google/wiki40b huggingface dataset:
לאו שאין בו מעשה

בהלכה, לאו שאין בו מעשה הוא איסור לאו שעבירתו אינה כרוכה במעשה פיזי. העובר על לאו שאין בו מעשה אינו לוקה עליו. 
מצוות לא תעשה, היא מצווה המתחילה במילה "לא", בחלק מהלאווים, על מנת לעבור עליהם ישנו צורך בעשיית מעשה, כגון: "לא תרצח". אך קיימות מצוות לא תעשה, שהעבירה עליהן אינה כרוכה במעשה, כגון הנודר נדר להקריב קורבן להשם "כִּי-תִדֹּר נֶדֶר לַ-ה' אֱלֹהֶיךָ, לֹא תְאַחֵר לְשַׁלְּמוֹ" אם יעברו שלושה רגלים, והנודר לא יקריב את הקורבן, הרי הוא עבר על מצוות לא תעשה של בל תאחר, מבלי לעשות מעשה באופן פיזי.

הפטור ממלקות

בניגוד לשאר לאוין, על לאו שאין בו מעשה לא נענשים במלקות, כיוון שעונש מלקות נלמד מפסוק שהוקש לאיסור של חסימת שור, ושם יש מעשה.

אמנם ישנם מקרים יוצאים מהכלל, ואף שאין בהם מעשה לוקים עליהם, וכך אמרו בתלמוד:
כל לא תעשה שבתורה, לאו שיש בו מעשה לוקין עליו ושאין בו מעשה אין לוקין עליו, חוץ מנשבע ומימר ומקלל את חבירו בשם.
במקרה בו אדם נשבע שיעשה מעשה מסוים תוך זמן קצוב, ולא קיים את שבועתו. במקרה כזה הוא עובר (לפי כמה דעות) על הלאו של "לא יחל דברו", אך הוא לא נענש עליו מכיוון שהפרת הלאו לא הייתה כרוכה בעשיית מעשה. זאת בניגוד לאדם שנשבע שלא יעשה מעשה מסוים וכן עשהו, שכן כאן הפרת השבועה כן כללה מעשה פיזי.

איסור לאו בדיבור

בתלמוד נחלקו רבי יוחנן וריש לקיש בדעת רבי עקיבא, לדעת רבי יוחנן סובר רבי עקיבא שלוקין אף על לאו שאין בו מעשה כלל, אמנם לדעת ריש לקיש אף לרבי עקיבא אף שאין צריך מעשה גמור לחייבו מלקות מכל מקום אינו חייב אלא אם כן עשה מעשה כלשהו, אפילו קטן, כגון דיבור, משום ש"עקימת פיו הוי מעשה".

איסורים שניתן לעבור עליהם במעשה ובלא מעשה

דעתו של הרמב"ם היא שאם עבר את האיסור על ידי עשייה הגם שהלאו אינו מורה על אי עשיית מעשה, חייב מלקות. לדוגמה, הקונה חמץ בפסח לוקה משום האיסור של "לא יראה" "ולא ימצא" למרות שאסורים אלו אינם מורים על אי עשיית מעשה.
בספר החינוך כתב שלאו שניתן לעבור עליו ללא עשיית מעשה, גם כשעובר עליו על ידי עשיית מעשה אינו לוקה, כיון שהלאו נחשב ללאו שאין בו מעשה.
במגיד משנה מובא הסבר לפיו על לאו שיש אפשרות לעבור עליו במעשה, גם כשעובר עליו בדיבור נחשב הדבר כעברה על לאו שיש בו מעשה.
האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI)

היסטוריה

האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות הוקם כמיזוג של איגוד תעשיית ההייטק (HTIA) ואיגוד מדעי החיים הישראלי (ILSI), ביוזמת יושבי ראש שני האיגודים. ההשקה הרשמית התקיימה ב-17 בינואר 2012, וב-4 ביוני באותה שנה נרשם האיגוד אצל רשם העמותות. במעמד ההשקה מונתה עורכת דין קרין מאיר רובינשטין לתפקיד מנכ"לית האיגוד, וכן נמסר שהיו"רים הקודמים ימשיכו לשמש יושבי ראש משותפים עד לבחירת יושבי ראש לתקופה בת שלוש שנים.
ב-26 ביולי 2012 התקיימו לראשונה בחירות פנימיות לראשות האיגוד. לאחר שהיו"רים הקודמים פרשו ולא עמדו לבחירה, נבחרו יואב שלוש לתפקיד יו"ר תחום היי-טק, וד"ר בני זאבי ליו"ר תחום מדעי החיים. מאז, מתקיימות בחירות בכל שלוש שנים, ובמסגרתן נבחרים שני יושבי ראש משותפים לתחום ההיי-טק ולתחום מדעי החיים. כמו כן נבחרים חברי הדירקטוריון לפי מפתח ייצוג של תתי-סקטורים בתעשייה, והם מתכנסים מדי רבעון. בדירקטוריון שנבחר ב-26 בספטמבר 2015, נכללו לראשונה גם נציגה ונציג מן המגזר החרדי.

