google/wiki40b huggingface dataset:
קרום (שליט בולגריה)

ראשית חייו ותחילת שלטונו

קרום היה בנו בכורו של טוקטו, חאן בולגריה בין השנים 766–767 והוא נולד כפי הנראה ב-755, בפנוניה כאשר הייתה בשליטת האווארים. קרום הקים את שושלתו שלו המכונה קְרוּמוֹבָה, אם כי יש להניח שאביו טוקטו היה נצר לשושלת דולו, השושלת המרכזית של האימפריה הבולגרית הראשונה. תאוריות נוספות מייחסות לו מוצא מקדוני, אם כי הן פחות סבירות ונועדו לשרת את הנרטיב ההיסטורי הבולגרי, המקשר את השליט למולדת ההיסטורית, קל וחומר כשחבל מקדוניה הוא חלק ממנה. שם אימו סוויטלאנה והיא הייתה בת לשבט סלאבי, עניין שעשוי להסביר את תיאורו של קרום, בידי מספר מתעדים ביזאנטיים, כבהיר שיער ועיניים. בשנת 805 ניצל קרום את החלשותם של האווארים והרחיב את גבולותיו לכוון הרי הקרפטים, חבל טרנסילבניה ולאורך מעלה הדנובה, עד מזרח פנוניה תוך יצירת גבול משותף בין האימפריה הבולגרית לאימפריה הפרנקית תחת שלטונו של קרל הגדול.

הרחבת גבולות האימפריה

הרחבת הטריטוריה של האימפריה, הביאה אותו למסלול התנגשות עם האימפריה הביזאנטית. ב-807 הובסו הביזאנטים בעמק הנהר סטרומה וב-809 כבש קרום את סארדיקה, תוך שהוא טובח בחיל המצב בעיר. בתגובה, ב-811 הקיסר ניקפורוס הראשון, ארגן מסע מלחמה לתוך האימפריה הבולגרית בראש צבא גדול. כל ניסיונות הבולגרים לחסום את התקדמות הביזאנטים עלו בתוהו וב-20 ביולי 811, נכבשה עיר הבירה פליסקה, תוך שהביזאנטים הורגים באוכלוסייה המקומית. קרום ארגן מחדש את צבאו, נקט בטקטיקות של לוחמת גרילה וטמן מארבים במעברים הצרים של הרי הבלקן, לצבא הביזאנטי הכבד והמסורבל בעת שהיה בדרכו חזרה לקונסטנטינופול. הביזאנטים נפלו למלכודת וב-26 ביולי ניגף צבאו של הקיסר, הוא עצמו נהרג ובנו ניצל בעור שיניו.
קרום ניצל את אי הסדר השלטוני שנבע ממותו של ניקפורוס הראשון והדחת בנו ופלש לשטחי האימפריה הביזאנטית, תוך שהוא כובש שטחים בתראקיה. מעמדת כוח זו הציע קרום לקיסר הביזאנטי החדש מיכאל הראשון חוזה שלום, אך הוא סרב. הסירוב הוביל לתקיפה נוספת וכיבוש העיר נסבר בסתיו 812. כעת ניצב צבא האימפריה הבולגרית, בעמדה המאיימת על הבירה הביזאנטית. ניסיון נוסף להתקדם בתראקיה נבלם על ידי הצבאות הביזאנטיים.

אחריתו

הקיסר הביזאנטי מיכאל הראשון, כינס את כל צבאו וגמר אומר לחסל אחת ולתמיד את האיום הבולגרי על האימפריה. 30,000 חייליו של מיכאל הראשון, נפגשו עם 16,000 חייליו של קרום ליד אדריאנופול, ב-22 ביוני 813 והובסו בתבוסה מוחצת. הקיסר ומפקדיו נסו מהמערכה לקונסטנטינופול, כאשר פרשיו של קרום דולקים אחריהם עד לעיר ולמעשה מטילים עליה מצור. בשל התבוסה ויתר מיכאל הראשון על כסאו.
הקיסר החדש לאו החמישי, הזמין את קרום למשא ומתן על חוזה שלום בין האימפריות, כשכוונתו לטמון לו מארב ולהרגו. קרום נחלץ אך בקושי מהקרב, כשהוא פצוע וכנקמה החריב את סביבות עיר הבירה, כבש את אדריאנופול והגלה את תושביה אל מעבר לנהר הדנובה. בהמשך, העמיק את חדירתו לשטח הביזאנטי, כשכבש את העיר ארקאדיופוליס, ( בימינו העיר לילבורגז שבטורקיה). כעת, היה זה קרום שגמר אומר לחסל אחת ולתמיד את האיום הביזאנטי והוא נערך להכנעתה של קונסטנטינופול. בטרם השלים את הכנותיו, הלך קרום לעולמו במפתיע ככל הנראה מהתקף לב או שבץ, ב-13 באפריל 814. את כסאו ירש בנו אומורטאג.
דואר צבאי (ישראל)

