google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה דוד

קורות חיים

דוד נולד באלג'יר והיגר עם משפחתו לצרפת בגיל 8. למד רפואה בצרפת וב-1976, בהיותו בן 23, עבר לישראל, ועשה חלקים מההתמחות שלו במרכז הרפואי שערי צדק ובבית החולים תל השומר. בשנת 1980 עלה לישראל באופן רשמי. ב-1985, בהיותו בן 32, גויס לצה"ל ושירת כקצין רפואה בדרגת רס"ן. במלחמת לבנון השנייה התנדב לשרת במילואים ולחם עם גדוד 932 של חטיבת הנח"ל. על פועלו במלחמה זכה בצל"ש מטעם אלוף פיקוד המרכז. בשנת 2007 הדליק משואה בטקס יום העצמאות, כנציג צה"ל. באותה שנה סיים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל תואר שני במדע המדינה. במהלך השנים חזר בתשובה. 
ב-2012 הצטרף למפלגת הבית היהודי, כמתמודד בבחירות המקדימות למועמדי המפלגה לכנסת. הקשר שלו למפלגה זו נוצר למעלה משנה קודם לכן, כאשר איילת שקד לחצה, בעזרת תנועת "ישראל שלי", על גורמי ממשל ישראלים שונים, למען מימון הגנתו וערעורו במשפט הדיבה שהגיש נגדו ג'מאל א-דורה. שקד גם הפגישה אותו עם נפתלי בנט ובבחירות הפנימיות לראשות המפלגה הוא הודיע אכן, תחילה, על תמיכתו בבנט. בשלב מסוים אף היה מנהל מערכת הבחירות הפנימית של בנט במגזר הצרפתי והצפון אפריקאי. בהמשך העביר את תמיכתו לדניאל הרשקוביץ שלבסוף פרש מהמירוץ. 
בנובמבר 2012, יומיים לפני הבחירות המקדימות לרשימה לכנסת הודיע על פרישתו, כדי להתמקד בטיפול במחלת הסרטן שלקה בה. בבחירות עצמן הוצב למרות פרישתו במקום ה-28 ברשימה המשותפת עם האיחוד הלאומי. בשנת 2014 הודיע כי בכוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות מדינת ישראל, אך לבסוף לא השתתף במירוץ.
באפריל 2013 הוענקה לו תעודת הצטיינות ממפקד האוגדה שלו, על התגייסותו למבצע עמוד ענן בצו חירום למרות מחלתו.
דוד הוא מומחה באמנויות הלחימה ג'ודו, קראטה וג'יו ג'יטסו, ובעל חגורה שחורה דאן 2. שירת עד 2013 בחטיבת הצנחנים. נשוי לנטלי ואב לשתי בנות ובן. תושב יהוד.
ליגת האלופות בכדורעף

היסטוריה

רעיון הטורניר הוא יוזמתה של פדרציית הכדורעף הרומנית שפנתה עם ההצעה לארגון FIVB. 
גביע האלופות האירופי בכדורעף נערך לראשונה בעונת 1959/1960 וזכתה בו קבוצת הכדורעף של צסק"א מוסקבה הסובייטית. מעונת 1960/1961 נערך גם טורניר גביע האלופות האירופי בכדורעף נשים. בעשור הראשון לקיומו השתתפו בו גם קבוצות כדורעף אפריקאיות מטוניס, מרוקו ומצרים.
בתחילה הטורניר נערך בשיטת פלייאוף, כשהמנצחת נקבעה בסיכום שני משחקים. בעונות 1965-1971 הפורמט שונה כך שנערך משחק בשיטת הטובה משלושה משחקים, משחקי בית חוץ ומשחק שלישי באולם נייטרלי במקרה שכל אחת ניצחה משחק אחד. 
בשנים 1972-1988 הטורניר נערך בשיטת ליגה בת מספר מחזורים. שלב הגמר נערך בשיטת בית בן ארבע קבוצות שהקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר הוכרזה לאלופה. 
משנת 1989 הליגה נערכת במספר שלבים: שלב בתים, פלייאוף ושלב הפיינל פור שבמרכזו משחקי חצי גמר, גמר ומשחק על המקום השלישי שנערכים בעיר אחת במשך יומיים (בפורמט הדומה למה שמתרחש ביורוליג). מארחת הפלייאוף נקבעת בהחלטת קונפדרציית הכדורעף האירופית לפני פתיחת העונה (כשהקבוצה המארחת משתתפת באופן אוטומטי בפיינל פור). יוצא מן הכלל היה בעונת 2008/2009 כששלב הפיינל פור נערך בפראג ללא השתתפות קבוצה צ'כית.
מאז עונת 1999/2000 נערך הטורניר במתכונת הנוכחית כליגת האלופות בכדורעף.
בעונת 2009/2010 ושתי העונות שלאחריה השתתפו 24 קבוצות, כשמהן 9 הקבוצות הגרועות ביותר הודחו מהשתתפות במפעלים האירופיים בעוד ארבע הקבוצות הטובות מהן השתתפו בגביע האתגר, הטורניר השני בחשיבותו בכדורעף האירופי. באותה עונה הפיינל פור תוכנן להיערך ב-10 וב-11 באפריל בלודז', פולין, אך נדחה לבסוף ל-1 ול-2 במאי בשל אסון התרסקות המטוס הנשיאותי ובו היו בכירי המדינה.

