google/wiki40b huggingface dataset:
אמריקן איירליינס

תולדות החברה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
החברה נוסדה בשנת 1930 בשם אמריקן איירווייז כתוצאה מאיחודן המתמשך לאורך זמן של 82 חברות תעופה קטנות לכדי אשכול תעופה ענקי שנקרא בסוף אמריקן איירליינס. בתאריך ה-29 בנובמבר 2011 הודיעה החברה על הליך פירוק על פי צ'פטר 11 במטרה להגיע להסדרים כספיים עם בעלי החוב שלה, ללא הפסקת פעילותה הסדירה.
בפברואר 2013 הודיעו אמריקן איירליינס וחברת התעופה יו אס איירווייז, כי שתי החברות ימוזגו בעסקה שצפויה ליצור את חברת התעופה הגדולה בעולם. בעסקה, שצפויה להיסגר ברבעון השלישי של שנת 2013, בעלי מניות חברת האם של אמריקן איירליינס; AMR יחזיקו ב-72% ממניות החברה החדשה, ובעלי המניות של יו אס איירוויז יחזיקו ב-28% הנותרים. החברה הממוזגת תישאר תחת השם אמריקן איירליינס.
במרץ 2012 רכש את החברה המיליארדר האמריקאי-יהודי סטנלי ווינסטיין.

פעילות החברה בישראל

בשנת 2014 לאחר האיחוד עם יו אס איירווייז המשיכה החברה להפעיל טיסה יומית מתל אביב לפילדלפיה. הטיסות הופעלו במטוסי איירבוס A330-200. באפריל 2015 הפסיקה החברה את פעילותה בקו.
באוגוסט 2019 הודיעה החברה על פתיחת קו חדש בין דאלאס לתל אביב, הקו יפעל החל מה-9 בספטמבר 2020 במתכונת של 3 טיסות שבועיות, ויבוצע במטוסי הבואינג 787-9.
יצחק אריגור

יצחק אריגור (י"א תשרי תרס"ג אוקטובר 1902 - י"ח בשבט תשל"ט 15 בפברואר 1979) היה סופר ציוני דתי. כותב ספר הלימוד "הליכות עולם" ללימודי דינים בבית הספר היסודי הממלכתי דתי.

תולדות חייו

אריגור נולד בעיירה וולוצלאבק בפולין לנתן וחיה שרה גונשרובסקי. למד בישיבה אצל הרב אליהו פוזננסקי ואחר כך בבית המדרש לרבנים בברלין.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל, בה למד בסמינר למורים מזרחי. היה ממיסדי הפועל המזרחי והיה ציר בוועידה הראשונה של התנועה. הוא עסק בכתיבת מאמרים לעיתונים שונים, בהם הצופה, גווילין, נתיבה ודואר היום. עסק הרבה בכתיבת ביוגרפיות של רבנים. בסוכות תרצ"ב (1931) ביקר בקבוצת בני עקיבא בפתח תקווה ובעקבות הביקור התגייס לעזרת התנועה, בהרצאות, כתיבת שירים, ססמאות, חומר הדרכה ומחזות וכתיבה בעיתונות.  
השלים לימודי תיכון בהתכתבות דרך בי"ס וולסי הול באוקספורד ואחר כך למד בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין בשנת 1954. 
"ספר הבר מצווה" שלו היה ספר פופולרי שזכה למספר מהדורות. 
עבד בתור מורה ואחר כך, במשך 13 שנה, ניהל את בית ספר בר-אילן בתל אביב. בשנת 1960 ביקר את הסתדרות המורים על שאינה נאבקת יותר על העלאת משכורות המורים, עובדה שלטענתו מביאה למצב ש"המורה נהרס כולו בעודו באיבו ולמעשה אין הוא יכול ללמד ואינו יכול לחנך".
בשנים 1957-1959 יצאו לאור ספריו ללימודי דינים אשר שימשו כספרי לימוד עיקריים לדינים לבתי ספר יסודיים ממלכתיים דתיים במשך מספר עשורים. ספרים אלו סודרו על פי תוכנית הלימודים לדינים, נכתבו בעברית עדכנית והספרים לכיתות ג'-ו' מנוקדים.
אריגור נפטר בפברואר 1979 בגיל 76 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו, אשה, דבורה ושלוש בנות: פנינה נמיר, ממקימי קבוצת סעד בנגב ומנהלת מחלקת הקליטה בתנועת אמונה; ברכה שפירא, אשתו של יוסף (יוסקה) שפירא ושלומית לנדוי ששכלה את בנה חובב לנדוי במלחמת לבנון הראשונה.
פאנדונג

גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-68 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-290 ק"מ מעיר הבירה יאונדה וכ-40 ק"מ מבירת המחוז במנדה.

