google/wiki40b huggingface dataset:
נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה

היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכשיר חיל האוויר הבריטי מנחת במקום, וזה הפך למתקן צבאי. עם פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הפך נמל התעופה הבינלאומי בניקוסיה ששימש עד אותה עת כשער האווירי העיקרי לכל האי, לזירת קרבות ונסגר. שלטונות קפריסין הכשירו את שדה התעופה בלרנקה בחיפזון וסללו מסלול טיסה המתאים לתנועת מטוסי בוכנה. הנמל נפתח לשימוש ב-8 בפברואר 1975, לאחר שהוכשרה בו תשתית בסיסית והוקמו בו מבנים טרומים. צי המטוסים של חברת הדגל הקפריסאית, סייפרוס איירווייז, נפגע באורח קשה. אחד ממטוסי החברה הושמד, מטוס שני נפגע והיתר עוכבו בשדה התעופה של ניקוסיה. החברה נאלצה להשעות את פעולתה, וחידשה אותה באופן מוגבל רק לאחר פתיחת הנמל החדש בלרנקה באמצעות שני מטוסים שנחכרו מבריטיש מידלאנד. סייפרוס איירוויז ואולימפיק איירליינס היו החברות הראשונות שהחלו את פעולתן בנמל. 
מאוחר יותר הוכשר מסלול הנחיתה הבודד לתנועת מטוסי סילון, ונבנה בית נתיבות קבוע. עם צמיחת התנועה בנמל, שהיה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 2.5 מיליון בלבד, נוסחה בשנת 1998 תוכנית להרחבתו. מסלול הטיסה הוארך, והוקמו בו מגדל פיקוח חדש, מבני מנהלה ויחידת כיבוי אש. רשת הכבישים בסביבת הנמל שודרגה והוא חובר אל הכביש המהיר A3 המשמש ככביש טבעת לעיר לרנקה, ומתחבר אל הכבישים המהירים האחרים במדינה. בנוסף החלה בנייתו של בית הנתיבות החדש כ-600 מטרים דרומית-מערבית לזה הקיים. טרמינל זה נבנה בשיטת BOT ונחנך ב-7 בנובמבר 2008. הטרמינל הישן נסגר לשימוש מסחרי; חלק ממנו מיועד להריסה, ובינתיים הוא משמש כטרמינל אח"מ, כמרכז מטען, וכבית הנתיבות של מספר חברות פרטיות.

הנמל כיום

בשנת 2010 טיפל הנמל ב-5,503,106 נוסעים, גידול של 3.8% ביחס לשנה הקודמת, והוא דורג מבחינה זו במקום ה-64 באירופה. מהנמל פועלות טיסות לרחבי אירופה והמזרח התיכון, העושות שימוש במסלול הטיסה הבודד (04/22) שאורכו 2,994 מטר. 

מבנה הטרמינל החדש משתרע על-פני שטח של 98,000 מ"ר והוא נבנה בצורת "פיר", האמור לשקף את אמת המים העות'מאנית ששוכנת צפונית-מערבית לנמל (אמת בקיר פאשה). לאורכו מוקמו 16 גשרי עלייה למטוס, ושערי עלייה למטוס נוספים נסמכים על הסעת הנוסעים מבית הנתיבות אל המטוס באמצעות אוטובוסים. הטרמינל החדש מסוגל לטפל בתעבורת נוסעים של כ-7.5 מיליון בשנה. בחזיתו הוקם מגרש חניה גדול ל-2,450 כלי רכב. בשנת 2013 הושלמה הרחבת מבנה בית הנתיבות כך שיוכל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של תשעה מיליון. עוד מתוכננת הארכתו של מסלול הטיסה ב-500 מטרים לכיוון דרום-מערב. בבית הנתיבות אזור קניות המשתרע על-פני שטח של 6,000 מ"ר. אוטובוסים בין-עירוניים מקשרים את הנמל ללרנקה, ללימסול ולניקוסיה, נוסף על שירותי מוניות.

טיסות לישראל וממנה

בין הנמל לישראל מבוצעות כ-60 טיסות שבועיות.
חברת ארקיע מפעילה 14 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון, ושלוש טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה דב הוז.

חברת אל על מפעילה 7 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

חברת ישראייר מפעילה 7 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
 
חברת אג'יאן איירליינס מפעילה 9 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

חברת TUS AIR מפעילה 9 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון, ו-2 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה דב הוז.

