google/wiki40b huggingface dataset:
שדובה

יהודי שדובה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-15. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,513 יהודים, וערב מלחמת העולם השנייה נמנו בה כ-800 יהודים, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ב-26 ביוני 1941, הועבר השלטון בה לידי לאומנים ליטאים, ואלו הטילו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה, תוך רצח חלק מהיהודים. 
באמצע יולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן ומגודר שהוקם בכפר הסמוך פוורטיצ'יאי (Pavarticiai), בו סבלו מתנאי מחיה קשים וממעשי שוד מצד שומריהם הליטאים.
ב-3 באוגוסט 1941 רצחו הליטאים 10 יהודים מהגטו. כעבור כשבועיים רצחו הליטאים 62 יהודים נוספים מהגטו. ב-25 באוגוסט 1941 נלקחו כ-650 היהודים שנותרו בגטו ליער ליודישקיאי (Liaudiskiai) הסמוך, נורו שם ונקברו בקבר אחים.
בן מוטלסון

קורות חיים

מוטלסון נולד בשיקגו, לג'ורג'יה וגודמן מוטלסון. לאביו היה תואר ראשון בהנדסה. מוטלסון למד בתיכון ליונס טאונשיפ בלגראנג', אילינוי. הוא סיים את התיכון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונשלח על ידי הצי האמריקני ללימודים באוניברסיטת פרדו כחלק מתוכנית להכשרת קצינים (V12) ובסוף שנת 1947 רכש בה תואר ראשון. ב-1950 קיבל מוטלסון תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית מאוניברסיטת הרווארד, כאשר המנחה שלו היה פרופסור ג'וליאן שווינגר.
ב-1950-1951 פיתחו ג'יימס ריינווטר ואגה בוהר מודלים של גרעין האטום, שהתחשבו לראשונה בהתנהגותם של נוקליאונים בודדים. מודלים אלו, שהיו מורכבים יותר ממודל הטיפה של הגרעין שלפיו אפקטיבית אין לגרעין מבנה פנימי כלשהו, היו המודלים הראשונים שיכלו להסביר מספר מאפיינים של הגרעין, כגון הפיזור הלא-כדורי של המטען החשמלי בגרעיני אטומים מסוימים. מוטלסון פעל יחד עם אגה בוהר בהשוואת המודלים התאורטיים לתוצאות ניסיוניות. ב-1952-1953 פרסמו שלושה פרסומים שהראו רמת תיאום גבוהה בין התאוריה לפרקטיקה הניסויית - למשל הם הראו כי ניתן לתאר את רמות האנרגיה של גרעינים מסוימים בעזרת ספקטרום סיבוב (rotation spectrum). עבודה זו הביאה לביצוע ניסויים חדשים, להמשך פיתוח המודלים התאורטיים וללימודים עיוניים הקשורים בהם.
ריינווטר, בוהר ומוטלסון זכו יחדיו בשנת 1975 בפרס נובל לפיזיקה "על גילוי הקשר בין התנועה הכוללת של הגרעינים לבין תנועת החלקיקים הבודדים בגרעין האטום, ועל פיתוח התאוריה של מבנה גרעין האטום בהתבסס על קשר זה".
בוהר ומוטלסון המשיכו לעבוד יחד, ופרסמו יחד מונוגרפיה בת שני כרכים בשם "Nuclear Structuce" (מבנה הגרעין). הכרך הראשון, "Single-Particle Motion" (תנועת חלקיק בודד), פורסם ב-1969, והכרך השני, "Nuclear Deformations" ("שינויי מבנה בגרעין"), פורסם ב-1975.
מוטלסון חבר במועצת נותני החסות של ביטאון מדעני האטום.
ב-1948 נשא מוטלסון לאישה את ננסי ג'יין רינו, ולהם שלושה ילדים: מלקולם גרהם (1950), דניאל ג'ון (1953) ומרתה (1954).
הקתדרלה של אנגולם

קתדרלת פטרוס הקדוש של אנגולם (בצרפתית: Cathédrale Saint-Pierre d'Angoulême) היא קתדרלה רומנסקית בעיר אנגולם שבדרום-מערב צרפת. הקתדרלה, שהוקמה בין 1110 ל-1128, מהווה דוגמה לאדריכלות ואמנות רומנסקית.

היסטוריה

הקתדרלה הוקמה באתר בו התקיימה כנסיית-בישוף כבר מהמאה ה-4. עוד לפני כן התקיים במקום אתר פולחן פגני.
יוזם הבנייה היה בישוף אנגולם, ג'ירארד השני (Girard II). המבנה היה במצב כה טוב עד כי לא נזקק לשיפוץ והרחבה בתקופה הגותית ונותר כמבנה רומנסקי טהור נדיר, שעה שקתדרלות רבות באזור נבנו מחש או שופצו בסגנון גותי.

