google/wiki40b huggingface dataset:
אודי שפילמן

ביוגרפיה

שפילמן נולד בתל אביב, נין לזֶרַח בַּרְנֶט, עסקן ציוני, ממתיישביה הראשונים של פתח תקווה ויוזם ומקים שכונת נווה שלום בתל אביב. שני סביו היו חזנים.
למד בכפר הירוק, ולאחר סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כזמר בתזמורת חיל האוויר. בפסטיבל הזמר והפזמון 1978 היה ממלוויה של גלי עטרי בשיר "נסיך החלומות" ("ולנטינו"). לאחר מכן הקים את להקת "עפיפון", שהופיעה בשמחות. בפסטיבל הזמר והפזמון 1980 (תש"מ) ביצע איתה את השיר "1980" (מילים מאת יעקב גלעד, לחן מאת יהודית רביץ). בהמשך הקים את "הלהקה של אודי שפילמן", והופיע איתה בשמחות, בתחילה בישראל ולאחר מכן גם בחו"ל.
בראשית עשור הראשון של המאה ה-21 פנה לעיסוק בחזנות, ולמד ארבע שנים במכון תל אביב לחזנות של נפתלי הרשטיק. עם תום לימודיו הוציא בשנת 2004 את האלבומו הראשון "שבע - קול ונשמה" (עיבוד והפקה: ירון בכר), שלו נלווה מופע משותף עם אשתו. בינואר 2007 החל לכהן כחזן בקהילת "בני תורה" (B’nai Torah) בבוקה רטון (Boca Raton) שבפלורידה. בנוסף משתתף שפילמן במופעי חזנות.
שפילמן נשוי לזמרת ורדה נוגה, בעבר חברה בלהקת פיקוד הצפון ובלהקת הבנות "סקסטה". כיום ד"ר ורדה שפילמן היא עובדת סוציאלית קלינית. השניים הורים לשלושה.
ואסלנד-בוורן

היסטוריה

המועדון נוסד כמועדון חובבני בשם "הכוכב האדום" בשנת 1936. ב-1944 הצטרף להתאחדות לכדורגל הבלגית תחת השם "הכוכב האדום האסדונק" והחל לשחק בליגות הנמוכות. ביוני 2002 שינה המועדון את שמו ל"כוכב האדום ואסלנד", על שם ואסלנד - האזור שבו שוכנות האסדונק וסינט-ניקלאס, ועבר לשחק באצטדיון בעיר סינט-ניקלאס שהיה שייך קודם לקבוצה המקומית שהתאחדה עם לוקרן. בשנת 2010 התאחדה עם קבוצת בוורן ובעקבות זאת שינתה את שמה ל"ואסלנד-בוורן" ועברה לשחק באצטדיון של בוורן,  פריטייל, שמכיל 13,290 מקומות.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה הבלגית השנייה ועלתה לליגת העל הבלגית.
מרוץ אמסטל גולד

ההיסטוריה של המרוץ

מארגנת המרוץ מתחילתו היא מבשלת הבירה הייניקן. זו הסיבה גם שהמרוץ נקרא על שם אחד ממותגיה ה"אמסטל גולד". מארגן המרוץ ומנהלו הטכני ב-30 שנותיו הראשונות היה ההולנדי הרמן קרוט. על שמו מוענק, החל מ-1995, "גביע הרמן קרוט" לרוכב ההתקפי ביותר במרוץ. מ-1995 מנהל את המרוץ ליאו ון פליט.
במחצית השנייה של שנות השמונים עמד המרוץ בסכנת ביטול לאחר שהממשלה ההולנדית העבירה חוק שמנע פרסום פומבי של משקאות אלכוהוליים ומארגני המרוץ עמדו בפני בעיה קשה. 
בשנים הראשונות של המרוץ הוא נשלט בייחוד על ידי הרוכבים ההולנדיים והבלגים אשר היו מורגלים לאופי ולתנאי המסלול. במחצית השנייה של שנות השבעים זכה הרוכב ההולנדי יאן ראס ארבע פעמים ברציפות במרוץ ונהגו לכנות את המרוץ באותן שנים "אמסטל גולד ראס". בשנות פעילותו, ניסה מספר פעמים הרוכב האמריקאי המפורסם לאנס ארמסטרונג לזכות במרוץ, (וזאת למרות שהזניח בדרך כלל מרוצים חד-יומיים), אולם הוא נכשל בכך והצליח רק לזכות פעמיים במקום השני (בשנים 1999 ו-2001) ופעם נוספת במקום הרביעי (בשנת 2002).
אחד מהמרוצים שנכנסו להיסטוריה היה ניצחונו של ההולנדי חרי קנטמן בשנת 1985. קנטמן שניצח במרוץ לראשונה ב-1974 כצעיר בן 23, הצליח לנצח שנית כרוכב מבוגר בסוף הקריירה שלו, אחרי ששנה לפני כן עבר תאונה קשה מאוד. הוא הצליח לברוח למתחריו וחצה את קו הסיום כשהוא בוכה מהתרגשות.