תחומי פעילות

במסגרת פעילותו לפיתוח עסקי ושווק ותמיכה בחברות צעירות, האיגוד מקיים כנסים שנתיים וסמינרים מקצועיים שנועדו ליצירת קשרים ושיתוף פעולה וכן מארח משלחות של גורמים גלובליים. פורום מנהלי מרכזי הפיתוח של חברות בינלאומיות הפועלים בישראל, הפועל בחסות האיגוד, משמש מוקד לשיתוף פעולה בין תאגידי טכנולוגיה גלובליים לבין הגופים הרלוונטיים בישראל.
האיגוד מייצג את תעשיות ההיי-טק אצל הדרג הפוליטי והמקצועי במשרדי הממשלה ובוועדות הכנסת, וכן כלפי רשויות מקומיות ומוסדות אקדמיים. במסגרת זו, יזם האיגוד פרויקטים משותפים עם ממשלת ישראל, בכלל זה, אליפות הסייבר הישראלית שמתקיימת החל משנת 2015, ותחרות לאיתור סטארטאפיסטים בבתי הספר התיכוניים, בחסות ובשיתוף משרד החינוך.
האיגוד שותף לתוכניות להכשרה מהירה של מהנדסים ומתכנתים כמענה למחסור בעובדים בהיי-טק, לפי מודל עסקי של שיתוף פעולה בין גורמי ממשלה ורשות החדשנות לבין המגזר העסקי, מודל שאושר על ידי מועצת רשות החדשנות ביולי 2017.
מלבד אלה, האיגוד מפיק דוחות על מצב הטכנולוגיה הישראלית. בין היתר, האיגוד פרסם בשנת 2015 דוח לגבי תעשיית טכנולוגיות המידע בישראל; דוח מדעי החיים בישראל לשנת 2018; דוח המציג את תרומת קרנות הון סיכון להיי-טק הישראלי, וכן דוח הנוגע לשינוי מדיניות מיסים לתאגידי טכנולוגיה גלובליים, על פי תקנות תוכנית המאבק בתכנוני מס (BEPS - Base Erosion and Profit Shifting Project) של ה-OECD, דוח בנושא פטור ממס למשקיעים זרים על השקעותיהם בקרנות הון סיכון ישראליות, ודוח המתאר את מוקדי המחסור בכוח אדם מיומן בתעשיות הטכנולוגיה בישראל.
מרינה אשקלון

היסטוריה

המרינה הוקמה בחוף אשקלון בשנת 1995, בסמוך לחופים "בר כוכבא" ו"דלילה". במעגן מקומות עגינה לכ־650 סירות. המרינה מהווה מרכז ים תיכוני למשטים ולאירועי ספורט שונים ומארחת מעת לעת משטים חשובים ובינלאומיים, כגון: "משט ה־EMYR" ו"משט הערים". בית מינהלת המרינה מספק את השירותים הדרושים לעוגנים ולמעגנה, בהם אחזקה, שירותי מנהלה ומגדלור המרינה. במתחם המרינה קומפלקס המשלב דירות נופש, מסעדות, בתי קפה, פעילויות ספורט, מרכז לחינוך ימי, מועדון צלילה ועוד. כמו כן, פועלת במתחם נקודת משטרה האחראית על ביקורת הגבולות. במתחם המרינה ישנו קניון קטן ושטחי מסחר שונים כגון מסעדות, בתי קפה, משרד ניהול והסברים על המקום.

פעילויות שיט

ממעגנה זו יוצא אחת לשנתיים שיוט הערים המתקיים לאורך חופי ישראל מאז 1939.
דוד הכהן (רד"ך)

רבי דוד הכהן (מכונה רד"ך או מהרד"ך; אחרי ה'רכ"ה, קורפו, הרפובליקה של ונציה - ה'ר"צ, אדריאנופולי, האימפריה העות'מאנית), היה רב ופוסק הלכה, מחכמי ורבני יהדות טורקיה ויוון במפנה המאות ה-15 וה-16.

