תנועת אולבני

תנועת אולבני (באנגלית: Albany Movement) הייתה קואליציה של ארגונים אפרו אמריקאים וארגוני זכויות אדם שהתגבשה למאבק נגד חוקי האפליה הגזעית בעיר אולבני שבג'ורג'יה. סייעו במאבק גם מרטין לותר קינג ופעילי ה-SCLC.

המאבק

בסתיו 1961 הגיעו שני פעילים של ה-SNCC  לאולבני בג'ורג'יה, עיר בעלת אוכלוסייה של כ-60,000 תושבים, מתוכם כ-40% מהם שחורים, על מנת לעורר את התושבים השחורים להשתתף בבחירות ובכך להתגבר על ההפרדה הגזעית. פעילותם בקרב צעירי העיר הצליחה לעורר צעירים רבים מבני המקום לפעולה וב-1 בנובמבר 1961, היום בו נכנסו לתוקף הוראות וועדת המסחר הבין-מדינתי (ICC) האוסרות הפרדה גזעית בתחבורה, הגיעו תשעה שחורים לתחנת אוטובוס באולבני לממש את זכותם. משהורו להם השוטרים לעזוב את המקום הם עזבו ועברו הגיש תלונה על אי מילוי ההוראות. לאחר אירוע זה התאספו חברי ארגונים שונים בעיר והקימו את תנועת אולבני. לנשיא התנועה נבחר ויליאם אנדרסן וסגנו היה סלייטר קינג. לאחר מספר ימים, שלושה צעירים שחורים נעצרו בתחנת הרכבת על כניסה לחדר האוכל בתחנה, ושני צעירים אחרים נעצרו על כניסה לחדר ההמתנה שיועד ללבנים. ב-25 בנובמבר 1961 אורגנה אספה המונית בכנסייה בפטיסטית בעיר והמקום היה דחוס מרוב משתתפים. ב-27 בנובמבר, בעת משפטם של העצורים, התקיימה הפגנה נגד המעצרים ונגד סילוק התלמידים שנעצרו מהלימודים באוניברסיטה. 400 איש חתמו על עצומה שקראה להשיב את התלמידים ללימודים. ראש העיר החל לנהל מגעים עם תנועת אולבני במטרה לסיים את העימות והצדדים היו קרובים להגעה להסכמות. אולם מספר פעילים נוספים הגיעו לאולבני וב-10 בדצמבר הם ארגנו מחאה של עשרה פעילים שנכנסו לאזור המופרד של התחנה ונעצרו. למחרת נעצרו 267 תלמידי תיכון ומכללות שהפגינו נגד המעצרים.
ארגון ה-SCLC הצטרף למאבק וגייס לצורך כך אלפי מפגינים שפתחו בהפגנות לא אלימות על כל האספקטים של ההפרדה הגזעית בעיר, כך נכנסו מפגינים אפרו-אמריקאיים אל ספריות ציבוריות, תחנות אוטובוס ומסעדות ללבנים בלבד והכריזו חרם על עסקים שקיימו מדיניות של אפליה והפרדה. המשטרה המקומית לא התרשמה מהאופי הלא-אלים של ההפגנות ונקטה יד קשה, מעצרים המוניים של מפגינים ופיזור העצורים בבתי מעצר וכלא ברחבי המחוז מנעו מהמפגינים מלהכתיב את סדר היום של המחאה. מרטין לותר קינג הגיע לאולבני ביום 15 בדצמבר 1961 על מנת להשקיף על האירועים אך נעצר למחרת היום. המעצרים ההמוניים קיבלו תהודה בינלאומית. קינג הובא בפני שופט ושוחרר עד למשפטו שנערך ביולי 1962. הוא קיבל קנס של 178 דולר או 45 ימים בכלא. קינג בחר לשבת בבית הכלא אך שוחרר שלושה ימים לאחר מכן.

התפוררות הקואליציה

לאחר שנה של הפגנות ומאבק ציבורי החלה הקואליציה להתפורר וההפגנות קיבלו אופי אלים, ניסיון של קינג להחזיר את המאבק לקווים של אי-אלימות העלו חרס וחוסר נכונות מצד הרשות המקומית להגיע להסכמה עם המפגינים הביאו לסיום המאבק ללא תוצאות מיידיות. אך בסתיו של 1962 נבחר נציג אפרו-אמריקאי למועצת העיר ושנה לאחר מכן בוטלו חוקי ההפרדה הגזעית בעיר.
ההיסטוריון הווארד זין, פרופסור להיסטוריה ולמדע המדינה, שהיה פעיל בתנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית ובתנועה האנטי-מלחמתית בארצות הברית, כתב על האירועים באולבני: "תמיד חשבתי כי ניתוח האירועים לקה בשטחיות, טעות שנעשית לעיתים קרובות בהערכה של תנועות מחאה. תנועות חברתיות ניצבות מול "תבוסות" - אי היכולת להשיג תוצאות מידיות - אך במהלך המאבק הכוח של הסדר הישן המתחיל להישחק, התודעה של האנשים מתחילה להשתנות, המפגינים נסוגים לרגע אך לא מובסים ומוצאים כוח מחודש בליבם להיאבק בחזרה".
מרטין לותר קינג ציין מאוחר יותר על הלקח שנלמד מהמאבק באולבני:
"הטעות שלי היתה שהפגנתי כנגד הפרדה גזעית באופן כללי במקום כנגד פן אחד של התופעה. המחאה שלנו היתה מעורפלת כך שלא יכולנו להשיג דבר והאנשים נותרו עם ייאוש. היה טוב יותר אם היינו מרכזים את המאבק באינטגרציה באוטובוסים או בדלפקי המזון. ניצחון אחד היה יוצר סמל, מחזק את השורות ומעלה את המורל... כאשר תכננו את האסטרטגיה שלנו למאבק בבירמינגהם חודשים לאחר מכן ניתחנו את אירועי המאבק באולבני ולמדנו משגיאות שנעשו שם."