מסלול המרוץ

אורכו של המסלול כיום הוא כ-250 ק"מ. בעבר הוזנק המרוץ מככר השוק בעיר הארלן. נקודת הזינוק כיום היא בעיר מאסטריכט והמרוץ מתפתל בגבעות שבאזור לימבורג שהוא החלק היחידי של הולנד שאינו מישורי. מתחילת המרוץ ב-1966 ועד 1990 היה הסיום במרסן  (להוציא את שנת 1968 בה הסתיים המרוץ אלסלו (Elsloo)). מ-1990 ועד 2002 היה הסיום במאסטריכט. הסיום המישורי הביא לכך שבחלק מהפעמים הוכרע המרוץ במאוץ המוני. כדי להקשות על הרוכבים הועבר הסיום מ-2003 אל גבעת קוברג אשר נמצאת בעיר פלקנברג (למרחק של 800 מטר בשיפוע של 12%). במרוץ של 2013 הועתק הסיום ל-1.8 קילומטרים אחרי פסגת הקוברג.
מסלול המרוץ עמוס בעליות קצרות שחלקן תלולות מאוד. בדרך כלל יש במרוץ מעל 30 עליות שכאלו ובניגוד לרונדה ון פלנדרן, העליות מתחילות מיד מראשית המסלול. כל המרוץ הוא על פני אספלט, אך הכבישים הצרים, שינויי הכיוון החדים והתכופים והרכיבה באזור הבנוי בצפיפות ברובו, מקשים על הרוכבים. הרוכבים ההולנדים, אשר נהנים מעידוד הקהל הביתי הגודש את צידי המסלול, זכו 18 פעמים בניצחון, מתוך 53 המרוצים שנערכו עד כה. אחריהם נמצאים הבלגים עם 13 ניצחונות.
עלייה מפורסמת אחרת היא קויטנברג הנמצאת כ-10 ק"מ לפני הסיום.
איון (מחזה)

איון (ביוונית עתיקה: Ἴων) הוא מחזה יווני עתיק שנכתב על ידי אוריפידס. משוער כי נכתב בין השנים 414-412 לפנה"ס. העלילה עוקבת אחרי היתום איון ותהליך גילוי מקורותיו.
אימון מתקדם

אופי ההכשרה של אימון מתקדם בחיל הרגלים

בפרק הטירונות, בו מוסמך לוחם חי"ר ולוחם חה"ן לדרגת רובאי 05, עובר החייל הכשרה כלוחם חי"ר יחיד, וכחלק מקבוצות קטנות עד לרמת מחלקה. במהלך המשך הכשרתו באימון המתקדם לומד החייל להילחם כחלק מפלוגה ונחשף למתארים מגוונים יותר של לוחמה כגון: לוחמת שטח בנוי, שיתוף פעולה עם חילות אחרים כגון חיל השריון וחיל האוויר ושיפור מיומנויות מקצועית בקליעה ניווט וכושר גופני.
בסיום פרק האימון המתקדם מוסמך לוחם החי"ר ולוחם ההנדסה כרובאי 07. פרק זה אינו מסיים את הכשרת הלוחם ובטרם יסיים את המסלול הוא עוד צפוי להתאמן במסגרת הגדוד אליו מיועדת הפלוגה וכן להשתתף בתעסוקה מבצעית. לוחמי חיל הרגלים ולוחמי חיל ההנדסה עוברים מסלול זהה והכשרה מפרכת וקשה יותר משל שאר יחידות השדה בזרוע היבשה.

ענידת סיכה

בחטיבות החי"ר בהם החיילים עונדים סיכה בהתאם לגדוד אליו הם משתייכים (גולני, גבעתי, נח"ל וכפיר) נהוג שבסיום האימון המתקדם מוענקת לחייל הסיכה המציינת את השתייכותו לגדוד. (להוציא את סיכת הלוחם אותה יקבל החייל רק בסוף המסלול).
תיאטרון בלגרייד

