איש העש

"איש העש" (Mothman) הוא השם שניתן ליצור (אורגניזם או "שד") שכביכול נראה מספר פעמים באזור פוינט פלזנט שבמערב וירג'יניה, ליד הגבול עם מדינת אוהיו, בין חודש אוקטובר 1966 לחודש נובמבר 1967. השם מבוסס על תיאוריהם של כמה אנשים, שטענו כי ראו יצור מכונף שגודלו כשל אדם, ועיניו גדולות ואדומות, ובוהקות או מחזירות אור.
התופעה גרמה לגל קטן של ספרים ופרשנויות שטענו כי מדובר בתופעה על-טבעית או ביצורים מן החלל החיצון. עם זאת, היו שהסבירו את דיווחי העדים בהיתקלות בבעלי כנף שלא היו מוכרים להם, שניתנו לה פרשנויות מוטעות.

דיווחים ועדויות

על "איש העש", ששמו ניתן לו בעקבות סדרת הטלוויזיה "באטמן", דווח לראשונה ב-12 בנובמבר 1966. חמישה אנשים שהיו עסוקים בחפירה בבית קברות באזור קלנדנין שבמערב וירג'יניה סיפרו כי ראו "יצור חום בדמות אדם עם כנפיים", שעלה מאחורי העצים שבקרבתם ועף מעל לראשיהם. היתקלות זו פורסמה רק לאחר שדיווחים על אירוע אחר נפוצו בכלי התקשורת המקומיים.
בליל ה-15 בנובמבר, בעת נסיעה ברכב, הבחינו ארבעה צעירים מפוינט פלזנט, רוג'ר ולינדה סקארברי וסטיב ומארי מאלאט, בשני אורות אדומים בוהקים בצד הדרך, סמוך למפעל טי.אן.טי. הם עצרו את המכונית והזדעזעו לגלות שהאורות היו עיניים אדומות ובוהקות של חיה גדולה, "בצורת אדם, אבל גדולה יותר, בגובה שש וחצי או שבע רגל, בעלת כנפיים מקופלות מאחורי גבה", לפי תיאורו של רוג'ר סקארברי. מפוחדים, נסעו משם הארבעה לכיוון כביש מספר 62. כאשר הגיעו לכביש היציאה ראו שוב את היצור, עומד על גבעה ליד הכביש. הוא פרש את כנפיו ועף, והחל (כך סיפרו) לעקוב אחר המכונית עד לפאתי העיר. הם דיווחו על המקרה לסגן מילארד האלסטיד, שאמר לאחר מכן "אני מכיר את הילדים האלה כל חייהם. הם מעולם לא היו מעורבים באף צרה והם היו מבוהלים כהוגן באותו הלילה. לקחתי אותם ברצינות". הוא עקב אחר המכונית של רוג'ר סקארברי בדרך חזרה למקום המפגש הראשון, אבל לא מצא שום זכר ליצור המוזר.
בלילה הבא, ב-16 בנובמבר, יצאו אנשי המחוז, חמושים, לסרוק את האזור מסביב למפעל כדי לאתר את הגורם לדיווח. בני הזוג וומסלי ומרסלה בנט והתינוקת שלה נסעו ברכבם לבקר את חבריהם, בני הזוג תומאס, שגרו בקרבת המפעל. כשחזרו למכוניתם הבחינו בדמות מאחורי מכוניתם החונה. גברת בנט אמרה שזה נראה כאילו שהדמות שכבה, ואט אט קמה מהארץ, היא הייתה אפורה וגדולה עם עיניים אדומות בוהקות. בזמן שוומסלי חייג למשטרה, היצור טיפס על המרפסת והתבונן בהם דרך החלון.
ב-24 בנובמבר טענו ארבעה אנשים שראו את היצור עף באוויר מעל למפעל חומרי הנפץ. בבוקר ה-25 בנובמבר אמר תומאס יורי, שנסע על כביש מספר 62 צפונית למפעל, שראה את היצור עומד בשדה לצד הדרך ואז פרש את כנפיו, עף והחל לעקוב אחרי מכוניתו בעוד שהוא מיהר לפוינט פלזנט כדי לדווח על כך לשריף.
גברת רות' פוסטר מצ'ארלסטון שבמערב וירג'יניה דיווחה שב-26 בנובמבר ראתה את איש העש עומד בגינה שלה, אבל הוא נעלם כשגיסה יצא מהבית לבחון אותו. בבוקר ה-27 בנובמבר טענה אישה צעירה שהיצור רדף אחריה ליד מייסון שבמערב וירג'יניה, ושני ילדים דיווחו שראו אותו שוב באותו הלילה ברחוב אלבאנס.
במהלך 1967 היו דיווחים נוספים על מפגשים עם "איש העש", אבל אלו פסקו לאחר זמן קצר, ולא התחדשו מאז.

