google/wiki40b huggingface dataset:
אנדריאס מיאוליס

אַנְדְרֵיאַס ווֹקוֹס מִיָאוּלִיס (ביוונית: Ανδρέας Βώκος Μιαούλης‏; 20 במאי 1768 - 24 ביוני 1835) היה אדמירל ומדינאי יווני, שפיקד על הצי היווני במהלך מלחמת העצמאות של יוון.

ביוגרפיה

מיאוליס נולד באֶבְיָה והשתקע באי הידְרָה שבמזרח הפלופונסוס. בעת בה פרצה מלחמת העצמאות של יוון נודע בקרב בני עירו כסוחר דגן עשיר שתרם מהונו למען הציבור. הוא היה רב-חובל של אוניות סוחר, ועל כן נבחר להנהיג את הכוחות הימיים של האיים כאשר תושביהם התקוממו נגד הסולטאן הטורקי.
מיושבי האיים נחסכו במידת מה מעשי הזוועה של הפקידים הטורקים, אך הם סבלו רבות בשל הגיוס בכפייה לאוניות הטורקיות, וחרף היותם חשופים במיוחד להתקפה מן הים של כוחות הסולטאן, נטלו חלק פעיל בהתקוממות כבר מראשיתה. ב-1822 התמנה מיאוליס ל"נָבְאַרְכוֹס" (אדמירל) של עדת כלי שיט קטנים שהיוותה את ציים של המורדים, ועוד באותה שנה פיקד על המסע הצבאי שנשלח לקחת נקם על טבח כיוס.
מיאוליס הוסיף לעמוד בראש הכוח הימי היווני עד 1827, אז הצטרף לשורותיו קצין הצי המלכותי לשעבר תומאס קוקרן. הוא פרש כדי לאפשר לקצין האנגלי לפעול בחופשיות כמפקד הצי היווני, אך המשיך להנהיג את הפן הימי של המאבק היווני לחירות. למיאוליס היה חלק בשחרור מיסולונגי מן המצור הראשון שהוטל עליה בדצמבר 1822 ובינואר 1823.
ב-1824, לאחר כיבוש פסארה (Psara) בידי הטורקים, פיקד מיאוליס על הכוחות היווניים שמנעו את המשך התקדמותו של צי הסולטאן, אם כי במחיר אובדן ספינות הבערה ולוחמים רבים. ברם, ההצלחה לא האירה לו שוב פנים עוד באותה שנה לסכל את כיבושה של נאוורינו (Navarino) בידי שייטת אוניות מצריות, אף שהסב לה אבידות לא מעטות. במהלך 1825 הצליח מיאוליס להעביר אספקה ותגבורות אל מסולונגי בעת המצור השני שהוטל עליה, אך לא עלה בידו למנוע את נפילתה.
מאמציו לשבש את קווי הקשר הימיים של הכוחות המצריים נכשלו בשל הפער העצום בגודלן של שתי השייטות היריבות ועוצמתן אוניותיהן. ככל שנמשכה המלחמה הלך כוחם הימי של היווניים ונחלש, הן בשל הידלדלות משאביהם הכספיים הן בשל התעצמות הפירטיות באנרכיה הכללית ששררה באגן המזרחי של הים התיכון.
כאשר פרש מיאוליס ומסר את הפיקוד על הצי לידי קוקרן, עבר למעשה ניהול המאבק לידי המעצמות הגדולות. לאחר הכרזת העצמאות, וכשהוא כבר בזקנתו, הסתבך מיאוליס בעימותים הפנימיים בארצו, והיה יריב ליואניס קפודיסטריאס (Ioannis Capodistrias) והמפלגה הרוסית. הוא השתמש במומחיותו לתקיפתם באוניות הבערה בפורוס (Poros) ב-1831. מיאוליס היה אחד מחברי המשלחת שהזמינה את המלך אותון (Othon) לקבל את כתר המלוכה של יוון, ונתמנה על ידו לסגן אדמירל ואחר כך לתת-אדמירל. הוא נפטר ב-24 ביוני 1835 באתונה, נקבר בפיראוס סמוך לקברו של תמיסטוקלס, מייסד הצי של אתונה העתיקה, ולבו שמור בכד במיניסטריון הצי המסחרי.
ג'ורג' בלווז