תנועה ותחבורה

פאנדונג ממוקמת כ-20 ק"מ מהכביש הלאומי N11. יש בפאנדונג תחנת דלק.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (20 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (13 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,645 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (279 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (5 מ"מ גשם).
כוחות ההגנה של דנמרק

תקציב הביטחון

מאז שנת 1988 תקציב הביטחון הדני ומדיניות ההגנה מבוססים על הסכם רב-שנתי עליו חתומים הממשלה ומפלגות האופוזיציה. יחד עם זאת, התנגדות ציבורית להגדלת ההוצאה הביטחונית, בזמנים בהם נדרשת הקטנתה ההוצאה הציבורית לצורך שימת דגש על צרכים חברתיים, גרמה לחילוקי דעות בין המפלגות השונות בנוגע להוצאה הביטחונית.
הסכם ההגנה האחרון נחתם בשנת 2004 ולפיו התבצע ארגון מחדש של כוחות ההגנה. השינוי המהותי הוא שמחלוקה של 60% לטובת תקציב הכוחות תומכי הלחימה ו-40% לטובת תקציב הכוחות הלוחמים, שונתה החלוקה ל-40% לטובת תקציב הכוחות תומכי הלחימה ו-60% לטובת תקציב הכוחות הלוחמים. במילים אחרות, כוח האדם של הכוחות הלוחמים יגדל על חשבון תומכי הלחימה. מהירות התגובה של כוחות ההגנה עלתה, כשתמיד נמצאת בריגדה אחת בכוננות מידית. כוחות ההגנה שומרים על יכולות העסקת 2000 חיילים במשימות בינלאומיות או 5000 חיילים בטווח זמן קצר. חוק גיוס החובה שונה, בעיקר מדובר על צמצום מספר מגויסי החובה, על קיצור זמן השירות ועל אפשרות בחירה אם להתגייס אם לאו.
בשנת 2006 היה תקציב הביטחון הדני החמישי בגודלו מבין תקציבי המשרדים הממשלתיים. התקציבים שהיו גדולים מתקציב ההגנה היו: תקציב משרד הרווחה, תקציב משרד העבודה, תקציב משרד הפנים והבריאות ותקציב משרד החינוך. תקציב משרד המדע והטכנולוגיה קטן רק במעט מתקציב הביטחון.

גיוס חובה

באופן מעשי כל הגברים בגיל 18 חייבים בגיוס (38,025 ב-2012), מתוכם 49% נמצאו כשירים לשירות. בשל צורכי הביטחון מגויסים רק כ-5000 בכל שנה, כשכ-90% מהם מתנדבים. בנוסף מגויסות מאות בודדות של נשים בכל שנה. תקופת השירות נעה בין ארבעה חודשים לשנה.
איבו

איבו אלורי מקרמרטין (צרפתית: Yves Hélory de Kermartin, ידוע גם בשמו הברטוני אֵרוואן, Erwann Helouri a Gervarzhin; ‏17 באוקטובר 1253 – 19 במאי 1303) הוא קדוש נוצרי ומגינם של עורכי דין וילדים נטושים; בנוסף, הוא גם הקדוש המגן של ברטאן. יום חגו הוא 19 במאי.
איבו נולד בקֵרמרטן, אחוזה קטנה ליד טרגייה (Tréguier) שבברטאן. הוא היה עורך דין וכומר. התחנך באוניברסיטת פריז ובאורליאן, ומאוחר יותר הצטרף ככל הנראה למסדר פרנציסקני.
הוא נפטר בברטאן לאחר חיים רצופי עבודה קשה וצומות, ובשנת 1347 קודש בידי האפיפיור קלמנס השישי.
שאנדור ראדו (פסיכואנליטיקאי)

חייו וקריירה

שאנדור ראדו (רוטמן) הוא ילדם של אדולף רוטמן ושל קורנליה רוזנבלוטל. לאחר קבלת תואר ההסמכה שלו כרופא הוא פגש את זיגמונד פרויד בשנת 1915 והחליט להפוך לפסיכואנליטיקאי. תחילה אובחן על ידי מטופלת לשעבר של פרויד שעברה אצלו פסיכואנליזה, ארז'בט רֵבֵס, ואחרי שעבר מווינה לברלין, הפך ראדו לחניכו של קרל אברהם. בברלין הוא ערך את כתב העת Internationale Zeitschrift für Psychoanalyse. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית  הקצרה (1919) הפעיל את השפעתו אצל בלה קון (מנהיג הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) כדי להשיג את מינויו של שאנדור פרנצי לפרופסור באוניברסיטה בבודפשט. בכך הפך פרנצי לפרופסור האוניברסיטאי הראשון לפסיכואנליזה. ב־13 בנובמבר 1919 התחתן ראדו עם ארז'בט רבס, בתם של וילמוש רבס ופלורה ברגר. בשנת 1922 עברה המשפחה לברלין, ולצד קרל אברהם היה מרצה במכון לפסיכואנליזה בבירה הגרמנית. שם הכיר את וילהלם רייך והיינץ הרטמן שעברו אנליזה על ידו. עקב בקשתו האישית של פרויד, ראדו עבר לארצות הברית בשנת 1931, שם עבד במכון הפסיכואנליטי בניו יורק, ולאחר מכן התמנה למנהל המכון לפסיכיאטריה באוניברסיטת קולומביה. הוא מת בניו יורק.
ראדו פרסם אחד-עשר מאמרים פסיכואנליטיים בין 1919 ל־1942. אולי החשוב שבהם היה המאמר משנת 1927 בנושא "הבעיה של המלנכוליה" שהביא פתרונות לבעיות חשובות ורלוונטיות שטרם טופלו עד אז. ראדו כתב גם מאמרים נלווים בשאלות ההתמכרות.

