והלאה. עד אז המארשים היו רק קטעי תיפוף עם אלתורים של כלי בודד או מספר כלים. 
בתקופות הקלאסית והרומנטית, המארשים שולבו בעיקר באופרות, ולעיתים בסונאטות ובסימפוניות. במאה ה-16 החלה התפתחות של כלי הנשיפה ועם הזמן עד למאה ה-19 המארשים נהפכו להיות נפוצים, ונוגנו במיוחד על ידי כלי הנשיפה המפותחים יותר, מבתקופות הבארוק והקלאסית. מהעת החדשה, המארשים היו כבר צורה מוזיקלית מבוססת ומכובדת, ומלחינים רבים יותר ויותר החלו לכתוב מארשים לתזמורת גדולות יותר ויותר, ואף בקצבים שאינם זוגיים (לדוגמה the washington post). כיום המארשים מנוגנים בעיקר באירועים חגיגיים: בתהלוכות, במצעדים, בהכתרות וכו'.
מגדל הטלוויזיה של ברלין

תיאור המבנה

בעת הקמתו היה גובה המבנה 365 מטרים. בשנת 1990 הוגבהה אנטנת המבנה וכיום גובהו עומד על 368 מטרים. כיום הפרנזהטורם הוא המבנה השלישי בגובהו באירופה (אחרי מגדל אוסטאנקינו במוסקבה שברוסיה ומגדל הטלוויזיה של ריגה בריגה שבלטביה).
בראש המגדל, הבנוי בצורת כדור דיסקו, מצויה מרפסת תצפית ומעליה מסעדה מסתובבת. מרפסת התצפית נמצאת בגובה של 204 מטרים וממנה ניתן לראות למרחק של עד 42 קילומטר (כתלות בראות). המסעדה נמצאת בגובה של 207 מטרים, והיא משלימה הקפה כל 20 דקות. בעת הקמת המבנה היה קצב ההקפה אחת לשעה אולם הוא הוכפל ולאחר מכן בשיפוץ שנערך בסוף שנות ה-90 שולש קצב ההקפה המקורי.
במבנה שתי מעליות המעלות את המבקרים למרפסת התצפית בתוך 40 שניות.

היסטוריה

בשנת 1964 החליט ולטר אולבריכט, מנהיג מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה אשר שלטה במזרח גרמניה, על הקמת מגדל טלוויזיה באלכסנדרפלאץ בדומה למגדל הטלוויזיה של שטוטגרט. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים וולטר הרצונג והרברט אאוסט בהתבסס על רעיון של הרמן הנזלמן ויֶרג שטרייטפארת. עבודות ההקמה החלו ב-4 באוגוסט 1965 והסתיימו ב-3 באוקטובר 1969. המבנה נחנך ארבעה ימים מאוחר יותר, ביום הלאום של מזרח גרמניה.

"נקמת האפיפיור"

כאשר השמש משתקפת על כדור הפלדה שבראש המגדל, השתקפות השמש יוצרת צורת "צלב". השתקפות זו כונתה על ידי תושבי ברלין ומזרח גרמניה בשם "נקמת האפיפיור" (בגרמנית: "Rache des Papstes"), בשל האופי האנטי דתי של מזרח גרמניה אשר מגדל זה נועד להיות סימלה, למול אופיו הדתי של סימן הצלב אשר הופיע על המגדל.
תופעה זו אוזכרה בנאומו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ב-12 ביוני 1987:
לפני מספר שנים, עוד לפני שהחלו תושבי מזרח גרמניה לבנות את כנסיותיהם, הם בנו מבנה חילוני: מגדל הטלוויזיה באלכסנדרפלאץ. מאז הקמת המבנה ניסו שלטונות מזרח גרמניה לתקן את מה שהיה בעיניהם הפגם התכנוני החמור ביותר של המבנה: על ידי צביעת כדור הזכוכית שבראש המבנה בצבעים וחומרים כימיים שונים. ואולם, גם היום, כאשר השמש מאירה את הכדור, הכדור המתנשא מעל כל מבני ברלין, האור יוצר צורת צלב.
— נאום "הסר את החומה"

המבנה בקולנוע בטלוויזיה

בסרט הטלוויזיה של ה-BBC "יום סוף העולם" (End Day) מתואר אירוע המביא להריסת המבנה. בסרט הקולנוע טורנדו נהרסים חלונות המבנה בסופת טורנדו.
גיי ויליג'