בצה"ל, שירותי הדואר הצבאי (בראשי תיבות: ד"צ) ניתנים לצורך העברת דברי דואר בין חיילים לבין חיילים, בין חיילים לבין אזרחים ובין יחידות צה"ל לאזרחים באמצעות דואר ישראל.
לכל יחידה צבאית נקבע (כיום) מספר ד"צ בן חמש ספרות שהראשונה בהן היא תמיד "0", המטופל על ידי דואר ישראל כמספר מיקוד. ליחידה חותמת ד"צ משולשת ואישורים לקבלת דואר ומסירתו.
חותמת ד"צ משולשת מהווה תחליף לבולי דואר בתוך הארץ, והטבעתה על מכתבי חיילים, מכתבי אזרחים, עובדי צה"ל ודואר רשמי הנשלחים בתוך הארץ, פוטרת מתשלום דמי הדואר. על דברי דואר הנשלחים ליחידות צה"ל נרשם מספר הד"צ של יחידת הנמען, וכן פרטיו המלאים של הנמען. על דברי דואר המשוגרים על ידי חיילים מצוינים פרטי השולח האישיים הצבאיים ומספר הדואר הצבאי של היחידה.
לחייל הנמצא בשירות סדיר או בשירות מילואים פעיל אסור לשלוח דברי דואר פרטיים אישיים מבתי דואר או מתיבות דואר אזרחיות, אלא באמצעות משרד הדואר ביחידתו.
דברי דואר פרטיים, הנשלחים על ידי חיילים, יועברו לצנזורה הצבאית באמצעות בית הדואר שאליו קשורה היחידה.
עבדיחבה

עבדיחבה או עבדיחפה היה מלך ירושלים בתקופת הברונזה המאוחרת (המחצית הראשונה של המאה ה-14 לפנה"ס), קיומו ידוע ממכתבי אל עמרנה.
מוצאו של המלך לא ידוע. על פי המקרא דוד כבש את ירושלים שבשלטון היבוסים בסוף המאה ה-11 לפנה"ס, כ-300 שנים לאחר שלטון עבדיחבה בירושלים. שמו של המלך בשפה החורית: "עבדה של האלה חבת", האלה האם של החורים. אבל החוקרים אינם בטוחים אם עבדיחבה עצמו היה ממוצא חורי. בנוסף לא ידוע אם הוא היה חלק משושלת ששלטה בירושלים או שהוא מונה לשליט על ידי המצרים. עבדיחבה עצמו מציין במכתביו שהוא לא מחזיק בשלטון בזכות שושלת היוחסין שלו אלא בזכות פרעה. אבל טקסט זה יכול להיות ביטוי לחנופה ולא עובדה היסטורית.
מכתבי עבדיחבה מביאים לידי ביטוי את מאבקו ביריביו העיקריים שֻוַרדַתַ, כנראה מושל גת, ומִלכִּאִלֻ מושל גזר, על השליטה בדרכים ממישור החוף לאזור ירושלים. בתקופת שלטונו סבלה ירושלים מהתקפות חוזרות ונשנות של החבירו. עבדיחבה פנה שוב ושוב בתחנונים לפרעה אמנחותפ הרביעי לשלוח לעזרתו צבא.
מכתבי אל עמרנה העוסקים בעבדיחבה, כוללים שש אגרות הכתובות באכדית (א"ע 285-290), אשר נשלחו מטעמו אל פרעה מלך מצרים. בנוסף מוזכר עבדיחבה במכתבי מושלים אחרים: מכתב 366 של שורדת, כנראה מושל גת, למלך מצרים בו הוא מציין את מלחמתו יחד עם עבדיחפה בחבירו, במכתב 280 בו מתלונן שורדת על עבדיחבה שלקח ממנו את עירו. מכתב 291 הוא לוח שבור מאד המציין את מושל ירושלים ללא ציון שמו.
מכתבי עבדיחבה נכתבו בניב בבלי ואשורי מעורב ולכן עוררו עניין רב אצל החוקרים.

מכתב מס' 287

קטע ממכתבו של עַבְּדִ-חֶבָּה מושל ירושלים:
"הנה ראה: ארץ (העיר) [ג]זר ארץ ,(העיר) אשקלון והעיר ל[כיש] נותנים להם ל<חבירו> אוכל, שמן ואת כל מאומה מעשרימו וידאג המלך בעצמו לצבא קשתים: לכן, ישלח המלך את קשתיו נגד האנשים האלו. כי עשו עברה נגד אדוני המלך! אם ישבו כאן במשך השנה הזאת הקשתים, אז יישארו כל הארצות [ו]החזנים (נאמנים) לאדוני המלך [א]בל כאשר אין כאן הקשתים גם לא יהיו עוד [הא]רצות והמושלים נאמני למלך; אך ראה את ארץ-העיר ירושלים הזאת! לא אבי ולא אמי [נ]תנו לי אותה, - ידו ה[חזקה של מלכי] [נ]תנה אותה לי! וראה (לעומת זאת) את המעשר אשר עשו מלכי-אל ומעשה בני לביה: הם נתנו את ארץ המלך לח'בירו."
בשנת 2010, בחפירות בירושלים בעיר דוד שניהלה ד"ר אילת מזר מהמכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, התגלה שבר של לוח מטין כתוב בכתב יתדות באכדית. מבדיקת הטין עולה שהלוח יוצר באזור ירושלים. יכול להיות שזהו העתק מכתב ששלח עבדיחבה לאמנחותפ הרביעי, והעתק נשמר בארכיון בעיר.
ג'קלין בארטון

קורות חייה

אביה היה שופט בבית המשפט העליון של מדינת ניו יורק. אמה הייתה יהודיה ילידת בלגיה.
בארטון נשואה לפיטר דרבן, גם הוא פרופסור לכימיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה. לזוג בת אחת.