עבודות

Psychoanalysis of Behavior: Collected Papers 1-2. (New York-London, 1956).
יום פטריק הקדוש

חגיגת החג באירלנד


חגו של פטריק הקדוש נחגג בצורה כלשהי באירלנד גם במאה התשיעית והעשירית, ובתקופות מאוחרות, הפך ליום חג לאומי של מדינה זאת.
חגיגות יום פטריק הקדוש בצורתן הנוכחית - של תהלוכות רחוב גדולות החלו בסוף המאה ה-19, בעקבות עליית תחושת הלאומיות ברחבי אירופה וארצות הברית באותה עת.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החליטה ממשלת אירלנד להפוך את החג לפסטיבל לאומי, והפסטיבל הראשון נערך ב-1996 ונחוג רק יום אחד. במהלך השנים התארך הפסטיבל ומאז שנת 2000 מדובר בפסטיבל שנמשך ארבעה ימים.
החגיגות הגדולות באירלנד נערכות בעיר דאונפטריק בה נקבר הקדוש.

אירועים נוספים

מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 נוהגים ראשי ממשלת אירלנד להיפגש יומיים לפני יום פטריק הקדוש עם נשיא ארצות הברית בבית הלבן ולהעניק לו תלתן במתנה. באירוע זה נהוג שמשתתפים ראשי המפלגות האיריות השונות ובהם גם ראשי השין פיין. כמו כן נהוג ששאר השרים בממשלת אירלנד נוסעים לחגוג את החג בערים שונות בעולם.
לוקסוויוס

לוקסוויוס (בלטינית: Luxovios מקלטית: "הבהיר" או "החם") הוא אל המעיינות החמים של לוקסווי-לה-באן (Luxeuil-les-Bains) שבגאליה (בצרפת של ימינו), על פי המיתולוגיה הקלטית והדת הגאלית-רומית. כמו כן, לוקסוויוס הוא האל המגן על שבט לוקסווי שהתגורר באזור.
זוגתו של לוקסוויוס הייתה האלה בריקטה.
באתר המעיינות החמים היה מקדש ללוקסוויוס, לצד אלי מרפא אחרים, ובהם סירונה. באתר התגלו שתי כתובות המוקדשות לאל.
הקונצ'רטו הכפול של ברהמס

קונצ'רטו לכינור, צ'לו ותזמורת, אופ' 102 בלה מינור, המוכר יותר בכינוי "הקונצ'רטו הכפול", הוא יצירה מאוחרת מאת יוהנס ברהמס, ויצירתו האחרונה לתזמורת. זהו גם האחרון מארבעת הקונצ'רטי שכתב. ברהמס הלחין את היצירה בקיץ 1887, והיא בוצעה לראשונה ב-18 באוקטובר באותה שנה על ידי תזמורת גירצניך בקלן.

רקע

היצירה נכתבה עבור הצ'לן רוברט האוסמן, שהשתתף בעבר בביצועי בכורה של יצירות קאמריות מאת המלחין - שנה קודם לכן הוא כתב עבורו את הסונטה השנייה לפסנתר וצ'לו - ועבור הכנר יוזף יואכים. יואכים היה ידיד ותיק, אבל היחסים ביניהם הצטננו לאחר גירושיו מאשתו - ברהמס צידד באשתו של יואכים. הקונצ'רטו נכתב אפוא כמחווה של פיוס מצד ברהמס; קלרה שומן ציינה ביומנה כי הודות ליצירה דיברו ברהמס ויואכים ביניהם בפעם הראשונה מזה שנים. ביצירה נעשה שימוש במוטיב לה-מי-פה, או באותיות לטיניות A-E-F, חילוף של F-A-E, שהוא מוטיב המזוהה עם יואכים (ראשי התיבות של Frei aber einsam, "חופשי אבל בודד", המוטו של הכנר) שברהמס כבר השתמש בו ביצירות אחרות. במכתב לקלרה שומן סיפר לה ברהמס כי הוא חושש מפני הכתיבה לכלים שאינו מנגן בהם: "הייתי צריך להעביר את הרעיון למישהו שמכיר את הכינור טוב ממני."