ביוגרפיה

נולד כנראה בקורפו, כנראה אחרי שנת ה'רכ"ה. על אביו רבי חיים הכהן לא ידועים פרטים כלשהם מלבד היותו תלמיד חכם.
בתחילת דרכו למד בישיבה מקומית בקורפו שבראשה עמד הרב יוסף פיצ'ו; הוא למד גם אצל הרב שלמה ב"ר שמואל בארטה, חמיו של הרב בנימין זאב מארטה, מחבר שו"ת "בנימין זאב"; בתקופה מאוחרת יותר למד בפאדובה אצל רבי יהודה מינץ.
משרתו הרבנית העיקרית, על שמה התפרסם בעולם היהודי ("הרד"ך מקורפו"), הייתה רבנות עיר הולדתו קורפו, בה החזיק עשרות שנים. בקורפו, במקביל לרבנותו עמד בראש ישיבה. מיקומה של קורפו הציב אותו על פרשת דרכים בין הקהילות היהודיות הגדולות באיטליה, ובין אלו שבטורקיה, ובגלל קרבתו וידידותו עם גדולי רבני התקופה, נקרא לעיתים להכריע במחלוקות הלכתיות שעלו על הפרק. בתשובה ידועה שלו, שנדפסה ראשונה בספר השו"ת "תשובות רד"ך", הוא נדרש להכריע בנושא שהיה שנוי במחלוקת בין הרב אברהם מינץ מוונציה, בנו של רבו מהר"י מינץ; ורבני סלוניקי: רבי יעקב בן חביב ובנו רבי לוי בן חביב, והרב אברהם טריבש צרפתי.
אחרי קורפו, שימש ברבנות העיר היוונית פטרס בירת אכאיה, שהייתה נתונה אז תחת שלטון עות'מאני. בעיר זו נוצר קשר בינו לבין הרב משה אלשקר, עמו עמד בקשרי מכתבים כבר בתקופת קורפו. חילופי מכתבים אלו נמשכו גם כאשר עקר מהר"ם אלשקר בשנת 1522 מפטרס ועבר לגור בקהיר שבמצרים.
כאחד מגדולי פוסקי זמנו, הרבה רד"ך לפרסם תשובות הלכתיות בנושאים שעמדו על הפרק. בין מכותביו ניתן למנות אישים ידועי שם כמו: רבי בנימין זאב מארטה, מחבר שו"ת "בנימין זאב"; רבי יוסף טאיטאצאק; רבי אליהו מזרחי ואחרים. בין תלמידיו נודעו: רבי שמואל קלעי, ורבי דוד ויטאל, חתנו של רד"ך, ומחבר הספרים "כתר תורה" ו"מכתם לדוד".
בשנת ה'רנ"ב (1492), עם גירוש ספרד, נזקק רד"ך לשאלות הלכתיות רבות שעלו בעקבות אירועי הגירוש. בחלק מתשובותיו הוא תוקף בחריפות חלק מהאנוסים שנשארו בספרד משיקולי ממון.
בערוב ימיו התגורר בעיר אדריאנופולי, ובה נפטר בשנת ה'ר"צ.
בנו רבי חיים הכהן, וחתנו רבי דוד ויטאל, הכינו לדפוס את ספר השו"ת שלו, הכולל פסקי הלכה במגוון נושאים. הספר נדפס בקושטא רצ"ז-רצ"ח, וזכה למספר מהדורות. הוא מצוטט רבות בספרות הפוסקים.
ניסן קרופסקי

ביוגרפיה

ניסן קרופסקי נולד בקרגנדה, שהייתה חלק מברית המועצות, לרפאל ובלה קרופסקי, שברחו מפולין לפני פלישת גרמניה הנאצית אליה. הוריו עלו לישראל איתו, ב-1947, כשהיה כבן שנה, והוא גדל והתחנך בנס ציונה. לו אח ואחות חורגים הן מצד אמו, והן מצד אביו.
שירת בצה"ל כאיש טכני בחיל האוויר. בוגר תואר ראשון מדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 1983–1992 כיהן כראש מועצת נס ציונה, ועם הכרזתה כעיר הפך לראש העירייה הראשון, וכיהן בתפקיד זה עד 1993.
ב-2009 מונה לשגריר סמואה בישראל.
פרנק גרי

קורות חיים

גרי נולד בטורונטו בקנדה בשם פרנק אפרים גולדברג. בגיל 17 עבר לגור בקליפורניה, שם למד אדריכלות ושם הוא מתגורר עד היום בלוס אנג'לס.
משנות ה-70 ועד היום נחשב גרי לאחד החלוצים בבנייה הדה-קונסטרוקטיביסטית בלוס אנג'לס, שם תכנן בתים רבים בעלי צורות חדשניות ומהפכניות מבחינה טכנולוגית. היצירה המפורסמת ביותר של גרי היא מוזיאון גוגנהיים בילבאו.
בשנת 2003 הוזמן גרי לישראל לתכנון מוזיאון הסובלנות בירושלים - פרויקט שעורר מחלוקות רבות הן מבחינה פוליטית והן מבחינה אדריכלית-אורבאנית, ב-2010 פרש מהפרויקט.
גרי זכה בפרס פריצקר המכובד בשנת 1989, בפרס וולף לאמנות ב-1992 ובפרס סקופוס בשנת 2010. ב-2016 החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה להעניק לו את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
ויליאם דיוור

ויליאם ג'פרי דיוור (באנגלית: William G. Dever; נולד ב-27 בנובמבר 1933) הוא ארכאולוג אמריקאי המתמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון, הלבנט וישראל בתקופת המקרא. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה בטוסון בין השנים 1975 ל-2005. כיום מלמד ב-Lycoming College בפנסילבניה.