המבנה מבחוץ

מעל הצטלבות הטרנספט והספינה ניצבת כיפה מחודדת על גבי פנדנטיבה מתומנת שהוקמה במאה ה-19, הכיפה המקורית של המבנה נהרסה במאה ה-16 בעת מלחמות הדת בצרפת גובה הכיפה 32 מטרים וקוטרה 8 מטרים. מעל הכנף הצפונית של הטרנספט ניצב מגדל פעמונים ריבועי בגובה 49 מטרים, מגדל נוסף שהיה קיים במבנה המקורי מעל הכנף הדרומית נהרס ב-1568 מידי פגז תותח של חיל ההוגנוטים של גאספאר דה קוליני השני.
בשנים 1866-1885 נערכו בקתדרלה שיפוצים נרחבים בראשות האדריכל פול אבדי (Paul Abadie), השינוי החיצוני הגדול ביותר שנערך במסגרת שיפוץ זה, מלבד הקמת הכיפה המחודדת הדומה לזו שהקים אבדי בבזיליקת הלב הקדוש במונמארטר, היה הוספת שני מגדלונים בעלי כיפות מחודדות מעל שני צידי החזית. כן הסיר אבדי קפלות ומבנים אחרים שנסמכו במהלך השנים למבנה המקורי.
חזית הקתדרלה מעוטרת בכ-70 פסלים המתארים את יום הדין ועליית ישו לשמיים וכן דמויות של קדושים, אבירים ועבודות יום יום כולל עבודות חקלאיות וסצנת ציד. התיאור הריאליסטי של האבירים והעובדים מאפשר לקבל מושג על מראם, לבושם ודרכי רכיבתם של אבירים במאה ה-12 ועל דרכי הביצוע של מלאכות שונות באותה עת.

פנים

פנים המבנה נקי מעבודות אמנות ומסוייד לבן, הריהוט פשוט ועשוי עץ כהה. הספינה המרכזית כוללת שלוש כיפות, עד להצטלבות עם הטרנספט, מעליה ניצבת הכיפה הגבוהה. בצדה המזרחי של הקתדרלה, בבית המקהלה המשולב עם האפסיס המעוגל, נמצאות ארבע קפלות.
פרוטקציוניזם

בכלכלה, פרוטקציוניזם הוא מדיניות כלכלית של כפיית מגבלות וחסמים על הסחר בין מדינות, באמצעים כגון הטלת מכס על סחורות מיובאות, קביעות מכסות, רגולציה ממשלתית המובילה להפחתת הייבוא וחקיקה נגד היצף (anti-dumping), במטרה להגן על התעשייה המקומית במדינה מתחרות בינלאומית.

פרוטקציוניזם דה-פאקטו

בזירת הסחר הבינלאומי המודרנית, המונח 'פרוטקציוניזם' הוא רחב ומייצג מספר רב של גישות כלכליות מלבד קביעת מכסות והטלת מכסים. חלק מהכלכלנים סבורים כי הניסיונות של מדינות מתפתחות לאכוף חוקי עבודה וסטנדרטים מקומיים להגנת הסביבה נכללים תחת הגדרת הפרוטקציוניזם.
פרוטקציוניסטים רבים גורסים כי מודל הסחר החופשי הקיים כיום בעולם הוא שגוי, משום שאינו מגן על התעשייה המקומית במדינה אך מסייע לתעשיות וליצרנים זרים. כאשר ממשלה מסוימת מורידה או מבטלת מכסים על מוצרי ייבוא, הכנסותיה יורדות. כדי לפצות על כך נאלצת הממשלה להעלות את רמת המיסוי על החברות והיצרנים המקומיים באופן לא פרופורציונלי. למעשה, הממשלה מפלה לרעה את החברות המקומיות בעוד שחברות זרות נהנות מפטור ממס. אי-לכך החל תהליך שבו חברות מקומיות מעדיפות להעביר את מרכז פעילותן למדינות בהן נטל המס נמוך יותר ולמכור את מוצריה הפטורים ממכס בשוק המקומי.

מגמות עולמיות כיום

מדיניותן המוצהרת של המדינות המפותחות כיום היא ביטול הפרוטקציוניזם ועידוד הסחר החופשי באמצעות שורה של אמנות דו-צדדיות ורב-צדדיות וארגונים בינלאומיים כגון ארגון הסחר העולמי (WTO). יחד עם זאת, מדינות רבות עדיין עושות שימוש בכלים כגון קביעת מכסות, סובסידיות והקלות מס במטרה להגן על יצרנים מקומיים (בעיקר כאלו בעלי השפעה פוליטית). ברם, לקביעת המכסות יש לעיתים השפעה הפוכה והיא מגבירה את רווחיות היצרנים הזרים: כאשר נקבעת מכסה מסוימת, רמת ההיצע אינה תואמת את רמת הביקוש והיצרנים הזרים יכולים להעלות את מחירי מוצריהם.
לדוגמה, בשנים 1981 עד 1994 יצרני המכוניות היפניים קבעו לעצמם מכסות וולונטאריות לייצוא רכבים לארצות הברית. מכסות אלו הגבילו את כמות הרכבים שיוצאו לארצות הברית כך שלא תאמו את רמת הביקוש של הצרכנים האמריקאים. קביעת מכסות אלו גרמו לעליית מחירים של הרכבים היפניים ב-14%.

