google/wiki40b huggingface dataset:
לויה ג'ירגה

לויה ג'ירגה (פשטו: لويه جرګه, "האספה הגדולה") היא סוג מיוחד של אספה (ג'ירגה) שאמונה בעיקר על בחירת ראש מדינה חדש במקרה של מוות פתאומי, אימוץ חוקה חדשה, או כדי ליישב בעיה לאומית או אזורית. הלויה ג'ירגה היא מנהג קדום והיא משמשת בעיקר את השבטים הפשטוניים, אבל גם קבוצות אחרות שהושפעו מהפשטונים (למשל האפגנים) משתמשות בה, במידה פחותה.
החלטות הלויה ג'ירגה מתקבלות תוך כדי התייעצות בין הנציגים ומתוות דרכי פעולה כלליות, דבר שאפשר פרשנות מקומית להחלטות וחופש פעולה באזורים שונים.
האסיפות אינן מתרחשות במועד קבוע, אלא מתכנסות כאשר מתעוררות בעיות או מחלוקות. הלויה ג'ירגה אינה מוגבלת בזמן, ולעיתים הפגישות מתארכות כיוון שההחלטות יכולות להתקבל רק פה אחד, והצגת הטיעונים עשויה להימשך מספר ימים. הנושאים הנידונים בלויה ג'ירגה מגוונים, ויכולים לכלול אסונות טבע, מדיניות חוץ, הכרזת מלחמה, אשרור סמכותם של מנהיגים והצגת רעיונות וחוקים חדשים.
ידוע כי באפגניסטן התקיימה הלויה ג'ירגה לפחות מאז תחילת המאה ה-18, אז עלו לשלטון השושלות ההותאכית והדוראנית.

היסטוריה

השבטים האריים הקדומים השתמשו בשיטה שלטונית בעלת שתי אסיפות: סימיטה (simite) וסבהא (sabhā). הסימיטה (הפסגה) כללה את הזקנים ואת ראשי השבטים. המלך הצטרף גם הוא לאסיפות הסימיטה. אספת הסבהא הייתה מעין מועצה כפרית.

פקיסטן

באפריל 2006, ראש ממשלת בלוצ'יסטן לשעבר, תאג' מוחמד ג'מאלי, הציע לארגן פגישה של הנשיא פרבז מושארף ולויה ג'ירגה בעניין השלום בבלוצ'יסטן. האספה התכנסה בקלאת בספטמבר 2006 כדי להכריז כי העניין ידון בבית הדין הבינלאומי בנוגע לריבונותם ולזכויותיהם של עמי בלוצ'יסטן.
סמל נווארה

סמל נווארה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית נווארה שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן אדום שבו שמונה שרשראות זהב שיוצרות צורת צלב, סאלטייר ומסגרת סביבם. בנקודת המפגש משובצת אבן ברקת. מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל נמצא בשימוש מתחילת המאה ה-13, אז ניצחו הנוצרים את המוסלמים באחד מקרבות הרקונקיסטה. על פי המסורת, השליט המוסלמי הקיף את אוהלו בעבדים ששימשו לו מגן אנושי או שומרי ראש, והיו קשורים זה לזה בשרשראות. הפרשים הנוצרים שברו את השרשראות ואילצו את המוסלמים לברוח, אולם זכו בשלל רב, ובתוכו אבן ברקת. ב-1513, לאחר שנווארה סופחה לכתר של קסטיליה, שולב המגן לתוך סמל הכתר וכך הוא נותר בתוך סמל ספרד עד היום.
ב-1589 הוכתר מלך נווארה כאנרי הרביעי, מלך צרפת והמגן שולב גם בסמלה של צרפת עד המהפכה הצרפתית ב-1792. המגן מופיע עד היום בסמלו של המחוז הצרפתי הפירנאים האטלנטיים שהיה בעבר חלקה הצפוני של ממלכת נווארה.
במשך השנים השתנו פרטים בסמל, כגון סוג הכתר, צורת המגן ועיטורים שנוספו סביבו. העיצוב הנוכחי נמצא בשימוש מ-1981 והוא נקבע באופן רשמי בחוקת האוטונומיה ב-4 במאי 2003.
אורה הכפולה