גיי ויליג' או כפר גאה (באנגלית: Gay village) הוא אזור גאוגרפי עם גבולות מוכרים בדרך כלל, אשר מיושב על ידי הקהילה הלהט"בית. לרוב, בכפרים הגאים, פועלים גיי ברים, מועדוני לילה, סאונות, מסעדות, בוטיקים וחנויות ספרים.
אזורים אלה עשויים לייצג נווה מדבר ידידותי ללהט"ב בעיר עוינת, או ריכוז גבוה של תושבים ועסקים גאים. בדומה לקבוצות עירוניות אחרות, חלק מהלהט"בים שבכפרים הגאים הצליחו להשתמש במרחבים אלה בכדי לשקף את ערכם התרבותי ולשרת את הצרכים המיוחדים של אנשים ביחס לחברה.
כיום, בדרך כלל, ניתן למצוא את הכפרים הגאים באזורים היוקרתיים או האופנתיים של העיר. כמו למשל מנהטן, שנבחרה בגלל ערך אסתטי או היסטורי, ולא בגלל הנידוי הסוציופוליטי והאיום המתמיד של אלימות פיזית מצד אנשים הומופוביים.
אסטרבייץ

גאוגרפיה

העיר יושבת בשפך תת-היובלים קובלקה  וקייגנה  אל נהר הלושה (בלא') יובל הניימן. מיקומה הגאוגרפי העניק לה את שמה הנגזר מהמילה הרוסית "אוסטרוב" שמשמעותה אי.

היסטוריה

אסטרבייץ, אז אוסטרובייץ, קיבלה מעמד וזכויות עיר כבר בשנת 1546 מידי מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט. עד סוף המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית העיר והיא הייתה לעיר מרכזית וחשובה, אולם בעקבות מלחמות ומגפות במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, ירדה העיר מגדולתה: הכלכלה התדרדרה והאוכלוסייה התדלדלה.
במסגרת חלוקת פולין השלישית, היה פלך וילנה ואוסטרובייץ בתוכו לחלק מן האימפריה הרוסית. הרוסים עמלו לשוות למקום אופי רוסי ואף בנו בעיר כנסייה פרבוסלבית.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה אוסטרובייץ בידי הגרמנים שהחזיקו בה עד סוף 1918, וב-1922 נכללה בתחומי פולין העצמאית. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה השתייכה העיר מנהלית לנפת וילנה-טרוקי.
ב-1939 פלשו הסובייטים למזרח פולין וכבשו בין היתר את אוסטרובייץ. ימים אחדים לאחר תחילת מבצע ברברוסה נפלה העיר לידי צבא גרמניה הנאצית. לאחר הכיבוש המחודש של האזור בידי הצבא האדום, חזרה אוסטרובייץ וסופחה עם שאר האזור לתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. ב-1958 קיבלה אסטרבייץ מעמד עיר.

יהודי אוסטרובייץ

רק בעשורים האחרונים של המאה ה-19 התיישבו יהודים אחדים באוסטרובייץ. האיסור הרשמי על התיישבות יהודים בעיר בוטל רק ב-1903, ומאז התפתחה בה קהילה יהודית קטנה בקצב מהיר. ב-1913 כבר היו בה מאה יהודים, ומוסדות דת וחינוך הוקמו בזה אחר זה.
בעת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה האוכלוסייה היהודית קשות, רבים גויסו לצבא הרוסי ונהרגו, העיירה נחרבה בקרבות שהתחוללו בה ורבים מהתושבים גלו מזרחה. רק מעטים שבו אליה לאחר המלחמה, וחברת יקופ"ו בנתה עבורם כמה בתים חדשים ובית מרחץ ציבורי. מצבה הכלכלי של האוכלוסייה היהודית הורע, בעידוד פעיל של הממשלה הפולנית שדאגה להגדלת התחרות מצד סוחרים לא-יהודים מחד גיסא, והגדלת נטל המס על עצמאים קטנים. ערב מלחמת העולם השנייה נותרו באוסטרובייץ רק עשרים משפחות, שעשרים מתוכן גרו בשכירות.
תחת הכיבוש הנאצי שימשה אוסטרובייץ עיר-נפה, בשל תחנת הרכבת שבה. היער הסמוך לעיר שימש את הנאצים להוצאות להורג המוניות של יהודים מרחבי הסביבה. בעיר עצמה הוקם לקראת סוף 1941 גטו שבו נכלאו יהודי המקום עם פליטים רבים, זמן קצר אחר כך "חוסל" הגטו ורוב ככל תושביו נרצחו. במהלך אקציית החיסול של הגטו, בודדו הנאצים מתוך האוכלוסייה את בעלי המלאכה, אותם החזירו לאחר הרצח ההמוני לשטח הגטו שצומצם והיה למחנה עבודה. מחנה זה כלל את ניצולי הגטאות בוורניאני, קיימיילישקי, שחוסלו אף הם, ופליטים ממקומות נוספים. ב-7 באפריל 1943 הוציאו הנאצים להורג את כל יושבי המחנה, בכפר הסמוך שומסק. רק אחדים, שתוכנית החיסול גונבה לאזניהם ימים אחדים קודם לכן, נמלטו ליערות וחלקם שרדו.
יורוהולד