ביקורת

תומכי מדיניות הסחר החופשי גורסים כי מדיניות פרוטקציוניסטית הזיקה לרוב לאנשים שהיא מתיימרת לעזור להם. בתגובה נטען כי מבקרים אלו הם אידאולוגים אוטופיים שאינם מסתמכים על המציאות הקיימת. עם זאת, מרבית האקדמאים מתחומי הכלכלה מצדדים בסחר החופשי ומציינים שיתרונותיו עולים על חסרונותיו. לדעת הכלכלנים המודרניים פתיחת השווקים והורדת החסמים יוצרת יותר מקומות עבודה משום שהיא מאפשרת למדינה להתמחות בתחום שבו יש לה יתרון תחרותי.
כלכלנים רדיקלים אף טוענים כי המסחר החופשי מסייע לעובדים במדינות המתפתחות למרות שתקנות העבודה המחמירות הנהוגות במדינות המפותחות אינן חלות עליהם. זאת משום שהגידול בייצור יוצר מקומות עבודה חדשים בתחומי השירותים, מביא להעלאת משכורות ויוצר תחרות בין היצרנים. אי-לכך, חל גידול בצמיחה וישנה התקדמות משמעותית ברמת החיים של העובדים, על-אף היותם מנוצלים לכאורה בידי חברות מערביות. כלכלנים אלו טוענים עוד כי המצדדים בפרוטקציוניזם מטעמי הגנה על העובדים במדינות המתפתחות, עושים זאת למראית עין בלבד כאשר מטרתם האמיתית היא הגנה על התעשיות והיצרנים השונים במדינותיהם.
אלן גרינספן, לשעבר יו"ר הבנק המרכזי של ארצות הברית מתח ביקורת נוקבת על הצעות חוק פרוטקציוניסטיות שונות בטענה שהן מובילות ל"דלדול ביתרון התחרותי שלנו... אם נמשיך בנתיב הפרוטקציוניסטי, טווח ההתרחבות של תעשיות חדשות ויעילות יותר יצטמצם... התפוקה הכוללת והרווחה הכלכלית יסבלו מכך..."
קניון מונטריי

קניון מונטריי (באנגלית: Monterey Canyon) או הקניון התת-ימי של מונטריי (Monterey Submarine Canyon) הוא קניון תת-ימי במפרץ מונטריי, קליפורניה, שקירותיו התלולים מגיעים לגובה של 1.5 קילומטרים, מקביל לגובה הגרנד קניון. זהו הקניון התת-ימי הגדול לאורך החוף המערבי של יבשת אמריקה הצפונית והוא נוצר על ידי תהליך סחיפה תת-ימי הקרוי זרמי עכירות. שאלות רבות נשארו פתוחות לגבי המקור לזרמי העכירות, ולפיכך הוא נושא למחקרים גאולוגיים וביולוגיים המתבצעים על ידי מדענים המוצבים ב"מכון המחקר האקווריום של מפרץ מונטריי" (Monterey Bay Aquarium Research Institute) במעבדות הימיות במוס לנדינג (Moss Landing Marine Laboratories) ומוסדות אוקיינוגרפיים אחרים.
קניון מונטריי מתחיל מול היישוב מוס לנדינג, השוכן במרכז חוף מפרץ מונטריי, ומשתרע לאורך כ-150 קילומטרים מתחת לאוקיינוס השקט, ומסתיים במניפת סחף תת-ימית, בעומק של 3,600 מטרים מתחת לפני הים. הקניון הוא חלק ממערכת הקרויה "מערכת הקניונים של מפרץ מונטריי (Monterey Bay Canyon System), הכוללת את הקניונים: מונטריי, סוקל (Soquel) וכרמל. זרם קליפורניה הקר עולה במעלה הקניון ומביא מי עומק עשירים בנוטריאנטים (חומרים אורגניים שהם שרידים של בעלי חיים וצמחים שמתו) אל פני השטח (תופעה המכונה עליית מי העומק). המים העשירים בחומרי מזון מהווים בית גידול לצורות חיים ימיות רבות. בשל העושר של בעלי החיים הימיים במפרץ מונטריי הוגדרו על ידי רשויות מדינת קליפורניה שבעה אזורים במפרץ כאזורי שימור ימיים מוגנים (State Marine Conservation Area).

