כנסיית הניאה

כנסיית הניאה (ביוונית: "חדשה") הוא שמה המקוצר של "הכנסייה החדשה על-שם מרים אם ישו", כנסייה ענקית קדומה בירושלים שנחנכה בשנת 543 לספירה והייתה קיימת עד המאה התשיעית או העשירית.
הכנסייה נבנתה על ידי הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון באזור הדרומי ביותר של ירושלים של ימיו, ברום הר ציון, בתחילת השתפלותו דרומה לכיוון גיא בן הינום, במקום בו נמצאים כיום שער ציון ומגרש החניה של הרובע היהודי.
ציר החיים המרכזי של ירושלים הביזנטית היה בין כנסיית הקבר לכנסיית הניאה, ביניהן נסלל הקארדו הביזנטי, כפי שניתן לראות היטב במפת מידבא. לאורך הקארדו התקיימו התהלוכות הדתיות המרכזיות.

תולדות הכנסייה

הכנסייה הייתה מפעל בנייה עצום בקנה מידה הרודיאני. ב-531 יוסטיניאנוס ציווה להרחיב את שטח הר ציון דרומה, למלא חלק ממורדות גיא בן הנום וליצור רחבת-ענק עליה הוקמה הכנסייה. הקמת קמרונות התמך והכנסייה נמשכה 12 שנים והכנסייה נחנכה ברוב הדר בשנת 543.
גודלה של הכנסייה היה כנראה 116 מ' על 52 מ' (כמגרש כדורגל) והיא הייתה בנויה כבזיליקה.
"בירושלים הוא בנה כנסייה לכבוד אם-האלוהים, שאי אפשר להשוות אליה אחרת, התושבים קוראים לה הכנסייה החדשה... למקדש זה היה צורך בכל מקום לעמודים, אשר במראם לא יפלו מן היופי ששרר באתר המקדש, ואשר יהיו בעלי גודל מספיק, שהרי נועדו לשאת את משקל הנדבכים המונחים עליהם... הקיסר יוסטיניאנוס ציווה להעמידה על פסגת הגבעות, בגבעה הגבוהה ביותר, אבל לא היה בה די שטח די צרכי הבניה על-פי הנחיות הקיסר, ורבע מן הכנסייה, זה הפונה כלפי דרום וכלפי מזרח, נותר ללא תמיכה... הכנסייה מושתתת איפוא בחלקה על הסלע, ואילו בחלקה האחר היא תלויה באוויר באמצעות שלוחה מלאכותית גדולה, שנוספה לגבעה בהשראת הקיסר."
— פרוקופיוס, על הבניינים של יוסטיניאנוס V, 6.
בחפירות ארכאולוגיות שערך במקום נחמן אביגד בשנת 1970 נמצא תחילה אפסיס גדול ועלה לראשונה החשד שמדובר בשרידיה של כנסיית הניאה. בשנת 1975 התגלו קמרונות תת-קרקעיים של מאגר מים עצום בגודלו. רק לאחר שחלקים ניכרים מן העפר שמילא את מאגר המים פונה התגלתה על הדופן הדרומית שלו, עשויה בתבליט בטיח, כתובת הקדשה ביוונית, בחמש שורות, שמספרת על הקמת הכנסייה על ידי יוסטיניאנוס, ומתחתיה עוצב צלב גדול.
נוסח הכתובת (תרגום לעברית):
"וזה המפעל שנעשה בנדיבותו

של הקיסר החסיד ביותר שלנו

פלאביוס יוסטיניאנוס,

בהשגחתו ושקידתו של קונסטאנטינוס

הקדוש ביותר, כהן ואב־מנזר, (בשנת) ה-13 לאינדיקציו".
התאריך לפי שיטת האינדיקציו (מחזור בן 15 שנים ששימש את גובי המיסים באימפריה הביזנטית) מאפשר במשך שנות שלטונו של הקיסר יוסטיניאנוס שלושה תאריכים לבניין הכנסייה. האפשרות השנייה, החלה בשנת 549/550 לספירה היא הסבירה ביותר, משום שתאריך זה חל שש שנים אחרי חנוכת הכנסייה ולכן נראה סביר לבניית הבניין הנספח לה. גילוי זה סתם את הגולל על ויכוח ארוך בקשר למקומה של כנסייה ש"נעלמה", כביכול, מעל פני השטח ומעל דפי ההיסטוריה בראשית המאה העשירית ונשכחה מלב.
על-פי גדלם ורמת גימורם של עמודי הכנסייה וכן לפי אגדות מקומיות, לפחות חלק מהעמודים נלקחו מהר-הבית ואולי שימשו בסטיו המלכותי (במיוחד מרשימה כותרת קורינתית ענקית שנמצאה בחפירות, ומוצגת כיום במוזיאון הרובע ההרודיאני ברובע היהודי).
חשיבותה של הכנסייה עלתה מאוד במאה השמינית, כאשר נבצר מהנוצרים להגיע לבית-לחם והם קיימו את מיסת חג המולד בכנסיית הניאה.
ב-748 (לפי מקורות יהודיים, או 747 לפי מקורות נוצריים או 749, לפי מקורות מוסלמיים) פקדה את ארץ-ישראל רעידת אדמה קשה ("רעש שביעית"), במסגרת רעידת אדמה זו נהרס מסגד אל-אקצא, רמלה, בית שאן וטבריה נחרבו וגם כנסיית הניאה נפגעה פגיעה קשה, משום ייסודה על קירות-תמך וקמרונות מלאכותיים. הקרדו נחרב אף הוא ולא שוקם, אך הכנסייה שוקמה לצורתה המקורית.
הכנסייה היא מבנה אותו מהללים עולי רגל רבים והיסטוריונים כמו למשל קירילוס מסקיתופוליס: "גדלו של בנין קדוש זה, תהילתו המזהרת ועושר קישוטיו, נכבדים הם מכדי שנוכל לתארם". אך לקראת ראשית המאה ה-10 התיאורים נפסקים והכנסייה נעלמת. יש חוקרים הסבורים כי הערבים חיפשו את אוצרות בית המקדש (שיוסטיניאנוס העביר לירושלים, לפי פורקופיוס, אף שאינו מציין את הניאה) באופן כה שיטתי עד שפירקו את הכנסייה לחלוטין.

שיקום קמרונות כנסיית הניאה

בחלקו הדרומי של הרובע היהודי, ממזרח לקצהו הדרומי המשוער של רחוב הקרדו, ובמקום שבו אמורה הייתה להימצא על פי מפת מידבא, נחשפו בשנת 1975 בעומק רב, שרידיה של כנסיית "הניאה". המרשימים בשרידים הארכיטקטוניים של הכנסייה הם של קמרונות התמך - מונומנט ארכיטקטוני יחיד במינו בירושלים. קמרונות התמך מחולקים לשישה אולמות גבוהים, מקומרים ומטויחים הנשענים על אומנות מאסיביות.
בשנות השמונים פיתחה החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי את הקמרונות כאתר ארכאולוגי תיירותי. הקמרונות שפצו וחזקו ומעליהם נבנה תיאטרון פתוח. עקב התנגדות החרדים לקיומו של התיאטרון, הוא כוסה ברובו באדמה ונשתל בו גן וכן הותקנו בו מתקני שעשועים. המקום נקרא "גן התקומה" ובחלק המערבי גם מרוכזים מתקני הספורט. כיום אתר קמרונות "כנסיית הניאה" מתחת לתיאטרון סגור ואין אליו גישה לציבור.