מבנה

לקונצ'רטו שלושה פרקים:
הפרק הראשון (אלגרו) כתוב בצורת סונאטה, אבל ברהמס הוסיף תכסיס לא-שגרתי: בפתח הפרק מכריזה התזמורת על הנושא הראשון בקצרה, ולאחריו מנגן הצ'לו קדנצה ארוכה. לאחר מכן מנגנים כלי הנשיפה מעץ את תחילת הנושא השני, ולאחריו מנגן הכינור קדנצה, ועד מהרה הצ'לו מצטרף אליו. רק בתום הקדנצה המשותפת מתחילה האקספוזיציה גופא. הנושא הראשון חגיגי וכבד, ומתאפיין בניגוד בין טריולות וזוגות. הנושא השני מז'ורי וניכר בהטעמות סינקופטיות על פעמות חלשות. מכל מקום, האקספוזיציה מצומצמת וקומפקטית, וההפרדה בין שני הנושאים מטושטשת - דבר המאפיין את הפרק כולו. 
הפרק השני (אנדנטה) נפתח בהכרזה תזמורתית שקטה של שתי קוורטות עולות, שהן המוטיב של הפרק כולו. המנגינה הפותחת (שברהמס מורה לנגן פורטה ובאופן מלא-הבעה) מנוגנת בכינור ובצ'לו במקביל, ברה מז'ור, ובנויה במתכונת של צורה פשוטה דו-חלקית. החלק האמצעי של הפרק (בפה מז'ור) ערני מעט יותר; הנושא מוצג בכלי הנשיפה (שברהמס מורה להם לנגן "דולצ'ה", מתוק), ועובר לסולנים, המנגנים טריולות שקטות, וככל שהאינטנסיביות גוברת עוברים מטריולות לחלקי-שש-עשרה. לבסוף חוזרת הנעימה מן החלק הראשון, ששזורים בה מוטיבים מן החלק השני. 
הפרק השלישי (ויוואצ'ה נון טרופו) מתחיל בנושא ריקודי וכרומטי המנוגן בצ'לו ונענה על ידי הכינור; אחרי דו-שיח הולך ומתעצם ביניהם, מנגנת את הנושא התזמורת כולה, כמקובל בסוג זה של צורת הסונטה, "הרונדו-סונטה". הנושא השני - תרועה חגיגית בדו מז'ור בסגנון קרן יער - מוכרז גם הוא תחילה על ידי הצ'לו ואחריו על ידי הכינור, שניהם בצלילים כפולים. הנושא השלישי חוזר למינור ולאווירה הכרומטית והמתוחה. בסיום הפרק קודה ארוכה בטמפו רגוע יותר, ורק תיבות הסיום חוזרות לטמפו המקורי, והפרק מסתיים באווירה אופטימית יותר, בלה מז'ור.

קבלה

יואכים והאוסמן ניגנו את הקונצ'רטו מספר פעמים, בניצוחו של ברהמס, בעונת הקונצרטים של 1887-88, ולאחר מכן נתן ברהמס את כתב היד ליואכים בצירוף ההקדשה "למי שעבורו זה נכתב". קלרה שומן לא התלהבה מן היצירה, וכתבה שהכתיבה לכלים נעדרת ברק. המוזיקולוג ריכרד שפכט כתב שזו "אחת מיצירותיו הפחות נגישות וחסרות ההומור של ברהמס". ברהמס, שהחל לעבוד על קונצ'רטו שני לצ'לו וכינור, השמיד את הטיוטות בעקבות הביקורות הצוננות. מבקרים מאוחרים יותר דיברו טובות על היצירה, ובסופו של דבר היא הפכה לחלק מן הרפרטואר הסטנדרטי של תזמורות סימפוניות, ובוצעה על ידי מיטב הצ'לנים והכנרים.
בובי (אנימה)

העלילה

בובי הוא כלב בול טרייר חביב שעם חברתו הילדה סיאקה נוסע ברכבת טוקיו בשנת 1978 ומסתבך בצרות, האוכל שהא אוהב הוא בשר קצוץ ונקניק ובשר בלי שומן, גר עם רביעיית גורי חתולים.
עמוס גולן

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב גולן לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד, בין היתר במבצע ליטני. לאחר מכן שירת בימ"מ, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה וכסגן מפקד בית הספר ללוחמה בטרור ומאוחר יותר מפקדו. גולן שירת כמפקדה השלישי של יחידת דובדבן כמפקד היחידה הוביל גולן מבצעים כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה הראשונה, אולם הודח מתפקידו ביולי 1992 לאחר מותו של אחד הלוחמים במבצע מאש ידידותית.
לאחר שחרורו מצה"ל עסק בייעוץ ביטחוני ושימש כמנכ"ל חברת "סילבר שאדו", אשר פיתחה את רובה הקורנרשוט.
גאיה קורן

גאיה קורן (נולדה ב-28 במרץ 1969) היא עיתונאית ישראלית, מחברת הספר "אני מלכה גרושה באושר", מרצה להעצמה נשית, מנחת סדנאות "אני מלכה" ומטפלת בשיטת NLP.