גאומורפולוגיה

שחזור של תוואי הנוף הקדומים בעזרת תאוריית טקטוניקת הלוחות מלמדים שהקניון זז במהלך השנים צפונה למיקומו הנוכחי בשל העתק הסטה אופקית בשל פעולת העתק סן אנדראס והיה באזור סנטה ברברה של ימינו כאשר נוצרו הן העתק סן אנדראס והן מפרץ קליפורניה.
אף שתהליך הסחיפה של זרמי עכירות שחצב פעם את קניון מונטריי מוכר היטב, הגורם לעומק הרב ולאורך הקניון, שמובן מאליו התרחש לפני מיליוני שנים, והגודל העצום של מניפת הסחף בשפך, כ-150 קילומטרים מערבית למונטריי, הם נושאים להשערות וספקולציות. בדרך כלל נוצרים קניונים תת-ימיים בעומק ובאורך דומים כאשר נשפכים מולם נהרות גדולים מאוד כמו האמזונאס או המיסיסיפי. כיוון שאין כיום נהר גדול הנשפך למפרץ מונטריי, ומכיוון שקניונים כאלו לא מצויים מול נהרות שספיקתם נמוכה כדוגמת הנהר סאלינס שזרם עד התקופה המודרנית למפרץ (מימיו מנוצלים כיום להשקיה), משערים כי בעבר זרם למפרץ נהר גדול. תאוריה שלטת אחת היא שהקניון הוא מוצא קדום של הנהר קולורדו, שזרם לפי התאוריה ישר מערבה ושינה נתיבו בעקבות התרוממות הרי סיירה נבדה ופתיחת מפרץ קליפורניה לפני 7.9 מיליון שנים. אחרים משערים כי מדובר בנהר קדום שניקז בעבר את כל הסנטרל ואלי (העמק המרכזי של קליפורניה), ייתכן שאפילו דרך אגן הניקוז של לוס אנג'לס (שמדרום למפרץ). מחקרים מודרניים חשפו משנות ה-80 תופעה של נהר של זרם עכירות עז הזורם בקרקעית הקניון ומרחיב אותו כל הזמן.
הרמזים למקור הקדום של קניון זה קבורים בעומק 3,600 מטרים בשפך הקניון בשכבות המשקעים העצומות שבמניפת הסחף המכונה מניפת מונטריי. מניפה גדולה מדי מכדי שתיווצר מהצטברות משקעים מהנחלים שזרמו בתקופה המודרנית למפרץ. המחקר הדוגם את השכבה הוא מחקר מתמשך. בינתיים נדגמו רק השכבות העליונות. השכבות העתיקות ביותר קבורות עמוק ועדיין צריך להביא דגימות מהן אל פני השטח. כאשר הדגימות העמוקות יותר ינותחו ניתן יהיה להבין מאיזה מקור הגיעו, ואז גם תהיה התשובה לשאלה איזה נהר קדום יצר את זרמי העכירות העזים שמשערים שחצבו קניון כה עמוק וגדול. התקווה היא שבשל המשקעים העצומים בשפך הקניון תיפתר קושיה זו לבסוף.
יו קנדי

חייו

קנדי היה קצין בצבא הבריטי ושחמטאי מוביל בלונדון. בשנת 1844 הפסיד בדו-קרב להווארד סטאונטון 3-8. בשנת 1845 הוא חבר להווארד סטאונטון  במסגרת שני משחקים ששוחקו באמצעות הטלגרף מול קבוצת שחקני שחמט שהורכבה מהנרי תומאס באקל, ג'ורג' ווקר, ויליאם אבנס, פריגל וטוקט בלונדון. משני המשחקים הפסידו אחד וסיימו בתיקו בשני.
קנדי הפסיד בדו-קרב לאליהו ויליאמס +2 -4 =0 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), ולאדוארד לווה +6 -7 =1 בשנת 1849. שני הדו-קרבות התקיימו בלונדון.
קנדי השתתף בתחרות הבינלאומית הגדולה שהתקיימה בלונדון, וסיים במקום השישי. הוא ניצח את קארל מאיה בסיבוב הראשון עם שני ניצחונות. בסיבוב השני הפסיד למרמדיוק ויויל שסיים בסופו של דבר במקום השני בתוצאה +3 -4 =1. בסיבוב השלישי ניצח את ג'יימס מאקלו 4-0 ולבסוף הפסיד ליוז'ף סן +0 -4 =1.
בשנת 1862 הפסיד במשחק הטלגרפי הבינלאומי הראשון, נגד סרפינו דובואה.
אגממנון

אגממנון (ביוונית: Αγαμέμνων) הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנם של אטראוס ואיירופה, נינו של טנטלוס ואחיו הבכור של מנלאוס (לפי גרסה אחרת, אביהם של אגממנון ומנלאוס היה פליסתנס, בנו של אטראוס).

ילדותו ומשפחתו

לאחר שאייגיסתוס רצח את אטראוס, אגממנון ומנלאוס ברחו אל ספרטה, וגרו שם כמה שנים. אגממנון רצח את טנטלוס, בעלה של קליטמנסטרה בת טינדראוס מלך ספרטה, רוצץ את ראשו של בנם הקטן והכריח את קליטמנסטרה להינשא לו. מנישואיו אל קליטמנסטרה נולדו לאגממנון הבנות אלקטרה ואיפיגניה והבן אורסטס. אגממנון, בעזרת אחיו מנלאוס וטינדראוס חותנו, פינה את אייגיסטוס ותיאסטס מכס שלטונם ונהיה מלך מיקנה.