תחילת דרכו

בלווז נולד בעיר קולומבוס במדינת אוהיו. בתקופת לימודיו באוניברסיטת המדינה של אוהיו החל לעבוד כמאייר לפרנסתו. במהלך לימודיו הוצע לו לשחק כדור בסיס באופן מקצועי, אולם בלווז נמשך לציור ובהמשך אף עזב את לימודיו ועבר לניו יורק על מנת ללמוד ולהעמיק את השכלתו באומנות. בניו יורק למד אצל רוברט הנרי, דמותו ומנהיגותו של הנרי השפיעו על סגנונו של בלווז. בלווז נמשך לנושאים שהיו בסדר היום של קבוצה שכונתה השמונה. השמונה היו אמנים שהרבו לתאר את ניו יורק מתוך התבוננות ריאליסטית. בין האמנים הבולטים בקבוצה היו אדוארד הופר וג'ון סלואן (גם הם מתלמידיו של רוברט הנרי).
ב-1908 זכה בלווז בהכרה ראשונית בסגנונו, בתערוכה שאירגן יחד עם תלמידים אחרים של רוברט הנרי. בלווז בלט בציוריו הריאליסטיים המתארים את החוויה האורבנית בניו יורק ממקור ראשון. בלווז הטיב לתפוס את התחושה הכאוטית שהייתה קיימת בשכונות של מעמד הביניים בניו יורק, למשל בציור Cliff Dwellers משנת 1913. בשנים 1907–1915 שקד בלווז על סדרה של ציורים המתארים את ניו יורק המושלגת, נראה שבסדרה זו פיתח בלווז את תפיסת האור שהתפתחה בהמשך בשאר ציוריו.

קרבות איגרוף

בלווז מוכר בזכות ציוריו המתארים קרבות איגרוף של חובבים. על הציורים נסוכה מעין אווירה אפלולית, מתוחה ואלימה. בשולי התמונה אפשר לראות את שאגות העידוד של הקהל ואת פניהם המתעוותות של חלק מהצופים כאשר בחזית התמונה נראים שני מתאגרפים בעיצומו של קרב קדחתני. בלווז מיטיב לבטא את הפעלתנות ואת המתח האופפים את הקרב הבלתי חוקי.
בלווז שהיה בעל מודעות חברתית גבוהה תרם מזמנו וממרצו לקבוצת אומנים רדיקלית שנקראה "The Lyrical Left" . בהמשך לימד בבית הספר לאומנות של ניו יורק ואף היה מצוות העריכה של עיתון סוציאליסטי שנקרא "ההמונים".
ב-1919 עזב בלווז את ניו יורק לטובת משרה של מורה בבית הספר לאומנות של שיקגו. ב-1925 נפטר בלווז בכתוצאה מסיבוך קרע בתוספתן. עבודותיו של בלווז מוצגות במוזיאונים ברחבי ארצות הברית.
זובנאשמאלי

תכונות

זובנאשמאלי הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B8 V הנמצא במרחק של כ-185 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.5 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-12,300 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 250 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה חלק משמעותי מקרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 400 מעוצמת ההארה של השמש. בדומה לכוכבים אחרים מסוגו, זובנאשמאלי מסתובב על צירו במהירות גבוהה יחסית של לפחות 250 קילומטרים בשנייה. למרות שעל פי הספקטרום של קרינתו הוא אמור להראות כחול, דווח במקרים רבים שצבעו דווקא ירוק. כמו כן, תלמי תיאר אותו כבהיר יותר מאנטארס. לא ידוע למה צבעו של הכוכב נראה לפעמים ירקרק או האם בהירותו השתנתה בעבר במידה משמעותית. כיום הכוכב מסווג כחשוד כמשתנה מכיוון שבהירותו נמדדה בין דרגות 2.6 ו-2.63.
הארמייה ה-31 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה ביולי 1941. לאחר הקמתה, הארמייה ה-31 הועברה לגזרת החזית המערבית. היא השתתפה בקרבות באזור רז'ב. במהלך הקרבות היא כותרה והחלה בנסיגה לא מאורגנת מזרחה. כתוצאה מאיבוד שליטה, יחידות שלה הועברו לארמייה ה-29 וארמייה ה-31 פורקה.
ב-17 באוקטובר 1941 הארמייה ה-31 הוקמה מחדש ושולבה בגזרת חזית קלינין. היא החלה במתקפה וב-16 בדצמבר 1941 הצליחה לשחרר את העיר קלינין. במהלך שנת 1942 היא השתתפה בקרבות סביב העיר רז'ב כולל קרב רז'ב השני. במהלך שנת 1943 היא השתתפה במתקפות סובייטיות כולל שחרור סמולנסק ביחד עם יחידות הארמייה החמישית ו-הארמייה ה-68. בשנת 1944 היא נכנסה לשטח בלארוס ושיחררה את העיר ויטבסק.
בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל הארמייה ה-31 הועברה לעתודה ותוך זמן קצר העוברה להחזית האוקראינית הראשונה ובמסגרת זו השתתפה בקרב על פראג.
בספטמבר 1945 הארמייה ה-31 פורקה.
יערה

היסטוריה

המושב הוקם בשנת 1950 על אדמות הכפר ערב אלסמניה (ח'ירבת א-צואנה) שנחרב במלחמת העצמאות, על ידי עולים מתימן ככפר עבודה. במאי 1952 עזבו המתיישבים את המקום. לאחר שהמתיישבים הראשונים עזבו את המקום, התיישבו בו עולים מצפון אפריקה ובדואים תושבי הגליל. בכך היה יערה ליישוב הראשון במדינת ישראל שהוקם כיישוב מעורב, שתושביו בני עמים שונים. מאוחר יותר הצטרפו למושב עולים מארצות דוברות אנגלית. 
בשנת 2006, במלחמת לבנון השנייה, נפגע היישוב ממתקפת טילים, ואחד התושבים, נוצרי בן 84, במקור מעקורי איקרית, נהרג מפגיעת פצצת מרגמה של החזבאללה.
ביערה נמצא בניין משטרה מנדטורי (משטרת באסה) שנבנה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 כחלק מתוכנית כוללת לפריסת מצודות בגבול הצפון - מצודות טגארט. לאחר הקמת המדינה שימש המבנה כבסיס של משמר הגבול, אחר כך בסיס של גדוד חרב, והיום הוא נטוש.