חברת צ'רלי איירליינס מפעילה 3 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
סמל יוטה

חותם המושל

בנוסף לחותם המדינה, למושל יש חותם אישי. חותם המושל זהה לסמל המדינה, אלא שנוספות לו ספרות רומיות המציינות את מספר המושל המכהן בתפקיד ומתחלפות בכל עת שנכנס לתפקידו מושל חדש. נכון לשנת 2011 החותם נושא את המספר XVII, ומייצג את גארי הרברט, המושל ה-17 במספר מאז צירופה של יוטה לארצות הברית.
פראם מסה

היסטוריה

ככל הנראה הרמה התגלתה על ידי רואלד אמונדסן בשנת 1911, ומופתה באופן חלקי על ידי משלחת המחקר של ריצ'רד בירד שנערכו בשנים 1928–1930 ו- 1933–1935. הרמה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים והיא נקראת על שם הספינה Fram, הספינה ששימשה את משלחת הקוטב הדרומי של 1910-1912.
נונאטאק ג'מיני

גילוי הנונאטאק

הנונאטאק התגלה ומופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) וצולם מהאוויר על ידי משלחת המחקר האנטארקטית רון בשנת 1947.
הנונאטאק מופה בשנת 1964 על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי.

מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי FIDS.
הנונאטאק נקרא על שם קבוצת הכוכבים "תאומים", המכילה את הכוכבים התאומים קסטור ופולוקס.
מיכל פרץ

ביוגרפיה

נולדה בשיכון בבלי בתל אביב. אביה ד"ר יוסי היה מחזאי, ופסיכיאטר ממייסדי נט"ל. אמה טניה הדר הייתה משוררת. כאשר הייתה בת ארבע, התגרשו הוריה בעקבות החזרה בתשובה של אמה טניה. בגיל תשע עברה עם אמה למבשרת ציון.
למדה בבית הספר נעם בנות ואולפנת צביה בירושלים. בשנת תשמ"ט הייתה כתבת צעירה בעיתון "אותיות", אותו ערך אורי אורבך. בשנות התיכון התנדבה בבית חולים אלי"ן. בעקבות התנדבות זו את השירות הלאומי עשתה בתחומי החינוך והרווחה בקריית ארבע. שם גם הכירה את בעלה, יששכר, המנהל חנות לתשמישי קדושה בשילה. הם התגוררו בכרמי צור, בקריית ארבע ובירושלים, ומאז 2006 הם גרים בשבות רחל.

תיאטרון

בין השנים 1995–1998 למדה לימודי הוראה במגמת תיאטרון במחזור הראשון של מגמה זו במכללת אמונה. כבר במהלך הלימודים העלתה הצגות לילדים לצד חברתה ללימודים נטע רוטנר. בהמשך הקימה את "תיאטרון הדרים" לילדים, על שם אביה. היא העלתה בתיאטרון 8 הצגות ילדים - הראשונה מהן היא "אני לא מפחד מכלום, כמעט", והצגה אחת לנשים בשם "על הבקבוק והלוק". התיאטרון פעל במשך כחמש שנים. לאחר מכן החלה לעבור אל מאחורי הקלעים ועסקה בכתיבה ובימוי.
בשנת 2011 כתבה ביימה והפיקה את ההצגה "חלומה של כל אישה" בתיאטרון שחנשים של נטע רוטנר. זוהי הצגה קומית-דרמטית העוסקת במעגל חייה של האישה, הלבטים, החלומות והכמיהה לחופש.
בשנת 2012 החלה ללמוד בתיאטרון פלייבק, ומשנת 2015 גם מציגה בתיאטרון הפלייבק "מלמלה".
בשנת 2014 נפטרה אמה, ובעקבות פטירתה כתבה את ההצגה "קערות של אהבה" בבימויה של נטע רוטנר. זהו מופע מוזיקלי המציג את סיפורה האישי, בו שזורים שיריה של אמה המשוררת בביצוע הזמרת ליאת יצחקי. המופע עוסק בקשר בין אם לבתה.
ב-2016 העלתה את המופע "ארבעים לשם שינוי" (לאחר כשנה שונה שם המופע ל"מחשבת מסלול מחדש"), העוסק בסיטואציות יומיומיות מחיי אישה. את הייעוץ האמנותי למופע עשתה צופיה לקס.
שיחקה גם בפרסומות: ב-2017 שיחקה בפרסומת לאולפנת בני עקיבא "שירת הים", שיחקה בסרטון "דבר אליה בפרחים" של הארגונים "דיבור טוב" ו"זהות", וגילמה את יהודית בפרסומת לעמותת מקימי.
במהלך השנים עסקה גם בהוראת דרמה במסגרות חינוכיות שונות כגון גני ילדים, בתי ספר ואולפנות.

כתיבה

כתבה טורים ב-ynet הורים, מקור ראשון ובאותיות לילדים .מ-2016 כותבת טור אישי במגזין "פנימה".

הסודות של שירי

ב-2018 יצא לאור ספרה הראשון לילדים ונוער "הסודות של שירי" המבוסס על סיפור ילדותה. הספר מספר את סיפורה של שירי הגדלה אצל הוריה הגרושים בשני בתים: אמא חוזרת בתשובה ואב חילוני. את הספר אייר שלומי צ'רקה. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בעקבות הספר מעלה מיכל הרצגה (שילוב של הרצאה-הצגה) לילדים העוסקת בחוויית כתיבת היומן האישי בילדותה, כיצד סיפור וספר נולדים, קבלת השונה, ודרכים להגשמת חלומות.