עלילה

שתי ילדות בנות 9, אורה השקטה ולי השובבה (השם "לי" כשם עברי לבת הומצא על ידי המתרגמת לצורך החיתוך של שם האם "ליאורה", ל"לי" ו"אורה". בעקבות פרסום הספר המתורגם נקראו בנות ישראליות רבות בשם זה), נפגשות בקייטנה בחופשת הקיץ. לאחת צמות ולשנייה לא, אך מלבד זאת הן דומות זו לזו כשתי טיפות מים. עד מהרה מתברר שהן תאומות. כשהיו תינוקות, הוריהן התגרשו וחילקו ביניהם את המשמורת על הבנות. לי גדלה עם אביה המוזיקאי בווינה, ואילו אורה גדלה עם אמה העורכת הגרפית במינכן. הבנות כועסות על ההורים שלא גילו לכל אחת מהן שיש לה תאומה והורה נוסף בחיים. אורה ולי מצטלמות בכפר הסמוך, והצלם שולח העתק של התמונה לעיתון ילדים. עם תום הקייטנה אורה ולי מחליטות להתחלף ביניהן. לי נוסעת למינכן, לבית אמה, ואורה שמה פעמיה לווינה, לבית אביה. 
הבנות מצליחות להתל בכולם, פרט לכלב אחד שמריח שהילדה המתחזה ללי איננה לי. שתי הבנות צריכות להסתגל לא רק להורה החדש ולגעגועים לביתן הישן ולהורה המוכר והאהוב, אלא גם להרגלים חדשים, לאנשים חדשים, לבית ספר חדש. 
שאיפת הבנות לאחד את המשפחה נתקלת באתגר לא צפוי, כאשר אביהן מציע נישואין לחברתו החדשה. לשמע הבשורה אורה נופלת למשכב. בה בעת במינכן נתקלת האם בתמונת השתיים שהצלם שלח לעיתון, ומבינה מה מתרחש. היא מטלפנת לבעלה לשעבר והוא מעדכן אותה על מצבה של אורה. לי ואמה נוסעות לווינה. בסופו של דבר מתגשמת משאלת הבנות והוריהן נישאים מחדש.

תרגומים לעברית

הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי אלישבע קפלן בשנת 1951. כיוון שבאותה תקופה, כל אזכור של גרמניה היה בעייתי, העלימה המתרגמת את כל הסממנים הגרמניים בסיפור. וכך, הקייטנה שהתקיימה במקור בדרום גרמניה, הפכה ל"רמות ים שעל ים-הרמות", ואורה ואמה אינן גרות במינכן, כפי שנכתב במקור, אלא בציריך שבשווייץ. התאמות נוספות כללו את עברות שמות הדמויות, הפיכת המאכל קותלי חזיר לצלעות עגל, והשמטה של איור בו נראה הקצב, מחשש שמא ניתן יהיה לאתר בציור בשר שאינו כשר.
הספר תורגם בשנית על ידי מיכאל דק בשנת 1999. בתרגום זה חזרה העלילה לגרמניה והדמויות חזרו לשמותיהן המקוריים. עם זאת, שם הקייטנה ושמות הבנות (לי ואורה) נותרו ללא שינוי.
ולרי פרין

ביוגרפיה

פרין נולדה בעיר גלובסטון שבטקסס לווינפירד, רקדנית ולקנת' פרין, קצין בדרגת לויטננט קולונל בצבא ארצות הברית.
העבירה את ילדותה ביפן שם הוצב אביה ולאחר מכן בחווה באריזונה. 
החלה את דרכה בתעשיית הבידור בתור נערת שעשועים בלאס וגאס ועשתה את הופעת הבכורה שלה בהוליווד בעיבוד הקולנועי לרומן המלחמה המפורסם "בית מטבחיים חמש".
היא הצטלמה כדוגמנית למגזין פלייבוי והייתה לשחקנית הראשונה בטלוויזיה האמריקאית שחשפה בכוונה את פיטמותייה בסצנת מקלחת בסרט "סאונה".
בשנת 1975 זכתה פרין בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן ובפרס באפט"א לשחקנית החדשה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה הקומית "לני" בתור האני ברוס אשתו של הקומיקאי הדגול לני ברוס (דאסטין הופמן), לפרסי המבקרים ולתשבחות נוספו גם מועמדויות יוקרתיות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
ב-1979 שיחקה לצידם של רוברט רדפורד וג'יין פונדה במערבון הקומי של סידני לומט "פרש חשמלי".
את הופעתה המפורסמת בקריירה עשתה פרין בסרט "סופרמן" בתור איב טסמאכר, חברתו ושותפתו של לקס לות'ר (ג'ין הקמן) שמצילה בסרט את סופרמן (כריסטופר ריב).
חזרה על התפקיד גם בסרט ההמשך "סופרמן 2".
בשנת 2000 השתתפה בקומדיה שוברת הקופות "מה נשים רוצות" וגילמה את מרגו האסיסטנטית של ניק מרשל (מל גיבסון), גיבור העלילה השוביניסט שמסוגל לקרוא מחשבות של נשים.
כאשר עבדה בעסקי השעשועים בלאס וגאס התארסה פרין עם אספן נשק עשיר, כחודש לפני החתונה הצפויה הוא ירה בעצמו למוות בטעות, כתוצאה מפליטת כדור. פרין מעולם לא נישאה.
נורטה דה סנטנדר