שיטת משחקים

הליגה מחולקת לשני בתים המשוחקים בשני סיבובים (בית/חוץ). כאשר הראשונה בכל בית עולה אוטומטית לפיינל פור. מקומות 2-3 מכל בית עולות לשלב רבע הגמר בשיטת בית/חוץ. 2 הקבוצות המנצחות, עולות גם לפיינל פור. שתי המנצחות בחצי הגמר, ישחקו בגמר. ושתי המפסידות ישחקו על המקום השלישי.

קבוצות ישראליות במפעל

במהלך השנים השתתפו במפעל הפועל גלבוע גליל והפועל תל אביב. גלבוע גליל אף זכתה במפעל פעמיים בשנים 2012-2013, ואילו הפועל תל אביב העפילה לחצי גמר המפעל בשנת 2012.
אנטון גרף

חייו

גרף נולד בעיר וינטרתור שבקנטון ציריך, שווייץ, בנו של פועל. בעירו ובעיר אאוגסבורג למד את מלאכת הציור, והקדיש עצמו לאמנות ציור הדיוקנאות. בשנת 1766 התקבל כמורה וכצייר-החצר באקדמיה לאמנות בדרזדן, והתמיד במשרה זו עד למותו. כך ויתר למשל על משרות שפרנסתן טובה יותר, למשל בברלין.
גרף צייר את דיוקנאותיהם של רבים מהאישים הבולטים של זמנו, ביניהם גוטהולד אפרים לסינג, משה מנדלסון, יוהאן גוטפריד הרדר, פרידריך שילר, היינריך פון קלייסט, כריסטיאן פליקס וייסה (סופר ופדגוג גרמני) ודניאל ניקולאוס חודוויצקי (צייר וגרפיקאי). מקובל להחשיב את הדיוקן של פרידריך הגדול כיצירת המופת שלו. כצייר פורה ובולט במיוחד, הותיר גרף כאלפיים יצירות.
בשנותיו האחרונות החל לעסוק גם בציורי נוף, שהשפיעו בין השאר על הציירים פיליפ אוטו רונגה וקספר דוד פרידריך.
נפטר בדרזדן בשנת 1813.
עבדאללה ג'אבר

קריירה

ג'אבר גדל בטייבה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, ממנה עבר בגיל 17 וחצי לקבוצת הנוער של הפועל רמת השרון. ב-5 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל חיפה בליגת העל.
בקיץ 2013 חתם ג'אבר בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית, עמה זכה בגביע פלסטין בסיום העונה. בקיץ 2015 חתם באהלי אל-ח'ליל, והיה שותף להעפלה של הקבוצה לגביע AFC. 
בקיץ 2016 חתם באל-מוקוואלון מליגת העל המצרית, אך העסקה בוטלה אחרי שלושה ימים. שנה לאחר מכן חתם באל-איתיחאד אלכסנדריה, אך גם עסקה זו בוטלה, עקב רישומו כישראלי ולא כפלסטיני.