דמוגרפיה וקהילה

מספר התושבים ביישוב הוא, נכון לשנת 2014, כ-642. מספר זה כולל יהודים ובדואים. 
התושבים מתפרנסים מחקלאות ומעבודות מחוץ למושב. כמו כן תושבים רבים מתפרנסים מתיירות ובבעלותם צימרים ומסעדות.
במושב ממוקם מתנ"ס המשרת את תושבי הסביבה, וכן בית כנסת פעיל ומקווה טהרה. כמו כן נמצאים במושב גני ילדים ו"פארק השכנות הטובה" שהוקם מתוך מטרה לאפשר שיתוף והתחברות תושבים משני הלאומים.
רב המושב הוא הרב שלמה דנינו.
מגנוס פון אברהרדט

תחילת הקריירה

פון אברהרדט נולד ב-6 בדצמבר 1855 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, להוריו היינריך פון אברהרדט וקלרה הנרייטה לבית פון רויס. ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי בעקבות שני אחיו גספר ווולטר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-19, ובשנת 1913 מונה למושל הצבאי של אלזס.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון אברהרדט מפקד המושל הצבאי של אלזס. ב-1 בספטמבר 1914 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-15 שהשתתף עם הארמייה השביעית בקרב גראן קורונה, ולאחר מכן הוצב תחת פיקוד פלגת הארמייה A - פלקנהאוזן. ב-16 באוקטובר 1916 מונה פון אברהרדט למפקד קורפוס המילואים ה-10, ב-20 במאי 1917 קיבל את העיטור פור לה מריט, וב-22 בספטמבר 1917 קיבל פון אברהרדט תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. באפריל 1918 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב איפר הרביעי. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון אברהרדט למפקד הארמייה השביעית במקום גנרל מקס פון בהן שמונה למפקד קבוצת ארמיות פון בהן. ב-15 באוקטובר 1918 חזר גנרל פון בהן לפקד על הארמייה, ופון אברהרדט עזב אותה, וב-8 בנובמבר מונה למפקד הארמייה הראשונה במקום גנרל אוטו פון בלו שעבר לפקד על כוחות ההגנה במערב, ופיקד עליה עד סיום המלחמה.
עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון אברהרדט את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית ובראשית 1919 פרש משירות צבאי.
בקיץ 1919 מונה פון אברהרדט למפקד כוחות ההגנה בפרוסיה המזרחית, אך נאלץ לסגת מהעיר זולדאו שנכבשה על ידי הצבא הפולני.
פון אברהרדט נפטר בברלין ב-24 בינואר 1939 והוא בן 81 שנים.
איירבוס A220

רקע

בעת פשיטת הרגל של יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר, הגישה בומברדיה בקשה לרכוש את תוכניות הפוקר 100, אולם בסופו של דבר החליטה בומברדיה לבטל את העסקה בפברואר 1996.
"BRJX" היה תוכנית לייצור מטוס סילון אזורי גדול יותר מבומברדיה CRJ700. במקום מטוס המכיל כ-66-78 מושבים בתצורת ישיבה 2-2, מטוס רחב יותר המכיל 80-120 בתצורת ישיבה של 2-3. דגם זה תוכנן להתחרות בMD-80, 717, 737-500 737-600 ו-A318. אולם לאחר שהגיעו לשוק מטוסי האמבראר E-Jets של המתרה הברזילאית אמבראר, החליטה בומברדיה לזנוח את הפרויקט לטובת פיתוח הגרסה החדשה ל-CRJ700 ה-CRJ900.