בשבילי תמיד תישארי רותי

מאז שהייתה בכיתה ז' מיכל חברה של רות פוגל. הן למדו ביחד, ובמשך תקופה גם גרו אחת ליד השנייה בכרמי צור. ב-2018 יצא לאור ספרה "בשבילי תמיד תישארי רותי" בהוצאת דברי שיר המגולל את סיפור החברות בין רותי פוגל לבין מיכל, ואת ההתמודדות של המעגל השני של השכול.
מיכל מעבירה הרצאות באולפנות ולמבוגרים בעקבות הספר על דמותה של רותי פוגל.
תנועת רעדוד

תנועת רעדוד (מגרמנית: Zitterbewegung, "תנועה ברעד". לשמיעת המילה לחצו כאן) היא תנועה מהירה תאורטית של חלקיקים יסודיים, כגון אלקטרונים, כשהם מקיימים את משוואת דיראק. הקיום של תנועה כזאת הוצע לראשונה על ידי ארווין שרדינגר בשנת 1930 כתוצאה מניתוחיו על פתרונות של משוואת דיראק בצורת חבילת גלים עבור אלקטרונים יחסותיים בחלל חופשי, בה נוצרת התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות שיוצרת תנודות (במהירות האור) של מיקום האלקטרון מסביב לחציון, בתדירות זוויתית של כ . בחינה מחדש של התאוריה של דיראק מראה כי התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות לא נדרשת כדי להבחין ב-Zitterbewegung.
תנועת רעדוד של חלקיק יחסותי חופשי מעולם לא נצפתה, אך היא סומלצה פעמיים באופן ניסיוני. לראשונה, ביון לכוד, בכך שהיה בסביבה בה למשוואת שרדינגר היחסותית של היון היה אותו ניסוח מתמטי כמו למשוואת דיראק (אף כי המצב הפיזיקלי היה שונה במקצת). לאחר מכן, בשנת 2013, היא סומלצה שוב תוך שימוש בעיבוי בוז איינשטיין.

הסבר תאורטי

משוואת דיראק התלויה בזמן היא:
כאשר  הוא ההמילטוניאן של דיראק לאלקטרון במרחב חופשי:
בתמונת הייזנברג, כל אופרטור Q מקיים את המשוואה:
ובפרט, התלות בזמן של אופרטור המיקום היא:
כאשר 
המשוואה לעיל מראה שהאופרטור  הוא (עד כדי c) הרכיב ה-k של אופרטור המהירות. ניתן להוסיף את התלות הזמנית לאופרטור הזה באמצעות תמונת הייזנברג:
התלות בזמן של אופרטור המהירות ניתנת על ידי:
כאשר 
היות ש  ו-  תלויים בזמן, ניתן לפתור את המשוואה לעיל באמצעות אינטגרציה כפולה כדי למצוא את שתי התלויות בזמן של אופרטור המקום:
משוואה זו מכילה מיקום התחלתי, תנועה הפרופורציונית לזמן, והתנודדות לא צפויה שהאמפליטודה שלה שווה לאורך גל קומפטון. התנודדות זו נקראת Zitterbewegung.
תופעה מעניינת היא שאיבר תנועת הרעדוד נעלם כאשר לוקחים חבילות גלים המורכבות רק מרמות אנרגיה חיוביות (או שליליות). ניתן להסביר זאת באמצעות טרנספורם פולדי וותיסן . כך, ניתן לומר שתנועת הרעדוד נגרמת כתוצאה מההתאבכות בין חבילות הגלים בעלות האנרגיה החיובית ובעלות האנרגיה השלילית.
פרדס (מרכז לחינוך ערכי)

פרדס הוא מרכז לחינוך ערכי שהוקם על ידי בוגרי השומר הצעיר שמטרתו לחזק את החינוך החברתי ערכי במסגרות פורמליות ובלתי פורמליות. 
פרדס הוקם בשנת 2003 על ידי בוגרי השומר הצעיר במטרה להרחיב את השפעתם על החברה הישראלית וכמו כן לספק מקור פרנסה נוסף לבוגרי התנועה. בשנים הראשונות פעל תחת תנועת השומר הצעיר אך לאחר שגדל היקף הפעילות הוא עבר לפעול תחת קיבוץ פלך. כיום עובדים בפרדס 10 חברים קבועים ועוד עשרות מדריכים על בסיס לא קבוע. באופן רשמי פרדס הוא ענף של קיבוץ פלך, אך בפועל מתנהל כקואופרטיב.
שקדי מרק

צורה

מסורתית, שקדי המרק שנמכרו בישראל על ידי חברת "אסם" התאפיינו בצורה מרובעת בשני גדלים (שקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על כחצי ס"מ - ריבוע, ושקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על ס"מ - מלבן), ובצבע צהוב. עם כניסתן של חברות מתחרות לשוק הישראלי, ניתן למצוא שקדי מרק בצורת דגיגים (אורכם כס"מ אחד) ובצורות נוספות, בצבעים שונים (ירוק, כתום) ובטעמים שונים (בצל ועוד)]. בפסח, שקדי המרק של אסם הם בצורת טבעות. על פי נתוני אחת החברות, באריזת 400 גרם מצויים כ-7,000 שקדי מרק].