ישראל בליגת האלופות

הפועל מטה אשר/עכו השתתפה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2014/2015 אך הודחה מהטורניר.

ליגת האלופות בכדורעף נשים

ליגת האלופות בכדורעף נשים (CEV Women's Champions League) נערכת מאז עונת 1960/1961. הקבוצה שזכתה במירב תוארי הליגה היא קבוצת הכדורעף של דינמו מוסקבה, שזכתה בו 11 פעמים.
אדרת (זמרת)

ביוגרפיה

אדרת היא טרנסקסואלית ונולדה כבן בשם אסף למשפחה דתית בירושלים, וכבר מגיל צעיר החלה להלחין מוזיקה. את שירותה הצבאי עשתה בחיל החינוך ועבדה עם חיילים הסובלים מבעיות הסתגלות. לאחר השחרור מצה"ל עברה ניתוח להתאמה מגדרית לאישה.
בשנת 2001 הוציאה את אלבומה הראשון "בלי עין הרע", דיסק אוטוביוגרפי בסגנון פופ אלקטרוני המשלב מוטיבים אתניים עם מוזיקה עכשווית. בשנת 2005 הוציאה את אלבומה השני "קומה עשירית" ולו גם עשתה הפקה מוזיקלית. בשנת 2008 הפך שירהּ "Say no more" ללהיט בלבנון לאחר שהגיע לראש המצעד של תחנת הרדיו "Beirut Nights" המשדרת מוזיקת דאנס.
בשנת 2007 הוכרזה אדרת כאחת מפורצי השנה במוזיקת המועדונים בתוכנית "הדיסקוטק" בגלי צה"ל. באותה שנה זכתה גם במקום ה-3 בתואר זמרת השנה ברדיו "קיי סיטי". כמו כן, הופיעה במגזין "קוסמופוליטן" כ"אשת החודש".
אדרת הרבתה להופיע במועדוני לילה עם שיריה משני אלבומיה הראשונים. לאחר מכן החלה לעבוד על אלבומה השלישי "Jewish Girl" ("ילדה יהודייה") ולהקליט שירי פופ ודאנס באנגלית. בשנת 2010, לאחר 4 סינגלים מצליחים באנגלית, הוציאה אדרת גרסת כיסוי אקוסטית לשירה של אופירה יוספי "עולם".
בשנת 2011 הוציאה אדרת סינגל מועדונים בצרפתית, "Extraordinaire". הסינגל נבחר לאחד מ-4 השירים הטובים ביותר בתחנת הרדיו הלבנונית "Beirut Nights".]
בינואר 2012, החלה לשדר מרדיו כל השלום 107.2FM את מגזין הפופ והמועדונים הישראלי, "ג'קוזי", קונספט התוכנית (שיצרה בעצמה) - הצדעה לכל להיטי הז'אנר על כל גווניו בדגש על להיטים של יוצרים ישראלים בלבד, ובמקביל עולים מידי תוכנית תקליטנים מהעולם עם להיטיהם האחרונים.
ביוני 2012 כתקליטנית, העפילה ל-20 הראשונות (מתוך 59 משתתפות ב-45 מדינות) כנציגת ישראל בתחרות התקליטנית יוצרת הבאה לשנת 2012 שהתקיימה בטולוז שבצרפת, וזאת לאחר הצבעה פתוחה לגולשים מכל העולם במשך כ 3 חודשים.
בפברואר 2013 השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "Victory".
לזלי וייט

לזלי לווין וייט (Leslie Alvin White;‏ 19 בינואר 1900 - 31 במרץ 1975) היה אנתרופולוג אמריקאי בולט, מהזרם הנאו-אבולוציוני. הוא הקים את המחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור, והיה הנשיא של ההתאחדות האמריקאית לאנתרופולוגיה (1964).