תיאטרון בלגרייד (באנגלית: Belgrade Theatre) הוא תיאטרון בקובנטרי, אנגליה.
הוא היה התיאטרון האזרחי הראשון שנבנה בבריטניה אחרי מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לקתדרלה החדשה שנבנתה בעיר כסמל לאופטימיות ותרבות והיה מהפרויקטים הגדולים ביותר שבוצעו, במהלך בנייתה מחדש את העיר קובנטרי, שנהרסה כמעט לחלוטין בהפצצות הגרמנים במלחמת העולם השנייה. כיום זהו בניין רשום מדרגה שנייה. ב-1963 נרשם תיאטרון בלגרייד כעמותה ללא כוונות רווח בידי רשם העמותות (מספר 219163). התיאטרון קיבל את שמו כהכרה ותודה למתנת קורות העץ שהעניקה עיר הבירה הסרבית בלגרד (עיר תאומה של קובנטרי), שהיו מרכיב מרכזי ש לבניית האודיטוריום המכיל 858 מקומות ישיבה. מאז הפתיחה ב-1958, מיצב עצמו התיאטרון כמרכז להפקות חדשות ומקוריות.
התיאטרון היה ראשון בעבודה עם ארגון "תיאטרון בחינוך" (Theatre-in-Education) בשנות השישים. התיאטרון ממשיך לעבוד עם בני נוער שנעזרים בדרמה כאמצעי לפתח את כישוריהם האישיים והחברתיים.
"Acting Out", התוכנית המוצלחת ביותר של הארגון, פועלת מזה כעשר שנים בחסות רשות החינוך של קובנטרי והועתקה ברחבי הממלכה המאוחדת. התיאטרון נפתח מחדש בספטמבר 2007 אחרי שעבר שיפוץ בעלות של 12 מיליון פאונד ונוספו לו שבעה מפלסים, שמכילים אודיטוריום נוסף.
הנסיך אדוארד, רוזן וסקס חנך רשמית את האולם 2B של התיאטרון המחודש ב-5 בפברואר 2008. היה זה גם יום השנה החמישים לפתיחת תיאטרון בלגרד, בו השתתפה הנסיכה אלכסנדרה.
בשנים 2008-2006 כיהן במאי התיאטרון הישראלי גדי רול כמנכ"ל שותף ומנהל אמנותי של תיאטרון בלגרייד. הצגתו "מחלת נעורים" היא שחנכה את האולם החדש B2.
מוזאיון

מוזאיון (ביוונית: Μουσεῖον) הוא השם שניתן במיתולוגיה היוונית, למקדש שנבנה לתשע המוזות שהיו אלות היצירה, האמנויות והמדעים, פטרוניות תחומי המחול, המוזיקה, ההיסטוריה, הספרות, המחזאות והאסטרונומיה ותפקידו היה להעניק השראה ליוצרים השונים, בעיקר למשוררים, למוזיקאים ולפילוסופים היווניים, המוזאיון היה אחד מן המקדשים החשובים ביותר לתשע האלות והוא נבנה בסביבות שנת 295 לפנה"ס באלכסנדריה שבמצרים יחד עם הספרייה הגדולה של אלכסנדריה תחת שלטונו של תלמי הראשון. המוזיאון, שבו מרוכזים כיום יצירות אמנות ושכיות חמדה, היה בראשיתו, כפי ששמו מרמז, מקדש למוזות. 
בימי קדם, לפני שהאמן - בין אם הוא מלחין, משורר או פילוסוף - היה מתחיל לחבר יצירה חדשה, הוא היה פונה אל המוזות ומבקש מהן שתנחנה אותו בעבודתו, ותסייענה לו. יצירות קלאסיות רבות, דוגמת "האודיסיאה" של הומרוס ו"תיאוגוניה" של הסיודוס ואף יצירות מודרניות יותר, כגון "התופת" של דנטה, פותחות בבקשת עזרה מהמוזות ובמילות שבח והודיה להן. עד היום המילה "מוזה" משמשת כמילה כמעט נרדפת למילה "השראה", במיוחד בחיבור יצירות.

היסטוריה

בשנת 331 לפנה"ס החליט אלכסנדר מוקדון על הקמת עיר לחופי הים התיכון. המקום שנבחר היה כפר דייגים קטן בשם רקוֹטיִס ושמה של העיר החדשה היה "אלכסנדריה" על שמו של מי שחולל במעשׂיו את האימפריה ההלניסטית ומי ששלט מעתה במצרים, אלכסנדר הגדול. בשנת 305 לפנה"ס, לאחר מותו של אלכסנדר ובמהלך מלחמות הדיאדוכים שבאו בעקבותיו, פוצלה האימפריה למספר ממלכות ונולדה הממלכה התלמיית במצרים. עיר הבירה של השושלת התלמית נבחרה להיות אלכסנדריה והיא נותרה כך עד סיום השלטון התלמי במצרים בשנת 30 לפנה"ס.
עם התפרקותה של ממלכת אלכסנדר התעוררה תחרות בין הממלכות היורשות, לצד צורך בבנייה פנימית של אותן ממלכות. אלכסנדר אמנם כבש ואיחד חלקים נרחבים מאגן הים התיכון המזרחי, ועד מרכז אסיה וצפון-מערב הודו, אך עתה תפקיד בניית המדינות דרך הערכים היווניים נותר בידי ממשיכי דרכו. מצרים התלמיית הייתה העשירה והמגובשת בין הממלכות היורשות, ועם עלייתו של תלמי הראשון החל תהליך בניית הממלכה ובמרכזה עיר הבירה אלכסנדריה.
כדי להתאים את העיר החדשה לאמות המידה הגבוהות ביותר של העולם היווני, הוקם בעיר המוזאיון שהיה מרכז למידה, אומנויות ומחקר ושימש כמקדש למוזות. בתוך מוסד המוזאיון, הוקמה גם הספרייה שהייתה ארכיון למגילות וכרכים של ידע וכתבים אשר מצאו את דרכם לאלכסנדריה. הקמת הספרייה מיוחסת לתקופתו של המלך תלמי הראשון, וזאת משום שמי שנחשב למייסד הספרייה, דמטריוס מפלרום (350 - 280 לפנה"ס), פעל ובנה באלכסנדריה בתקופתו של תלמי הראשון מהגעתו לאלכסנדריה בשנת 297 לפנה"ס עד לעלייתו של תלמי השני בשנת 283 לפנה"ס, כאשר נאסר והוגלה מהעיר.
הוצאת גפן