CSeries

ביולי 2004 הודיעה בומברדיה על הפיתוח של סדרה C, כמחליפה של פרויקט BRJX שבוטל. סדרה C יהיו גדולים יותר מסדרת המטוסים האזוריים שלה CRJ, ומסוגל לשאת כ-110-130 נוסעים. בפעם הראשונה בתולדותיה, תתחרה בומברדיה ישירות עם היצרניות הגדולות בעולם; בואינג ואיירבוס.
במרץ 2005 החליטה מועצת המנהלים של בומברדיה לקדם את המטוס בין חברות התעופה על מנת לאסוף הזמנות מראש. באותה התקופה הודיעה על שני דגמים: C110 שבו 100-125 מושבים, ו-C130 שבו 120-145 מושבים. סדרה C תוכננה עם מנועים חדשים חסכוניים בדלק, ובעלי אחוז גבוה של חומרים מרוכבים בגוף המטוס. אסטרטגיה דומה לזו שהשתמשה בואינג בדרימליינר ואיירבוס ב-A350.
מטוסי הסדרה תוכננו לתצורת מושבים 2-3 במחלקת תיירים, ו2-2 במחלקת עסקים/מחלקה ראשונה. בתצורה זו 80% מהמושבים יהיו ליד החלון או ליד המעבר, לנוחות הנוסעים.
במאי 2005 חתמה בומברדיה על הסכמים עם ממשלת קנדה, הממשלה הפרובינציאלית של קוויבק, וממשלת בריטניה על תמיכה והלוואות לפרויקט. ממשלת קנדה התחייבה ל-350 מיליון דולרים במימון הפרויקט, וממשלת בריטניה התחייבה ל-300 מיליון דולרים. התוכנית תעלה כ-3.5 מיליארד דולר, שאר הסכום יגיע מהתחייבויות של חברות התעופה שירכשו את המטוס.
גוף המטוס תוכנן בחברה הסינית Aviation Industry Corporation of China, ההרכבה הסופית הייתה אמורה להיות במפעל בומברדיה בנמל התעופה מירבל. חלקים ניכרים תוכננו ליצור במפעלים שתקים בומברדיה בבלפאסט שבצפון אירלנד.
ב-31 בינואר 2006 הודיעה בומברדיה על הפסקת הפרויקט, לאחר שלא הצליחה להשיג שום הזמנה משמעותית. עם זאת שמרה החברה על צוות קטן שעסק בשיווק הסדרה. ב-18 בפברואר 2006 הודיעה על פיתוח דגם ההמשך של ה-CRJ700 וה-CRJ900: ה-CRJ1000.
מערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי

מערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי אחראי על יצירת התמונה האווירית, תמונה של כל כלי הטיס הנמצאים במרחב האווירי של מדינת ישראל וסביבתה. המערך ממונה על פיקוח על התנועה האווירית בכל המרחב האווירי של ישראל, וכן על גילוי וזיהוי ניסיונות חדירה למרחב האווירי של מדינת ישראל, והכוונת כלי הטיס המיירטים של החיל אל עבר מטרות אוויריות.
המערך מחולק ליחידות בקרה אזוריות בהר מירון, מצפה רמון, ובבעל חצור ויחידות בקרה מקומיות, דוגמת זו שבבסיס חיל האוויר בעובדה, הפרוסות ברחבי הארץ ומספקות כיסוי של המרחב האווירי של מדינת ישראל וסביבתה באמצעות מכ"מים. על כל יב"א מפקד קצין בדרגת סגן־אלוף. בראש מפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה) עומד קצין בדרגת אלוף־משנה.

דגל היחידה

ליחידה קיים, כמו בשאר יחידות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר־כאשר באמצעו מותקן סמל היחידה־כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל־האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.

בקרה אווירית

בשגרה ממונה המערך על פיקוח על התנועה האווירית, צבאית ואזרחית, בכל המרחב האווירי של ישראל. יחידות הבקרה מקצות נתחים מהמרחב האווירי, בגבהים ובנתיבים שונים, לכלל סוגי התעבורה באוויר, כדי למנוע התנגשות בין כלי טיס. יש בקרים אזרחים, העוסקים בתעבורה האזרחית, בקרי גובה נמוך ובקרי גובה גבוה השולטים במרבית המרחב האווירי, ובאזורי האימונים של מטוסי הסילון.

גילוי וזיהוי

כל כלי טיס נראה במכ"ם במרחק של יותר מ־200 מייל ימי (כ־360 ק"מ), הרחק מגבולות ישראל. על־פי חוקי התעופה הבינלאומיים, חייב כל כלי טיס שמתקרב למרחק של 80 מייל (120 ק"מ) מגבולות ישראל להזדהות מול מערך הבקרה הישראלי. במקרה שכלי טיס לא מזדהה מול מערך הבקרה או מעלה חשדות שונים, מוזנקים לכיוונו זוג מטוסי או מסוקי קרב, שמתקרבים, ובודקים כי לא מדובר באיום. כמעט בכל חשד לחדירה מוזנק גם זוג מטוסי יירוט לאזור הקריה למחקר גרעיני בדימונה, שמוגנת גם על ידי סוללות טילי קרקע־אוויר מסוג פטריוט.