ביוגרפיה

וייט נולד בסלידה אשר בקולורדו למהנדס אזרחי נודד. הוא גר בתחילה בקנזס ולאחר מכן בלואיזיאנה. הוא התגייס לצבא על מנת להלחם במלחמת העולם הראשונה, אך השתתף רק בסופה - שירת שנה בחיל הים של ארצות הברית לפני שנרשם ללימודים גבוהים באוניברסיטת לואיזיאנה  ב-1919. ב-1921 עבר וייט לאוניברסיטת קולומביה שם למד פסיכולוגיה, קיבל תעודת B.A  ב- 1923 ו- M.A ב-1924. 
בתחילת הקריירה האקדמית שלו התעניין במספר תחומים, והשתתף בשיעורים בכמה דיסציפלינות ומוסדות כולל פילוסופיה ב- UCLA  ופסיכיאטריה קלינית, עד שלבסוף גילה את האנתרופולוגיה דרך הקורסים של אלכסנדר גולדנויסר ב"בית הספר החדש למחקרים חברתיים".  ב-1925 החל את לימודיו לדוקטורט באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו ובילה מספר שבועות עם שבטים של ילידים-אמריקאים המנומיני והוינבגו בוויסקונסין.
אחרי הצעת התיזה הראשונה שלו- התזה שבישרה את עבודתו העיונית המאוחרת - הוא ערך עבודת שדה בפואבלו אקומה, בניו מקסיקו. לאחר שסיים את הדוקטורט, החל ללמד באוניברסיטת בופאלו ב-1927, שם הוא שקל מחדש את הדעות האנטי-אבולוציוניות שהחינוך ה"בועזיאני" השריש בו.
ב-1930 הוא עבר לאן ארבור שם נשאר למשך הקריירה שלו.
התקופה בת ה-3 שנים בבופלו סימנה נקודת שינוי בביוגרפיה של וייט. זו הייתה התקופה שבה הוא פיתח השקפת עולם- אנתרופולוגית, פוליטית ואתית, בה תמך והיה חסיד שלה עד יום מותו. 
ב-1929 ביקר וייט בברית המועצות וכשחזר הצטרף למפלגה הסוציאליסטית בארצות הברית וכתב מאמרים תחת השם הבדוי "גון סטיל" בשביל העיתון שלהם.
וייט חזר למישיגן כאשר הוא התמנה להחליף את ג'וליאן סטיוארד שעזב את אן ארבור ב-1930.
למרות שלאוניברסיטה הייתה היסטוריה ארוכה ומעורבות גדולה בעניינים אנתרופולוגים, וייט היה הפרופסור היחיד במחלקה לאנתרופולוגיה עצמה.
ב-1932 הוא עמד בראש בית ספר שדה בדרום מערב ארצות הברית, שבו לקחו חלק גם פרד איגן ומישה טיטיב בין האחרים.
כפרופסור באן ארבור וייט הכשיר דור של תלמידים משפיעים. בזמן שאחרים כמו רוברט קרנרו, בת' דיליגהם וגרטרוד דול המשיכו את עבודותיו התאורטיות של וייט בצורתן המקורית, מלומדים אחרים כמו אריק וולף, אלמן סרביס ומרשל סהלינס חברו אל וייט במטרה לפתח את הדרך שלהם באנתרופולוגיה.
תחיה כאריוכא

ביוגרפיה

כאריוכא נולדה באסמאעיליה בשם אבּלה בנת אל מוחמד כרים. היא עזבה את משפחתה לאחר סכסוך עם אביה בגיל 12 ועלתה על הרכבת לקהיר. עד גיל 31 הייתה לאחת מאגדות המחול המזרחי.
כאריוכא למדה בבית בספר למחול של איוונובה בטרם עברה לרחוב מוחמד עלי, הרחוב המקביל לברודוויי. היא נקראה כאריוכא בהקשר לריקוד סמבה ברזילאי, שאותו נהגה לבצע בתחילת הופעותיה בשנות ה-30 כאשר רקדה בקזינו של בדיה מסבני.
מוקסמת מהמקצבים הברזילאיים, ביקשה כאריוכא מנגן הדרבוקה לנגן את המקצב הזה עבורה וכפי שהכניס עבד-אל-והאב את הסגנון הלטיני ללחניו הכניסה כאריוכא את הסגנון הלטיני לריקוד.
התחרות בקזינו של מסבני הייתה קשה במיוחד מול סאמיה גמאל, שרקדה שם בתחילת הקריירה שלה. הופעותיה של כאריוכא נמשכו כ-20–25 דקות לכל היותר. את תהילתה קיבלה כאריוכא בשנות ה-30 וה-40 עד כדי, שהמלך פארוק הזמין אותה לרקוד עבורו. הסגנון של כאריוכא היה שונה לחלוטין מזה של המתחרה שלה, סאמיה גמאל. התחרות בין כאריוכא לגאמל התחילה בימי הקולנוע ונמשכה עד לנישואיהן. משפטים כמו "אנחנו נמות אבל הריקוד ימשיך לחיות" "אין דבר פרט לריקוד"... הם משפטים שנשמעים מפיהן של רקדניות מצריות אך למעשה, לכל הרקדניות היה חלום אחר; להיות כוכבת קולנוע. כאריוכא הייתה אחת מהמעטות שהגשימו את החלום. היא כיכבה בסרטים בלתי נשכחים והפכה לאלילה בין הרקדניות של תקופתה ובעקבות כך התפתח "תסביך תחיה כאריוכא" של רקדניות שביקשו להידמות לה.
לאחר התאבדותה של מורתה בדיה מסבני בעקבות כישלון סרטה ואובדן כספה ציפו שגם היא תפתח איזשהו תסביך אבל לכאריוכא הייתה עזרה מצד סולימאן נג'יב, שבאותה העת היה המנהל של בית האופרה בקהיר. כאריוכא למדה בלט, דיברה אנגלית וצרפתית באופן שוטף והייתה מעורבת פוליטית; הייתה ממייסדי H.D.T.O (תנועה דמוקרטית לשחרור לאומי) ובעקבות כך נשלחה לכלא ל-101 ימים. בשלהי שנות ה-40 היא רקדה רק עבור המלוכה ולאחר מספר שנים הפסיקה לרקוד בכלל והתמסרה למשחק. 
סרטה הראשון של כאריוכא "La Femme et le Pantin" (האישה והבובה) הזניק את הקריירה הקולנועית שלה בשנת 1935 ולאחר מכן עשתה 120 סרטים. בל נשכח גם את התיאטרון, סדרות הטלוויזיה שהפכו את כאריוכא לידועה מאד בעולם הערבי.
כאריוכא הייתה אישה מאד נחושה ותכונה זו סייעה לה בסצנת ריקודי הבטן בקהיר אבל היא הייתה גם רקדנית מצוינת. אף אחת לא התקרבה ליכולת הווירטואוזית שלה מבחינת מחוות ופלרטוט.
כאריוכא נישאה 14 פעמים, מספר כפול מזה של אביה; רשימת הגברים בחייה כוללת את השחקן רושדי עבזה, מוהרם פואד וכמו סאמיה גמאל, היא גם נישאה לאמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ולקח אותה לארצות הברית. נישואים אלה לא החזיקו מעמד; כאריוכא התגעגעה למצרים והבדלי התרבויות עשו את השאר. היא התגרשה ממנו וחזרה למצרים. מאוחר יותר, היא שבה לחיק האסלאם האורתודוקסי, מעשה שעשו רקדניות רבות בגיל מתקדם וכשחיו בשכחה. 
כאריוכא הפכה להיות מודל לחיקוי ומקור השראה לכל הדור החדש של הרקדניות.
כאריוכא נפטרה בקהיר, 20 בספטמבר 1999 מהתקף לב.
מוחמד עבד אל-והאב אמר שכאריוכא מסוגלת להופיע עם מגוון מלא של תנועות על שטח מאד קטן וכשהיא רקדה רקס-שרקי, הסגנון שלה היה "מזרחי" טהור.
גדעון אוברזון