ביוגרפיה

אביו של דיוור היה מטיף נוצרי אוונגליסטי וממנו קיבל את האהבה למקרא אולם עם הזמן איבד את האמונה, התגייר ליהדות הרפורמית אולם כיום רואה את עצמו כהומניסט חילוני.
הוא למד לתואר ראשון ב-Milligan College שבטנסי (1955), תואר שני ב-Butler University (1959), וסיים דוקטורט בארכאולוגיה סורית-ארצישראלית מאוניברסיטת הרווארד. הוביל מספר משלחות מחקר וחפירות בישראל ובירדן ובקפריסין. הוא שימש כמנהל של המוזיאון השמי באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1966 ל-1971 הוביל את החפירות בגזר מטעם ההיברו יוניון קולג' ובין השנים  1971-1968 הוביל חפירות בחורבת אל כום שליד חברון. בין השנים 1971 ל-1975 שימש כמנהל מכון אולברייט לארכאולוגיה בירושלים. 
בשנת 1982 קיבל ביחד עם  הארכאולוג יוסף אבירם את פרס פרשיה שימל. הפרס ניתן לו על ניהול מכון אולברייט לארכאולוגיה.
קלוסובה

"קיבוץ חוצבי אבנים"

הקיבוץ הוקם ב-1924 על ידי אנשי תנועת "החלוץ" בסארני. בסארני הייתה מחצבה ומנסרה בבעלות משפחת פיינשטיין. זו העסיקה בתחילה אסירים שנדונו לעבודת פרך אך קיבלה את אנשי "החלוץ" שהיטיבו לעבוד בעבודה מפרכת זו. מקיבוץ הכשרה עונתי הפך הארגון לגרעין קבע בו נוצרו זוגות ונערכו חופות. עם הזמן גדל היקף ההכשרה בקלוסובה והגיע למאות חלוצים מדי שנה. –ב-1926 עלה לארץ ישראל המחזור הראשון של בוגרי קלוסובה. בין חניכיו של "קיבוץ חוצבי אבנים" היו כ-8,000 צעירים יהודים מתנועות חלוציות מיישובי הסביבה. רוב בוגריו של הקיבוץ עלו לארץ ישראל לאחר תום תקופת הכשרתם. שליחים רבים מארץ ישראל שהגיעו לפולין ביקרו גם בקלוסובה. 
יוצאי קלוסובה פעלו בכשבעים פלוגות בעיירות שונות, פלוגות שבהן פעלו בין 30 ל-200 חברים. פלוגות אלה הציעו תעסוקה בתקופת האבטלה שלאחר המשבר הכלכלי העולמי של 1929. –בעקבות הקמת ההכשרה קמו פלוגות בנות ברוקיטנה, דומברוביץ, פינסק, קליבאן, רובנה, קובל ועוד. הכשרות אלה הכינו אלפי צעירים יהודים לעלייה לארץ. יוצאי קלוסובה השתלבו בעיקר ביגור ובגבעת השלושה, וכן ברמת רחל, רמת הכובש, גליל ים, קיבוצים נוספים של הקיבוץ המאוחד ועוד.
ב-1937 מנעו שלטונות פולין את המשך קיומו של הקיבוץ, והחרימו את המנסרה והמחצבה.
ליגנין

ליגנין (באנגלית: lignin) ובעברית עֱצָן הוא תרכובת פולימרית. מקור השם הוא מהמילה הלטינית lignum שמשמעותה עץ. הליגנין מצוי בעיקר בדופן התא של תאי צמח והריכוז הגבוה ביותר שלו נמצא בעצים, שם הוא מהווה עד רבע ממסתם. הליגנין הוא הפולימר האורגני השני בשכיחותו בכדור הארץ אחרי תאית.

תפקוד ביולוגי

הליגנין ממלא את החלל בין המרכיבים; תאית, פקטין והמיצלולוז בדופן התא, ובמיוחד בתאים הטרכאידים ברקמת העצה וברקמה בכלל. שם הוא חולק קשר כימי קוולנטי להמיצלולוז ובשל כך מקשר בין סוגים שונים של רב סוכרים, מה שנותן לדופן התא חוזק מכני. כמו כן, הליגנין הידרופובי.

מבנה

פולימר הלגנין המורכב מיחידות של פנולים. הליגנין מסונתז בתא מחומצת האמינו פנילאלנין.

שימושים

נעשה שימוש בליגנין בבגדים, כגון מעילים, בתור חומר דמוי נייר עבה ורך המשמש מילוי בין הבד העליון והבטנה. כמו כן, הוא משמש כחומר סופג וכתחליף לצמר גפן, ואף משולב בתעשיית ייצור סיבי הפחמן לשם הורדה במחירי העלות.
מימון

מימון הוא שם כולל לתחומים התאורטיים והיישומיים העוסקים בגיוס כספים, ניהול השקעות, תקצוב, ניהול פרויקטים וניהול סיכונים פיננסיים. מימון הוא מכלול הפעולות שאנשים וארגונים נוקטים בהן על מנת לנהל את כספם, או על מנת לגייס כספים לפרויקטים שהם מעוניינים בהם.
המילה "מימון" מקורה במילה ממון, ומימון כפשוטו הוא גיוס כספים למטרה כלשהי.