השכלה ומסלול מיקצועי

סיימה תואר ראשון, בהצטיינות יתרה, במכללת בארנארד, המסונפת לאוניברסיטת קולומביה. סיימה דוקטורט בכימיה אורגנית באוניברסיטת קולומביה ב-1978. בשנים 1979 -1980 עשתה פוסט דוקטוראט במעבדות בל  ובאוניברסיטת ייל. הייתה פרופסור לכימיה במכללת האנטר בשנים 1980 - 1982. פרופסור לכימיה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1983 -1989. מאז ועד היום (נכון לאוגוסט 2014) היא פרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
 בארטון הינחתה מעל 100 דוקטורנטים ופוסטדוקטורנטים (נכון לקיץ 2014).
בארטון חברה בדירקטוריונים של דאו כימיקלים ומעבדות בל.

פעילותה המדעית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
עיקר מחקרה הוא במשמעות הולכת אלקטרונים הופכית (transverse electron transport) לאורך סליל DNA דו גדילי. נזקי DNA ותיקונם.
כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות

כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות (מוכרים בראשי התיבות: סְתָ"ם) כרוכה בטכניקות מיוחדות של כתיבה כפי הנדרש על פי ההלכה היהודית, המפרטת את סוג הדיו, הקלף, את צורת הכתב (כתב סת"ם) ופרטים נוספים.

הקולמוס

הנוצה המשמשת לכתיבת סת"ם נקראת קולמוס. את הקולמוס מכינים מנוצה (רצוי עיקרית) של עוף גדול - בימינו בעיקר תרנגול הודו. את הנוצה מרככים על ידי השרייה בחומץ או מים רותחים.
ביהדות תימן נהוג לכתוב סת"ם עם קולמוס מענפי עץ הבמבוק.
נהוג לכתוב בקולמוס של קנה (על פי תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ', עמוד ב').
צריך שיהיה חתך בתחילת הקולמוס, כדי שהדיו יזרום לראשו ויכתוב.

כתיבה לשמה

על הסופר להתכוון לכתוב "לשמה" כלומר לשם ספר התורה, התפילין או המזוזה. כמו כן עליו להתכוון לכתוב את השמות הקדושים לשמם.

חק תוכות

אם האות נוצרת על ידי מחיקה ולא על ידי כתיבה, הרי זה "חק תוכות" והאות פסולה, כגון שנכתב ו' במקום י' אסור לגרד את חלקו התחתון של הו' כדי שיהיה י', משום שהי' נוצרה על ידי מחיקה ולא על ידי כתיבה. דבר זה נלמד מהפסוק "וְכָתַב לָהּ סֵפֶר כְּרִיתֻת" ודרשו חז"ל: "וכתב ולא חקק". וכמו שכך ההלכה בגיטין, הוא הדין גם לספר תורה.
הפסול "חק תוכות" חל בין אם מתחילתה האות לא נכתבה כראוי, בין שאות אחת נדבקה לחברתה ואיבדה צורתה, ובין שנפלה טיפת דיו על האות וקילקלה את צורתה, ובין אם נכנסה אות אחת לתוך חברתה ואיבדה צורתה (כגון אות ל' שנכנסה לתוך הך' שמעליה והך' נראית כאות ה').
נדבקה אות לחברתה באופן שלא השתנתה צורת האות, מותר להפריד ביניהם ואין בזה "חק תוכות".

מכון סת"ם

ישנה מעבדה מיוחדת לבדיקת תפילין ותשמישי קדושה הנקראת: "מכון סת"ם" ובה עובדים כל בעלי המקצועות הקשורים לכך.
הקורפוס ההררי ה-51 (ורמאכט)

היסטוריה

ב-15 באוגוסט 1943 הוקם הקורפוס בווינה כקורפוס הררי, והועמד תחת פיקוד ולנטין פוירשטיין. בדצמבר 1943 נשלח הקורפוס לאיטליה כחלק מהארמייה ה-14, ולחם עימה בקרב מונטה קאסינו, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים באיטליה כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין. בינואר 1945 מונה פרידריך וילהלם האוק למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
2NE1

לפני הופעת הבכורה

2NE1 הוזכרה בפעם הראשונה על ידי אמצעי התקשורת בקוריאה הדרומית בסוף שנת 2004. שתי זמרות, בויונג מהלהקה Spica ולינזי מהלהקה Fiestar, היו זמרות שהתאמנו לצד חברות הלהקה. אך הן נפסלו ולא נכללו בהרכב הסופי של הלהקה. YG Entertainment הודיעו באופן רשמי בתחילת שנת 2009 כי הלהקה תהיה מורכבת מארבע חברות וכי הלהקה תעשה את הופעת הבכורה שלה בחודש מאי של אותה שנה. החברה הודיעה כי הלהקה התאמנה במשך ארבע שנים, וכי אלבום הבכורה שלהן יכלול שירים שהופקו על ידי המנהיג של הלהקה 1TYM, טדי פארק. שם הלהקה בתחילה הוכרז כ"21", אך בעקבות גילוי של זמר אחר המשתמש בשם זה כשם במה, הלהקה שינתה את שמה לשם שלה כיום "2NE1". השם, נהגה בקוריאנית בדומה לאופן שבו הוא נהגה באנגלית, "To Anyone" או “Twenty One”, המשלב את הביטויים "21st century" ו"New Evolution".