ביוגרפיה

את כתיבתה העיתונאית החלה בשנת 1985 ככתבת צעירה ב"מעריב לנוער". המשיכה בכתיבה לשבועון לנוער "ראש 1" ובעריכת כתבי עת שונים. החל משנת 1992 נמנית עם בכירי העיתונאים במוספי "ידיעות אחרונות" וכותבת טורי דעה לצד כתבות מגזין לעיתון, בין השאר במוספים "7 ימים" ו"זמנים בריאים".
בראשית שנות ה-90 שודר בערוץ 2 הסרט התיעודי "רציתי להגיד לך". בסרט, שהיה הראשון מסוגו, הנציחה קורן את זכרו של רס"ן ערן אלכאווי, קצין צנחנים ובן זוגה, שנהרג במהלך שירותו הצבאי בהיתקלות עם אנשי חזבאללה. הסרט מתמקד בניגוד החריף שבין הנפש העדינה של צעיר רגיש המפגין אהבה ורכות יוצאת דופן, לבין דמות הקצין הקשוח והנערץ שזוכה לימים באות הצטיינות.
בין חשיפותיה העיתונאיות נמנה סיפור ההשתמטות מצה"ל של הדוגמנית והשחקנית בר רפאלי, שנישאה באוקטובר 2003 בנישואים פיקטיביים לארי ויינשטיין, ידיד של הוריה, מספר ימים לפני מועד גיוסה לצה"ל. 
בדצמבר 2012 חשפה חשד להטעיית הציבור בעקבות סרטון מטעם "שידורי קשת" לאירוע ההתרמה "יום טוב" – שבו הוצג ילד שזקוק לתרומה כספית, לכאורה, כשלמעשה היה מדובר בילד שחקן, בן למשפחה אמידה. בעקבות הפרסום הודתה " שידורי קשת" בעובדות החשיפה ואף התנצלה.
בחודש יוני 2014 פורסמה במוסף "7 ימים" כתבה פרי עטה על תופעת הקשרים הרומנטיים שמחוץ למסגרת הנישואין, ובה תיעדה כוונות לניאופים בחסות אתרי היכרויות ברשת האינטרנט. פרסום היומן זכה לתהודה תקשורתית ועורר תגובות רבות.
בין השאר הגישה קורן את התוכנית "המסגננים" בערוץ האופנה הישראלי, וכן הגישה מספר פינות לייף סטייל בתוכניות הבוקר לצד פינות צרכנות בתוכנית הטלוויזיה "אודטה". בהיעדרותה של טלי מורנו הגישה את חדשות הבוקר לצדו של חיים אתגר בערוץ 10.
קורן זכתה לכינוי 'גורו הגרושות' בזכות רב המכר שכתבה, 'אני מלכה גרושה באושר', שמהווה מדריך מפורט ויומן חושפני המתאר את חייה של אשה גרושה בישראל. 
בין השאר מעבירה קורן את ההרצאה "אני מלכה" וכן הרצאות בנושאי זוגיות וצמיחה ממשבר. היא מטפלת בשיטת המנצחים NLP ובעלת טור אישי ומקצועי באינטרנט. 
קורן היא בעלת תואר אקדמי בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. היא התחתנה בשנת 1995, וכיום היא גרושה ואם לשניים.
בשנת 2017 יצא לאור במימון המונים, חלקו בהוצאת סטימצקי ספרה "אני מלכה גרושה באושר".
יתר פרולקטין בדם

בקרה על הפרשת פרולקטין

פרולקטין הוא הורמון המופרש מההיפופיזה הקדמית, ונמצא תחת השפעה מעכבת של דופמין. כלומר, כל עוד מופרש דופמין, מדוכאת הפרשת הפרולקטין. אולם, אם הפרשת הדופמין מעוכבת כתוצאה מסיבות שונות, ישנה עלייה ברמת הפרולקטין. 
לדופמין ישנם 5 רצפטורים, כאשר הרצפטור D2 נמצא על תאים לקטו-טרופיים והוא האחראי לעיכוב פרולקטין. 
הדופמין מיוצר בגרעינים הגבוהים במוח ומופרש בסירקולציה פורטלית המגיעה לבלוטת יותרת המוח. 
לחץ על הגבעול (אינפונדיבולום) המחבר את ההיפופיזה למוח או שימוש בתרופות אנטי-דופמינרגיות (כמו תרופות לטיפול בסכיזופרניה), יכול לגרום ליתר פרולקטין בדם, כמו גם לחסימת רצפטורים לדופמין. 
גירוי להפרשה של פרולקטין נעשית בעיקר על ידי ההורמון אסטרוגן, שמכין את שד האם להנקת תינוק. גם הפרשה של ההורמון TRH מביאה להפרשה של פרולקטין, כמו במצבים של תת-תריסיות ראשונית שאינה מטופלת לאורך זמן. בנוסף, קיימים מצבים פיזיולוגיים המשפיעים על הפרשת פרולקטין. כך למשל, אכילה גורמת לעלייה בהפרשת פרולקטין (למעט במצבים של פרולקטינומה, גידול המפריש פרולקטין ואכילה אינה מביאה לעלייה בהפרשתו). רמת הפרולקטין עולה גם במצבי לחץ נפשי ולאחר קיום יחסי מין ופעילות גופנית. 
במהלך היום לפרולקטין יש הפרשה פולסטיבית, כאשר מרבית ההפרשה היא בלילה. הרמות הגבוהות ביותר של פרולקטין הן בזמן השינה ולפנות בוקר, ועל כן בדיקת דם לזיהוי רמות פרולקטין צריכה להיעשות לפחות שלוש שעות לאחר הקימה.