תכולה

שקדי המרק עשויים קמח חיטה ושמני מאכל, בתוספת מלח ותבלינים. בעבר היו מוסיפים לשקדי המרק צבע מאכל צהוב, אולם בשל מודעות להשלכות בריאותיות שליליות שיש לצבע המאכל הצהוב הקרוי טרטרזין, הוסר צבע המאכל ממזון זה. בגרסה כשרה לפסח מוחלף קמח החיטה בקמח תפוחי אדמה. ]

היסטוריה

בעבר היה נהוג להכין שקדי מרק באופן ביתי, והיו מתכונים לשקדי מרק מקמח מצה שיועדו לימות חג הפסח. שקדי המרק יוצרו באופן מסחרי בישראל החל משנת 1952 על ידי חברת "אסם", אשר ייצרה בראשית דרכה בעיקר מוצרי פסטה, וניסתה לפתח מוצר אשר יתאים לאכילה במרק. גלגולו הראשון של המוצר היה דומה להרכב הנוכחי, אך נקרא "שקדי ביצים" על שום צורתן של יחידות הבצק הקטנות. שקדי הביצים יועדו הן למרקים והן למשקאות קרים. עם הזמן, ותוך התחשבות בטעמו של קהל הצרכנים, הוקטנו השקדים לגודלם כפי שמוכר כיום, טעמם השתנה והומלח, וכיוון שיועדו למרקים בלבד שונה גם השם ל"שקדי מרק" (שהפך לשם גנרי על אף שאינו קשור יותר לצורת השקד המקורית).]

יצרניות

"אסם" הייתה במשך שנים רבות יצרנית בלעדית של שקדי המרק, אולם במהלך השנים נוספו שקדי מרק המיוצרים על ידי חברות מזון שונות, כדוגמת "קנור","ויטה" "mana" ועוד. שקדי מרק נמכרים כיום גם בשווקים שונים מחוץ לישראל].
קרימנו

יהודי קרימנו

בשנת 1920 נערכו שני פוגרומים ביהודי העיירה, בהם נרצחו 68 יהודים. בשנים שלאחר מכן המשיכו להתגורר ביישוב כ-70 משפחות יהודיות, ופעל בו בית מדרש. יהודי היישוב התפרנסו בעיקר ממסחר, וחלקם היו פעילים ציונים.
בסוף יוני 1941 נכבשה קרימנו בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו. ב-5 בספטמבר 1942 רצחו שוטרים אוקראינים וגרמנים את 386 היהודים שנותרו בגטו זה. מחנה עבודה שהוקם בעיירה, בו שוכנו יהודים מהסביבה, חוסל ב-9 בינואר 1943, תוך רצח 101 העובדים שנותרו בו.
קמדן (רובע)

היסטוריה

רובע קמדן הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המטרופוליני של המפסטד, הרובע המטרופוליני של הולברון והרובע המטרופוליני של סנט פנקראס שהיו חלק ממחוז לונדון.
הרובע קרוי על שם קמדן טאון אשר קיבלה את שמה בשנת 1795 מתוארו של צ'ארלס פראט, הארל הראשון מקמדן.

גאוגרפיה

הרובע גובל ברובע וסטמינסטר ובסיטי של לונדון בדרום, ברובע ברנט במערב, ברבעים בארנט והארינגיי בצפון וברובע איזלינגטון במזרח.

אוכלוסין

על פי מדגם שנערך בשנת 2011, ברובע קמדן מתגוררים כ-220,100 תושבים. כ-70% מתושבי הרובע לבנים, כ-9.2% ממוצא בנגלדשי, הודי או פקיסטני, 7% אסיאתיים אחרים, וכ-9% שחורים.
35% מתושבי הרובע מחזיקים בבעלותם את בתי המגורים בהם הם מתגוררים.

ממשל מקומי ופוליטיקה

עיריית הרובע ממוקמת ברחוב ג'וד (Judd Street) בסמוך לתחנת קינגס קרוס. בין השנים 1971–2006 שלטה במועצת הרובע מפלגת הלייבור. בבחירות שנערכו בשנת 2006 זכתה המפלגה הליברל-דמוקרטית ברוב במועצה.
הבחירות למועצת הרובע נערכות מדי ארבע שנים.
הרובע מחולק ל -19 אזורי בחירה: פארק בלסייז, בלומסברי, קמדן טאון וגבעת פרימרוז, קנטלווס, פורצ'ן גרין, פרוגנל ופיצג'ונז, גוספל אואוק, המפסטד, הייברסטוק, הייגייט, הולבורן וקובנט גארדן, קנטיש טאון, קילברן, קינגס קרוס, ריג'נטס פארק, סנט פנקראס, סומרז טאון, סוויס קוטג' ווסט המפסטד.
כיום, הרכב מועצת הרובע הוא: 20 חברים מהמפלגה הליברלית הדמוקרטית, 18 ממפלגת הלייבור, 14 משמרנים, ו-2 חברי המפלגה הירוקה של אנגליה וויילס.
רובע קמדן מחולק לשני אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי: המפסטד והייגייט (Hampstead and Highgate) בצפון הרובע, והולברון וסנט פנקראס (Holborn and St. Pancras) בדרום הרובע.