היסטוריית הלהקה

השיר הראשון של הלהקה 2NE1 היה השיר “Lollipop” עבור פרסומת אותו הן ביצעו בשיתוף פעולה עם הלהקה Big Bang. השיר יצא לאור דיגיטלית ב-27 במרץ 2009. השיר נוצר עבור LG על מנת לקדם את מכשיר הטלפון החדש שלהם Cyon. הקליפ וידאו של השיר פורסם ב-28 במרץ. השיר לא קודם על ידי הלהקה כיוון שזו הייתה פרסומת (נוצר קונפליקט עם רשתות הטלוויזיה והזכאיות לשדר את השיר).
שיר הבכורה של הלהקה, “Fire”, יצא לאור ב-6 במאי. השיר נכתב והופק על ידי טדי פארק מהלהקה 1TYM והכיל אלמנטים של היפ-הופ וראגיי. הקליפ וידאו עבור השיר כלל שתי גרסאות- גרסה אחת של "חלל" וגרסה נוספת של "רחוב". תוך 24 שעות מפרסום הקליפ הוא זכה ליותר ממיליון ציפיות. הלהקה ערכה את הופעת הבכורה שלהן של השיר “Fire” בתוכנית המוזיקה Inkigayo של הרשת SBS ב-17 במאי. הופעה זו סימה את הפעילות הראשונה של הלהקה. חברות הלהקה לקחו חלק בתוכנית הריאליטי הראשונה שלהן בשם “2NE1TV” על מנת לקדם ולעזור ללהקה במהלך הבכורה שלהן והופעות הקידום עבור השיר. הלהקה וכן שיר הבכורה שלה הפכו למונחי חיפוש פופולריים במנועי החיפוש באינטרנט. הלהקה זכתה בשלושה פרסים של Cyworld Digital Music Awards: השירים “Lollipop” ו”Fire” זכו בקטגוריית "שיר החודש" והלהקה זכתה בפרס "טירון החודש" עבור חודש מאי 2009. הלהקה זכתה בתוכנית מוזיקה בטלוויזיה במקום הראשון לאחר ההופעה הרביעית שלהן בתוכנית Inkigayo ב-14 ביוני. הם זכו בפרס השני שלהן באותה תוכנית בשבוע שלאחר מכן. באותו חודש, הלהקה חתמה על עסקה עם חברת Fila והן הפכו להיות הדוגמניות של החברה בפרסומת החדשה שלה.
השיר, "I Don’t Care" היה הסינגל השני של הלהקה והוא יצא לאור ב-1 ביולי, יחד עם המיני אלבום הראשון, ‘’2NE1’’. פעילויות הקידום של המיני אלבום החלו באופן רשמי בתחילת יולי. מנכ"ל חברת התקליטים של הלהקה, יאנג יון-סוק אמר כי השיר מציג צד יותר רך, ודימוי יותר נשי של הלהקה בניגוד לשיר הבכורה שלהן, “Fire”. השיר הפך להיות השיר בעל מספר ההורדות הגדול ביותר של אותו חודש. הלהקה סיימה את הופעות הקידום של השיר על ידי ביצוע של השיר בסגנון ראגיי בתוכנית המוזיקה בטלוויזיה Inkigayo בספטמבר. בעקבות הפופולריות של הרימקס, הוא יצא לאור באופן דיגיטלי ב-3 בספטמבר בתור הסינגל הדיגיטלי הבא של הלהקה.
בחודש אוגוסט, הלהקה לקחה הפסקה זמנית מפעילויות כקבוצה, וכל חברה בלהקה הוציאה לאור סינגל סולו. לצידן של שלוש קבוצות נוספות שייצגו את קוריאה, 2NE1 הופיעו ב"פסטיבל השירים של אסיה" בספטמבר, שבו הן זכו בפרס ה"טירון של אסיה" לשנת 2009. הלהקה זכתה בהרבה פרסים של טקסי סוף השנה, וביניהם שיר השנה בטקס של Mnet Asian Music Awards. אלבום הבכורה שלהן הגיע להיקף מכירות של 100,000 עותקים עד סוף השנה.
רוברט אנדרסון

שנותיו הראשונות

אנדרסון נולד בעיירה ליד לואיוויל במדינת קנטקי שבארצות הברית. הוא התחנך בווסט פוינט, שם סיים את לימודיו בשנת 1825, ואז הוצב בדרגת ייצוג של לוטננט משנה ברגימנט הארטילריה ה-2 של צבא ארצות הברית. במהלך המלחמה בשבטי האינדיאנים בשנת 1832 שירת כקולונל במסגרת גדודי המתנדבים של אילינוי (אחד מפקודיו שם היה קפטן אברהם לינקולן, לימים נשיא ארצות הברית). בשנת 1833 חזר לצבא הקבע בדרגת קבע של לוטננט. בתקופת מלחמת סמינול השנייה בשנים 1835–1842 שירת כקצין מטה במטהו של הגנרל וינפילד סקוט. במלחמת ארצות הברית-מקסיקו נפצע קשה במהלך קרב מולינו דל ריי וקודם עקב כך לדרגת מייג'ור. ב-5 באוקטובר 1857 הוצב ברגימנט הארטילריה ה-1. בשנת 1839 פרסם ספר בשם "הוראות הפעלת ארטילריית השדה, סוסים ורגלים".