הסברים שנתנו לתופעה

בגיליון מרץ / אפריל 2002 של המגזין Skeptical Inquirer נטען שההסבר הסביר ביותר להיתקלויות הם עדי ראייה נרגשים שהתבלבלו בין תנשמת למפלצת מכונפת. אחרים טענו שהמועמד הסביר ביותר הוא לילית אפורה, הינשוף הגדול ביותר שנמצא במערב וירג'יניה. הלילית האפורה, מבקרת חורפית נדירה ב-48 המדינות הדרומיות של ארצות הברית, היא הינשוף הגדול ביותר בצפון אמריקה, וייתכן שהוא הדמות המסתתרת מאחורי המפגשים עם איש העש. אפשרות אחרת היא טעות בזיהוי של עגור מקומי. לעגורים יש כתמים אדומים מסביב לעיניהם. מפגש עם עגור מקומי או לילת אפורה במערב וירג'יניה הוא דבר נדיר, אבל אפשרי.
מארק א. הול, בספרו "ציפורי הרעם" (Thunderbirds), מצטרף לתאוריית הינשוף, ומציג זן ענק של ינשופים שלטענתו נראה באזור למעלה ממאה שנים.

התייחסויות נוספות

על תופעת איש העש נכתבו ספרים אחדים, והיא זכתה לכמה וכמה הסברים הקושרים אותה לתופעות על טבעיות. כמה מההסברים שניתנו לתופעת ספרינג הילד ג'ק (מין שד שהיה נוכח בפולקלור האנגלי במהלך התקופה הוויקטוריאנית) יכולים להתאים גם לאיש העש.
בספר The Mothman Prophecies, בשנת 1975, פורש ג'ון קיל את סדר הופעותיו של איש העש, וקושר ביניהן ובין אירועים שקרו באזור לטענתו, כמו פעילות חוצנים, פעילות של רוחות רפאים, מפגשים עם "אנשים בשחור", וכן קריסת גשר הכסף ב-15 בדצמבר 1967 – אירוע שבו נספו 46 אנשים, ולפי החקירה נבע מפגם בייצורו של בריח יחיד בשרשרת הכבלים. הספר היווה בסיס לסרט שיצא בשנת 2002 בכיכובו של ריצ'רד גיר ובבימוי של מארק פלינגטון.
ג'ף וומסלי חיבר את הספרים המקיפים ביותר על תופעת איש העש. בספרו משנת 2002 Mothman: The Facts Behind the Legend (שנכתב עם דוני סרג'נט ג'וניור), ליקט וומסלי קטעי עיתונות ישנים, היסטוריה מקומית, וראיונות עם עדי ראייה. בספרו השני ( Mothman: Behind the Red Eyes 2005), ראיין וומסלי כתריסר עדי ראייה, ונתן להם לתאר בשפתם את שראו – לפעמים בסתירה למה שדווח קודם בחדשות ובספרים אחרים. וומסלי נמנע מלהביע את דעתו על העדויות.
לורן קולמן, בספרו משנת 2002 Mothman and Other Curious Encouters  (המתמקד בפרטים של חקירה בתחום הקריפטוזואולוגיה) תומך בדעתו של קיל שלפיה איש העש הוא, כביכול, סוג של שד. קולמן כתב לראשונה על "מוזרי הכנף" (winged weirdies) בכתבות שונות ובספרו משנת 1978 Creatures of the Outer Edge.
גריי ברקר, מחבר הספר They Knew Too Much About Flying Saucers, שעסק גם בתופעת איש העש, קישר בין תופעת איש העש ובין קבוצה של אנשים המכונים "אנשים בשחור", שבאו לבתי האנשים באזור ושאלו אותם שאלות על דברים שהם ראו.