הוצאת גפן היא הוצאת ספרים ישראלית שמושבה בירושלים ובניו-יורק, המתמחה בספרים באנגלית. ספרי ההוצאה עוסקים בעיקר בנושאי יהדות, היסטוריה יהודית וישראל.
ההוצאה הוקמה בשנת 1981 על ידי מורי וחנה גרינפילד. כיום מנוהלת ההוצאה על ידי בנם אילן גרינפילד. ההוצאה הוציאה יותר מ-300 כותרים עד היום. שם ההוצאה הוא ראשי תיבות של הביטוי ביידיש "געזונט, פרנסה און נחת" (בריאות, פרנסה ונחת).
בין הכותבים שהוציאו ספרים בהוצאה: דייוויד ברוג, נעמי פרנקל, קרולין גליק, דב פרייברג, יוסי כץ, אלבר קאמי ואנטול קרקובסקי. ההוצאה פרסמה מספר ספרים העוסקים בתאוריות קונספירציה על רצח רבין, בהם "מי רצח את רבין" של ברי חמיש משנת 1999 ו"שקרים: השירותים החשאיים של ישראל ורצח רבין" מאת דוד מוריסון.
יצחק קיסילוב

ביוגרפיה

יצחק קיסילוב עלה מקבוצת הנוער של מכבי חיפה לקבוצה הבוגרת בשנת 1963 בהיותו בן 16 ונשאר בה ברציפות עד שנת 1978. בכל השנים, למעט שנה אחת בה ירדה הקבוצה לליגה השנייה, שיחק בליגה לאומית בכדורסל שהייתה הליגה הבכירה בישראל בטרם הקמתה של ליגת העל. בשנת 1965 יצא לאליפות אירופה בסלמנקה בספרד כשחקן נבחרת הנוער של ישראל בכדורסל בהדרכתו של המאמן רלף קליין ועוזר המאמן אריה דוידסקו. בשנת 1971 השתתף כשחקן במשחק גמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב ושנה לאחר מכן ביחד עם קבוצת מכבי חיפה יצא למשחקים על גביע אירופה למחזיקות גביע נגד קבוצת דנאן מצרפת. נחשב לשחקן גבוה מאד בשנים בהן שיחק - 2.01 מ' ושיחק כשחקן ציר. יצא עם מכבי חיפה לשחק בדנמרק במשחקי המכביה האירופית. זכה לשחק במשחק הפתיחה של היכל רוממה נגד מכבי תל אביב בשנת 1977. סיים לשחק במכבי חיפה בשנת 1978 כשבמאזנו 1,297 נקודות משחק בליגה הראשונה של ישראל. המשיך לשחק עוד מספר שנים בליגות נמוכות יותר ועלה ליגה בכירה יותר כשחקן וכמאמן שחקן בקבוצות מכבי טבריה, מכבי קריית ביאליק, הפועל דלית אל-כרמל ומועדון ספורט נווה שאנן. 
סיים בהצלחה קורס מאמני כדורסל מוסמכים במכון וינגייט בשנת 1980. עבד כמאמן כדורסל שנים רבות בקבוצות בוגרים בליגה השנייה והשלישית כמו הפועל מגדל העמק, הפועל בית אלפא, חפציבה, מכבי טבריה ועוד. מאמן שנים רבות במחלקות נוער בחיפה והצפון. חזר לאמן במחלקת הנוער של מכבי חיפה בשנת 2009 והמשיך לאמן שם עד 2016.
בשנת 2016 הצטרף לקבוצת מכבי קריית ים נוער עד מועד כתיבת שורות אלה ב-2017.
האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה

האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה (באנגלית: Internet Encyclopedia of Philosophy‏, בראשי תיבות: IEP) היא אנציקלופדיה חופשית ומקוונת בנושאי פילוסופיה ופילוסופים שנוסדה על ידי ג'יימס פיסר בשנת 1995. העורכים כיום הם ג'יימס פיסר וברדלי דאודן. הצוות כולל גם מספר רב של עורכי משנה לתחומים מסוימים כמו גם מתנדבים. הגם שאיכותה גבוהה, האנציקלופדיה בדרך כלל קריאה ובסיסית יותר מהאנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד.