תסמינים

התסמין הראשון והנפוץ ביותר להפרשת יתר של פרולקטין אצל נשים, הוא הפרעות במחזור החודשי. ההפרעה יכולה להיות קיצונית (הפסקה מוחלטת של הווסת), או קלה יותר (מחזור לא סדיר או מחזור סדיר עם פגיעה קלה בפוריות). סממן נוסף הוא גלקטוריאה, הפרשת חלב מהשד שאינה קשורה בהנקה שלאחר לידה, אך לרוב אין מדובר בתופעה שכיחה (30% בלבד), ובחלק מהמקרים קיימת גלקטוריאה שאינה קשורה ליתר פרולקטין.
סימנים נוספים המשותפים לנשים ולגברים הם היפוגונדיזם, ירידה ברמת הגונדוטרופינים, ורמות נמוכות של הורמוני מין. אצל נשים עלול מצב זה לגרום ליובש בנרתיק, ירידה בתשוקה המינית, ואצל גברים, לעקרות (בגלל ירידה בספירת הזרע), אין-אונות וירידה בתשוקה המינית. אצל גברים, בנוסף, יכולה להיווצר גינקומסטיה (דדנות הזכר - הגדלה של השד). 
הן אצל נשים והן אצל גברים, עלול יתר פרולקטין בדם להביא לאוסטאופורוזיס (דלדול עצם), עקב חסר ממושך בהורמוני מין (בעיקר תלוי ברמות האסטרוגן).

טיפול

הטיפול יכול להיות באמצעות ניתוח להוצאת גידול המפריש יתר פרולקטין, טיפול תרופתי, או הפסקת טיפול תרופתי המעודד הפרשת יתר של פרולקטין. הטיפול התרופתי הוא באמצעות מתן אגוניסטים לדופמין המעודדים את הפרשת הדופמין, כמו ברומוקריפטין. תופעות הלוואי הן בחילה וסחרחורת.
Refactoring

היסטוריה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: תרגום מכונה.
בעבר לא בוצע Refactoring בשלבי פיתוח. דוגמה אחת היא קובץ CVS (משנת 1984) לא מתאר שינוי או העברה של קבצים ותיקיות.
אף על פי ש-Refactoring היה מוכר לפני שנים רבות, וויליאם פ. אופדיק ידוע בתור הראשון שבחן נושא זה, הגם שהתאוריה והמיכון היו זמינות לפני כן. 
מרטין פאולר בספרו: שיפור העיצוב של קוד נוכחי הוא התייחסות קנונית.
השימוש הידוע הראשון במושג "Refactoring" הוצא לאור לספרות בספטמבר 1990, מאמר של וויליאם פ. אופדיק וראלף א. ג'ונסון. בתיזה של אופדיק שפורסמה ב-1992, הוא השתמש שנית במונח זה.
מונח ה-Refactoring היה בשימוש בשפת התכנות Forth מאז שנות השמונים המאוחרות של המאה הקודמת. פרק שש בספרו של ליאו ברודי מוקדש לנושא זה.
בשיטת ה-eXtreme Programming, חילוץ מתודה בשיטת ה-Refactoring הוא נחוץ כמו ב-Forth, שבירת המתודה למתודות קטנות יותר.
תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום

היסטוריה

עוד בשנת 1917, בתחילתו של המנדט הבריטי, נבנתה תחנת הרכבת "איסדוד" בסמוך לעיירה הערבית אשר נשאה את אותו השם. היא מוקמה על המסילה שעברה בתוואי דרך הים (Via Maris), ונועדה לשמש תחנת אספקה לכוחות הבריטיים בשפך נחל לכיש. בהמשך השלטון הבריטי, הייתה התחנה פעילה גם לשימוש תושבי האזור, אולם היא נסגרה לפני קום המדינה.
התחנה עמדה בשיממונה עד לשנת 1995, כשנפתח קו הרכבת תל אביב-אשדוד לשירות נוסעים, וזכה להצלחה רבה. זאת, לאחר שהיה סגור למשך מספר שנים. עקב הפופולריות של הקו הוחלט לשדרגו. תחילה הוכפל קטע לוד-רחובות, במסגרתו שודרגה תחנת הרכבת רחובות, ולאחר מכן קטע צומת פלשת-אשדוד, שכלל את שדרוג תחנת אשדוד עד הלום.
בשנת 2002 התקבלה החלטה לחדש את קטע אשדוד-אשקלון, פורסמו מכרזים ועוד באותה שנה החלו העבודות. בשנת 2005 נחנכה תחנת הרכבת באשקלון, ומאז תחנת אשדוד כבר אינה תחנת קצה.
כיום מבנה התחנה גדול ויש בו אולם ממוזג, קפיטריה וקופות. כמו כן נבנה גשר הולכי רגל מעל הרציפים לשימוש החונים בחניה החיצונית הממוקמת מזרחית לתחנה (בסמוך לכביש 4).
ב-29 באוקטובר 2009 נערך טקס, בו נקראה התחנה על שם משה בר-כוכבא (בריל), אשר כיהן כמנכ"ל רכבת ישראל בשנת 1992, בה חודש שירות הרכבת לעיר אשדוד.