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני הצ'יטררו  והמוטילון . היישוב הספרדי של האזור החל באמצע המאה ה-16 עם הקמת העיר פמפלונה, לאחר מספר ניסיונות התיישבות שנכשלו בעקבות היתקלויות אלימות עם הילידים.
באזור בכלל ובעיר קוקוטה בפרט הייתה פעילות רבה במהלך המאבק לעצמאות מהאימפריה הספרדית והשנים הראשונות לאחר מכן. ב-1821 התרחש בקוקוטה קונגרס קוקוטה שבו הוכרז על הקמתה של רפובליקת קולומביה הגדולה (שכללה את שטחי קולומביה, ונצואלה, אקוודור ופנמה המודרניות) ותוקנה חוקת קוקוטה  ששירתה את המדינה החדשה. ב-1828 התכנסה בעיר אקוניה, אף היא בשטחי המחוז העתידי, ועידת אוקניה (ספ'), שמטרתה הייתה לבצע שינויים בחוקה, אך הוועידה פוצצה על ידי נשיא הרפובליקה סימון בוליבר ותומכיו, במה שהוביל בסופו של דבר לפיצול הרפובליקה ב-1830
לאחר פיצול הרפובליקה האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציות אל פמפלונה ואוקניה, שבירותיהן היו הערים פמפלונה ואוקניה בהתאמה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת סנטנדר, שכללה את שטחי מחוזות סנטנדר ונורטה דה סנטנדר העתידיים ונקראה על שמו של פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר , מגיבורי העצמאות של קולומביה. תחילה בירת המדינה הייתה פמפלונה, כעבור זמן קצר היא הועברה לבוקרמנגה וב-1861 היא הועברה לאל סוקורו, שתיהן בשטחי מחוז סנטנדר העתידי. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז סנטנדר והבירה הועברה לבוקרמנגה. ב-1910 פוצלו מהמחוז שטחים שהפכו למחוז נורטה דה סנטנדר (שמשמעותו המילולית היא "צפון סנטנדר").

כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על מסחר ותעשייה, בעיקר בזכות הגבול עם ונצואלה, ובמידה פחותה יותר על כרייה, הפקת נפט (בעיקר באזור הרשות המקומית של טיבו) וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול של כותנה, אורז, טבק, קקאו, קנה סוכר, קפה וחיטה. כמו כן חבל קאטאטומבו (ספ') שבצפון המחוז הוא מוקד מרכזי בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
בלילות הקיץ החמים

רקע

השיר נכתב לצוות הווי תותחנים בשנת 1973. הסולנית של השיר הייתה מלי ברונשטיין. ברונשטיין סיפרה שכספי עיבד והלחין עבור הלהקה כחלק משירות המילואים שלו, וכי הוא הלחין את השיר לבקשתה. תחילה השיר היה בסגנון ג'ז/בלוז ולבקשתה הוחלף הלחן לקצבי יותר.
השיר היה אהוב על אורי זוהר, והוא הושמע בסיום כל תוכנית ציפורי לילה שהגיש בגלי צה"ל.
אריק איינשטיין הקליט את השיר לאלבום ההופעה החיה אנשים אוהבים לשיר. היה זה השיר היחיד שאיינשטיין ביצע ללחנו של כספי. כספי הקליט את השיר עבור האלבום צד א' צד ב' שיצא ב-1978 וכלל ביצועים שלו לשירים שהלחין לאמנים אחרים. ב-1997 הוציאה רונית שחר גירסת קאבר לשיר כחלק מפסקול הסדרה לוויתן בחוף שרתון.
מיקרוקוד

מיקרוקוד (באנגלית: Microcode) הוא פקודות לביצוע או נתונים ברמת חומרה של  מחשבים ויחידות ממוחשבות אחרות, כגון: בקרים ממוחשבים. המיקרוקוד מעורב בפעולת שכבות גבוהות יותר, למשל: קוד מערכת הפעלה בשפת תכנות.
המיקרוקוד הוא קידוד של קוד ברמה נמוכה יותר מקוד תוכנה. מספר הפקודות קטן והפעולות שהן יכולות לבצע פשוטות.

קידוד בשפת מיקרוקוד נעשה לרוב על ידי מהנדס בזמן בניית מעבד. הקידוד נקרא מיקרו תכנות (באנגלית: 'microprogramming'). תוצר הקידוד נקרא: מיקרו תוכנית (באנגלית: microprogram).
הסתדרות העובדים הלאומית

מבנה

הגוף הבוחר של הע"ל הוא הוועידה הארצית של הארגון, המתכנסת אחת לחמש שנים (עם אפשרות להארכה לשמונה שנים) ובוחרת את יו"ר הארגון. הוועידה מונה 251 צירים, מתוכם 150 חברי ארגון מן המחוזות השונים ו-101 חברים המורכבים מהועד המנהל היוצא, המועצה הארצית היוצאת, נציגי הנוער העובד הלאומי, ועדי עובדים וגופים נוספים הכפופים להסתדרות הלאומית. ועידה זו מתכנסת אך ורק לצורך הבחירות.
לארגון ישנה מועצה ארצית המורכבת מ-85 חברי ועידה ומתכנסת אחת לחצי שנה. למועצה זו יש סמכות לדון בכל סוגיה הקשורה לארגון ואף לבצע שינויים בחוקתו. המועצה הארצית בוחרת ועד מנהל, המנהל את הארגון בפועל, על פי המלצת היו"ר.
מתוקף תפקידו, יו"ר ההסתדרות הלאומית הוא גם יו"ר המועצה הארצית ויו"ר הוועד המנהל.