מותו

כחלק מביזת העיר טרויה, לקח אגממנון את קסנדרה, בתו של פריאמוס מלך טרויה ואחותו של הקטור לשפחה. כשחזר הביתה העמידה אשתו, קליטמנסטרה, פנים שהיא מאושרת לראותו, והכינה לו אמבט חם. בשעה שיצא אגממנון מן האמבט זרקה אשתו, שמעולם לא סלחה לו על אובדן בתם איפיגניה, פיסת בגד על ראשו, ואז, היא ומאהבה אייגיסתוס, רצחו אותו, את קסנדרה ואת התאומים שהיא ילדה לאגממנון, פלופס וטלדאמוס. לאחר שבע שנים בנו ובתו, אלקטרה ואורסטס, נקמו את מותו והרגו את אימם ואת מאהבה אייגיסתוס.

המחזה מאת אייסכילוס

כנצר לשושלת טנטלוס, גם אגממנון זכה לטרגדיה משלו, הראשונה מבין שלוש טרגדיות האורסטיאה. לפי אייסכילוס, אגממנון היה מלך ארגוס ולא מיקנה.
ארוין לביא

קורות חייו

לביא נולד בטרנסילבניה שברומניה בן להורים ניצולי השואה. ב-1959 עלה עם משפחתו לישראל, בתחילה גר עמה בצפת, אך לאור קשיי פרנסה נשלח לקיבוץ לוחמי הגטאות.
ב-1965 התגייס לצה"ל ולאחר שנשר מקורס טיס עבר לחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במלחמת ששת הימים היה צוער בקורס קצינים ובסיומו נשלח לסיירת אגוז. כבר ביומו הראשון בסיירת היה מעורב בהתקלות עם מחבלים באזור הגלבוע. לאחר שירות כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה באגוז, חזר לגולני ומונה למפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון). במהלך מלחמת ההתשה פיקד על מעוז בקו בר-לב והדף עם חייליו פשיטה מצרית שהסתיימה בכישלון. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 17 (הכשרת מפקדי כיתות), שירת כמפקד פלוגה בבה"ד 1 וכמדריך ראשי בקורס מ"כים של גולני.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שימש כסגן מפקד גדוד 12 (ברק) של גולני ולחם ברמת הגולן. לאחר נפילתו של מפקד הגדוד יעקב שחר, ביומה הרביעי של המלחמה, מונה לביא לממלא מקומו ופיקד על הגדוד בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית. לאחר ההבקעה נערך הגדוד, בפיקוד לביא, ואיתו כוח שריון בפיקוד אלי גבע, להגנה בכפר מזרעת בית ג'אן והדפו בהצלחה התקפות קומנדו ושריון סוריים והרגו רבים מהם. זמן קצר לפני הפסקת האש שסיימה את המלחמה נהרג סגן מפקד הגדוד רס"ן אהוד בר סבר.
לאחר המלחמה חזר לתפקיד הסמג"ד עד שמונה ב-1975 למפקד הגדוד. כיהן כראש זירת מבצעים משולבים בחטיבת המבצעים במטכ"ל. למד שנתיים בבית הספר הגבוה למלחמה בפאריס (École Supérieure de Guerre).
ב-1981 קיבל את הפיקוד על חטיבת גולני והוביל אותה במבצע שלום הגליל, בשורה של קרבות, ובהם הקרב על כפר סיל, ועד המצור והכניסה לביירות. לאחר המבצע עבר הסבה לשריון, הדריך בקורס מג"דים וב-1984 התמנה למפקד עוצבת הגליל. בתפקידו הבא פיקד על אוגדת שריון במילואים, בשנים 1988–1990 שימש כנספח צבאי בסינגפור. יצא לחופשת לימודים ובינואר 1992 השתחרר משירות הקבע.
לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת תת-אלוף, הקים חברת בנייה, עבד עבור יולי עופר במיזמי נדל"ן בהונגריה ומונה למנהל "ת.י.מ", חברה בת של צים, שעוסקת בהובלה יבשתית. באוגוסט 2010 מונה ליועץ במשרד הביטחון בתחום של ניהול פרויקטים, בשנת 2011 מונה לעמוד בראש הרשות לפינוי מוקשים.
בן-ציון זילברפרב