ניהול פיננסי

הניהול הפיננסי, שנקרא גם מימון חברות או פירמות (Corporate finance), עוסק במכלול התמודדותה של חברה עם סוגיות פיננסיות, ובהן: גיוס כספים, מבנה הון, מחיר הון, ניתוח כדאיות פרויקטים, חישובי ערך נוכחי, ניהול סיכונים פיננסיים ועוד.
בעידן המודרני חברות מחויבות לקבל החלטות השקעה רבות. במסגרת זו על מנהל הכספים להיות מיומן בבחינת עומק של הפרויקטים המוצעים, לדעת להעריך את התשואה הצפויה בפרויקט, ולעמת מולה את עלות ההון המגויס. פרויקט עשוי להיות הקמת מפעל חדש,  קניית נכס מקרקעין או הקמת נכס כזה. ההיבט החשוב בבחינה מעין זו הוא הקשר בין תשואה לסיכון - ככל שעולה רמת אי הוודאות בפרויקט - נדרשת תשואה גבוהה יותר על מנת לפצות על הסיכון.

שוקי ההון והכספים

שוקי הון מפגישים בין לווים ומלווים לטווח ארוך, ובין משקיעים לחברות הזקוקות למימון. שוק הון מודרני כולל מסחר במניות, באג"ח, ובנגזרים. שוקי כספים הם שווקים בהם מתנהלת פעילות המימון בעיקר לטווח קצר, כמו פיקדונות בבנקים, הלוואות לזמן קצר, ניירות ערך מסחריים, ועוד. שוק חדש שנוצר עם התפחות רשת האינטרנט הוא מימון המונים.

השקעות

השקעות של גורמים שונים בשוק ההון עשויות להיות למטרות שונות ולטווחים שונים. סוגי ההשקעות משתנים בהתאם לאופי המשקיע: משקיעים מסוימים עשויים להשקיע כספים לשם שמירה על ערך כספם, בעוד אחרים מעוניינים למקסם את רווחיהם. גם כאן חל הכלל כי ככל ששיעור התשואה על ההשקעה עולה, כן עולה רמת הסיכון.
גופים מוסדיים כגון קרנות פנסיה משקיעים בדרך כלל לטווח ארוך, ועשויים להיכנס להשקעות לטווח של עשרות שנים.

הוצאות מימון

הוצאות מימון הם סעיף מרכזי בדוח רווח והפסד של תאגיד. הוצאות אלו כוללות בראש ובראשונה את תשלומי הריבית, אך גם הוצאות אחרות ובהן: הוצאות התאגיד בגין גידור, רווחי או הפסדי התאגיד מניירות ערך שהוא מחזיק, ועוד.

שחקנים בשוקי ההון והכספים


הבנק מאגד את הפעילויות של לווים ומלווים רבים. בנק מקבל פיקדונות ממלווים, עליהם הוא משלם ריבית. הבנק מלווה את הפיקדונות האלה ללווים. הבנקים מאפשרים ללווים ומלווים, בגדלים שונים, לתאם את הפעילות ביניהם.
למה לא סיפרת לי!?

רקע

בעת יציאתו היה האלבום חדשני מאד, וכלל שילוב ייחודי של רוק מחתרתי עם מוזיקה קלאסית, חסידית ומזרחית. כמו כן, כלל האלבום מספר שירים אותם הגדיר גרוניך במרוצת השנים כ"חושפניים עד למערומי נפשו". בין השירים המוכרים באלבום ניתן למנות את "אל נא תלך", אשר הולחן תוך שימוש בפרלוד מספר 1 של יוהאן סבסטיאן באך, "אבינו מלכנו", המבוסס על התפילה היהודית ו"רוזה מרציפן", המבוסס על הספר האיש הקטן מאת אריך קסטנר והיה השיר הראשון של גרוניך שהושמע ברדיו. הרצועה האחרונה באלבום, הנושאת את שמו, מכילה הקלטה של גרוניך שהתבצעה ללא ידיעתו, ובמהלכה הוא מאלתר בנגינה על פסנתר. בסיום הביצוע ביקש גרוניך מטכנאי ההקלטה שיתחיל להקליט כעת וכשהתחוור לו כי הטכנאי באולפן הקליט אותו צורח ובוכה, מתוך "טריפ" בהשפעת סמי הזיה (על פי עדותו), שאל אותו Why didn't you tell me? (מה שהפך גם לשמו של האלבום כולו). ובאותו הרגע נקבע שמו של האלבום. רצועה זו נתפסת בעיני רבים כאחת הנועזות והקיצוניות ביותר ברוק הישראלי.
עם יציאת האלבום, היו מבקרי המוזיקה חלוקים בדעתם אודותיו. חלק מהביקורות היללו את האלבום ואת חדשנותו של גרוניך, ואילו חלקן טענו כי האלבום רועש ויומרני, וכי גרוניך "העתיק" את מרבית רעיונותיו ממוזיקאים אחרים. כאשר בחרה רבקה מיכאלי לשדר מספר קטעים מהאלבום בתוכנית הרדיו שלה, הוצפו משרדי קול ישראל במספר רב של שיחות טלפון ממאזינים, ובהם הזמר יהורם גאון, שהתנגדו לסגנונו של האלבום. עם חלוף השנים זכה האלבום לביקורות חיוביות, והוגדר על ידי גלי צה"ל בשנת 2008 כפורץ דרך וכאחד מ-60 האלבומים החשובים ביותר במוזיקה הישראלית.
בשנת 2003 יצא האלבום במהדורה מחודשת, אשר כולל את כל השירים שהופיעו באלבום המקורי, ובנוסף 9 רצועות הכוללות קטעים מתסכית הרדיו "אמריקה" (על פי ספרו של פרנץ קפקא) המלווה בלחניו של גרוניך. קטעים אלה הוקלטו ב-1972 אך לא יצאו באלבום עד שהוקלטו מחדש לאלבום קונצרט ב-1980.
אלטרנטיב 4