מבנה התחנה

לתחנה רציף צד ורציף אי, המחוברים באמצעות מעבר תת-קרקעי.
הכניסה הראשית לתחנה היא מצד מערב, וגשר עילי המאפשר כניסה לתחנה גם לבאים מצד מזרח.
לה אקידד

היסטוריה

המועדון נוסד בדצמבר 1982 ומיד החל לשחק במסגרת גביע הידידות של דרום בוגוטה, טורניר החובבנים החשוב ביותר של העיר. ב-1993 עברה הקבוצה לשחק בליגה השלישית בקולומביה שנקראת פרימרה סה (בספרדית Primera C) וזוהי בעצם ליגת חובבים תחת פיקוח ההתאחדות החובבנית לכדורגל (Difutbol). בשנת 2003 נרשמה הקבוצה אצל מנהלת הליגה הקולומביאנית, הדימאיור והפכה לקבוצה מקצוענית ששיחקה בליגה השנייה ובשנת 2006 תחת הדרכתו של המאמן אלכסיס גרסיה, זכתה בתואר בליגה זו, מה שהקנה לה את ההעפלה לליגה הבכירה.

סגנות בעונת הבכורה

באופן טבעי כעולה חדשה הסמסטר הראשון של 2007 לא היה טוב והקבוצה סיימה במקום האחרון עם שני ניצחונות בלבד, אבל בסמסטר השני היא הדהימה את כולם. היא הצליחה להעפיל לפלייאוף כשהיא מסיימת את הליגה הסדירה במקום השני עם 34 נקודות אחרי אתלטיקו נסיונל ובפלייאוף מוגרלת לאותו בית יחד עם דפורטיבו פאסטו, דפורטס טולימה ובויקה צ'יקו. לה אקידד סיימה עם 12 נקודות במקום הראשון והעפילה למשחק הגמר, שם פגשה את נאסיונל. את המשחק הראשון היא אירחה באצטדיון אל קמפין הגדול והובסה 0-3, מה שהפך את המשחק השני במדיין לפרוטוקול בלבד ואכן אחרי 0-0 הוכתרה אתלטיקו נסיונל כאלופה. הקבוצה כללה שמות כמו סטלין מוטה, רומן טורס, רוברטו פולו, קרלוס בחארנו וג'רסון קורדובה שהיו בין היתר שחקני המפתח באותה עונה.

זכייה היסטורית בגביע

בעונתה השנייה בסך הכל בליגה הבכירה, כבר הצליחה הקבוצה לזכות בתואר. זה קרה במתכונת המחודשת של הגביע הקולומביאני, טורניר שחזר אחרי שנים רבות של הפסקה. לה אקידד שובצה בבית C ביחד עם מיונאריוס, אינדפנדיינטה סנטה פה, בוגוטה פוטבול קלוב, סנטאורוס ואקדמיה פוטבול קלוב וסיימה כראש הבית. בשלב השלישי הדיחה את קוקוטה דפורטיבו ובחצי הגמר גברה על אנביגאדו. במשחק הגמר הם גברו בביתם על אונסה קלדס 0-1 ובגומלין שנערך באצטדיון פלוגרנדה, הם סיימו בתיקו 3-3 בשביל לחגוג תואר ראשון בהיסטוריה והעפלה לקופה סודאמריקנה 2009.