גדעון אוברזון (נולד ב-1943) הוא מעצב אופנה ישראלי.

ביוגרפיה

אוברזון נולד באיטליה. בסוף מלחמת העולם השנייה עבר ליוגוסלביה, ובגיל 6 עלה עם הוריו לישראל וגדל בתל אביב. הוא למד עיצוב אופנה בבית הספר של איגוד האופנה העילית בפריז.
בשנת 1968 פתח את הסטודיו לאפנה, 'הבית העגול'. הוא הביא לארץ סגנון עיצוב מודרני כפי שרכש בלימודיו בפריז, בניגוד לסגנון התנכ"י והחלוצי הצנוע ששלט עד אז בתחום האופנה בארץ. לאחר ביקור של אשת נשיא חוף השנהב בסטודיו, זכה לפרסום בעיתונות.
בשנת 1987 קמפיין פרסום רחב היקף בכיכובה של הדוגמנית פזית כהן, בתנוחה פרובוקטיבית בבגד ים זכה להדים רבים בישראל. כתצואה מהקמפיין חברי כנסת דתיים פעלו להעברת חוק האוסר לפרסם על גבי שלטי חוצות גוף אדם בבגד-ים. אוברזון איבד את מקום עבודתו כמעצב במפעל 'שטיחי כרמל', שהיה בבעלות חבר הכנסת החרדי אברהם שפירא, מפני שסירב לוותר על הקמפיין.
בין השנים 2002 ל-2009 היה המעצב הראשי של גוטקס ועיצב בין היתר את השמלות למתמודדות בתחרות מלכת היופי.
אוברזון נוהג לעבוד עם בתו קארן והיא השותפה שלו.
בדצמבר 2018 סגר אוברזון את בית האופנה הנקרא על שמו ואת החנות בתל אביב
ורמיה-מזוריה

מקור השם

ורמיה-מזוריה נקראת על שם שני האזורים ההיסטוריים המרכיבים אותה: ורמיה ומזוריה. ורמיה, האזור ההיסטורי המשתרע בצפון הווייוודה ורמיה-מזוריה, מכונה בפולנית Warmia ובגרמנית Ermland. ורמיה נקראת ככל הנראה על שמו של שבט פרוסי קדום בשם Warmier. למרות זאת, ככל הנראה השבט שלעיל מעולם לא התיישב באזור ורמיה. האזכור הראשון של האזור בשם זה הוא ככל הנראה משנת 1249. מזוריה, האזור ההיסטורי המשתרע בדרום הווייוודה ורמיה-מזוריה, מכונה בפולנית Mazury ובגרמנית Masuren. באזכוריו הראשונים מזוריה הייתה הכינוי בו כינו הפרוסים אשר שלטו היסטורית במקום את יושביו - אוכלוסייה פולנית שמוצאה ממזוביה. משמעה של המילה maz בגרמנית עתיקה הוא ככל הנראה "מלוכלך".
עגלת קניונים