ביוגרפיה

זילברפרב נולד בחיפה ולמד בתיכון צייטלין בתל אביב. 
בעל תואר ראשון ושני בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שלישי מאוניברסיטת פנסילבניה (1977). בשובו לישראל שימש מרצה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, מנהל המכון למחקר כלכלי, ראש מכון עזריאלי לחקר כלכלת ישראל, ראש המחלקה לכלכלה, ראש המרכז לכלכלת ביטחון ושלום, דקאן הפקולטה למדעי החברה וראש מרכז אהרון מאיר לבנקאות. משנת 2001 מכהן כדקאן בית הספר לבנקאות ושוק ההון במכללה האקדמית נתניה. כמו כן מכהן כעמית בתוכנית מדיניות הכלכלה של מרכז טאוב.
בשנים 1982-1985 שימש מנהל הרשות לתכנון כלכלי במשרד הכלכלה והתכנון. שימש יועץ לבנק דיסקונט, בנק ישראל, בנק מזרחי, רשות ניירות ערך וחברת כביש חוצה ישראל. 
ב-1998 מונה על ידי שר האוצר יעקב נאמן למנכ"ל משרד האוצר ושירת בתפקיד עד סיום כהונת ממשלת ישראל העשרים ושבע ביולי 1999. 
כיהן כדירקטור בבנק דיסקונט, בחברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה, בנק יורו טרייד, קרנית, כלל גמל וקרנות השתלמות, פאנדטק, פרטנר תקשורת, טמרס מלונות, ברימאג, קבוצת דלק ופריגו. 
ב-2018 הועלה שמו כמועמד לנגיד בנק ישראל. 
זילברפרב נשוי ואב לחמישה.
אנטוטו

היסטוריה

חשיבותו העיקרית של אנטוטו בתולדות אתיופיה, היא בכך שבאתר זה הקים הקיסר אתיופיה לימים מנליק השני את ארמונו בשנת 1881. מנליק השני בחר באתר ההררי בשל יתרונותיו ההגנתיים, אך לאחר שביסס את מעמדו, החל המקום לאבד מחשיבותו האסטרטגית. באנטוטו שורר אקלים הררי קשה והיה צריך לשנע אליו מהמישור מים ועץ להסקה. ב-1886 העניק מנליק השני לרעייתו טיטו בטול קרקע במישור שמדרום להר, וזו ייסדה בה אחוזה וקראה לה "אדיס אבבה" ("פרח חדש"). עם הזמן החל מתפתח סביב האחוזה יישוב, ומנליק השני ואצילים נוספים החלו שוהים בו יותר ויותר. כאשר עלה מנליק השני לשלטון ב-1889, מיקם את בירתו באדיס אבבה ונטש את ההר.

אתרים

ההר מכוסה בחורש עצי אקליפטוס שנטע עליו מנליק השני, ותושבי הבירה עושים בהם שימוש להסקה. אנטוטו נחשב לקדוש ולבעל סגולות מרפא. על הרכס שוכנים מספר מנזרים וכנסיות. כנסיית אנטוטו מריאם המשושה שוכנת סמוך לפסגה והיא מוקפת ארקאדה. מבנה הכנסייה צבעוני ובתוכה ציורי קיר עשירים. סמוך לכנסייה שוכן ארמונו של מנליק השני ומוזיאון קטן. כקילומטר מערבית לאנטוטו מריאם שוכנים שתי כנסיות המוקדשות לרפאל - "קידוס רגואל הישנה" שנחצבה בסלע ו"קידוס רגואל" החדשה, כנסייה מתומנת שבה ציורי קיר עשירים. שטח של כ-13 קמ"ר מההר, מוגדר כפארק טבעי.
מנולאקה קוסטאקה יפוריאנו

ביוגרפיה

מנולאקה (או אמנואיל) קוסטאקה ייפוריאנו נולד בעיר ברלאד בחבל מולדובה.
למד בהיידלברג, בברלין, גטינגן ויינה, שבה סיים את הדוקטורט למשפטים בשנת 1839.
בחזרתו למולדתו השתתף בתנועת האופוזיציה נגד השליט מיכאיל סטורדזה שהכינה את אירועי 1848 במולדובה. נעצר ונשלח בליווי צמוד, יחד עם עוד חמשה מהפכנים, לטורקיה. אולם בדרך, בגאלאץ, הצליח להימלט. כבר בשנת 1849 חזר למולדובה.
השתתף באופן פעיל במאבק למען איחוד שתי הנסיכויות הרומניות, זאת בתוקף תפקידו כחבר הדיוואן (ועד) האד הוק של מודלובה (1857) וכחבר באספה הבוחרת (1858).
הקריירה הפוליטית שלו פרצה עם בחירת הקולונל אלכסנדרו יואן קוזה לראשות שתי הנסיכויות הרומניות גם יחד, כשעדיין הממשלות נשארו נפרדות.
בין 27 באפריל 1859 - 5 בינואר 1860 ייפוריאנו התמנה לראש ממשלת מולדובה.
מדיניותו כללה צעדים ראשונים לקראת הסרת פריביליגיות, הלאמת נכסי המנזרים הנקראים chinovii. מודרניזציה של הצבא, כולל הקמת גדוד של הנדסה קרבית. כמו כן ניסה להקים בנק לאומי ובנק לאשראי.
בין 14 ביולי 1860 - 14 באפריל 1861 היה למולדבי היחיד בראש ממשלת ולאכיה.
בשנת 1866 עמד בראש הממשלה שהחליטה להזמין נסיך זר על מנת להמליכו ברומניה.
בין אוקטובר 1872 למרץ 1873 כיהן כשר המשפטים בממשלה השמרנית של לסקר קטרג'יו. בהמשך עבר לשורות האופוזיציה הליברלית. בשנת 1876 התמנה לראש ממשלה, הפעם מטעם הליברלים. מאוחר יותר הצטרף בחזרה למפלגה השמרנית.
נפטר בשלאגנבאד בדוכסות נסאו בגרמניה.
תא צורב