אתרים בעלי חשיבות

ברובע אתרים רבים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית ובהם פארקים רבים (כגון המפסטד הית', גן האטון, וחלקו המזרחי של ריג'נטס פארק), בתי קברות חשובים ובהם בית הקברות המפסטד ובית הקברות הייגייט.
כמו כן ברובע נמצאות אכסניות המשפט: גרייז אין ולינקולנז אין, תיאטראות רבות ובהן תיאטרון בלומסברי, תיאטרון דומיניון ותיאטרון שפטסבורי, מוזיאונים רבים ובהם המוזיאון הבריטי (המצוי בכיכר ראסל), מוזיאון פאונדלינג, מוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית, בית דיקנס, מוזיאון פרוייד, בית קנווד, מוזיאון סר ג'ון סואן, בית קיטס ובית פנטון.
ברובע מצויים מגדל בריטיש טלקום, מרכז האמניות קמדן, הראונדהאוס, ומרכז הדרמה לונדון.
כמו כן פועלים ברובע האיגוד האדריכלי של בריטניה, הספרייה הבריטית, מכללת המנתחים המלכותית, האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, מכללת הרופאים המלכותית, מכללת המנתחים הוטרינריים המלכותית, המכללה הוטרינרית המלכותית, בית הספר ללימודי אפריקה והמזרח, בית הספר סלייד לאמנויות, והנהלת אוניברסיטת לונדון.

תחבורה

ברובע ממוקמות שלוש תחנות רכבת מרכזיות: תחנת יוסטון, תחנת סיינט פנקראס ותחנת קינגס קרוס. תחנות אלה הן תחנות הקצה הדרומיות של קו הרכבת החוף המערבי הראשי (West Coast Main Line), קו הרכבת הראשי מידלנד (Midland Main Line), וקו הרכבת החוף המזרחי הראשי (East Coast Main Line), בהתאמה. כמו כן, מצויה במקום תחנת הרכבת התחתית קינגס קרוס סיינט פנקראס.
תחנת סיינט פנקראס משמשת תחנה של קו יורוסטאר המקשר את הממלכה המאוחדת עם צרפת דרך מנהרת התעלה.
קיקול

היסטוריה

הכפר קיים כבר מימי הביניים, אז הייתה בו טירה. האזכור המפורש הראשון של טירת קיקול הוא משנת 1236, אך הטירה חרבה כמה עשורים לאחר מכן במהלך פלישה של הטבטונים. הכפר החליף ידיים וחרב כמה פעמים במאות שלאחר מכן.
הכפר התפתח וב-1791, לאחר כמה עשורים של פעולות למען המהלך מטעם השליטים האזוריים, הוענק לקיקול מעמד של עיירה. כעבור שנים ספורות, בעקבות חלוקת פולין, העיירה סופחה לפרוסיה. ב-1807 היא עברה לשליטת דוכסות ורשה, שכעבור שנים ספורות סופחה על ידי האימפריה הרוסית במסגרת פולין הקונגרסאית.
ב-1867 קיקול איבדה את הזכויות העירוניות שלה וחזרה להיות כפר. הכפר עבר תהליכי תיעוש, בעיקר בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. בשנים 1939–1945, במהלך מלחמת העולם השנייה, הכפר היה נתון תחת כיבוש גרמניה הנאצית.
לאחר המלחמה הכפר השתייך לפרובינציית בידגושץ' (פול'). בעקבות רפורמה בשלטון המנהלי של פולין ב-1975 הוא עבר לפרובינציית ולוצלאווק  ובעקבות רפורמה נוספת ב-1999 הוא עבר לקויאוויה-פומרניה.

הקהילה היהודית

ראשיתה של הקהילה היהודית במקום באמצע המאה ה-18, במקביל למעבר של קיקול ממעמד של כפר למעמד של עיירה. העדות הראשונה לקהילה מסודרת במקום היא משנת 1765. הקהילה התפתחה לקראת סוף המאה ותחילת המאה ה-19 והוקמו בה בית קברות יהודי (פול'), בית כנסת ומקווה.
הקהילה כללה גם יהודים מכמה יישובים בסביבה ובשלב מסוים בחצי הראשון של המאה ה-19 המוקד שלה עבר ללוביץ' . למרות זאת הקהילה המשיכה להתפתח, וב-1856 נמנו בה 402 יהודים מתוך 506 תושבים, כ-79% מכלל האוכלוסייה.
בעשורים שלאחר מכן חלה ירידה הדרגתית באוכלוסייה היהודית, בעיקר בגלל הגירה למקומות אחרים: ב-1897 נמנו בה 347 יהודים מתוך 879 (כ-39%), וערב השואה הקהילה הצטמצמה לכדי 200 יהודים בלבד. בתקופה הזו רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בעץ.
ב-1940, לאחר תחילת הכיבוש הנאצי, כל היהודים גורשו מקיקול, רובם לגטו ורשה. מבני הקהילה, בהם בית הכנסת ובית הקברות, נחרבו במהלך המלחמה.
סקיילרק 3