מלחמת האזרחים

כשמדינות הדרום החלו בפרישתן מארצות הברית, נותר אנדרסון, תומך עבדות ובעל עבדים בעברו, נאמן לאיחוד. הוא הוצב כמפקד חיל המצב אשר החזיק במצודות מפרץ צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית ובפרט בפורט סאמטר. הוא היה מפקד המבצר בעת הפגזתו על ידי כוחות הקונפדרציה, בפיקודו של בריגדיר גנרל פ.ג.ט. בורגארד (שהיה חניכו של אנדרסון בווסט פוינט) בתחילת המלחמה. ההפגזה, אשר החלה ב-12 באפריל 1861, הסתיימה לאחר 34 שעות עם כניעתו של אנדרסון ופינוי חיל המצב מהמצודה.
עמידתו של אנדרסון במצור ובהפגזה הפכהו לגיבור בצפון. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל והשתתף במצעדים ובעצרות בהניפו את הדגל אשר הביא עמו מהמצודה. ב-28 במאי הוצב אנדרסון בתפקיד פוליטי רגיש - מפקד ארמיית הקמברלנד, עד אשר חלה והוחלף בבריגדיר גנרל ויליאם שרמן ב-6 באוקטובר באותה השנה. לאחר שהבריא הוצב כמפקד פורט אדמס אשר ברוד איילנד. הוא פרש משירות צבאי סדיר ב-27 באוקטובר 1863. ב-3 בפברואר 1865 קודם אנדרסון לדרגת כבוד של מייג'ור גנרל.

לאחר המלחמה

מספר ימים לאחר כניעתו מפקד צבא הדרום, הגנרל רוברט לי, הגיע אנדרסון לצ'ארלסטון. הוא הביא עמו את הדגל אשר הוריד מתורן פורט סאמטר 4 שנים קודם לכן והשתתף בטקס הנפת הדגל על חורבות המצודה לאחר איושן על ידי כוחות צבא האיחוד. 
אנדרסון נפטר ב-26 באוקטובר 1871, בגיל 66, בעת ששהה בניס שבצרפת. גופתו נקברה בבית הקברות וסט פוינט.
רוזי הנטינגטון-וייטלי

ביוגרפיה

הנטינגטון-וייטלי נולדה בפלימות' שבאנגליה, הממלכה המאוחדת להוריה פיונה (לבית ג'קסון) מאמנת כושר, ולצ'ארלס, שמאי. סביה היו ממשפחות נוצריות ממוצא אנגלי. אבי סבה היה הברון הרברט הנטינגטון-וייטלי, פוליטיקאי אנגלי. הנטינגטון-וייטלי גדלה בחווה ליד טביסטוק שבדבון, והתקבלה לסוכנות הדוגמנות "פרופיל" בשנת 2003 במהלך לימודיה בטביסטוק קולג'.

כדוגמנית

עבודת הדוגמנות הראשונה שלה הייתה בגיל 16 עבור חברת האופנה לוי'ס. בשנת 2004 הצטלמה עבור אברקרומבי אנד פיץ'. פרסומה העיקרי בעולם האופנה בא לאחר שייצגה בשנת 2008 את עונת הסתיו/חורף של חברת ברברי.
הנטינגטון-וייטלי הופיעה כנערת שער בשורה של מגזינים מובילים, בהם ווג הבריטי (מרץ 2011),‏ FHM‏, GQ ו-Elle. במאי 2011 נבחרה על ידי מגזין מקסים לאישה הסקסית בעולם.
ביולי 2011 נבחרה להציג את הבושם החדש של ברברי בודי, לצד השחקן סם ריילי.

כשחקנית

ביוני 2010 ליהק אותה הבמאי מייקל ביי לשובר הקופות השני הכי המצליח ב-2011 "רובוטריקים 3: אפלת הירח" (במקום מייגן פוקס), לאחר ששניהם שיתפו פעולה בעבר, ב-2006 בפרסומת בשם "אלף פנטזיות" עבור ויקטוריה'ס סיקרט.
בסרט זה הופיעה בתפקיד קארלי ספנסר חברתו החדשה של סם ויטוויקי אותו מגלם שיה לה-באף.
בשנת 2015 השתתפה בסרט הפעולה הפוסט-אפוקליפטי "מקס הזועם: כביש הזעם" בכיכובה של שרליז ת'רון.

חיים אישיים

החל מאפריל 2010 הנטינגטון-וייטלי במערכת יחסים עם השחקן הבריטי ג'ייסון סטיית'ם. ביוני 2017 נולד לזוג בן.
פרדוקס קידוש החודש

פרדוקס קידוש החודש הוא פרדוקס הלכתי בנושא קידוש החודש. הפרדוקס מוזכר לראשונה בספר מנחת חינוך.