אמצעים טכנולוגיים

כל יב"א מצוידת במכ"מים מתקדמים השוכנים בתוך ראדום ענקיים. המכ"מים מאפשרים לגלות כלי טיס במרחק של יותר מ־200 מייל ימי (כ־360 ק"מ), הרחק מגבולות ישראל.
בנוסף למכ"מים הקרקעיים פועלת במערך הבקרה יחידת בלוני תצפית הנושאים מכ"ם. יחידת בלוני התצפית של חיל האוויר הוקמה בספטמבר 1990 והבלון הראשון נכנס לשירות במרץ 1991. המכ"ם בבלון צופה כלפי מטה ומשלים את התמונה האווירית על ידי גילוי כלי טיס בגובה נמוך. המכ"ם הנישא כיום על הבלונים מבוסס על מכ"ם "אורן ירוק" של מערכת ה"חץ 2" שפותח על ידי חברת "אלתא", והוא נחשב לאחד המתקדמים בעולם בתחומו.
גודלו של בלון התצפית הוא 71 מטר והוא עשוי מסיבי דקרון־פוליאסטר בעלי ציפוי מיוחד. הוא עמיד למים, זליגות גז וקרינה אולטרה־סגולה. הבלון קשור כל הזמן לכבל המחובר למערכת עגינה מיוחדת, או למערכת העגינה ישירות. מלבד החזקת הבלון, מספק הכבל את החשמל ואת התקשורת לבלון באמצעות סיבים אופטיים והוא מוחלף פעם בשלוש שנים. לכבל יש סיכוך, כך שגם אם ברק יפגע בכבל, הבלון לא ייפגע.
הפנטזיה של ג'קי צ'אן

תקציר העלילה

היה היה פעם דרקון גדול שהגן על האנושות בכדור הארץ. אחרי מותו, גופו התפזר לשבעה חלקי אוצרות בשבעה מקומות שונים. 
אנשים בכל העולם חיפשו אחר האוצרות הללו כדי להפוך אותם לכלי נשק קטלניים. ג'קי צ'אן וחבורתו יוצאים למשימה להגן על האוצרות ועל שלום כדור הארץ.
ערפילית

עַרְפִילִית (האות פ"א רפה) היא ענן בין-כוכבי של גז ואבק המורכב מיסודות. המונח "ערפילית" (nebula - נֶבּיוּלָה) שימש במקורו שם לקבוצה של גרמי שמים, אשר כללה בין השאר גם גלקסיות, אך כיום אין שימוש זה מקובל. בערפיליות הגדולות נוצרים כוכבים חדשים.
כוכבים נוצרים בערפיליות אך הגדולים שבהם מסיימים את מהלך חייהם בתור ערפילית, ממנה יווצרו כוכבים חדשים.

אזור H II - אזור יצירת כוכבים

אזור H II הוא אזור אשר בו נוצרים כוכבים. זהו אזור חם וצפוף, אשר מורכב ברובו (כ-90%) ממימן מיונן, הליום (כ-10%) ושאריות יסודות כבדים יותר. גודלו של אזור זה יכול להיות משנות אור בודדות ועד מאות שנות אור, והוא מהווה חלק קטן בלבד מענן מולקולרי. חלק מגז זה עובר עם הזמן קריסה כבידתית והופך לקדם-כוכבים. אזורים אלה פולטים קרינה כתוצאה מכך שכוכבים צעירים ומאסיביים פולטים קרינה בתחום העל-סגול ומייננים את ענני המימן אשר נמצאים בסמוך להם.
שבעה ימים באנטבה

עלילה

בשנת 1976 ארבעה מחבלים חטפו מטוס אייר פראנס בדרכו מפריז, צרפת דרך אתונה, יוון והחזיקו בני ערובה לאחר נחיתה בכפייה באנטבה, במטרה לאלץ את ישראל לשחרר חברים בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין שנאסרו על ידי המוסד.

הפקה

ב-11 בפברואר 2016 פורסם כי ז'וזה פאדיליה יביים סרט בשם "Entebbe" עבור Working Title Films ו-StudioCanal על פי תסריט מאת גרגורי בורק. ב-29 ביולי 2016 פורסם כי רוזמונד פייק, דניאל בריהל וונסן קאסל הצטרפו להפקה כדי לשחק את התפקידים הראשיים בסרט.
הצילומים החלו ב-14 בנובמבר 2016 במלטה, בעוד ההפקה נערכה במקביל גם בבריטניה. במהלך הצילומים התרחשה חטיפה אמיתית בנמל התעופה הבינלאומי מלטה.

ביקורות

לאחר הקרנת הסרט בפסטיבל ברלין, החלה להישמע ביקורת מצד מבקרים ישראלים כי הסרט עלול לקומם את הקהל הישראלי, משום שהוא מנסה לבטל את מיתוס הגבורה הישראלי. שמוליק דובדבני מאתר ynet כתב מאמר ביקורת בשם: "לא המיתוס שגדלנו עליו: '7 ימים באנטבה' יעצבן אתכם", בו הוא ציין כי שני המחבלים הגרמנים מוצגים באופן אמפתי וכך גם אידי אמין, וכי יוני נתניהו נורה בשלב מוקדם מדי של המבצע בסרט. במגזין "הוליווד ריפורטר" נכתב כי "הסרט עומד להכעיס את נתניהו" משום שמותו של יוני נתניהו בסרט שונה מהגרסה שהציגה משפחת נתניהו לאורך השנים. המבקר אבנר שביט מוואלה! כתב כי יוני נתניהו מוצג כדמות זניחה עם כמה שורות דיאלוג בלבד וכי הדמויות הכי נעלות בסרט הן דווקא האירופאיות. "הערבים והיהודים מוצגים בו כשני עמים ילידים וילדותיים הנלחמים זה בזה כמו חיות בג'ונגל, ואילו הגרמנים ואנשי צוות המטוס הצרפתיים מתוארים כאינטלקטואלים ליברליים והומניים".
מייק ג'והנס