נבחרת פלסטין

בשנת 2013 זומן ג'אבר לנבחרת הצעירה של פלסטין, במדיה רשם שמונה הופעות.
ב-19 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, בניצחון 1–0 על קירגיזסטן במסגרת גביע האתגר של ה-AFC. ג'אבר זכה עם הנבחרת בתואר, שהעניק לנבחרתו העפלה אוטומטית לגביע אסיה בכדורגל 2015, לראשונה בתולדותיה.
ב-12 באוקטובר 2014 הבקיע ג'אבר את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 נגד פקיסטן.
ג'אבר השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה 2015 ובגביע אסיה 2019.
פלהיב

פלהיב (או פלה"ב) - הלחם של פלמ"ח והיב - הייתה יחידת הבדואים של הפלמ"ח במלחמת העצמאות והיוותה את הגרעין ליחידת המיעוטים של צה"ל.
רוב החיילים היו בני השבטים ערב-אל-היב וערב-אל-זנגרייה מהכפר טובא-זנגרייה.
היוזמה המשותפת, שהולידה את הפלה"ב, נבעה מהקשר המיוחד בין תושבי הכפר ובין היישוב היהודי בגליל. מנהיג הכפר, השיח' אבו יוסוף חוסיין מוחמד, היה מסוכסך עם נציגות הוועד הערבי העליון בצפת, לכן פנה, במהלך מבצע יפתח, אל יגאל אלון וביקש לצרף את כוחותיו לכוח היהודי.
ביל קסידי

ביוגרפיה

קסידי נולד בהיילנד שבלואיזיאנה, אחד מבין ארבעת ילדיהם של אליזבת וג'יימס פ. קסידי ב-28 בספטמבר 1957. הוא גדל בבאטון רוז' וב-1979 היה בוגר אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה במדעים מדויקים וארבע שנים לאחר מכן קיבל תואר דוקטור לרפואה מהפקולטה לרפואה של האוניברסיטה. עד בחירתו לסנאט של לואיזיאנה, התחמה קסידי בתחום הרפואה וסייע להקים מרכזים רפואיים אחדים בבאטון רוז'. הוא הכיר את רעייתו לורה בלוס אנג'לס והשניים עבדו במרכז הרפואי ארל ק. לונג. לורה ניהלה את מערך הכירורגיה של בית החולים וקסידי עבד שם כגסטרואנטרולוג עד סגירת המערך ב-2013.
קסידי נבחר לראשונה לסנאט של מדינת לואיזיאנה ב-2006 כחבר המפלגה הרפובליקנית. בעבר היה דמוקרט, ותמך במסע בחירתו של מייקל דוקאקיס לנשיאות ארצות הברית ב-1988 ואף תרם למסע בחירתו לנשיאות של הסנאטור פול צונגס. באופן אירוני, קסידי אף תרם למסע בחירתה של מרי לנדרו, אותה הביס ב-2014. ב-2013, אמר קסידי כי תרומתו ללנדרו הייתה "קלות דעת של נעורים", ואמר כי "היא נבחרה ונפלה לתוך הפוליטיקה הקנאית ... לואיזיאנה לא עזב את מרי, מרי עזבה אותנו." מאז 2001, הוא תרם בעיקר למועמדים הרפובליקנים, כולל בהם הסנאטור לשעבר דייוויד ויטר. לדברי קסידי, הוא עזב את המפלגה הדמוקרטית לאחר הכחדת הדמוקרטים השמרנים ובגלל תסכולו מהביורוקרטיה הלא-יעילה במערכת בתי החולים הציבוריים. ב-9 בדצמבר 2006 זכה קסידי בבחירות מיוחדות סנאט של לואיזיאנה מטעם המחוז ה-16. ב-20 באוקטובר 2007 נבחר קסידי מחדש, לתקופת כהונה בת 4 שנים.
ב-4 בנובמבר 2008 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג המחוז ה-6 של לואיזיאנה. הוא נבחר מחדש ב-2010 ו-2012. בבית הנבחרים, התנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ולשאר חוקים פרי חקיקתם של הדמוקרטים וממשל הנשיא ברק אובמה. בניגוד לשאר רפובליקנים שמרנים, המתנגדים להפלה מלאכותית על כל פניה, תמך קסידי בהצעת חוק שתאסור באופן פדרלי על הפלות מלאכותיות רק לאחר 20 שבועות הריון. ב-6 בדצמבר 2014 הובסה הסנאטורית המכהנת, מרי לנדרו בידי קסידי, שמיקד את מסע הבחירות שלו בקשרים הקרובים שבין הנשיא ברק אובמה ללנדרו. בספטמבר 2017 יזם קסידי, יחד הסנאטור לינדזי גרהאם מקרוליינה הדרומית, הצעת חוק המבטלת את חוק הגנת החולה, אך חקיקה זו נכשלה עם התנגדותו של הסנאטור ג'ון מקיין מאריזונה.
מעבר סאות'ווינד