תא צורב (Cnidocyte או Nematocytes) הוא תא המשמש להגנה ולתפיסת טרף וקיים בכל הפרטים במערכת הצורבים (אלמוגים, מדוזות וכדומה). זהו אחד התאים המורכבים ביותר בבעלי חיים, המסוגל לשגר "קליע" לעבר יצור סמוך ולהזריק לתוכו ארס.
התאים הצורבים נמצאים ברקמת האפידרמיס (שכבת העור החיצונית) של הצורב, כאשר התא מגורה, הוא משגר את צינורון הארס שבו אל המטרה. תהליך השיגור עצמו הוא אחד התהליכים המהירים ביותר בעולם החי ואורך אלפיות שנייה בודדות בלבד. במהלך התהליך נפתח תא הצריבה, צינורון הארס הארוך שמגולגל בתוכו נורה בעזרת לחץ אוסמוטי אל מחוץ לתא, חודר את עור הטרף ומחדיר לתוכו את חומרי הארס. הלחץ האוסמוטי נוצר כתוצאה ממאגר של סידן הנמצא בתוך התא ומשוחרר אל הציטופלזמה שלו בזמן הגירוי.
התא הצורב מסוגל לפעול פעם אחת בלבד, ולאחר שהוא נורה הוא מוחלף בתא אחר. בשל כך חייב התא להיות בעלי מנגנון זיהוי לטרף ולאויב, כדי לא לבזבז תאי צריבה וכדי שלא יירה אותם על עצמו. הזיהוי נעשה בעזרת תאי עצב הקשורים אל התא הצורב ומסוגלים לחוש את סביבתו הקרובה. תהליך הזיהוי הוא מורכב מאוד וירי תא צורב יתבצע רק לאחר שתאי העצב חשו בתנאים כימיים ופיזיקליים מתאימים (כמו מגע או תנועה). יעילותם של תאים אלו היא גבוהה מאד: נבדק כי תא בודד מסוגל להביא לשיתוק של פרוק רגליים קטן כדוגמת פגית של הזבוב דרוזופילה.
האדם נתקל בתאים ייחודיים אלו בעיקר במגע עם מדוזות בחוף הים. צריבה של מרבית זני המדוזה גורמת לנפיחות ולתחושת צריבה באזור שנפגע. ברוב המקרים הצריבה מהווה אי נעימות בלבד ואינה מהווה סכנת חיים לאדם. זנים מסוימים נחשבים לקטלניים יותר ועלולים לגרום למוות כתוצאה מהצריבה.
מארדר 2

היסטוריה

במהלך השבועות הראשונים של מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות, פגשו הכוחות הגרמנים בטנקים סובייטים חדשים מסוג T-34 ו-KV, שעלו על כל הטנקים הגרמניים הקיימים. 
אף על פי כן, בתחילת המערכה נהנה השריון הגרמני מעליונות ברורה, בארגון ובאימון, על השריון הסובייטי שניצב מולו. חיל השריון הסובייטי, שהחל להתאושש מהטיהורים הגדולים של הקצינים ב-1938-37, לקה קשות בארגון ובדוקטרינה על תפעול השריון.
עם זאת, התעורר הצורך בדחיפות לכלים ניידים בעלי כח אש נגד טנקי משופר.
בין שאר הפתרונות, נבחר להשתמש במרכבים של טנקים קלים שנחשבו למיושנים, כמו הפאנצר סימן 2 וכלי שלל כמו לוריין 37L הצרפתי, שהיוו בסיס למשחיתי טנקים, התוצאה הייתה סדרת ה"מארדר".
שקר

שקר הוא הצהרה או משפט לא נכון - ההפך מהאמת - שנאמר על ידי אדם שברצונו להסתיר את האמת מאדם או קבוצה. שקר נוצר על ידי הצהרה שהאדם המשקר מציג אותה כהצהרה אמיתית ומנסה לגרום לנוכחים להאמין להצהרה. ההצהרה יכולה להיות נכונה בחלקה, ועדיין תחשב כשקר.
שקרנים נחשבים כאנשים לא נאמנים וישרים בחברה. על פי החוק, מתן עדות שקר היא עבירה פלילית.