על אודות ה-IEP

ה-IEP היא ארגון ללא מטרות רווח שאינו מקבל מימון. האנציקלופדיה עצמה מוחזקת על אתר אוניברסיטת טנסי שבמרטין. הצהרת הכוונות של ה-IEP היא כדלהלן:
האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה נוסדה בשנת 1995 לצורת מתן מידע מפורט ומלומד על נושאים ופילוסופים בכל תחומי הפילוסופיה. ה-IEP הוא ארגון ללא מטרות רווח וזמין לכל משתמשי האינטרנט ברחבי העולם. הצוות הנוכחי של 25 עורכים וכ-200 כותבים בעלי תואר דוקטור ומרצים במכללות ובאוניברסיטאות ברחבי העולם, בעיקר מארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. תהליך הגשה וסקירה של כתבות זהה לזה של כתבי עת לפילוסופיה, ספרים וספרי עזר. המחברים הם מומחים בתחומים בהם הם כותבים, ולעיתים קרובות הם מובילים בתחומם.
במילים אחרות, ה-IEP היא אנציקלופדיה המנסה לספק לקהל קוראים רחב ככל הניתן מאמרים פילוסופיים בחינם תוך שמירה על איכות אקדמית גבוהה.

סטנדרטים אקדמיים

על פי ה-IEP, איכותם של מאמריה היא "באותה הרמה כשל אנציקלופדיות הפילוסופיה מרובות הכרכים הטובות ביותר הזמינות בדפוס." דבר זה מושג בעיקר על ידי גיוס תורמים בעלי הסמכוֹת ותוך שימוש בתהליך ביקורת עמיתים "קפדני העומד בסטנדרטים אקדמיים גבוהים."
האנציקלופדיה עושה שימוש בהליך הסגור והמסורתי לקבלת מאמרים חדשים לפרסום ושיפוטם (בדומה לזה של האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד), אך לפרקים בוחרת ללקט חומרים כתובים ממקורות הנמצאים ברשות הציבור כדי למלא באופן זמני את החסר בנושא מסוים, עד שייכתב עבורו מאמר אקדמי.
פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות

בצעירותו

פרנצ'סקו נולד ב-16 בינואר 1836 בנאפולי, להוריו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה כריסטינה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה.
ב-3 בפברואר 1859 התחתן פרנצ'סקו עם מריה סופיה מבוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ממנה נולדה לו בשנת 1869 בת אחת - מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, שמתה כעבור זמן קצר.
ב-22 במאי 1859 מת אביו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו.

אחריתו

לאחר הדחתו התגורר בתחילה פרנצ'סקו ברומא כאורחו של האפיפיור, ועמד בראש ממשלה גולה שנתמכה על ידי צרפת, ספרד, אוסטריה, ובוואריה, והתקיימה עד לאחר הניצחון הפרוסי במלחמת אוסטריה-פרוסיה בשנת 1866. בשנת 1870 עזבו פרנצ'סקו ואשתו את רומא, עוד לפני שנכבשה על ידי הצבא המלכותי האיטלקי. לאחר מכן נדדו פרנצ'סקו ואשתו בצרפת, בוואריה ואוסטריה, ולבסוף התיישבו בארקו שבטרנטינו, שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-27 בדצמבר 1894 מת פרנצ'סקו, ואחיו אלפונסו, רוזן קזרטה הפך לטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות במקומו.
Vala

קוד לדוגמה

דוגמה פשוטה לתוכנית "שלום עולם" ב־Vala:
int main(){
    print("Hello, world !\n");
    
    return 0;}
הידור הקוד מתבצע באמצעות valac, מהדר Vala, דרך המסוף (בהנחה שקוד המקור נמצא בקובץ "helloworld.vala"):
valac helloworld.vala
דוגמה מורכבת יותר המציגה מספר תכונות מונחות עצמים של Vala, המהודרת באותה הצורה:
using GLib;public class Sample : Object{
    public void run()
    {
        stdout.printf("Hello, world !\n");
    }
    
    static int main(string[] args)
    {
        var sample = new Sample();
        sample.run();
        
        return 0;
    }}
דוגמה לתוכנית "שלום עולם" באמצעות GTK+‎:
using Gtk;int main(string[] args){
    Gtk.init(ref args);
    
    var window = new Window();
    window.title = "שלום עולם !";
    window.border_width = 10;
    window.window_position = WindowPosition.CENTER;
    window.set_default_size(350, 70);
    window.destroy.connect(Gtk.main_quit);
    
    var label = new Label("שלום עולם !");
    
    window.add(label);
    window.show_all();
    
    Gtk.main();
    
    return 0;}
הידור הקוד, באמצעות המסוף, מתבצע עם הוספת אפשרות המכלילה את הספרייה GTK+‎ (בהנחה שקוד המקור נמצא בקובץ "helloworld.vala"):
valac --pkg gtk+-3.0 helloworld.vala
יחסי ישראל–לבנון

מלחמת העצמאות

הסכם שביתת הנשק בין לבנון לבין ישראל היה פשוט יחסית. שלא כמו בהסכמי שביתת הנשק האחרים, לא היה שום סעיף ששרטט את הקו הכחול כמו הגבול הבינלאומי עם לבנון, וההסכם המשיך להתייחס אליו כאל גבול קבוע בינלאומי. כתוצאה מכך, כוחות ישראליים נסוגו מ-13 כפרים לבנוניים שכבשו במהלך פעילות התקפית באוקטובר 1948. שלא כמו בארצות ערב אחרות, האוכלוסייה היהודית גדלה בלבנון לאחר קום מדינת ישראל.