שם האלבום

השם לאלבום מגיע מספרו של לזלי ווטקינס, אלטרנטיב 3, אותו הבסיסט של הלהקה, דנקן פטרסון, קרא מספר שנים לפני שהם כתבו את האלבום. הספר מדבר על תאוריות קונספירציה ורוב השירים באלטרנטיב 4 מדברים על אמון – ולכן הם בחרו בשם זה.
האייל הקורא

האייל הקורא הוא כתב עת מקוון אשר עלה לרשת ב-12 בספטמבר 1999 (ערב ראש השנה תש"ס). כתב העת דן בענייני תרבות ואקטואליה (כגון פוליטיקה, ספרים, מוזיקה ומדע).

היסטוריה

ב"האייל הקורא" מתפרסמים מאמרים, עדכוני חדשות וסקרים, והגולשים דנים ביניהם בנושאי המאמרים במערכת הדומה לפורום. כותבי המאמרים באתר אינם זוכים לתשלום, ומאמריהם נערכים על ידי צוות העורכים - העושים, גם הם, את מלאכתם בהתנדבות - קודם לפרסומם. בעבר היה לאתר עורך ראשי, דובי קננגיסר, אולם בהמשך העבודה התחלקה בין מספר עורכים.
כל מאמר באתר משמש במה לדיונים ממושכים בהם מתפרסמות מאות ואלפי תגובות. לעיתים הדיונים זוכים לחיים משל עצמם והם הולכים ומתפתחים גם כאשר הנושא בו הם עוסקים הולך ומתרחק מנושא המאמר המקורי.
באפריל 2010, בטור מאת דובי קננגיסר, נמסר ש"מנגנון התגובות החדשות יושבת, והאייל יהפוך לאתר סטאטי", כלומר - אתר שבו ניתן יהיה לעיין בתכנים ישנים אך לא להוסיף תוכן חדש. בעקבות הודעה זו התארגנה קבוצת משתמשים לפתוח מחדש את האתר, והודעה על פתיחתו מחדש פורסמה ב-9 באוגוסט 2010.
דוכסות מקלנבורג-שטרליץ

היסטוריה

בשנת 1695 מת גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ לאחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.
בשנת 1708 מת אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ובנו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1712 נשרפה העיר שטרליץ כליל, ואדולף פרידריך ומשפחתו עברו לגור בבקתת הציד שלהם, ומסביבה נבנתה העיר נוישטרליץ. בשנת 1733 נוסדה העיר נוישטרליץ באופן רשמי, ובשנת 1736 הפך אותה אדולף פרידריך לבירת הדוכסות. בשנת 1752 מת אדולף פרידריך ללא ילדים, ואחיינו אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1794 מת אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ללא ילדים, ואחיו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה במקומו לשלטון. כשליט, עודד קרל מגמות חקלאיות חדשות, הקים משטרה חדשה, ויישם חוק חינוך חובה ברחבי הדוכסות. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר קרל על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף קרל לקונפדרציה של הריין. לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש קרל מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.
בקונגרס וינה קיבל קרל יחד עם בן דודו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מעמד של דוכס גדול.

לאחר מכן

בשנת 1867 הצטרפה הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ לקונפדרציה הצפון-גרמנית, ובשנת 1871 לאחר הניצחון הגרמני במלחמת פרוסיה-צרפת הצטרפה לקיסרות הגרמנית.
ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין שהיה בן דודו.
ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933. במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
Syslog