ביוגרפיה

ג'והנס נולד בעיר אוסאייג' שבצפון איווה, בנם של אדלין לוסי (לבית רויק) וג'ון רוברט ג'והנס. אביו היה ממוצא גרמני וממוצא לוקסמבורגי-חלקי, וסביו מצד אמו היגר לארצות הברית מפולין. הוא גדל ועבד בחווה החקלאית של משפחתו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון אוסאייג' ב-1968, והמשיך ללמוד באוניברסיטת סנט מרי שבמינסוטה, שם קיבל ב-1971 תואר ראשון בתקשורת. ג'והנס קיבל את תואר הדוקור במשפטים שלו שלו מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קרייגטון, והצטרף ללשכת עורכי הדין של נברסקה ב-1974.
אחרי שסיים את לימודיו הגבוהים, התמחה ג'והנס עבור שופט בית המשפט העליון של נברסקה הייל מקון בשנים 1974–1975. אחר התמחותו אצל השופט מקון, החל לעסוק בחוק ומשפט אצל משרד עורכי הדין קורנין והאנון (Cronin and Hannon) בשנים 1975–1976. מ-1976 עד 1991 המשיך לעסוק במשפטים ועבד כעורך דין.
ב-1983 החל לשרת במועצת מחוז לנקסטר מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובתפקיד זה כיהן עד 1987. ב-1989 נבחר אל מועצת עיריית לינקולן מטעם המפלגה הרפובליקנית, ושם כיהן עד 1991. ב-7 במאי 1991 הוא נבחר לראש העיר ה-47 של לינקולן, אחרי שגבר בבחירות הכלליות על ראש העיר המכהן ביל האריס עם 54% מקולות הבוחרים. הוא נכנס לתפקידו כראש העיר ב-3 בדצמבר אותה השנה. ב-1995 זכה בכהונה נוספת בתפקיד ללא התנגדות משמעותית, ונהפך לראש עיריית לינקולן הראשון שעשה זאת מאז שנות ה-50 של המאה ה-20. מחליפו בתפקיד היה דייל יאנג, אשר מונה לתפקיד בידי מועצת עיריית לינקולן כאשר ג'והנס נבחר למושל המדינה.
בבחירות לתפקיד מושל נברסקה ב-1998 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית וניצח את יריבו הדמוקרטי, ונבחר מחדש ב-2002. ב-2008 התמודד ג'והנס לסנאט האמריקאי מטעם מדינת נברסקה עם התפטרותו של צ'אק הייגל. בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית ניצח את איש העסקים פאט פלין ולאחר מכן זכה בבחירות הכלליות. הוא הושבע לתפקיד בראשית 2009, ויחד עם ג'ים ריש מאיידהו, נהיה לאחד משני הסנאטורים הרפובליקנים חדשים שהושבעו בקונגרס ה-111 של ארצות הברית. בפברואר 2013 הודיע אין בכוונתו להתמודד מחדש לסנאט בבחירות 2014.
מסיאל

ביוגרפיה

מסיאל נולדה במדריד ובגיל 19 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה. ב-1968 נבחר ז'ואן מנואל סראט לייצג את ספרד באירוויזיון עם השיר "La La La" . סראט עמד על כוונתו לשיר את השיר בקטלאנית, ורשות השידור הספרדית (TVE) החליטה להחליפו במסיאל. השיר זכה בתחרות בהפרש של נקודה אחת משירו של קליף ריצ'רד "Congratulations", אשר ייצג את בריטניה.
לאחר האירוויזיון המשיכה מסיאל בקריירה ענפה, ועד 1998 הקליטה כ-50 אלבומים וסינגלים. במקביל, הופיעה מסיאל בסדרות טלוויזיה.
מסיאל נישאה שלוש פעמים, והיא אם לבן.
פ.צ'. ביהור אוראדיה