מקור השם

שמם של האיים ניתן להם על ידי קפטן סאמר ר. דולבר (Sumner R. Dolber), ממשמר החופים של ארצות הברית, שפיקד על הסקרים שבצעו בעונת המחקר 1967 - 1968.
המעבר נקרא על שם אוניית משמר החופים של ארצות הברית סאות'ווינד (Southwind).
יוניון פסיפיק

היסטוריה

חברת יוניון פסיפיק התאגדה ב-1 ביולי 1862, על רקע כניסתו לתוקף של חוק המסילות הפסיפיות משנת 1862 (באנגלית: Pacific Railway Act of 1862), אשר נועד לסייע לסלילת מסילות והקמת רשת טלגרף ממערב לנהר מיזורי. תחת הנהגתו של מחזיק המניות העיקרי בחברה, ד"ר תומאס דורנט, נסללה המסילה הראשונה בעיר אומהה בנברסקה. בשנת 1869 נוצר חיבור בין מסילותיה של יוניון פסיפיק, לאלו של חברת סנטרל פסיפיק, בפיסגת פרומוטורי ביוטה, ובכך לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, קם קשר מסילתי רצוף החוצה את יבשת צפון אמריקה, דרך ארצות הברית. בהמשך השתלטה חברת יוניון פסיפיק על שלוש חברות רכבת מורמוניות וכך רכשה מסילות מדרום לסולט לייק סיטי ולתוך עמק יוטה, ואף מצפון ליוטה אל איידהו. החברה המשיכה לסלול והגיעה לדנבר ולפורטלנד במדינת אורגון. החברה רכשה את חברת קנזס פסיפיק ואף החזיקה במסילה צרה אשר הובילה ללב הרי הרוקי בקולורדו.
בשנת 1872 הייתה החברה מעורבת בשערוריית שוחד של חברי בית הנבחרים האמריקאי, הידועה בשם סקנדל קרדיט מובילייה (באנגלית: Crédit Mobilier scandal). מצוקותיה הכלכליות של החברה הובילו למצב של חדלות פרעון בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, אחריו עברה החברה ארגון מחדש ושמה שונה מ- Union Pacific Railroad ל- Union Pacific Railway ב-24 בינואר 1880. מאותה עת היה מחזיק המניות העקרי בה ג'יי גולד. אף חברה חדשה זו הכריזה על חדלות פרעון בשנת 1893, אולם ב-1 ביולי 1897 קמה החברה לתחיה ושבה לשמה המקורי. בתקופה זו מכרה החברה חלק מנכסיה, אולם בתחילת המאה ה-20 התאוששה החברה ורכשה מחדש את אותם נכסים שמכרה. בשנת 1936 ייסדה החברה עיירת נופש וסקי בשם סאן ואלי במדינת איידהו לרווחת עובדיה.  בשנות ה-80 של המאה ה-20 שבה החברה לרכוש חברות רכבת קטנות יותר ובשנת 1996 רכשה את חברת הרכבות סאותרן פסיפיק.
מטה החברה שוכן בעיר אומהה בנברסקה מאז היווסדה. מטה החברה עבר לבניין משרדים חדש בשנת 2003. בעיר פועלים אף מוסכי ציוד נייד של החברה וחצר עיתוקים גדולה.
הישאם איברהים

ביוגרפיה

איברהים נולד וגדל במרר. התגייס לצה"ל לחיל השריון, ושובץ בגדוד 77 בחטיבה 7. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. לאחר הקורס חזר לגדוד 77 ומונה למפקד מחלקה, וביצע פעילות מבצעית בין היתר במוצב הבופור בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 77. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת הבקעה. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבה 7.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 82, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 532 בחטיבה 460 בין השנים 2012–2014. בשנת 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אגרוף הברזל, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת הגליל בין השנים 2017–2019. ב-26 במאי 2019 מונה למפקד חטיבה 460.
איברהים מתגורר במרר, נשוי ואב לארבעה.