Syslog הוא סטנדרט מבוסס UDP לארכיון של מסרים אלקטרוניים. המערכת מאפשרת הפרדה בין התכנה שמייצרת את המסרים לבין תכנה שמאחסנת מנתחת ומדווחת עליהם.
Syslog מובילה בתחומי ניהול מערכות מחשוב, וכן לניטור ואבטחת מידע במערכות מחשוב. בנוסף משמש כלי המסייע בניתוח מערכות וניפוי שגיאות. התקן נתמך על ידי מגוון מכשירים כגון מדפסות ונתבים ומקלטים מפלטפורמות שונות. כתוצאה מכך שימוש נפוץ של Syslog הוא לאינטגרציה של ארכיונים ממערכות שונות אל מאגר מידע מרכזי אחד.
מימושים של Syslog קיימים בכל מערכות ההפעלה המרכזיות. רגולטורים של תכנה, כגון SOX, PCI DSS, HIPAA דורשים מימושים של איסוף ואירכוב מידע אשר Syslog מסייע בעמידה בתקנים המחמירים שלהם ובשל כך הפופולריות שלו גבוהה בקרב מערכות יקרות, מורכבות ורגישות כגון בבנקים, בתי חולים, מערכות ממשלתיות וצבאיות וכיוב.

הפיכה לתקן

בשנת 2009 החליטה IEEE להפוך את Syslog לתקן - RFC 5424.
סיודד בוליבר

היסטוריה

המקור של העיר הוא בהתיישבות שהוקמה על ידי אנטוניו בריוס בסוף המאה ה-16 תחת השם "סנטו תומאס דה גואיאנה", בקרבת המקום שבו נמצאת סיודד בוליבר היום. בעקבות התקפות של שודדי ים ותושבים ילידים שינתה העיר את מקומה מספר פעמים.
ב-1764 הוקמה העיר במקומה הנוכחי תחת השם "סנטו תומאס דה לה נואבה גואיאנה דה לה אנגוסטורה דל אורינוקו", אשר קוצר לאנגוסטורה. למילה הספרדית "אנגוסטורה" אין מקבילה בעברית, ופירושה הוא למעשה שם העצם של המילה "צר", ההפך מ"רוחב", והשם מתייחס למיקומה של העיר באזור הצר ביותר של נהר האורינוקו.
בין 1819 ו-1821 התכנס בעיר קונגרס אנגוסטורה ביוזמתו של סימון בוליבר, ממנהיגי המאבק לעצמאות מדינות דרום אמריקה, אשר בו נוסדה רפובליקת קולומביה הגדולה. ב-1846 שונה שם העיר לסיודד בוליבר על שמו של בוליבר.

כלכלה

סיודד בוליבר היא אחד משני המרכזים הכלכליים של מדינת בוליבר, ביחד עם סיודד גואיאנה. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול מניהוט, מנגו, יאם ואבטיח, גידול מקנה ותיירות.

חינוך

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית הניסויית של גואיאנה וגרעין בוליבר של אוניברסיטת דה אוריינטה.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הלאומי תומאס דה ארס, המציע טיסות למגוון יעדים ברחבי ונצואלה.
העיר מקושרת לשאר ונצואלה על ידי גשר אנגוסטורה אשר עובר מעל לנהר האורינוקו ומגיע לעיירה סולדד במדינת אנסואטגי.
לענה שיחנית

מאפיינים

לענה שיחנית היא שיח בגובה של כ-50 ס"מ או מעט יותר, המורכב מגבעולים רבים ועגולים עם קליפה דקה הנקלפת בקלות. העלים גזורים עם שפת עלה מפורצת, צבע כסוף כחלחל ולהם ריח וטעם חזק ומריר. הפרחים הם קרקפות קטנות הפורחים בגוון צהוב. הלענה השיחנית מואבקת על ידי דבורים.

תפוצה

הלענה השיחנית גדלה בר בצפון הארץ, ויש מקורות הטוענים כי היא פליטת תרבות שהובאה מאירופה בימי הצלבנים. היא מגודלת בכל הארץ בגינות כצמח תבלין ומשגשגת היטב באדמה קלה ומנוקזת היטב.
פיקסל C

חומרה

פיקסל C פועל על מערכת על שבב של חברת NVIDIA בעלת שמונה ליבות, טגרה X1, המבוססת על ארכיטקטורת ARM, כך שארבע ליבות מהירות יותר, בעוד ארבעת האחרות איטיות יותר, אך יעילות יותר בצריכת חשמל. הוא כולל 3 ג'יגה בייט של זיכרון RAM והוא זמין בדגמים של 32 ג'יגה ו-64 ג'יגה בייט של אחסון. לפיקסל C מסך תצוגה בגודל 260 מ"מ בעל רזולוצייה של 2560×1800 וצפיפות פיקסלים של 308 ppi.
לפיקסל C זמינה מקלדת כאביזר אופציונלי. ניתן לחבר את המקלדת לטאבלט למקלדת באופן מגנטי באמצעות ציר (לשימוש כ-laplet), או לחבר אותה לחלק הקדמי או האחורי של הלוח לצורך אחסון. המקלדת מתחברת באמצעות בלוטות' , והיא פועלת על סוללה; כאשר המקלדת מחוברת לחלק הקדמי של הלוח, היא יכולה להיטען ישירות מהטאבלט עצמו.