סקיילרק 3 הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) טקטי למשימות סיור ואיסוף מודיעין צבאי מתוצרת "חץ הכסף", חברה-בת של אלביט מערכות.
הסקיילרק 3 היא גרסה מוגדלת ממדים ומשופרת יכולות של המיני-מל"ט סקיילרק 1 וסקיילרק 2. הסקיילרק 3 הוא בעל מוטת כנפיים של 4.8 מטר ומשקל של 45 ק"ג עם יכולות נשיאה של 10 ק"ג מטען. הסקיילרק 3 בעל טווח פעולה של 100 ק"מ (62 מייל) וגובה מרבי של 4,600 מטר (15,000 רגל). הוא בעל יכולת שהייה באוויר של עד כ-6 שעות. הסקיילרק 3 נפרס באמצעות משגר פנאומטי אשר יכול להיות מותקן על רכב או על קרקע מוצקה. תחנת שליטה אחת של הסקיילרק 3 יכולה לשלוט בשני כלים של סקיילרק 3 באותו זמן.
הסקיילרק 3 נחשף בפברואר 2016.
אמנדה ריגטי

ביוגרפיה

ריגטי נולדה בסנט ג'ורג', יוטה, ארצות הברית הצעירה מבין שמונה אחים, וגדלה בלאס וגאס, נבדה. לאחר מכן, היא עברה ללוס אנג'לס לחפש עבודה במשחק.

קריירה

ריגטי התגלתה בגיל 15, בתחרת בינלאומית לחיפוש דוגמניות צעירות, ופתחה קריירת דוגמנות קצרה לפני שהפכה לשחקנית. 
בצעירותה שיחקה ריגטי במספר סרטים, ביניהם: "אהבה ואושר" (1995), "לנשק ולספר" (1997) שביים ג'ורדן אלן, לימים בעלה. "להב המלאך" (2002) בכיכובה של מרגו קידר. ותפקידי אורח בסדרות "CSI: זירת הפשע" ובסיטקום "גרג הארנב".
אחרי ששיחקה בפרק פיילוט של סדרה שלא התקבלה, ריגטי תפסה את עיניהם של המפיקים של רשת FOX, וליהקו אותה ב-2003 לתפקיד מוביל לשתי העונות הראשונות של סדרת הנעורים "The O.C". 
בשנת 2004 גילמה את טסה לואיס בסדרת הדרמה "החוף הצפוני", לצד ג'יימס רימר. 
בשנת 2005, היא שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה "מפגש". באותה שנה ובשנת 2006, דורגה ריגטי במקום ה-59 וה-84 בהדרגה, במגזין "100 הנשים הסקסיות ביותר". בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל, הסרט אשר שודר בABC Family מהווה פריקוול לסרט "רומי ומישל - פגישת מחזור" משנת 1997.  בשנת 2006 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "הפמליה". 
בשנת 2007, ריגטי השתתפה בסרט "בחזרה לבית על הגבעה הרדופה", בתור אריאל וולף. סרט המשך לסרט האימה המצליח משנת 1999. בשנת 2009, השתתפה ריגטי, בריימיק " יום שישי ה-13" בתור וויטני מילר. הסרט הפך במהרה ללהיט, ודורג במקום הראשון בטבלת שוברי הקופות של השבוע. בשנת 2011 שיחקה בסרט "קפטן אמריקה" בתפקיד סוכנת שילד.
בין השנים 2008-2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "המנטליסט" (עונות 1–6) ובעונה 7 של הסדרה שיחקה בפרק האחרון בתפקיד אורח. 
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרות "כבאי שיקגו" ו-"שוטרי שיקגו". בשנת 2015 שיחקה במותחן "חתולות רוקדות על כוכב צדק" לצידה של אנליס ואן דר פול. הסרט בוים והופק ב-2011 על ידי בעלה שוחרר לאקרנים רק במאי 2015.
בשנת 2016 החל לשחקה בדרמת המדע הבדיוני "קולוני" של רשת USA. בסדרה שיחקה בתפקיד מאדי קינר, אחותה הצעירה של קייטי (שרה ויין קליס). שיחקה גם בעונה השנייה של הסדרה שעלתה ב-12 בינואר 2017.