לאחר הקמת המדינה


לאחר הקמת המדינה ועד מלחמת האזרחים בלבנון היו יחסי ישראל-לבנון קורקטיים. יהדות לבנון מנתה כ-22,000 יהודים, ברובם בביירות. לבנון לא לקחה חלק במלחמת ששת הימים או במלחמת יום הכיפורים. הותר לאזרחים לבנונים להיכנס לישראל דרך מעבר ראש הנקרה לביקורי משפחות, וצלינות.
בראשית שנות הששים חיו בלבנון כ־9,000 יהודים. היחס כלפיהם היה סביר למדי עד אותה עת, אולם הוא הלך והורע במהלך השנים וככל שהוחמר, כן גברה הגירתם - בריחתם מהמדינה. ב-1971 נחטף בביירות בידי סוכנים סורים מזכיר הקהילה היהודית הלבנונית, פרופסור אלברט אליה, בן ה־69. הוא הוחזק בדמשק יחד עם יהודים שניסו לעזוב את סוריה, והוצא שם להורג. כשהחלה מלחמת האזרחים בלבנון, ב-1975 נשארו בקהילה היהודית רק כ־1,800 נפש. הם האמינו שקשריהם עם שכניהם המוסלמים והנוצרים יגנו עליהם והקפידו להימנע ככל האפשר, מכל קשר עם ישראל.

לאחר הנסיגה

ב-16 ביוני 2000, אימצה מועצת הביטחון של האו"ם את דו"ח המזכ"ל שבדק את קצב הנסיגה הישראלית. בחודש אוגוסט 2000, ממשלת לבנון פרסה יותר מ-1,000 שוטרים וחיילים באזור רצועת הביטחון לשעבר, אבל גם חזבאללה שמר על עמדות תצפית וסיורים שנערכו לאורך הקו הכחול. בעוד לבנון וסוריה הסכימו לכבד את הקו הכחול, נרשמו התנגדויות וטענות מתמשכות כי ישראל לא נסוגה באופן מלא מאדמת לבנון. כאשר המתח האזורי הסלים עם האינתיפאדה בספטמבר 2000, דווח כי חזבאללה חטף ב-7 באוקטובר שלושה חיילים ישראלים בשבי באזור המכונה חוות שבעא. זה שטח מיושב שברובו תחת שליטה ישראלית לאורך הגבול בין לבנון לסוריה כפי שנטען על ידי לבנון, למרות זאת האו"ם ורוב הקהילה הבינלאומית, כולל ישראל, הסכימו כי חוות שבעא היא חלק מסוריה. החזבאללה ביקש להשתמש בשבויים הישראלים כמנוף לשחרור אסירים לבנונים.
בשנת 2003 נהרג נער בשלומי כתוצאה מירי של חזבאללה.
מאז תחילת מהפכת הארזים, בישראל היו תקוות גבוהות באשר להסכם השלום עם לבנון. בשנת 2005 התראיין סעד חרירי ואמר: "אנחנו רוצים לעשות שלום עם ישראל. אנחנו לא רוצים מלחמות. אנו מקווים כי תהליך השלום יוליך קדימה אותנו, את הסורים ואת כל מדינות ערב", אבל הוא הוסיף כי לבנון לא תחתום על הסכם שלום נפרד כמו שירדן ומצרים עשו. מנהיגים לבנונים אחרים ציירו אפילו קו נוקשה יותר.

2018

בחודש דצמבר 2018 הורה בית משפט בלבנון לחסום את האתר של חברת ויקס הישראלית בגלל המצב בין ישראל ולבנון. כתוצאה מכך, למשתמשים רבים בלבנון אין אפשרות גישה לאתריהם האישיים, ולדברי מספר מהם, עסקיהם נפגעו.

חשדות ריגול

מאז אפריל 2009 כוחות ביטחון הפנים של לבנון והבטכ"ל הלבנוני עצרו כמעט 100 אנשים שנחשדו בריגול לטובת ישראל. רבים צפויים לקבל עונש מוות שהממשלה הלבנונית הודיעה כי היא מתכוונת לבצע.

2010

ב-3 באוגוסט 2010, עימות שהתרחש סמוך לכפר הלבנוני עבאיסה בין צה"ל לבין צבא לבנון לאחר שסיור ישראלי בגבול התעמת עם חיילים לבנונים. ישראל טענה כי החיילים נעו בתחומי ישראל, תוך שלבנון טענה כי החיילים חצו את הגבול כדי לעקור עצים. קרב יריות שהתפתח הביא למותם של שלושה חיילים לבנונים ומפקד ישראלי בכיר: שני חיילי צה"ל וחמישה חיילים לבנונים נפצעו גם הם. עיתונאי לבנוני נהרג.
אנמרי סלינקו