הפרדוקס

מעשה בשני אנשים שבאו לסנהדרין ביום ל' באב והעידו שראו את מולד הלבנה. בהתאם לעדותם החליט בית הדין להכריז על אותו יום כיום א' באלול, אך לפני שהספיקו להכריז כך, הגיעו לבית הדין שני עדים אחרים לְהָזֵם את עדותם של העדים הראשונים או לפסלם. לשני העדים האחרונים ימלאו 13 שנים ביום א' באלול, ולפיכך ביום זה יהפכו לבני מצווה וכשירים לעדות.
אם תתקבל עדות העדים הראשונים, התאריך יהיה א' באלול ויוכלו העדים האחרונים לפסול את הראשונים. אם תיפסל עדות העדים הראשונים, התאריך יהיה ל' באב ומשמעות הדבר תהיה שהעדים האחרונים פסולי עדות. אם נפסלו העדים האחרונים לעדות, הרי שיש לקבל את עדות הראשונים ולקבוע כי התאריך הוא א' באלול. לפיכך, העדים האחרונים כשרים לעדות ויכולים לפסול את העדים הראשונים, ויש להכריז כי התאריך הוא ל' באב. וכן הלאה וכן הלאה.

מסקנות הלכתיות

תשובת המנחת חינוך עצמו היא שעדות העדים הראשונים מתקבלת. לשיטתו בשעת עדותם של העדים הראשונים, בטרם קידש בית דין את החודש על פי עדותם, אין באפשרות העדים האחרונים לפסלם, ואין שום צורך להתחשב בהשלכות העתידיות של קידוש החודש לפני שהפך למציאות באמצעות הכרזת בית הדין. אם באו העדים המזימים לאחר שהכריז בית דין על קידוש החודש, הרי גם אז להזמתם או פסילתם של העדים הראשונים בדיעבד אין כל תוקף, מכיוון שלפי ההלכה גם קידוש חודש שנעשה בשגגה ובהטעיה ואף בזדון – מתקבל ולעולם לא ניתן לשנותו.
לעומתו, בספר דרך המלך כתב שאין לקדש את החודש במצב כזה, ובכל מקום שבו יש פרדוקס צריך להשאיר את המצב כמו שהוא. בספר מנחת סולת כתב שאין כלל פרדוקס, ובכל מקרה העדים האחרונים פסולים להעיד בעניין זה, מכיוון שלא ניתן לקבל את עדותו של בעל אינטרס. לטענתו לעדים האחרונים יש אינטרס שלא יתקדש החודש, מכיוון שאם עשו עבירה באותו יום, בהכרזתו כיום א' באלול יהפכו הם לבני מצוות ויוכלו להיענש. אם יידחה קידוש החודש, הרי שביצעו את העבירה בל' באב, ולא ניתן להעניש אותם.
ויליאם קירצ'ר

ביוגרפיה

בהיותו נער שיקר קירצ'ר לגבי גילו כאשר נרשם ל"בית הספר הניו זילנדי לדרמה", וסיים בגיל 18 את לימודי המשחק שלו. 
במהלך הקריירה שלו זכה לשבחים על תפקידיו בסרטים מקומיים בניו זילנד ובסדרות טלוויזיה כגון "כריש בפארק" ואופרת הסבון "עיר חיים". ב-2006 השתתף בדרמה הניו זילנדית "משום מקום", בתפקיד השוטר המעוטר סטיוארט גות'רי שנרצח בטבח ארמואנה. 
ב-2012 הופיע קירצ'ר בסרטו של פיטר ג'קסון "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתור גמד הארץ התיכונה ביפור.
מארי קלוטילד, נסיכת צרפת

ראשית חייה

מארי קלוטילד נולדה ב-23 בספטמבר 1759 בארמון ורסאי, ללואי, דופן צרפת, בנו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, ולמריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, בתם של אוגוסט השלישי, מלך פולין ומריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1765 מת אביה, ואחיה לואי אוגוסט הפך לדופן צרפת, ובשנת 1767 מתה גם אמה משחפת. אליזבת התחנכה על ידי מאדאם דה מרסן, יחד עם אחותה אליזבת, אולם מכיוון שאליזבת לא התייחסה ללימודים ברצינות, העדיפה מאדאם דה מרסן את קלוטילד על פני אליזבת, ובעקבות כך חל קרע בין האחיות. היחסים ביניהם השתפרו לאחר שקלוטילד טיפלה באליזבת בעת שחלתה, ואף סייעה לה בלימודים. בשנת 1770 התחתן אחיה לואי אוגוסט עם מריה אנטוניה, ארכידוכסית אוסטריה, אשר מיד עם הגיעה לצרפת נקשרה מאוד לאליזבת, ובעקבות כך לא אהבה קלוטילד את מארי אנטואנט. בשנת 1774 מת סבה לואי החמישה עשר, מלך צרפת, ואחיה לואי השישה עשר, מלך צרפת עלה לשלטון במקומו.