עגלות קניונים (באנגלית: Mall Kiosk) הן חנויות המופעלות מדוכן קטן עם גלגלים או מדוכן קבוע הממוקם בפרוזדורים של מרכזי קניות, נמלי תעופה, אירועי ספורט או חנויות גדולות יותר. לרוב המוכרים בעגלות הקניונים פועלים מאחורי דלפק המקיף אותם מכל הצדדים.
בדרך כלל עגלות קניונים מוצבים במיקומים בהם נוטים לעבור במשך היממה קונים פוטנציאלים רבים, ולעיתים רבות הם מתמקדים במכירת מוצרים הפונים לקונים הנוטים לבצע רכישות אימפולסיביות.
עגלת הקניונים הראשונה בהיסטוריה נפתחה ב-1976 בבוסטון במבנה "Faneuil Hall".
דן מירקוס

תחילת דרכו

דן מירקוס החל את דרכו בשנת 1993 במועדון הנוער של מכבי תל אביב, וביחד עם חן פומרנץ זכה איתה בדאבל בעונת 2001/2002. בגיל 16, בשנת 1999 הוא עלה לקבוצת הבוגרים, אך בשנת 2003 עבר ליריבתה העירונית, אס"א תל אביב.

קריירה מקצוענית

מירקוס עבר לאס"א תל אביב בשנת 2003, ובעונתו האחרונה בקבוצה, 2011/2012, מונה לקפטן הקבוצה. עם אס"א ת"א זכה בארבעה גביעי מדינה, ביניהם בעונות: 2004/2005, 2007/2008 ו2008/2009. לקראת עונת 2012/2013 עבר לקבוצת הפועל ראשון לציון וזכה עמה באליפות ליגת העל.
מירקוס המשיך לשחק בהפועל ראשון לציון למשך עונה נוספת בה לא זכה עם הקבוצה בתארים. לקראת עונת 2014/2015 עבר לשחק בבני הרצליה.

נבחרת ישראל

מירקוס שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל. בשנת 2001 החל לשחק בנבחרת הלאומית של ישראל. עד 2012 הופיע ב-45 משחקים בינלאומיים וכבש יותר מ-100 שערים.

חיים אישיים

דן מירקוס עובד כיועץ השקעות בבנק הבינלאומי והוא למד תואר בכלכלה וניהול במכללה למנהל.
הוא נשוי לשירי כהן מירקוס ולהם ילדה
שחזור קבצים

שחזור קבצים אשר נמחקו ממערכת הקבצים או עודכנו באופן שגוי, היא פעולה אשר נתמכת על ידי חלק ממערכות הקבצים הקיימות היום. לעיתים ניתן לשחזר קבצים שלא באמצעות שירותי מערכת הקבצים, אך פעולה זו מסובכת יותר, אמינה פחות ודורשת לרוב אנשי מקצוע. הבסיס ליכולת לשחזור קבצים מחוקים היא העובדה כי תוכן קבצים שנמחקים ממערכת קבצים אינם מוחלפים מיידית על ידי תוכן אחר, אלא המחיקה היא בעיקרה של רישום הקובץ, ומשמעה סימון השטח בו נמצא תוכן הקבצים המחוקים כפנוי לכתיבת קבצים חדשים. ככל שניסיון שחזור המידע נעשה צמוד יותר למחיקה, כך הסיכוי גדול יותר להצלחתה.
על אף שיכולת זו יכולה לשמש להצלת מידע חשוב שנמחק בשוגג, היא יכולה גם לייצר בעיות ביטחון מידע, כאשר משתמשים אשר אינם מבינים את הקלות שבשחזור מידע אשר נמחק מהכונן הקשיח שלהם, מאמינים שבמחיקתו מנעו את הגישה אליו, בעוד שלמעשה המידע ניתן לשחזור בקלות יחסית.
קיימות שיטות למחיקה לצמיתות של קבצים, אך הן אינן נתמכות באופן אוטומטי על ידי כל מערכות ההפעלה, ודורשות לעיתים תוכנה מקצועית לשם כך.
כאשר המידע נדרש לצורך פיענוח פשעים והמצאת ראיות לבית המשפט, שיחזור המידע נקרא "שחזור קבצים פורנזי". המילה נגזרת משמו של הפורום הרומאי, מקום בו התקיימו משפטים ברומי העתיקה. לצורך שחזור פורנזי נדרשת אמינות וטכניקות השונות משחזור רגיל.
שלמה בן ערבי

הרב יעקב שלמה בן ערבי ("Iacob Salomo ben Aravi" או "Shlomo ibn Arvay", המכונה גם "Solomon ben Aroio"‏, 1549–1629) היה הרב הראשון של יהודי יאשי, אז בנסיכות מולדובה.