חיים אישיים

ב-2011 הוחתמה בסוכנות השחקנים UTA.
ב-29 באפריל 2006, התחתנה עם הבמאי ג'ורדן אלן באוהיו. 
ב-10 בינואר 2013 נולד בנם הראשון נוקס אדיסון.
שמעון משה דיסקין (לכוביץ')

הרב שמעון משה דיסקין (ט"ו באדר תרל"ב, 1872 -  א' בתשרי תרצ"א, 1930) היה רבה של לכוביץ'.

תולדותיו

נולד בעיירה שומיאץ שברוסיה, לרב יהושע זליג דיסקין, שהיה קרוב משפחתו של רבי יהודה לייב דיסקין ("ר' לייב חסיד"), מתלמידי הגאון מווילנה. נישא לשרה בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "ביכורי האביב", מצאצאי הרב יאיר חיים בכרך, בעל ה"חוות יאיר". 
כשנפטר הרב יהושע לייב דיסקין בארץ ישראל, בשנת תרנ"ח (1898), ארגן הרב רפאל שפירא הספד בבוברויסק והזמין את הרב שמעון משה דיסקין להספידו, למרות שהיה אז צעיר בן 26.
בשנת תרס"ד (1904) התמנה לרב בעיירה לובני. בשנת תרפ"ב (1922) עבר לכהן כרבה של לכוביץ' שבבלארוס. נודע כדרשן, ודרשותיו כונסו בספר "מדרש שמעוני".
נפטר בליל ראש השנה בשנת תרצ"א.
מגדל הזבובים

היסטוריה

נמל עכו נוצר על ידי בנייתם של שני מזחים אשר סגרו את מפרצה של עכו. על המזח המערבי נבנה מגדל הזבובים בתקופתם של הפיניקים. סקר ארכאולוגי, שנערך במקום על ידי אוניברסיטת חיפה מצא כי המגדל עומד על על מזח שנבנה בתקופה ההלניסטית ושופץ בתקופה הרומית. ייתכן כי שובר הגלים הבנוי מדרום לנמל, והמדרגות שלמרגלות מגדל הזבובים שימשו רציף לפריקה ולטעינה לנמל עכו.
בשנות השבעים התקיים סקר ארכאולוגי שנערך על ידי המרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה. במהלכו של הסקר, נחשפו יסודותיו של המבנה מתחת למגדל ובין היתר נחשפו שרידי אונייה, שייתכן וטובעה בזמן המצור של נפוליאון על העיר עכו בשנת 1799.

מקור השם

שמו של המגדל 'מגדל הזבובים' היה שגור בפי הנוצרים והמוסלמים. ייתכן כי הקריבו במקום קרבנות, והמקום היווה משכן נח לזבובים שנמשכו לריח הקורבנות. שמו של המגדל אינו מופיע בכתובים המתארים את המקום מימי מסעות הצלב. שמו הערבי של המגדל: ברג' א - דבאן. בסמוך למגדל הזבובים ניצב מגדלור מודרני. שמו של המגדל ניתן לו על ידי הצלבנים, אשר טעו לחשוב את עכו לעקרון הפלשתית, ואת המבנה המבוצר למקדשו של האל בעל זבוב
שקיעת העולם