נסיכת פיימונטה

אף על פי שקלוטילד שאפה להיות נזירה, אחיה רצה בברית עם ממלכת סרדיניה, ולכן ב-30 בספטמבר 1775 התחתנה מארי קלוטילד עם קרלו אמנואלה, נסיך פיימונטה. הפרידה ממנה הייתה מאוד קשה לאחותה אליזבת, והשתיים בקושי הסכימו להיפרד האחת מהשנייה. אף על פי שהתחתנו בנישואים פוליטיים, היו בין השניים יחסי אהבה חמים, אולם לא היו להם ילדים, ולכן לאחר 8 שנות נישואים ביקשה קלוטילד להפסיק לקיים יחסי מין ולחיות בצניעות. קלוטילד נקשרה מאוד לגיסותיה מריה תרזה, דוכסית אאוסטה ומריה אנה מסבויה, דוכסית שאבלה, והייתה מאוד פופולרית בקרב הציבור.
בשנת 1789 פרצה המהפכה הצרפתית, ועד מהרה התמלאה טורינו במהגרים צרפתים אריסטוקרטיים, אשר לא היו אהודים על הציבור המקומי, וגרמה לסכסוך בין ממלכת סרדיניה לצרפת. בסוף 1789 הגיע לטורינו אחיה שארל, רוזן ארטואה, ובשנת 1791 הגיעו גם דודותיה מארי אדלייד, נסיכת צרפת וויקטואר, נסיכת צרפת. הוצאתם להורג של אחיה לואי השישה עשר, מלך צרפת וגיסתה מארי אנטואנט השפיעו עליה קשות, אולם הוצאתה להורג של אחותה האהובה אליזבת גרמה לה לזעזוע עמוק, ובעקבות כך היא החלה להתלבש אך ורק בשמלות צמר פשוטות, גזזה את שערה ושמה עליו כובע פשוט, זנחה את כל תכשיטיה, והפסיקה ללכת לתיאטרון ולאופרה.

מלכת סרדיניה

בשנת 1796 מת חמיה ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, ובעלה הוכתר כקרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה. בעקבות תבוסת צבא סרדיניה על ידי נפוליאון, נאלץ קרלו אמנואלה להסכים לתנאי חוזה פריז מ-1796 שאיפשרו לנפוליאון מעבר חופשי בשטח הממלכה. ב-6 בדצמבר 1798 כבש הגנרל המהפכני הצרפתי ברתלמי קתרין ז'ובר את טורינו, וגירש ממנה את קרלו אמנואלה וקלוטילד, שנמלטו אל האי סרדיניה, וויתרו על נחלותיהם ביבשת. בעת שהותם בסרדיניה ניהלה למעשה קלוטילד את הממלכה, ותמכה בבעלה כל העת שלא יתפטר מתפקידו לטובת אחיו. בספטמבר 1800 עזבו קרלו אמנואלה וקלוטילד את סרדיניה לפירנצה, משום שהברית הרוסית-אוסטרית במלחמה נגד צרפת גברה על תקוותיהם לשובם לטורינו, אך קרב מרנגו גרם להם להימלט לרומא ואחר כך לנאפולי, שם נשארו מנובמבר 1800 עד מרץ 1801 לפני שחזרו לרומא. בעת שהותם ברומא הם חיו כאורחים של עשירים ממשפחת קולונה, ובמאי 1801 הם חזרו לנאפולי. ב-7 במרץ 1802 מתה מארי קלוטילד, ובעקבות כך החליט קרלו אמנואלה ב-4 ביוני 1802 להתפטר לטובת אחיו ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה.
קוסמודרום בייקונור

היסטוריה

בייקונור היה מרכז תוכנית החלל השאפתנית של ברית המועצות מסוף שנות ה־50 ועד שנות ה־80 של המאה ה־20. היו בו מתקנים לשיגור חלליות מאוישות ובלתי־מאוישות, וניתן היה לשגר ממנו מגוון רחב של טילי שיגור: סויוז, פרוטון, ציקלון, דנייפר וזניט. שיגורים מבסיס זה מהווים חלק חשוב בפריסתה ובתחזוקתה של תחנת החלל הבינלאומית.
הבסיס נבנה במקור בשנות ה־50 כאתר לשיגור וניסוי של טילים ארוכי טווח, ומאוחר יותר הוסב לבסיס שיגורים לחלל. ליד הקוסמודרום נבנה יישוב שתפקידו לשרת את צורכי הקוסמודרום. בשנת 1966 הוא קיבל מעמד של עיר ונקרא לנינסק, אך שמו שונה לבייקונור ב־1995.
טיסות היסטוריות רבות לחלל שוגרו מבייקונור: הלוויין הראשון ב־4 באוקטובר 1957, האדם הראשון בחלל ב־1961, והאישה הראשונה בחלל ב־1963.
השיגורים לחלל נמשכו גם לאחר התפרקות ברית המועצות ב־1991, תחת חבר המדינות. במרץ 1996 חכרה רוסיה את הבסיס ל־20 שנה, תמורת תשלום שנתי של 115 מיליון דולר ואפשרות להארכת החכירה בעשר שנים נוספות. בשנת 2004 סוכם על הארכת ההסכם עד לשנת 2050 ללא שינוי דמי התשלום השנתיים.
בשל חילוקי דעות בין רוסיה לקזחסטן על גובה דמי החכירה, החלה רוסיה להרחיב את קוסמודרום פּלֶסֶצק שבשטחה, במחוז ארכנגלסק שבצפון־מערב רוסיה, וכן בנתה את קוסמודרום ווסטוצ'ני במזרח הרחוק במחוז אמור.
מאז סיום תוכנית מעבורות החלל של נאס"א, המקום היחיד ממנו מתבצעים שיגורים מאוישים, הוא נמל חלל זה. עלות שיגור והחזרה לפי ההסכם עם נאס"א היא 82 מיליון דולר עבור כל אסטרונאוט, כאשר יכולים להיות בבחללית הסויוז עד שלושה אנשים. לכשתגיע לבשלות תוכנית Crew Dragon של חברת ספייס איקס, או אז יחזרו הטיסות המאוישות להיות מנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה, ובשליטה אמריקאית מלאה.
Juul