שווה קולקטיב חברתי צרכני

"שווה" היא קבוצת צרכנות של ההסתדרות הלאומית שהושקה במרץ 2013 במטרה ליצור רווחה כלכלית לחברי ההסתדרות הלאומית. קבוצת הצרכנות הוקמה מתוך מטרה להחזיר ערך לחברי ההסתדרות הלאומית. השם שנבחר – "שווה" – מסמל את ערך השוויון, כדאיות כלכלית וגם נוגע במקורות – זאב ז'בוטינסקי היה חותם על מכתביו בתואר – שווה!.
במסגרת החברות במועדון "שווה" יכולים חברי ההסתדרות הלאומית ליהנות ממגוון רחב של הטבות בתחומי הפנאי, נופש, צרכנות ובילוי. תפישת העולם של "שווה" היא שעשרות אלפי החברים בהסתדרות הלאומית מהווים קולקטיב ולפיכך הם כוח קניה עצום, המאפשר להשיג הנחות משמעותיות בבתי עסק רבים ולשפר את איכות החיים. קבוצת הצרכנות "שווה" הוקמה על מנת לנצל כוח חברתי זה.

קרנות פנסיה

בבעלות ההסתדרות הלאומית היו שתי קרנות פנסיה:

קרן פנסיה הע"ל

קרן פנסיה של הסתדרות העובדים הלאומית בע"מ - קרן פנסיה וותיקה שהוקמה על ידי הסתדרות העובדים הלאומית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנת 1995, עקב משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות ובעקבות המלצותיה של "ועדת פוגל", החליטה ממשלת ישראל על סגירת כל קרנות הפנסיה הוותיקות, כולל קרן הע"ל, למצטרפים חדשים.
בשנת 2008 הולאמה הקרן ועברה לניהול "עמיתים", גוף הניהול של קרנות הפנסיה שבהסדר, לאחרי שהתגלו בה אי סדרים חמורים. בשנת 2010 פסגות בית השקעות זכה במכרז למכירת קרן הפנסיה הע"ל, לאחר שהציע את המחיר הגבוה ביותר במכרז - כ-107 מיליון ש"ח שניזקפו לטובת עמיתי הקרן. באותה עת היו בקרן כ-37 אלף עמיתים שמחציתם פעילים ומפקידים, והיא ניהלה כ-6 מיליארד ש"ח.

קרן הפנסיה יובלים

יובלים ניהול קרנות פנסיה בע"מ- קרן חדשה שהוקמה בשנת 1995, הייתה בין הגופים הראשונים שקיבלו את אישור משרד האוצר להקים ולנהל קרנות פנסיה חדשות. יובלים מנהלת שתי קרנות פנסיה, קרן פנסיה מקיפה למטרת חיסכון ארוך טווח, וקרן פנסיה משלימה יובלים מנהלים. בחודש מארס 2006, רכש בית ההשקעות דש איפקס את הקרן.
סעודת משיח

סעודת משיח (ביידיש: משיח'ס סעודה) היא סעודה שמקיימים חסידי חב"ד ותומכיהם לקראת צאת החג של יום האחרון של חג הפסח (בארץ ישראל בשביעי של פסח, כ"א בניסן, ובחו"ל באחרון של פסח, כ"ב בניסן, שם מוסיפים יום טוב שני של גלויות). בחסידות ברסלב ובכמה חצרות חסידיות אחרות נוהגים לקיים בעת זו סעודה לציון הצלתו של הבעל שם טוב ביום זה, לפי המסורת החסידית, וקוראים לה סעודת הבעל שם טוב. 
רבי יוסף יצחק שניאורסון, השישי לשושלת חב"ד, מביא בשם אביו, שהבעל שם טוב קרא כך לסעודה, משום שביום זה מתגלה הארת המשיח.

מנהגי הסעודה

למנהג חב"ד שותים בסעודה זו ארבע כוסות של יין, כמו בליל הסדר, על פי תקנת האדמו"ר רבי שלום דובער שניאורסון משנת תרס"ו. לפי רבי מנחם מנדל שניאורסון בעת שתיית הכוסות יש לכוון כי שתייתם קשורה עם הגאולה העתידה. חסידי חב"ד נוהגים ללכת בשביעי של פסח (בחוץ לארץ: באחרון של פסח) לבתי כנסיות שונים על מנת לערוך את הסעודה ביחד עם מתפללי בית הכנסת.