תוכנה

פיקסל C הגיע עם מערכת ההפעלה אנדרואיד 6.0.1 מרשמלו. אנדרואיד 7.0 "נוגט" יצא לפיקסל C, כמו גם למכשירים נוספים, ב-22 באוגוסט. גוגל הוציאה את אנדרואיד 7.1.1 נוגט לפיקסל C (בין מכשירים אחרים) בדצמבר 2016.
אנדרואיד 7.1.2 הושק במרץ 2017; דבר שהוסיף לפיקסל משגר ואת ממשק המשתמש של המערכת, כמו גם עיצוב מחדש של תפריט היישומים האחרונים עם פריסה חדשה המבוססת על רשת. עם זאת, על פי הדיווחים, המשגר שפיקסל C מריץ נפרד מהמשגר שהטלפונים החכמים של פיקסל טלפונים מריצים, אף על פי שמבחינה ויזואלית הם דומים מאוד, אם לא זהים.
גוגל השיקה את אנדרואיד 8.0 אוראו לפיקסל C, בין מכשירים אחרים, באוגוסט 2017.
שבתי בן דב

ביוגרפיה

שבתי בן דב נולד בווילנה שבליטא בשנת 1924 כשבתי דביינסקי. הוא עלה לארץ ישראל עם אמו בשנת 1935 ולמד בבית הספר התיכוני למסחר; אביו, דב, נפטר לפני כן. כנער הצטרף לארגון צבאי לאומי כדי להילחם בשלטון המנדט הבריטי, והתפלג ממנו יחד עם קבוצת אברהם שטרן (יאיר) בעת הקמת מחתרת לח"י. כשהיה בן שמונה עשרה כבר היה אסיר. ישב במאסר בכלא עכו, בלטרון במזרע, באריתריאה, בסודאן, בקניה ובעתלית. הוא שוחרר רק עם קום מדינת ישראל ולחם לשחרור הנגב בגדוד 89 של צה"ל.
בשנות מאסרו העמיק והרחיב בן דב את השכלתו הכללית, אך רק כאשר למד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, בתחילת שנות ה-50, חל מִפנה עמוק באישיותו והוא עבר לעסוק באינטנסיביות, בהגיון ובשיטה המשפטית של תורת ישראל; בחודשים ספורים למד אז את מסכתות סדר נזיקין בתלמוד הבבלי.
בשנת 1954 החל לעבוד במשרד המשפטים במחלקת החקיקה, בה פיתח טיוטה לפיתוח חוק דיני ממונות על בסיס המשפט עברי. בן דב ביצע מחקר מקיף השוואתי בין שיטות המשפט האנגלית, גרמנית, צרפתית, רומית, שווייצרית וזו הנהוגה במשפט הישראלי. הצעתו נגנזה עקב התנגדות שר המשפטים דאז, דב יוסף. בן דב עזב את משרתו במשרד המשפטים ועבר לשמש כיועץ משפטי במשרד המסחר והתעשייה.
בשנת תשכ"ז שימש עוזר בכיר במחלקת חקיקה אצל היועץ המשפטי לממשלה.

הגותו

המסה הראשונה שכתב – מכוח התוודעותו אל עולמה של היהדות – היא: "הקדמות לחירות המחשבה העברית" (בהוצאת סולם, ה'תשי"ג, 1953), לאחר מכן כתב במשך חמש שנים את ספרו העיקרי: "גאולת ישראל במשבר המדינה", אשר הכנתו הסתיימה בראשית שנת ה'תשי"ח (1957) והוא ראה אור ב"הוצאת המתמיד", (ה'תש"ך, 1960).
שלושה חלקים בספרו זה: "שורשים ציוניים", "משבר המדינה" (משבר המצמית, לשיטתו, כל אפשרות של התקדמות לגאולה), ולבסוף – "המוצָא". בפרק אחרון זה מצביע בן דב על הדרך "להבראת האומה מניוונה התרבותי ולחילוצה מן החול הטובעני אל תנופת הקודש, לשחרור ארצי ורוחני. שחרור אשר יעלה את העם היהודי אל אופקיה של מלכות ישראל היעודה, הראויה לבוא, החבויה עדיין עמוק בשכבות מי-התהום של התודעה".
בן דב המשיך ופיתח את שיטתו זו במשך שלושה עשורים של כתיבה אינטנסיבית. יותר משלושים חיבורים יצאו מתחת ידו, מקצתם בהיקף של ספרים. 
זוויות המבט בכתיבתו משתנות: בחלק מהמקומות מוצגת שיטתו לאור ניתוח דברי ימי בית שני ולעיתים לאור ניתוח תולדות הציונות, לעיתים מבחינה מדינית ביטחונית וכלכלית ולעיתים מבחינה משפטית או אמנותית, לעיתים נדון סיבוכה של היהדות בפילוסופיה ובקבלה ולעיתים נדון סיבוכה בתרבות אירופה.
בשבט ה'תשס"ז הופיעו כל כתבי הגותו הלאומית של שבתי בן דב בהוצאת "סולמות" ובעריכתו של יהודה עציון. כתביו המשפטיים טרם יצאו לאור.