היסטוריה

חברת "ג'ול לאבס" (JUUL Labs INC) נוסדה על ידי אדם בוון וג'יימס מונסיס, שבהיותם מעשנים לשעבר ניסו למצוא תחליף לסיגריות. בעודם סטודנטים לתואר שני באוניברסיטת סטנפורד הם ייסדו לראשונה חברה בשם פלאום, שלאחר פיתוח המוצר, שארך כ-10 שנים, שונה שמה לג'ול. החל מאוגוסט 2018, בוון הוא מנהל הטכנולוגיה הראשי של ג'ול ומונסיס הוא מנהל המוצר הראשי.
הסיגריה האלקטרונית Juul במתכונתה הנוכחית שווקה לראשונה ב-1 ביוני 2015 בארצות הברית. המוצר משווק בישראל על ידי ג'ול לאבס אנד פרודקטס ישראל בע"מ, חברה פרטית המוחזקת בידי חברת ג'ול לאבס.
ביולי 2018 גייסה החברה 650 מיליון דולר, ושוויה הוערך ב-15 מיליארד דולר. ב-20 בדצמבר 2018 קנה קונצרן אלטריה, המחזיק במותגי פיליפ מוריס בארצות הברית, ובחברות נוספות בתחומי היין, ההשקעות ועוד, 35% מהחברה תמורת 12.8 מיליארד דולר. בעקבות העסקה הוערך שווי חברת ג'ול לאבס ב-38 מיליארד דולר. המשקיעים הנוכחיים של ג'ול לאבס, בנוסף לקונצרן אלטריה, כוללים את טייגר גלובל מנג'מנט, חברת קרנות הנאמנות פידליטי השקעות וטאו קפיטל.

נכון לשנת 2019 מועסקים בחברה כ-2000 עובדים ברחבי העולם.

תכונות המכשיר

ג'ול הוא מכשיר איוד, המוכר גם בשם ״סיגריה אלקטרונית״, המשתמש במלחי ניקוטין (ניקוטין פרוטוני) שמוצה מתוך עלי טבק במקום בניקוטין חופשי. החברה רשמה פטנט אמריקאי על התהליך להכנת מלח הניקוטין שלה בשנת 2015. בישראל משווקים ארבעה טעמים קבועים עיקריים וטעם נוסף מתחלף: מנגו, טבק, טבק וניל, מנטה ותפוח. כל קפסולה מכילה פרופילן גליקול, גליצרול, מלחי ניקוטין וחומרי טעם.
מבחינת כמות הניקוטין, בישראל משווקות הקפסולות בריכוז ניקוטין של עד 20 מ"ג למ"ל, או כ-1.7%, בהתאם לחוק ולתקנות משרד הבריאות. בקיץ 2018 אסר משרד הבריאות לשווק את המוצר בריכוז של 5% בטענה שתכולת הניקוטין בשיעור זה, כפי שנמכר בארצות הברית, גבוהה מדי, בעוד ייבוא ומכירת קפסולות המכילות 1.7% ניקוטין נותרה מותרת בארץ.

השימוש במכשיר

בארצות הברית, המכשיר הפך לפופולרי ועל פי פרסומים מחזיק בכ־76.1% משוק הסיגריות האלקטרוניות. סקר מקוון שנערך בנובמבר 2017 מצא כי 7% מבני נוער אמריקאים בגילאי 15–17 ו-12% מהצעירים האמריקנים בגילאי 18–24 דיווחו כי השתמשו בג'ול. בישראל המכשיר אסור למכירה מתחת לגיל 18 ורכישתו דורשת הצגת תעודת זהות ואמצעי זיהוי גיל. 
מִחזור הקפסולות נעשה בפחי מִחזור האריזות הכתומים. המכשיר עצמו נחשב לפסולת אלקטרונית ואפשר למחזרו בהתאם.

שיווק ומכירות בישראל ובעולם

ישראל היא המדינה הראשונה מחוץ לארצות הברית שבה נמכר המכשיר. נכון לפברואר 2019 נמכר המוצר ברוסיה, איטליה, שווייץ, גרמניה, צרפת וקנדה, וכן נמכר באלפי נקודות ברחבי הארץ – פיצוציות, מכולות, חנויות נוחות ועוד.