סעודות באותו זמן בחוגים אחרים

בחלק מהחוגים מתקיימת באותו זמן סעודה בשמות אחרים. חלק מהאדמו"רים מקיימים לאחר תפילת מנחה את טיש נעילת החג (או לווית החג). בחסידות לעלוב נוהג האדמו"ר להאריך בסעודה עד שעה מאוחרת ביותר, ובסיומה מחלק "מצה לשמירה" לכל החסידים].
יש נוהגים לזמר בסעודה שירים מההגדה ומנהג סטוטשין לשיר את הפיוט "כי לו נאה כתר מלוכה". בחסידויות ברסלב, וילדניק ועוד סיפרו בסעודה את סיפור הצלתו של הבעל שם טוב ביום זה מטביעה בים בשעה שהיה בדרכו לארץ ישראל. 
הגאון מווילנה נהג לקיים סעודה באותו זמן, כמובא בספר "מעשה רב" שנדפס בתקצ"ב (1832): "וביום טוב אחרון היה אוכל סעודה שלישית, אף על פי שלא היה אוכל שלש סעודות בשאר יו"ט, מפני חביבת מצוות אכילת מצה שזמנה הולך לו". הדברים מבוססים על שיטתו שישנה מצווה (למרות שאינה חובה) לאכול מצה בכל ימי הפסח, כעין מצוות ישיבה בסוכה בכל ימי חג הסוכות.
טוטאל אימרז'ן

טוטאל אימרז'ן (באנגלית: Total Immersion), או בקיצור TI, היא שיטה להוראה ולימוד שחייה, אשר פותחה בארצות הברית על ידי טרי לוכלין, מאמן שחייה אמריקני. ההתמקדות העיקרית שלה היא ללמד את השחיינים לנוע בצורה יעילה וטבעית יותר במים. פירוש השם טוטאל אימרז'ן הוא "טבילה מוחלטת".

היסטוריה

חברת TI הוקמה בארצות הברית על ידי טרי לוכלין, מאמן אמריקאי ידוע, בעל שלושים שנות ניסיון בהדרכת שחייה בכל העולם. לוכלין שאב חלק ניכר מהידע שלו ממאמן שחייה, פורץ דרך, בשם ביל בומר. בומר היה ראשון המאמנים שדיבר על תפיסת "אורך הגוף" (The Length of the Vessel), יתרון הארכת הגוף באמצעות הגפיים הקדמיות (FQS - Front Quadrant Swimming, כלומר החלפת הידיים מתבצעת לפני הראש) ולימוד התקדמות ותנופה דרך גלגול האגן מצד לצד תוך שימוש בשרירי הליבה. 
החידוש הגדול שהביא טרי לוכלין עם TI הוא בפירוק סגנון השחייה לחלקים קטנים הקלים לביצוע. הקורס הראשון בשיטה התקיים בשנת 1989.

עקרונות השיטה

השיטה מבוססת על מספר עקרונות יסוד:

שיווי משקל - מנח גוף אופקי

ככל שגוף השחיין אופקי יותר (הרגליים לא שוקעות), כך "החור" במים שדרכו שוחה השחיין הוא קטן יותר. שחייה דרך "חור" קטן ככל האפשר מקטינה את הגרר, התנגדות המים, למינימום ומאפשרת שחייה מהירה יותר וחיסכון גבוה באנרגיה (במאמץ).

שמירה על קו זרימה אקטיבי (Active Streamlining)

הגורם הקריטי והמשמעותי ביותר בשחייה הוא כוח הגרר. בכל סגנונות השחייה קיים מנח גוף אופטימלי, שבו הגוף מתוח לחלוטין והגרר מצומצם למינימום. המטרה היא ללמוד להגיע למנח אופטימלי (Streamlined Body) ולשהות במנח הזה כמה שיותר זמן במהלך מחזור החתירה. שחיינים מנוסים יודעים לצמצם את הגרר למינימום ולהשתמש בשרירי הליבה כדי לייצר תנופה (מומנטום) קדימה.

העברת שיווי משקל

שימוש במשקל הגוף והעברת שיווי המשקל מצד לצד כדי לייצר תנועה קדימה. בדומה לשימוש במשקל הגוף על נדנדה או בהעברת המשקל מרגל לרגל בהחלקה על קרח, כך נעשה שימוש במשקל הגוף עצמו בשחייה. מיומנות זו מייצרת תנופה קדימה וחוסכת באנרגיה, להבדיל מהתקדמות רק באמצעות גריפת מים.

הקטנת גרר/חיכוך ומציאת נקודות עיגון

שחיינים מנוסים יודעים להשתמש במים ולמצוא "נקודות עיגון" להיאחז בהן. שילוב של "עוגן" אפקטיבי ושימוש בשרירי הליבה והגפיים לתנועה קדימה - יניב מהירות גבוהה. בדומה לחתירה בסירה, החותר מנסה לעגן את המשוט בנקודה קבועה במים ולקדם את הסירה מעבר לנקודת העיגון. כך גם בשחייה: להבדיל מהדיעה הרווחת, המטרה היא לא "לאחוז" במים ולהניעם במהירות לכיוון הרגליים, אלא "להיאחז" בנקודה דמיונית במים ולהניע את הגוף מעבר לה.
יביע אומר

ההסכמות לספר

הסכמות רבות ניתנו לספרו של הרב, בחלק הראשון מובא הסכמותיהם של הרבנים: הרב הראשי לישראל הרב יצחק הלוי הרצוג, הרב חזקיה שבתי, הרב יעקב משה טולידאנו, הרב הראשי לירושלים הרב צבי פסח פרנק, הרב פנחס אפשטיין, והרב עזרא עטייה. בחלק השני מובאות הסכמות רבות ומהם, הרב יצחק ניסים, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שלמה זלמן אוירבך ועוד.