תקציר העלילה

בגרמניה משפחת אורליך משמשת כמתנגדת למשטר הנאצי ואלתר כחבר ברייכסטאג מנסה למנוע מעליית הנאצים בכוחם בפרלמנט ומוד כעורכת בעתון מתנגד שנסגר בתחילת שנות השלושים.
בנם אריך מצטרף בתחילת המלחמה לנאציים ובהמשך לאחר שראה את מעלליהם ניסה להתנגד. בתם קרלה עוזרת לרופא יהודי ומפרסמת בגרמניה על רציחתם של בעלי מוגבלויות .
בתקופת המלחמה משמשת כמרגלת ומעבירה מידע לרוסיה
אתל לקווית נמצאת בתחילת המלחמה ביחד עם בנה לויד המשמש כעוזרו של ואלתר ונעצר בהסתבכות עם המשטר וחוזר לאנגליה עם אמו ומארגנים באנגליה הפגנות נגד הקומוניסטים המקומיים
ובעת המלחמה יוצא ביחד עם שניים מחבריו לספרד להלחם בניסיון ההפיכה חבריו נהרגו כשנאשמו בעריקה בכל אותה העת לא שכח לרגע את דייזי שראה אותה פעם אחת והתאהב בה
באמריקה לב פשקוב (מיליונר המחזיק ברשותו בתי קולנוע קזינו ועוד חברות) שחזר לאולגה אחרי שהרג את אביה יוצא עם שחקניות ונולד לו אפילו ממזר בשם גרג .לב מתנהג באלימות בנוגע לעסקיו
וקונה בכפייה אולמות קולנוע מדייב רוזנרוך לאחר שגרם לו הפסדים רבים ובעזרת בנו ויצאנית העלילו עליו שאנסה לאחר שש שנים פוגש גרג את היצאנית גקי
ומתברר לו שאחרי ששכב עמה באותה תקופה נולד לו ילד והוא כבן שש.
עובדיו קומוניסטים מארגנים נגדו הפגנות בדרישה לעליה בשכרם ושומריו מתנהגים כלפיהם באלימות לאחר שגאס עוזר הנשיא ביקש ממנו בשם הנשיא לשתק אותם ובתמורה ישמש גרג כעוזרו בבית הלבן
דייזי בתו יוצאת עם צארלי בן למשפחת אצולה שירדה מנכסיה אמו מתנגדת לדייזי ולאחר שאביה הפליל את דייב אוסרת על בנה להמשיך בקשר עם דייזי.
דייזי הולכת לחופשה באחוזתו של בינק וטהמפון חברו של הרוזן פיץ ועד מהרה מתחברת עם בנו של הרוזן פיץ בוי ובסופו של דבר מתחתנים
דייזי קרועה מבפנים בין בעלה שבגד בה לבין לויד אפילו שהוא ממעמד הפועלים ולויד לבסוף אומר לבוי שהוא אחיו למחצה מהרוזן פיץ
וודי דויאר בנו של גאס מצטרף אל אביו ומביט על מהלכי המלחמה מקרוב ומנסה להשפיע על הנשיא לצאת למלחמה אחיו צאק מעדיף להשפיע מאוניית מלחמה ומתגייס לצי.
לאחר שהוריו ואחיו הגיעו לבקרו בפרל הארבור נהרגה חברתו של וודי גואן בהתקפה על האי
ברוסיה וולדיה פושקוב קצין בחיל המודיעין בצבא האדום מקבל מגרמני בשם ורנר מידע שגרמניה שולכת מרגלים במסווה מתנדבים לספרד ונשלח כאיש מודיעין לספרד שם פוגש את לויד
אחרי השירות בספרד נשלח לגרמניה שם משמש כמרגל לצבא האדום ואפילו מקבל מורנר מידע על תאריך תחילתו של מבצע ברברוסה בכל אותה העת הוא מתקשה להתעלם ממנהיגותו של סטלין וחוסר אחריותו
בכל המלחמה הוא יוצא עם זיוה מדענית שעוסקת בהתפתחות האטום ולאחר המלחמה נושא אותה ונולד להם בן
לאחר המלחמה בוועידת שרי החוץ שהתקימה במוסקבה  וולדיה הממונה על המשלחת הרוסית פוגש את גרג חבר במשלחת האמריקאית ומבינים שהם קרובי משפחה
זיוה משתתפת בניסוי רוסי של פצצה גרעינית  שנגנבה מהאמריקאים גרג מבין שולדיה אחיו הוא הסיג את המידע
כפר קדום

היסטוריה

לפי אמונת המקומיים אברהם עבר בכפר ברית מילה באמצעות גרזן. כיום ישנו בכפר מסגד שנקרא "מקדש החבר" מכיוון שלפי הקוראן אללה לקח את אברהם לידיד.
הכפר הופיע בשנת 1596 ברישומי גביית מיסים של האימפריה העותמאנית. לפי רישומים אלה גרו בכפר 19 משפחות ושני רווקים. בשנת 1858 צוין הכפר על ידי חוקר המקרא אדוארד רובינסון במסעו באזור. בסקר משנת 1882 תואר הכפר: "כפר גדול בעמק, עם בארות וזיתים, יש לו מגדל שעון במעלה גבעת גיר המתנשאת ממזרח לו. מקבל מים מבארות; הבתים בנויים מאבן".

לאחר 1967

לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 עבר כפר קדום משליטת ממלכת ירדן לישראל. בעקבות הסכם אוסלו סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B. 
עד לאינתיפאדה השנייה עבדו 50% מתושבי העיירה בישראל. בעקבות האינתיפאדה וכתוצאה מהפקעת 4,000 דונם אדמה והגבלת הכניסה ל-11,000 דונם נוספים, הורעו תנאי המחיה של התושבים ורבים מהם מובטלים: בשנת 2007 היו 280 משפחות מתוך 640 בכפר תלויות בסיוע חוץ למחייתן. המצב הכלכלי הקשה הביא להגירה מהכפר ובין השנים 2005 ל-2007 עזבה 10-15% מאוכלוסייתו. בשנת 2009 חובר הכפר לרשת החשמל.  
ראש המועצה המקומית הוא סמיר שתיווי.

מאבק על פתיחת הציר לשכם

בשנת 2003 חסם צה"ל את הדרך המוליכה מהכפר לעיר שכם, זאת בשל התרחבות היישוב קדומים, וחשש ביטחוני מחיכוך לאורך הציר. עקב החסימה התארכה הדרך מהכפר לשכם בכ-14 ק"מ. החל מיולי 2011 החלו בכפר הפגנות שבועיות בתביעה לפתיחת הדרך. ההפגנות יוצאות ממרכז הכפר לכיוון קדומים וכדי למנוע זאת משתמש הצבא בגז מדמיע, ב"בואש" ובכלבים לפזר את המפגינים.