היסטוריה

מועדון הכדורגל, שנוסד בעיר הרומנית אוראדיה היה במשך השנים בשליטה לחלופין של האימפריה האוסטרו-הונגרית, רומניה, הונגריה ואז שנית רומניה. בעונת 1943/44 זכתה הקבוצה, אז בשם "נגיוורדי AC" באליפות הונגריה בכדורגל. בעונת 1948/49, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והשינויים בגבולות המדינות האירופיות כתוצאה מהמלחמה, שיחקה ביהור אוראדיה בליגה הרומנית הבכירה וזכתה באליפות רומניה בעונה זו. הקבוצה זכתה גם בגביע הרומני בשנת 1956.
הקבוצה שינתה את שמותיה מספר פעמים במהלך ההיסטוריה, בין השמות היו: CA אוראדיה, IC אוראדיה, פרוגרסול וקרישול.
מאז ימי הזוהר של הקבוצה בשנות ה-40 הקבוצה לא הצליחה לשחזר את היכולת ולמעט מספר עונות במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 שבהן שהתה בעיקר בתחתית הליגה או באמצעה, לא הצליחה להגיע להישג משמעותי. הקבוצה עלתה חזרה לליגה הבכירה בסוף עונת 2002/03 אך ירדה לאחר עונה אחת בלבד לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום הראשון הליגה הבכירה ברומניה.
טרנספורמציות לורנץ

טרנספורמציות לורנץ הן טרנספורמציות ליניאריות בין מערכות ייחוס המראות כיצד משתנים הזמן והמרחב כאשר עוברים ממערכת ייחוס אחת למערכת ייחוס אינרציאלית הנעה יחסית אליה במהירות קבועה בקו ישר. את טרנספורמציית לורנץ אפשר להסיק מעקרונות היסוד (הפוסטולטים) של תורת היחסות הפרטית, ואכן – טרנספורמציות לורנץ הן כלי מרכזי בביצוע חישובים במסגרת תורה זו.
טרנספורמציית לורנץ פותחה עוד במאה ה-19 בנפרד מתורת היחסות הפרטית על ידי הפיזיקאי ההולנדי הנדריק לורנץ כדי לפתור סתירות שנתגלו בין האלקטרומגנטיות למכניקה הקלאסית. אחת הבעיות הייתה כוח לורנץ המגנטי.

מעבר מקואורדינאטות של מערכת נחה למערכת נעה

מתרשים 4 ניתן לראות כי ניתן לתאר את הקשרים בין הקואורדינטות של שתי המערכות בעזרת קשרים ליניאריים. לכן ניתן לבטא את היחסים בין שתי המערכות בדרך הבאה:
(1)  
כאשר  הם מספרים כלשהם, שאותם יש לחשב. אם נבחן את הקוארדינטות במערכת 'S של האירוע  (ראשית הצירים של מערכת S), נגלה כי 
לפי הגדרה, היחס בין 'x לבין 't הוא מהירות מערכת 'S יחסית ל S, כלומר:
(2) 
כאשר v היא מהירות מערכת 'S יחסית ל S.
נעקוב עתה אחרי אות אור היוצא מהראשית 0 ב- t=0. תיאור האות בכל אחת מהמערכות יהיה:
(3)  
נציב את משואות (3) במשוואות (1) ונקבל:
(4)  
נחלץ את t ו- 't ממשואות (4) ונציב את (2) ונקבל 
(5) 
ממשוואה זו ניתן לחלץ את a:
(6) 
הסימון הסטנדרטי לגודל זה הוא האות היוונית . נציב את (6) ב- (1) ונקבל
 
וכך קיבלנו את הנוסחא ללטרנספורמצייה של קוארדינטות המרחב. על מנת לקבל את הטרנספורמציה של קואורדינאטות הזמן נציב את (3) ב- (7) 
 
מאחר שאין תנועה יחסית בין מערכת S למערכת 'S בכיוון ציר y וציר z, קוארדינטות אלה לא עוברות שינוי, וניתן לסכם את התוצאות בצורה תלת ממדית:

חבורת לורנץ

חבורת לורנץ היא החבורה האורתוגונלית של התבנית , כלומר, אוסף המטריצות  ההפיכות מסדר 4 על 4, המקיימות , כאשר  מסמן את המטריצה המשוחלפת. אלו הן בדיוק הטרנספורמציות הליניאריות של המרחב-זמן השומרות על המטריקה של מינקובסקי.
הטוב שבי