פרס הרב קוק

באלול תשט"ו זכה הספר יביע אומר חלק א' לפרס הרב קוק שע"י עיריית ת"א-יפו. מתוך נימוקי הרבנים הגאונים ועדת השופטים לפרס: 
...רגילים לחשוב שהתורה הלכה ונתדלדלה מהעדה הספרדית, ירד קרנה, פנה זיוה הדרה וכבודה, ולא היא, נר האלהים טרם יכבה בין אחינו הספרדים, וכפעם בפעם אנו פוגשים אותם ביצירות ספרותיות תורניות. מהמעולה והחשוב שביצירות אלה הוא הספר שלפנינו 'יביע אומר'. צעיר לימים הוא המחבר, וכבר נתפרסם לגדול בתורה, וכבר הספיק לשמש לראב"ד בקהיר שבמצרים, ואחר כך חבר בית הדין בפתח תקווה... הספר 'יביע אומר' שלפנינו הוא שו"ת בשני חלקי השו"ע...מיוחד במינו הוא מחברנו בבקיאותו המפליאה, לכל פרט ולכל קו מהעניין הוא מביא המון מקורות מהראשונים והאחרונים, וכל ספרי השו"ת בין של הספרדים ובין של האשכנזים גלויים ופתוחים לפניו... ראוי הוא המחבר להכרה והוקרה בדמות 'פרס הרב קוק' ...  החותמים: הרב שלמה יוסף זוין, הרב שמואל ברוך ורנר , הרב יונה מירקין
— יביע אומר חלק א', בהקדמה
מסייעת שריון

הכשרה

הכשרת הלוחם במסייעת שריון, אורכת כשמונה חודשים ומתחלקת לשני חלקים - הטירונות, אשר מהווה את חלק החי"ר הבסיסי בהכשרה ואורכת כ-4 חודשים, והאימון המתקדם, המהווה את הכשרת החי"ר המתקדמת ולימוד המקצוע הייעודי (סיור, תצפית או מרגמות), ואורכו 4 חודשים גם כן.

טירונות ואימון מתקדם

טירוני המסייעת עוברים טירונות המכשירה אותם לרמת רובאי 05 בבסיס שיזפון. הטירונות כוללת תוכני רובאות, קליעה, כושר גופני, קרב מגע מתקדם, מסעות, שדאות, הסמכת פק"לים, ולחימה בשטח פתוח. לקראת סוף פרק הטירונות עוברים הלוחמים מסע המגיע עד לאורך 45 ק״מ.
האימון המתקדם מכשיר את לוחמי המסייעת לרובאי 06 בתוספת מגמה לסייר 07, רגם 07, ותצפיתן 07. תוכני האימון המתקדם כוללים תרגילי שטח פתוח, שבוע מלחמה הכולל תרגיל פלוגה מסייעת, אימוני לש״ב מתקדמים במרכז לאימונים אורבניים (מל"א) בבסיס צאלים, לש״ב בירי חי במתקני קומנדו שונים, התמקצעות במקצוע המחלקה (סיור, תצפית ומרגמות), סדרות חינוך, שבועות ניווטים, לוחמת סבך ומסעות רבים עד למסע הסיכה אותו עושים לוחמי המסייעת תוך סחיבת 40 אחוזים ממשקל גופם, ומגיע עד 35 ק״מ. בסיום מסע מקבלים הלוחמים את סיכת המסייעת המשלבת את החרב, המשקפת וקנה המרגמה (המסמלות את כוחות הסיור, התצפית והמרגמות בהתאמה).

קורס מפקדי מסייעת (מ"כים)

קורס מפקדי המסייעת מתבצע בבסיס שיזפון. בקורס מוכשרים הלוחמים בפיקוד על כיתה ומחלקה, וכן עוברים תוכני חינוך והנהגה.

קורס קציני מסייעת

את השלב הזרועי עוברים הצוערים של קורס קציני הפלגות המסייעות בבה"ד 1 (מגמת להב), ולאחר מכן ממשיכים את ההשלמה בבסיס שיזפון לצד השלמת קורס קציני שריון.
מישה