ביוגרפיה

סלינקו נולדה בווינה ב-1 בספטמבר 1914 אביה, פליקס, היה אחד משלושת הבעלים של חברת האופנה "האחים סלינקו". אמה הייתה גרטה וולף. משפחתה הייתה משפחה יהודית אולם בהמשך המירה את דתה לנצרות הפרוטסטנטית. אנמרי למדה בבית ספר יסודי בווינה, ולאחר מכן למדה שפות והיסטוריה באוניברסיטת וינה. לאחר כמה סמסטרים היא החלה לעבוד כעיתונאית, והייתה לכתבת לענייני אוסטריה של המגזין הצרפתי "L’Intransigeant". ב-1937 היא פרסמה בווינה את הרומן הראשון שלה "Ich war ein häßliches Mädchen" ("הייתי ילדה מכוערת"). הספר הפך מהר מאוד לרב מכר, תורגם ל-12 שפות, וגרם למבקרי הספרות להזכיר אותה בנשימה אחת עם ויקי באום. באותה שנה היא פגשה את הדיפלומט הדני ארלינג קריסטיאנסן בכנס סטודנטים בינלאומי, וב-1938 נישאה לו, קיבלה אזרחות דנית ועברה לקופנהגן.
ב-1938 היא פרסמה את הרומן השני שלה "Morgen ist alles besser" ("מחר יהיה טוב יותר"), אשר ב-1941 עובד בהולנד לסרט באותו השם. ב-1940 היא פרסמה את "Heut heiratet mein Mann" ("היום בעלי מתחתן") אשר ב-1956 עובד בגרמניה המערבית לסרט באותו השם. כאשר ב-1940 נכבשה דנמרק בידי גרמניה הנאצית, הצטרפה סלינקו לתנועת ההתנגדות הדנית. ב-1943 היא נכלאה בידי הגסטאפו, ויחד עם בעלה נמלטה לשוודיה בסירת דייגים. עד סוף המלחמה היא עבדה בסוכנות הידיעות בסטוקהולם, ובהמשך כמתורגמנית עבור הצלב האדום.
ב-1948 נולד בנה היחיד מיכאל, אשר נהרג בתאונה קטלנית בגיל צעיר. ב-1951 היא פרסמה את ספרה האחרון "דזירה" העוסק בחייה של דזירה קלארי, מי שהייתה ארוסתו של נפוליאון בונפרטה ובהמשך נישאה למצביא ז'אן בפטיסט ברנדוט, שהיה מאוחר יותר לקרל הארבעה עשר, מלך שוודיה. את הספר היא הקדישה לאחותה ליזולטה שנרצחה בימי הנאצים. הספר היה לרב מכר ולספר המפורסם ביותר של סלינקו. הוא תורגם ל-24 שפות (ביניהן עברית), וב-1954 עובד בהוליווד לסרט באותו שם בכיכובם של מרלון ברנדו (כנפוליאון) וג'ין סימונס (כדזירה). היא המשיכה לגור בקופנהגן עד מותה ב-28 ביולי 1986 בגיל 72 ונקברה בפרבר הלרופ בקופנהגן.
FP

בתורת הסיבוכיות, מחלקת הסיבוכיות FP היא ההרחבה לבעיית הפונקציה של מחלקת בעיות ההכרעה P, כלומר אוסף בעיות הפונקציה שאפשר לחשב בזמן ריצה פולינומי על ידי מכונת טיורינג דטרמיניסטית. בעיות רבות ב-P מנוסחות בצורת שאלה, מתי רכיב מסוים קיים, כמו בהינתן גרף האם יש בו שידוך מושלם. גרסת ה-FP עבור בעיות אלה, שואלת לא רק האם קיים פתרון אלא גם מהו אותו פתרון, כלומר בדוגמת הגרף הבעיה היא למצוא שידוך מושלם.
באופו פורמלי יותר יחס בינארי \ P(x,y) הוא ב-FP אם ורק אם יש אלגוריתם דטרמיניסטי עם זמן ריצה פולינומי ב-|x| שיכול בהינתן x למצוא y כך שמתקיים \ P(x,y) אם קיים y כזה. בדוגמה של השידוך המושלם היחס מתקיים כשx הוא גרף ו-y הוא שידוך מושלם בגרף. יחס זה הוא ב-FP כי ידוע אלגוריתם פולינומי למציאת השידוך.
המחלקה עולה במחקר בסיבוכיות בהקשר של מחלקת FNP ההרחבה לבעיית הפונקציה של מחלקת בעיות ההכרעה NP. ידוע ש FNP=FP אם ורק אם P=NP. שאלה נוספת העולה היא הכח של FP לעומת FL, מחלקת הפונקציות אותן ניתן לחשב על ידי מכונת טיורינג דטרמיניסטית אשר משתמשת בזיכרון שגודלו לוגריתמי בגודל הקלט.
טומי דיק

טומי דיק (נולד ב-17 באפריל 1925, נפטר ב-1999) הוא הניצול המוכר היחיד מרצח היהודים לאורך גדות הדנובה בבודפשט, על ידי משטרת צלב החץ (ניאלאס - Nyilas) בזמן מלחמת העולם השנייה.