זיהוי שקרים

כאשר אדם משקר מתקיימת פעילות נוירוביולוגית מוגברת של מספר אזורים ספציפיים במוחו, וגופו יוצר, בדרך כלל, תנועות מסוימות שעלולת להעיד עליו כשקרן, כגון שפשוף העיניים, תנועות עיניים בתדירות גבוהה, משחקים בשיער ועוד.
פוליגרף הוא מכשיר אשר נועד לקלוט את תגובותיו הבלתי רצוניות של בן אדם כדי לבדוק אם הוא משקר. שם נפוץ נוסף למכשיר הוא "מכונת אמת". הפוליגרף משמש בעיקר בחקירה פלילית, אך משמש גם במבדקי תעסוקה ובאבטחה. אמינות הפוליגרף, כמו גם לגיטימיות השימוש בו, שנויות במחלוקת.

השקר ביהדות


התורה מצווה על איסור אמירת שקר בפרשת שמות "מִדְּבַר שֶׁקֶר תִּרְחָק" (ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק ז') לפי פרשנויות מסוימות, אי אמירת אמת היא עבירה על לאו זה.
התורה אף אוסרת על מתן עדות שקר ("לא תענה ברעך עד שקר" שמות כ', י"ב). על שבועת שקר נענשים במלקות. אך ישנם מקרים בהם מותר לשקר בשביל מטרה טובה, למשל נכתב כי "מותר לשנות מפני השלום".
טרקסנטמיקלוש

הקהילה היהודית בעיר

היהודים הראשונים הגיעו לעיר ב-1820.] ב-1854 הגיע הרב הראשון לעיר, פנחס שטיין, שנה לאחר מכן נפתח בית הספר היסודי היהודי שפעל עד שנת 1944. ב-1880 נמנו 663 יהודים, ב-1910 נמנו 755, ב-1920 נמנו 671 וב-1930 היו בה 629 יהודים. היו בה אז בית כנסת ניאולוגי ובית ספר יסודי יהודי מצליח. הייתה קיימת אנטישמיות שקטה, אך יחס התושבים ליהודים במקרים רבים היה סביר. היהודים נמנו עם עשירי העיירה והיו בבעלותם בעיקר חנויות טקסטיל. בעיירה היה מועדון ליהודים בלבד שהשתייך לאיש עסקים, שם נחגגו החגים היהודיים. בעיירה חיו מאות יהודים נכון לשנת 1930.

הקהילה היהודית בתקופת השואה

ב-1941 נמנו בה 520 יהודים. כעבור שנה גויסו עשרות יהודים לשירות העבודה בחזית המזרחית ויותר מ-20 מהם נספו. יהודי העיירה נחשפו לזוועות השואה בשנת 1943, כאשר פליטים יהודים מגליציה הגיעו אל העיירה וסיפרו על המתרחש. בתחילה סירבו יהודי הקהילה להאמין לסיפורים. בשנת 1944 נכנס הצבא הגרמני לעיירה והטיל עוצר על בתי היהודים; שישה נתפסו ונשלחו למחנה ריכוז, שם נספו.
היהודים חויבו למסור בתים מסוימים לידי הגסטפו. הם רוכזו בשני גטאות, האחד במרכז העיירה והשני מחוצה לה ליד בית הקברות, ביחד עם יהודים מהיישובים הסמוכים ובסך הכול 683 יהודים. ביוני 1944 הועברו היהודים למחנה ריכוז בסולנוק שם הוחזקו בתנאים קשים וללא אספקת מזון. החלשים והזקנים מתו מחמת העינויים והרעב, חלק התאבדו, ואת העשירים עינו כדי שיודו היכן החביאו את כספם. ביולי 1944 חוסל מחנה סולנוק. מקצת יהודי טרקסנטמיקלוש הועברו למחנה שטרסהוף באוסטריה, והיתר הועברו למחנה ההשמדה אושוויץ.

אחרי המלחמה

לאחר המלחמה חזרו רוב היהודים שנשלחו לאוסטריה. מעטים חזרו מאושוויץ. החוזרים שיפצו את בית הכנסת אשר הנאצים הפכו למוסך, וחידשו בו את התפילות היומיות. בבית הכנסת הוקם גלעד לזכר הנספים. לאחר הקמת מדינת ישראל, עלה רוב הנוער היהודי ארצה, ואוכלוסיית היהודים בטרקסנטמיקלוש התמעטה. נכון לשנת 1962, התגוררו בעיירה 90 יהודים.
בידיא

היסטוריה

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 792 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-1,026 מוסלמים אשר שכנו ב-245 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,360 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 13,466 דונם. מתוכם היו 5,088 דונם של מטעים ואדמות השקיה, 2,319 של גידולי דגנים, ואילו 47 דונם סווגו כשטח בנוי.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עברה בידיא משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של בידיא הייתה 2,212 נפש.

לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה בידיא משליטה ירדנית לישראלית. מדינת ישראל הפקיעה 950 דונמים של אדמה מבידיא, לצורך בניית ההתנחלויות ברקן, קריית נטפים, לסלילת כביש חוצה שומרון ולגדר ההפרדה.
לאחר הסכם אוסלו, 15% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B, ו-85% הנותרים הם שטח C. עד הקמת גדר ההפרדה נהגו ישראלים רבים לבצע קניות בכפר, בעיקר של רהיטים וחומרי בניין.