מישה (ברוסית: Миша) או מישקה (Мишка) הוא דוב חום שהיה הקמע הרשמי של אולימפיאדת מוסקבה ב-1980.
בשנת 1977 פנתה הוועדה המארגנת של אולימפיאדת מוסקבה לקבוצת מעצבים בבקשה לעצב דמות של דוב שתייצג את המשחקים האולימפיים הקרבים. הדוב נבחר משום שהוא בעל חיים שמזוהה עם הטבע הרוסי והוא מופיע בסיפורי עם רוסיים רבים. לוועדה הוגשו הצעות רבות וב-19 בדצמבר באותה שנה הודיעה הוועדה כי היא בחרה בהצעתו של מאייר ספרי הילדים ויקטור צ'יז'יקוב. באיורו של צ'יז'יקוב היה הדובי חייכן וחסון ובכך התאים לייצג את הרוח האולימפית של שלום ובריאות גופנית.
עד מהרה התפרסם מישה והפך לסמל המייצג העיקרי של האולימפיאדה – הקמע האולימפי הראשון שזכה להצלחה בסדר גודל כזה. דמותו הופיעה בספרים, בולים, גלויות, סיכות ומזכרות. מישה הופיע גם בשני סרטים מצוירים סובייטיים – באחד הפרקים של הסדרה נו, פוגודי!, שהוקדש לנושא הספורט ובסדרה "באבה יאגה מתנגדת!" (Баба-яга против!), שבה מישה נאבק במכשפה הרוסית הרעה על הזכות להשתתף באולימפיאדה (הסדרה הופקה כתגובה לחרם של מדינות המערב נגד האולימפיאדה.)
טקס הסיום של האולימפיאדה ננעל בשחרור בובה ענקית של מישה הקשורה לבלונים אל שמי מוסקבה לצלילי שיר הפרידה "להתראות, מוסקבה" (До свиданья, Москва) שחובר במיוחד על ידי ניקולאי דוברונרבוב ואלכסנדרה פחמוטובה.

מקור השם מישה

השם מישה הוא שם חיבה רוסי למיכאל והוא גם כינוי נפוץ ברוסית לדוב צעצוע ולדמויות של דובים בסיפורי ילדים. הבלשן הרוסי לב אוספנסקי העלה בספרו "מילה על המילים" (Слово о словах, 1954) שתי השערות לגבי הקשר שבין דובים לבין שם החיבה הזה ברוסית: האחת היא שהמילה מישה מתחילה בצליל מ', שבו מתחילה גם המילה медведь ("מדְווד"), "דוב" והשנייה היא שהיא נוצרה מהמילה הליטאית miškas, שפירושה יער.
פוקוקסנטין

השימוש בחומר

פוקוקסנטין משמש למטרות שונות, מתוסף העוזר לירידה במשקל ועד לטיפול במחלות ממאירות.

שרפת שומנים

מחקרים בעכברים שנערכו ביפן הראו שפוקוקסנטין מאיץ את שרפת השומנים בתוך תאי השומן הלבנים והופך אותם לתאי שומן חומים, ההופכים לאנרגיה במקום למצבורי שומן. לפי מחקרים אלה, הפוקוקסנטין מגביר את פעילותו של חלבון השורף מצבורי רקמות שומן לבן סביב איברי הגוף.
במחקרים עלה כי פוקוקסנטין מאיץ את תהליך החמצון של חומצות שומניות ובכך משנה את המטבוליזם בגוף.
עד שנת 2010 לא נערכו מחקרים בבני אדם על פוקוקסנטין, למעט מחקר אחד שהראה יעילות ספיגה נמוכה של פוקוקסנטין בגוף האדם.  
בשנת 2010 פורסם מחקר אחד שמצא שנשים עם מחלות כבד שצרכו פוקוקסנטין ושמן זרעי רימונים השילו 4.9 ק"ג בממוצע ממשקלן בתוך כ-4 חודשים. על מנת להראות שהפוקוקסנטין יעיל בהורדת משקל בבני אדם נדרשים מחקרים נוספים.

השפעה על מחלות ממאירות

במחקרים אחרים נבחן, בין השאר, השימוש בפוקוקסנטין ושמן זרעי רימונים והשפעתם על לחץ דם גבוה, סוכרת, הוצאת אנרגיה בזמן מנוחה, ועל אחוזי השומן בגופם של בעלי משקל עודף. 

כמו כן נבחנו ההשפעות האנטי-דלקתיות של החומר, הפעילות שלו נגד מחלת הסרטן והאפקטיביות שלו בהפחתת כאב. במחקרים עלה שפוקוקסנטין מאט את התחלקות תאי הסרטן, עוצר את התהליכים המחזוריים בתאי הסרטן, עוזר לאפופטוזה של תאי הסרטן ולדיכוי אנגיוגנזה. נמצא גם קשר בין צריכת פוקוקסנטין לעצירת התפשטות תאי מלנומה. 

בנוסף נבחנת תרומת הפוקוקסנטין בהפחתת הרעילות של תרופות שונות.
שחור כחול-לבן

הספר

פרופסור ידידיה צ' שטרן כתב הקדמה לספר, ובין השאר כתב בה: "דפי הספר מגוללים את הסיפור החרדי הפנימי, האינטימי. הקורא חש את ריתמוס החיים של הקהילה ונעשה מיודע לריחה, לטעמה ולאורחותיה, על רגעי האור והצל המאפיינים אותה. בכך הספר נבדל ממחקר מדעי אנליטי פרי הגותו של סוציולוג או אנתרופולוג של החברה החרדית. בו בזמן הספר גם נבדל מהסוגה העממית, שהיא לעיתים תעמולתית ויחצ"נית ולעיתים רכילותית וצהובה."
נגד טימרכוס

נגד טימרכוס (ביוונית: Κατὰ Τιμάρχου) הוא השם שניתן לנאום תביעה שכתב בשנת 346-345 לפני הספירה המדינאי אתונאי אייסכינס (Aischines), שנודע בכושר הנאום שלו. הנאום הוא יצירה המתארת את הפרקטיקה המשפטית באתונה. יצירה זו אף מתארת את תפיסת העולם של אזרחי אתונה כלפי אהבה חד מינית בין גברים.