הופעת בכורה בטורניר בינלאומי

ב-2009, שנתיים לאחר העפלתה לליגה הבכירה, לה אקידד כבר הופיעה בקופה סודאמריקנה. היא פגשה את הקבוצה הצ'ילאנית אוניון אספניולה וסיימה איתה בבית בתיקו 2-2 משערים של אריאל קרניו ושער עצמי של סבסטיאן מיראנדה. בגומלין חוסר הניסיון של לה אקידד גרם לכך שהם הפסידו 0-1 והודחו מהמפעל.
ב-2010 סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום הרביעי עם 31 נקודות ופגשה בחצי גמר הפלייאוף את דפורטס טולימה שסיימה ראשונה. במשחק הראשון שנערך בביתה, סיימה לה אקידד בתיקו 2-2 כשלזכותה כובשים הפרואני רנסו שפוט וקרלוס רנטריה. בגומלין באצטדיון מנואל מוריו טורו סיימה הקבוצה בתיקו 1-1 כשלזכותה כובש שרמן קרדנס. לאחר תיקו 3-3 בסיכום שני המשחקים ומאחר שלא היה קיים חוק שערי חוץ, ניצחה לה אקידד 1-3 בדו-קרב הפנדלים והעפילה לגמר. במשחק על התואר פגשה הקבוצה את ג'וניור ברנקייה והצליחה לנצח במשחק הראשון בבוגוטה 0-1 משער שכבש רנסו שפוט, אבל לא הצליחה לשמור על היתרון בגומלין בברנקייה והפסידה 1-3 כאשר לאונרדו קסטרו מצמק עבורה אחרי שלמקומיים כבשו קרלוס באקה (צמד) ושער של ויקטור קורטס שנתנו לקבוצה מברנקייה את התואר.
שנה מאוחר יותר, בטורניר הקלאוסורה 2011, שוב הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ושוב פגשה שם את אתלטיקו נסיונל. במשחק הראשון בביתה גברה לה אקידד על נסיונל 1-2 משערים של אדווין ריבאס וחואן נונייס. במשחק הגומלין במדיין, הצליחה נאסיונאל לבצע מהפך ולהוליך 0-2 לקראת סיום המשחק מה שהיה מזכה אותה בתואר, אבל רוברטו פולו בשער דרמטי בתוספת הזמן צימק ל-1-2 והישווה את הסדרה ל-3-3. ההכרעה עברה לדו-קרב פנדלים שאותו ניצחה נסיונל 2-3 ושוב הותירה את לה אקידד רק עם הסגנות.
ראלף צ'פלין

ראלף הוסאה צ'פלין (באנגלית: Ralph Chaplin;‏ 1887–1961) היה פעיל איגוד מקצועי אמריקאי.

ביוגרפיה

כניסתו של צ'פלין לפעילות באיגודים המקצועיים הושפעה מאירוע שהתרחש ב-1894, כשהיה בן שבע, בו ראה פועל נורה למוות תוך כדי שביתת פולמן בשיקגו. הוא נדד עם משפחתו מקנזס לשיקגו ב-1893. בשעה ששהה תקופה מסוימת במקסיקו הושפע רבות מחשיפתו לחוליות ההוצאה להורג של פורפיריו דיאז והפך לתומך של אמיליאנו ספאטה. כשחזר לארצות הברית, החל לעבוד במשרות שונות כפעיל איגודים מקצועיים. על רבות ממשרותיו קיבל שכר נמוך במיוחד.
עבודותיו האומנותיות הראשונות, נעשו בשביל ה-International Socialis Review ופרסומים אחרים של צ'ארלס ה.קר. במשך שנתיים עבד צ'פלין בוועדת השביתה עם "אמא" מרי האריס ג'ונס למען שביתת הכורים בין 1912 ל-1913 במערב וירג'יניה. פעילות זו השפיעה על שירים שכתב, שהיו בעלי זיקה לפועלים. אחד משירים אלה, "סולידריות לנצח", הפך לאחד משירי איגודי העובדים הפופולריים ביותר. 
בהמשך הפך צ'פלין לפעיל באיגוד פועלי התעשייה של העולם, ארגון פועלים רדיקלי-קומוניסטי אשר תמך בביטול שיטת השכר ושינוי המבנה החברתי הקפיטליסטי, וקידם בהתאם מאבקים לשיפור תנאי העובדים דרך שביתות, הפגנות, נאומים פומביים וחבלה. כחלק מפעילותו בארגון, צ'פלין נהיה עורך המגזין של ה-IWW, "סולידריות". 
ב-1917, צ'פלין ו-100 מאנשי הארגון נשפטו ונכלאו בשל האשמתם כי זממו להימנע מגיוס לצבא וכן לתמוך בעריקות, על רקע חוק הריגול של 1917. צ'פלין, שנמנה עם בכירי הארגון, נשפט יחד עם עוד 13 חברים בכירים נוספים (דוגמת ביל הייווד) ל-20 שנות מאסר. הוא ישב בכלא ארבע מתוך עשרים שנות המאסר שנגזרו עליו, ובתקופה זו כתב את "סורגים וצללים: שירי הכלא".
אף על פי שהמשיך לעבוד למען זכויות עובדים גם אחרי שחרורו מהכלא, צ'פלין התפכח אחרי מהפכת 1917 ברוסיה. הוא גם לא היה מרוצה מכיוון הליברליזם של מדיניות הניו דיל. צ'פלין תמרן בין מעורבות ב"איגוד העובדים התעשייתיים של העולם" לבין עריכת עיתונים בין השנים 1932 ו-1936. הוא היה מעורב במניעת קומוניסטים מלהצטרף לאיגודי העובדים האמריקאים. לבסוף התיישב בטקומה שבוושינגטון, שם ערך את פרסומי העובדים המקומיים. מ-1949 עד מותו היה אוצר כתבי היד של החברה להיסטוריה של מדינת וושינגטון. 
צ'פלין עיצב את סמל החתול השחור, סמל המציין את האנרכו-סינדיקליזם בתור האנרכיזם. כמשחק מילים בו החתול מסמל שביתות פראיות (Wild cat strikes), כלומר שביתות ללא הסכמת האיגוד המקצועי. החתול אמור גם לסמל אחידות רדיקלית.