ילדות

טומי דיק נולד בבודפשט למשפחה מומרת. כעשר שנים לפני שטומי נולד, המירו הסבים והסבתות שלו, בנפרד זה מזה, מיהדות לנצרות. עם זאת, בגלל האנטישמיות שבה הייתה שרויה הונגריה נשארו המשפחות באותן מסגרות חברתיות ותרבותיות.

מלחמת העולם השנייה

דיק התגורר עם הוריו ואחיו (יאנצ'י) בבודפשט כאשר גרמניה סיפחה את הונגריה (במרץ 1944). הוא "גויס" לעבוד במחנות עבודה, בסביבות בודפשט, עד אוקטובר אותה שנה, אז גרמניה אילצה את המינוי של פרנץ סלשי כראש ממשלה, במקומו של מיקלוש הורטי. הורטי "הגן" עד אז על האוכלוסייה היהודית בעיר בודפשט מפני הגורל שהיה חלקם של היהודים בשאר הונגריה, שנשלחו למחנות הרצח בפולין. מאוקטובר החלה משטרת צלב החץ להתעלל לעצור, ולרצוח יהודים בבודפשט.
בדצמבר 1944 נתפס טומי דיק בפשיטה שנערכה בבית חברו, והוא הובל על ידי שוטרי הניאלאס, יחד עם שמונה יהודים נוספים, אל שפת נהר הדנובה. הירייה שנורתה אל ראשו ניפצה את לסתו והוא נפל לתוך הנהר הקפוא. הוא צף והצליח לטפס, במורד הנהר, על גבי מזח של מועדון חתירה ששימש אז כבסיס צבאי. החיילים עזרו לו להגיע לבית חולים מקומי ושם הוא שרד, בסיוע מסור של חבריו המקומיים, עד לשחרור בודפשט ב-18 בינואר 1945 בידי הצבא הסובייטי.

אחרי המלחמה

לאחר השחרור עשה טומי דיק את דרכו למחנה העקורים באוסטריה ואחרי שנתיים, ב -1948 היגר לקנדה. הוא עבד כפועל בסכר הידרו-אלקטרי בסטיוארטוויל שליד אוטאווה בקנדה, ולאחר מכן הוא התגורר 3 שנים במונטריאול. משם הוא עבר מערבה והתמקם בקלגרי, שם הוא הקים עסק לייצור חלונות אלומיניום.
הוא הכיר והתחתן עם מרי ליליאן ג'קלין בשנת 1954 ונולדו להם שתי בנות. בגיל שלושים ושש, נרשם טומי לבית הספר למשפטים וב-1967, בגיל ארבעים ושתיים, החל בקריירה של משפטן בקלגרי, קריירה שנמשכה למעלה משלושים שנים.
טומי דיק נפטר בשנת 1999 והוא בן 74.
יצחק ניסן

יצחק ניסן (נולד ב-29 באוקטובר 1945) שימש כמנכ"ל ונשיא התעשייה האווירית לישראל.

ביוגרפיה

ניסן החל לעבוד בתעשייה האווירית ב-1978, כמהנדס מערכות עסק בתחום פיתוח מערכות התקיפה העיקריות של ספינות חיל הים. בשנים 1995-2002 ניהל את מפעל מבת של החברה, העוסק בין השאר בפיתוח מערכות טילים נגד טנקים, חימוש מונחה מדויק, מערכות נשק ימיות וכן משמש קבלן ראשי לתוכניות החלל הלאומיות של מדינת ישראל. בתקופתו כמנהל המפעל זכה בפרס התעשייה ב-2001. ב-2002 מונה לסמנכ"ל החברה ומנהל חטיבת מערכות טילים וחלל. 
בפברואר 2006 מונה למנכ"ל החברה בעקבות פרישתו של משה קרת. בתקופת כהונתו גייסה החברה כספים ב-2007, לראשונה באמצעות הנפקת אג"ח סחירות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובכך הפכה לחברה מדווחת הכפופה לכללי השקיפות של הרשות לניירות ערך. בין העסקאות הבולטות של החברה בניהולו הייתה עסקת מכירת אמצעי לחימה למשרד ההגנה של הודו בהיקף של כ-1.4 מיליארד דולר וחוזה עם מדינה אסייאתית בהיקף של כ-1.1 מיליארד דולר, בשנים אלו נקלטו בחברה 4,000 עובדים חדשים ו-1,600 יצאו לפרישה מוקדמת במהלך שהוביל בתיאום עם ועד העובדים, הכנסות החברה גדלו מ-2.3 מיליארד דולר ב-2002 ל-3.1 מיליארד ב-2010. לאחר שש שנים בתפקיד, הודיע ניסן ב-2012 על פרישתו. 
לאחר פרישתו הקים יחד עם חזי בצלאל את חברת "מטאור אירוספייס" העוסקת בפיתוח כלים בלתי מאוישים.
ניסן בעל תואר ראשון (B.Sc) ותואר שני (M.Sc) בהצטיינות בהנדסת אלקטרוניקה ומכ"ם מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. דוקטור לשם כבוד מהטכניון בשנת 2012. מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.