עלילה

דוסון קוֹל (ג'יימס מרסדן), עובד על אסדת קידוח נפט על חופי לואיזיאנה כאשר פיצוץ אדיר במתקן משליך אותו למים וכמעט הורג אותו, אך הוא באורח פלא, הוא שורד. חודשים מאוחר יותר, לאחר שהחלים, דוסון שומע על פטירתו של חברו הטוב טאק הוסטטלר, שהיה עבורו תחליף לאב והוא חוזר הביתה לעיירת הולדתו לראשונה מזה כעשרים שנה כדי לקיים את משאלותיו האחרונות של טאק. כשהוא מגיע אל הבית, הוא מופתע לגלות כי טאק ארגן שחברתו של דוסון מימי התיכון, אמנדה קולייר (מישל מונאהן), תצטרף אליו. נדמה שכוונותיו של טאק היו שאמנדה ודוסון יציתו מחדש את הרומנטיקה ביניהם. למרות זאת, אמנדה נשואה היום.
דוסון נולד בשכונה נידחת למשפחת פשע ידועה לשמצה, בן לאב מתעלל. בפלאשבקים מתגלה כי כנער, עזב דוסון את בית אביו ונשאר ללון במוסך של טאק. טאק, מכונאי מקומי שאיבד לאחרונה את אשתו, מאפשר לדוסון לחיות איתו ובסופו של דבר נוהג בו כבן.
דוסון ואמנדה למדו יחד בתיכון, התחילו לצאת ובמהרה התאהבו. לפני הנשף, בן דודו של דוסון, אביו ואחיו של דוסון הכו את טאק. דוסון הזועם הולך לבית אביו במטרה להרוג אותו עם הרובה של טאק. הם נאבקים, ובן דודו של דוסון, נער שחברתו בהריון, נהרג בטעות. בתמורה לעונש קל יותר, דוסון מעיד כנגד אביו ואחיו. עם זאת, היות שהוא צפוי לשבת בכלא למשך שמונה שנים או במקרה הטוב ארבע, הוא מנתק את קשריו עם אמנדה, מאלץ אותה לצאת ללימודים גבוהים ולא לחכות לשחרורו.
לאחר מותו של טאק, אמנדה ודוסון נפגשים עם עורך דינו ששולח אותם לפזר את אפרו של טאק בבקתת הנופש שלו ושל אשתו. מאוחר יותר, דוסון ואמנדה מבלים את הלילה יחד, אוכלים צהריים ודנים בתוכניותיהם לעתיד. למחרת, אמנדה מחליטה לחזור למשפחתה ולחיי הנישואין האומללים שלה ולמלא את חובותיה.
כאשר אמנדה הולכת הביתה, דוסון נשאר בבקתה של טאק ומשחזר את הגן. עם זאת, מאוחר יותר אמנדה מחליטה להיפרד מבעלה ומשאירה לדוסון הודעה קולית המביעה את אהבתה. מיד לאחר שהשאירה את ההודעה, אמנדה מקבלת שיחת טלפון ושומעת כי בנה עבר תאונת דרכים וזקוק להשתלת לב בדחיפות. אמנדה, שאיבדה בעבר בת למחלת הסרטן, אומללה מאד, אך בנה מקבל לב במהירות והניתוח יוצא לפועל. למחרת בבוקר כשהיא מתעוררת, היא רואה את דוסון שצפה בה בשנתה, יושב על צד מיטתה, אך זו הייתה רק אשליה. אמה מגיעה כליה בבוקר ומבשרת לה שדוסון נרצח בידי אביו.
שנה מאוחר יותר, היא מקבלת שיחת טלפון מבנה, שמגלה כי שמו של תורם הלב שהושתל בו הוא דוסון קול. מאוחר יותר היא מבקרת בביתו של טאק ומוצאת מכתב שדוסון השאיר עבורה, בו הוא כותב שהוא מבין שיש לה התחייבויות והיא רוצה לעמוד בהן, והוא יכול רק לאהוב אותה יותר בגלל זה. היא הולכת בגן, ששוחזר על ידי דוסון.
בסיום חלופי שצורף לגרסת ה-DVD, אמנדה עוזבת את בעלה והיא ודוסון נפגשים ונהנים מהליכה דרך הגן של טאק וכתוביות הסיום מתגלגלות.
מוריס גאגין

ביוגרפיה

נולד בקהיר שבמצרים ב-9 במרץ 1919 (ז' באדר ב' ה'תרע"ט) לרוזה ולרב שם טוב גאגין, בן למשפחת גאגין. בשנה זו עבר אביו להתגורר במנצ’סטר שבאנגליה.
לאחר פטירתו של הרב יוסף פריירה-מנדוזה בשנת 1941, מונה באופן זמני לרבה של קהילת הספרדים והפורטוגזים בויתנגטון, מנצ’סטר, ובשנת 1946 נבחר לתפקיד באופן רשמי, לטווח הארוך.
שימש כיו"ר מועצת המבקרים של הקהילה היהודית הכללית במנצ'סטר, וכמנהיג ואיש הדת של בית הספר-יער "דלמארה" במשך כ-30 שנה.
בשנת 1945 נישא לעלמה בת ליאון ואיימי עזריאל.
בשנת 1961 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מנצ'סטר על התזה שלו, "The Falasha Version of the Testaments of Abraham, Issac and Jacob". עבודה זו זכתה לפרסום בידי מספר אוניברסיטאות מקומיות.]
בשנת 1973 הוסמך לרבנות על ידי הרב יוסף משאש והרב ברוך אברהם טולדנו.
שירת את הקהילה במשך כ-40 שנים, עד לפרישתו מתפקידו בשנת 1983. בשנות כהונתו פעל רבות לקידום החינוך בקרב בני הקהילה, ופעל להגברת המודעות החיובית כלפי יהודים אצל אלו שאינם יהודים. לאחר פרישתו המשיך למתלא תפקידים חיוניים אחרים בקהילה.
הלך לעולמו במנצ’סטר ב-3 במרץ 1990 (ו' באדר ה'תש"ן), ונקבר בבית הקברות המקומי. השאיר אחריו שתי בנות, דניס ולינדה.