ביוגרפיה

בן ערבי נולד כנראה בתימן, הגיע ליאשי בשנת 1589 וכיהן בה במשך 40 שנים. לפי מקורות אחרים מוצאו ממשפחת ארביב מסלוניקי ומוצא המשפחה מעורב, איטלקי וצפון אפריקאי. בן ערבי אף עסק ברפואה ולפי דעתם של היסטוריונים מסוימים היה רופאו של נסיך מולדובה. הוא עסק בלימודי הקבלה והיה בקי בפילוסופיה של אבן רושד. שמו נודע הודות לתלמידו רבי יוסף שלמה דלמדיגו (Josef S. Del Medigo), שביקר אצלו בסביבות שנת 1619, התרשם מידיעותיו ונשאר ללמוד אצלו רפואה וקבלה במשך 11 שנים.
תלמידו של הרב דלמדיגו כתב עליו כך: "איש אלקים קדוש הרופא כמה"ר שלמה ן' ארואי, שהוא היה עסוק בחכמת הקבלה יותר ממ' שנה וחיבר ספרים בה".
בן ערבי כתב ספרים על הקבלה ובזקנתו עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. אף אחד מכתביו לא שרד.
אטריום

אטריום (לטינית: "Atrium") הוא חלל גדול ומרכזי במבנה, לעיתים בעל תקרה שקופה או עם פתח בתקרה.

שימוש מודרני במושג

כיום, עושים שימוש במושג זה גם לתיאור של חללים גדולים ומרכזיים במבני ציבור, בנייני משרדים ומלונות בעלי תקרה שקופה. אטריום מודרני משמש כחלל מרכזי אשר שאר החללים וחלקי המבנה מאורגנים לפיו ובו גם נמצאת לרוב כמות האור הרבה ביותר בזכות חלונות עליונים (סקיי-לייט), תקרות שקופות בצורות אחרות או כיפות מסוגים שונים. אטריומים אשר נבנים במוזיאונים, בתי מלון, קניונים וכדומה מסייעים בדרך כלל להתמצאות במבנה ומכילים בחללם גם מערכות תנועה ורטיקליות (מדרגות, דרגנועים, מעליות).
ב-2015 נחנך מגדל אמות אטריום ברמת גן ובו אטריום המשתרע לגובה של 150 מטר.
שלמה עמאר (מרקש)

הרב שלמה עמאר (? - ה'תצ"ח) היה אב בית דין וראש ישיבה בעיר מרקש שבמרוקו.

ביוגרפיה

נולד וגדל במרוקו במרקש לרבי אברהם עמאר, תלמיד חכם ומקובל. חברו הקרוב היה רבי אברהם אזולאי.
התגורר במרקש ושקד על לימוד התורה כל חייו יחד עם הרב אברהם אזולאי ממראקש. למד אצל הרב יצחק דילוייה. את תורת הקבלה למד אצל רבי יעקב מארג'י בטיטואן.
מסופר שקיבל סמיכה לרבנות מהרב דילוייה לאחר שביאר סוגיה שרבני ירושלים ובפרט הרב משה גלנטי התקשו בה.
התמנה לאב בית דין וראש ישיבה במרקש. שימש בבית הדין ביחד עם הרב דוד בנישתי, הרב יעקב בן מרדכי אבן חיים והרב יוסף בן סעדון.
ביאוריו בקבלה מובאים בספר מקדש מלך.
נודע בפסקו שמותר לבני ליהודים הספרדים לאכול אורז בחג הפסח ושאין לחשוש לחיטים שימצאו.
על מצבתו נכתב: "הרב הגדול המפולפל והמפורסם המקובל האלוקי כמוהר"ר רבי שלמה עמאר זצ"ל אב"ד וריש מתיבתא בעיר גדולה לאלוהים מראקש יע"א נפטר בשנת תצ"ח (1738) זיע"א".
לאחר פטירתו בשנת ה'תצ"ח נהגו לומר 'משמת הרב שלמה עמאר בטל כבוד התורה'.

חיבוריו

בהיותו אב"ד כתב פסקי דינים  שרובם נותרו בכתבי יד ומקצתם הודפסו בשו"ת גושפנקא דמלכא ובשו"ת משפט וצב"י. החיד"א בספריו מביא פסקי הלכה ממנו. גם הדרכי תשובה,בן איש חי וכף החיים הרבו לצטטו.
התכתבות ארוכה שהייתה לו פורסמה בשו"ת סמא דחיי.
הרש סמולר