הרקע לתביעה

אייסכינס תבע לדין מדינאי יריב מאתונה בשם טימרכוס. אייסכינס היה אחד מחשובי סיעת השלום שרצתה בהסכם עם מלך מוקדון פיליפוס השני. טימרכוס היה חלק מסיעת הנצים שקראו להתנגד למלך המוקדוני ולא תמכו בהסכם כלשהו עמו. ראשון, תבע טימרכוס את אייסכינס, בטענה כי זה בגד באתונה והוא משרת את המלך המוקדוני. טימרכוס ושותפו לסיעה דמוסתנס טענו כי אייסכינס בגד בשליחותו ובעיר בעת משלחת הכזב.
בתגובה החליט אייסכינס, שהיה ידוע ביכולתו הרטורית, לתבוע את טימרכוס במטרה לסלקו מפעילות ציבורית ואף לגרום לשלילת חלק מזכויותיו האזרחיות. התוצאה של שלילת זכויות האזרח הייתה, בין השאר, ביטול התביעה כנגד אייסכינס עצמו.

האשמה כנגד טימרכוס

נטען כנגד טימרכוס כי קיבל תשלום עבור שירותי מין כשהיה צעיר במסגרת יחסי מין פדרסטיים והיה פורנוס. החוק באתונה קבע כי זו עבירה שעונשה שלילת זכויות אזרחיות. בין הזכויות שנשללות מצוינים איסור לשמש במשרה ציבורית, תביעת אזרח לדין, נאומים באספות עם ועוד.

ביסוס התביעה

התביעה מבוססת ברובה על רכילות, שמועות ורמזים שאינם מוכחים בעת המשפט. התובע, המפורסם ביכולת הנאום שלו, משתמש בטכניקות דמגוגיות. טכניקות אלו משמשות כדי לבסס ראיות שבעצם אינן קיימות. בידי התובע אין עדים או ראיות מוחשיות כלשהן. התובע משתמש היטב בחולשות אנושיות ובכשלים לוגיים על מנת לשכנע את המושבעים. הראיות המעטות שמוצגות הן נסיבתיות.

מערכת המשפט באתונה

באתונה של המאה ה-4 יכול היה כל אזרח לתבוע אזרח אחר בעניין אישי או ציבורי. הפסיקה ניתנה על ידי מושבעים שנבחרו מתוך מאגר של 6000 אזרחים שנבחרו לתפקיד זה. גודל קבוצת המושבעים נקבע לפי חשיבות המשפט. במקרים מסוימים הכיל בית המשפט מעל ל-2000 מושבעים, שלאיש מהם לא היה ידע כלשהו בחוק או במשפט. מקצוע עריכת דין לא היה קיים וכך גם מומחיות בתחום המשפט. ראיות שהוצגו בעת המשפט לא נבדקו לפני כן, למושבעים לא היו הכלים לבחון את העובדות שהוצגו על ידי הנואמים ולא ניתן היה לחקור עד לגבי תוכן עדותו.
פיל נוויל

קריירה

נוויל נולד בבורי שבאנגליה. בנעוריו שיחק בקבוצות הנוער של מנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג רשם במדי מנצ'סטר בשנת 1994. משנה זו והלאה שיחק נוויל באופן רציף בקבוצה למרות שלא היה שחקן הרכב ראשון. בשנת 1996 נתן נוויל את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה בכדורגל נגד סין. נוויל זומן לסגל אנגליה בטורניר יורו 2004.
ב-4 באוגוסט 2005 עזב נוויל את יונייטד וחתם חוזה חדש עם אברטון לחוזה של 5 שנים. נכון ל-2009 משחק נוויל באברטון כקשר אמצעי או מגן לעיתים.
נוויל הוא אחיו הצעיר של המגן הימני המפורסם, גארי נוויל. השנים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה וכיון ששניהם שיחקו באותה עמדה לא פעם מצאו את עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הראשון. כמו כן, פיל נוויל הוא גם אחיה התאום של שחקנית הנטבול בנבחרת אנגליה- טרייסי נוויל.
ב-24 במאי 2011 השתתף במשחק מחווה ידידותי במדי מנצ'סטר יונייטד נגד יובנטוס באולד טראפורד, לכבוד פרישתו ממשחק פעיל של אחיו גארי נוויל, ששיחק בתור קפטן מנצ'סטר יונייטד.
ביולי 2013 פרש נויל ממשחק פעיל והצטרף לצוות האימון של מנצ'סטר יונייטד כדי לעזור למאמן הראשי דייוויד מויס, שהיה מאמנו באברטון.
בינואר 2018 מונה נוויל למאמן נבחרת אנגליה בכדורגל נשים.