ביוגרפיה

נולד בעיר זמברוב במשפחת דוד סמולר שהיה יצרן מים מוגזים. ב-1912 סיים ארבע שנים של בית ספר יסודי. ב-1918 -1919 יסד עם צעירים בעלי דעות שמאלניות את הקבוצה הציונית "ברית הנוער הסוציאליסטי". ביולי 1920, כאשר במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הצבא האדום פלש לתוך שטח פולין, היה חבר בוועד המהפכני של המקום ובעקבות כך היה תחת מעקב המשטרה הפולנית. בהמשך עבר לוורשה שם הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פולין.
המפלגה הפולנית שלחה אותו לקייב שם נהיה מזכיר המחלקה הכלכלית של קומסומול וגם מזכיר העיתון "הנוער העמל". למד במחלקה העברית של האוניברסיטה הקומוניסטית של המיעוטים הלאומיים שבמוסקבה. לאחר מותו של לנין נשלח ב-1924 לאומן שם ארגן "מס לנין" עבור הקומסומול. ב-1925 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ונשלח לחרקוב שם נהיה לעורך המגזין "המשמרת הצעירה". בהמשך נשלח למוסקבה.
ב-1926 נבחר כנציג הלשכה העברית המרכזית השייכת לוועד המרכזי של הקומסומול. ב-1928 המחלקה הפולנית של הקומינטרן שלחה אותו לוילנה שבפולין כמזכיר המחלקה העירונית של הנוער הקומוניסטי ובהמשך כמזכיר המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית. הוא נתפס במהרה ונשפט לשלוש שנים בכלא העירוני. לאחר שהשתחרר ב-1932 מונה למזכיר המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית בברנוביץ', סלונים וביאליסטוק.
מ-1934 עבד במשרת אחראי מו"ל של הוועד המרכזי של המפלגה. באותו הזמן התחיל להדפיס מוצרי דפוס בשפת היידיש. נתפס שוב ב-1936 ונשפט לשש שנים. אחרי הפלישה של הצבא האדום שוחרר מן הכלא ומונה לעורך העיתון "ביאליסטאקער שטערן" שהיה המו"ל של המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית. בתחילת מבצע ברברוסה נמצא במינסק ועם הנסיגה של הצבא האדום נשלח לגטו מינסק. בגטו ב-1942 עמד סמולר בראש ארגון צבאי מחתרתי ובהמשך ברח מהגטו. בהמשך כפרטיזן בדרגת לוטננט פעל בשם כיסוי "יפים" ביער נאליבוקי. בהיותו ביחידת הפרטיזנים הדפיס מספר עיתונים ברוסית ויידיש.
השתתף במצעד הפרטיזנים שנערך ב-16 ביולי 1944.
ב-1946 במעמד "חוזר למולדת" נשלח לפולין, שם עבד במחלקת התרבות והפרופגנדה של הוועד המרכזי של יהודי פולין. בין 1949 ל-1950 מונה ליו"ר ועד יהודי פולין במקום אדולף ברמן שעלה לישראל. אחר כך עד שנת 1962 היה יו"ר אגודה חברתית-תרבותית של יהודים בפולין. עד שנת 1968 הוא היה העורך הראשי של העיתון "פאלקסשטימע". במהלך אירועי מרץ בוטלה חברותו במפלגה הקומוניסטית.
עלה דרך פריז לישראל ב-1970 ועבד בספרייה הלאומית ובאוניברסיטת תל אביב.
פרסם מספר ספרי זכרונות וספרים בסגנון עיתונאי ביידיש.
נפטר בתל אביב ב-16 במרץ 1993.

משפחתו

אשתו, ולנטינה נאידוס איתה התחתן ב-1940. להם שני בנים: אלכסנדר (1940) וייבגניוש (1945), שניהם פוליטיקאים בפולין ונכדתו אנה, במאית תיאטרון בפריז.
חיים ארז

ביוגרפיה

ארז נולד בשנת 1935, בוורשה בירת פולין בשם הניק רוזנברג, למשפחה יהודית גדולה ומבוססת. לאחר שכבשו הגרמנים את מערב פולין ב-1939, החליטו הוריו לעבור לביאליסטוק, עיר במזרח פולין שהייתה אז תחת כיבוש סובייטי. בתקופה זו נעלמו עקבותיו של אביו, שניסה לחזור אל ורשה.
ב-1940 אספו השלטונות הסובייטיים את היהודים ושלחו אותם למחנות עבודה. כשפרצה המלחמה בין ברית-המועצות לגרמניה ב-1941 שיחררו הסובייטים את האזרחים הפולנים שכלאו, אז עברו ארז ואימו לבוכרה. ב-1942 נעצרה האם על סחר בלתי-חוקי ונכלאה, ואילו ארז בן ה-7 הועבר לבית-יתומים בחסותו של הצלב האדום.
ב-1943 עלה ארז לארץ ישראל במסגרת ילדי טהראן, דרך איראן, הודו ומצרים. בתקופה זו שוחררה אמו מן הכלא, ולאחר המלחמה החלה במסע מערבה במטרה לעלות לארץ גם-כן. ב-1947 פגשה את דוד בן-גוריון שסייר במחנות-העקורים בגרמניה, והוא סייע לה לאתר את בנה, שהתגורר בנהלל. בהגיעה ארצה בשנת 1948 נפגשה עם בנה, ועם סיום לימודיו בנהלל ב-1951 עבר להתגורר עימה בביתה שבנהריה.

פעילותו האזרחית והציבורית

לאחר פרישתו מצה"ל, מונה ארז למנכ"ל חברת כימיקלים לישראל (כי"ל) בע"מ (שימש בתפקיד בשנים 1988–1995). כיום ארז הוא בעל חברה פרטית לניהול וייעוץ, ובנוסף הוא מכהן כדירקטור של מספר חברות (בהן אפריקה ישראל השקעות בע"מ, כימיקלים לישראל בע"מ, אי.די.בי. ומפעלי ים המלח), חבר בוועדה המייעצת לעניין מינויים בכירים בשירות המדינה (ועדת בך) וכיו"ר עמותת "יד לשריון".
בסוף שנת 2016 הצטרף ארז לעמותת "דורות ההמשך" שפועלת להנצחת השואה באמצעות תיעוד זיכרונות של ניצולים, ומלמדת את דורות ההמשך לשאת את הסיפורים האישים של אלו שאבדו. 
בנוסף עוסק ארז בהקמת "מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה" בלטרון.

פרטים כלליים

ארז למד שנת לימודים בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
לארז שני בנים, אשר שירתו שניהם כקצינים בחיל השריון, וארבעה נכדים.
מרי סרנהולט

ביוגרפיה

מרי סרנהולט נולדה בסטוקהולם, וכילדה השתתפה בהצגות ואף שיחקה תפקיד ראשי במחזמר. 
בשנת 1998 חתמה בחברת התקליטים Stockholm Records והפכה לחברה בלהקת A*Teens. בשנת 1999 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי של השיר "מאמה מיה" שזכתה להצלחה גדולה והייתה במשך שמונה שבועות בראש מצעד הפזמונים השוודי. בשנת 2000 הוציאה הלהקה את האלבום הראשון שלה. עד לשנת 2001 נמכרו יותר מ-6 מיליון עותקים. בשנת 2004 הוציאה אלבום חדש ובשנת 2006 התפרקה הלהקה.
מרי סרנהולט התחילה בקריירה חדשה ובשנת 2006 יצא אלבום חדש של סרנהולט, Enjoy the Ride. האלבום הגיע למקום ה-9 במצעד הפזמונים השוודי והזמרת החלה בסיבוב הופעות באירופה ובאמריקה.
בשנים 2009 ו-2012 השתתפה מרי סרנהולט במלודיפסטיבלן, אך לא נבחרה לייצג את ארצה בתחרות. בשנת 2011 הייתה מנחת האירע לצד ריקארד אולסון.
היא הייתה מנחה של מספר תוכניות טלוויזיה ובשנת 2015 החליפה זמנית את אגנטה סיודין בתוכנית "המבצר".
משטח (טופולוגיה)

במתמטיקה, משטח הוא יריעה טופולוגית דו-ממדית. כלומר מרחב טופולוגי שבאופן מקומי נראה כמו המישור האוקלידי. משטח המהווה שפה של גוף תלת-ממדי נקראת פני שטח.
דוגמאות מוכרות למשטחים הם המישור, הספירה הדו-ממדית, הטורוס, המישור הפרויקטיבי, טבעת מביוס, מטריית וויטני ובקבוק קליין.
יואב אברמוביץ'

ביוגרפיה

סיים את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה אשר בירושלים. בין הסרטים אותם הפיק במסגרת לימודיו היו: "סמייל", "ליל גיוס", "צרצרים" ונוספים. בסיום לימודיו, זכה בפרס המפיק המצטיין של המחזור וכן במלגת השתלמות בחברת ההפקה "ndF" הגרמנית, והתקבל כמשתתף ל"Berlinale Talent Campus" של פסטיבל ברלין 2005.
בתום לימודיו כתב כשותף עם טל חכים את התסריט לסרט התיעודי "חוצה את הקווים" אודות טלי פחימה. בהמשך שימש כמנהל ההפקות של חברת עדן הפקות. במסגרת עבודתו בחברה, ניהל את הפקת הסרטים התיעודיים "מלון תשעה כוכבים" (במאי: עידו הר, 2006), זוכה פרס וולג'ין לשנת 2006, "האולפן" (במאי: דוד אופק, 2006) ונוספים. 
אברמוביץ' החל את כתיבתו כמבקר קולנוע בשנת 1999 כמבקר הקולנוע של המקומון "כל הזמן" הירושלמי, והחל משנת 2004 התפרסמו ביקורותיו בסינדיקציה בכל רשת מקומוני מעריב. בשנים 2008-2012 כתב ביקורות קולנוע באתר האינטרנט נענע 10. 
בשנת 2007 מונה למנהל ההפקות של קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, קרן הקולנוע הגדולה במדינה. במסגרת עבודתו בקרן, משמש אברמוביץ' גם כראש הוועדה האמנותית לסרטי סטודנטים ולסרטים נסיוניים של פרויקט קולנוע, ואחראי לבחירת הסרטים הנתמכים, ולליווי וייעוץ אמנותי ליוצרים בתחומים אלו במהלך ההפקה. החל משנת 2013 משמש כסמנכ"ל הקרן.
Mini World

רקע

תחילה, הודיעה אינדילה כי אלבום הבכורה שלה עתיד לצאת בין 2013 ל-2014. לאחר הקלטת האלבום, הלחנתו, והפקתו האלבום יצא לאור בטורקיה, ולאחר מכן בכל העולם. עוד לפני יציאת האלבום, הוציאה לאור אינדילה את הסינגל הראשון ממנו, "Dernière danse". כשראתה שהסינגל זכה להצלחה עולמית, היא הוציאה אחריו ארבעה סינגלים נוספים. עם יציאת האלבום, הוא הצליח להגיע למקום ה-1 במצעד אלבומי האייטונס שבצרפת. האלבום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ובצרפת מכר למעלה מ-600 אלף עותקים. מכירותיו העולמיות עולות על כמיליון עותקים.