google/wiki40b huggingface dataset:
ישועה בן-שושן

ביוגרפיה

הרב בן שושן נולד בירושלים דור שמיני בירושלים מצד אביו. בגיל צעיר התחיל ללמוד קבלה אצל הרב מרדכי עטיה, הרב דוד ציון לניאדו והרב מרדכי שרעבי. למד גם עם הרב דוד בצרי והרב יעקב משה הלל.
שנה לפני פרוץ מלחמת ששת הימים התנדב לסיירת שקד בפיקודו של בנימין בן אליעזר, שם שירת כלוחם וכקצין. הוא השתחרר משירות בצבא הקבע מספר חודשים לפני מלחמת יום הכיפורים והלך ללמוד בישיבת הרב ניסים בירושלים. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגה בגדוד צנחנים. בעת שהוביל קבוצה של 400 שבויים מצריים ממתחם של קומנדו מצרי ממערב לתעלת סואץ, הוא גילה שאין בין השבויים אף קצין, ומתחקור השבויים התברר שאלו ברחו ומסתתרים באחד הבונקרים. הרב ישועה החליט למצוא גם את הקצינים ובמהלך השתלטות על בונקר בו התחבאו הקצינים נפצע קשה בקרב פנים אל פנים והמשיך להלחם בעודו פצוע. הוא היה מאושפז במשך מספר חודשים בבית חולים ובבית הבראה. לאחר מכן שוחרר וחזר לישיבה. לאחר המלחמה שירת כקצין הגמ"ר ביהודה ושומרון. ביולי 1974 השתתף בעלייה של גרעין אלון מורה לשכם. על השתתפותו בעלייה אמר: "רעיון ההתיישבות בשטחים המשוחררים ממלא אותי מימי נעורי. אני זוכר איך עמדתי על הגלבוע, בטיול בית־הספר, והשקפתי על עמקי השומרון והלב נצבט שאינם בידינו. לאחר ששת הימים קמה רוח התעוררות גדולה, אך גדולה ממנה הייתה הפליאה על מדיניותה ההתיישבותית של הממשלה, שכל כולה היסוס וחשש — מה יגידו אומות העולם. תופעה זו, אין לה אחיזה בחזון הציוני, ובכל דרכנו בארץ ישראל."
היה חבר במחתרת היהודית בשנות השמונים. מביתו יצאו מבצעי הירי במכללה האיסלמית. יחד עם יהודה עציון ומנחם לבני תכנן לפוצץ את כיפת הסלע בהר הבית. הרב ישועה בן שושן האמין כי "השליטה המוסלמית בהר הבית היא שורש הקלקולים בעם ישראל, ושליטה זו מקנה לאסלאם מקור יניקה רוחני, שממנו שואבים מאמיניו את כוח חיותם בארץ"]. הוא העריך כי הסרת ה"שיקוץ" מהר הבית ופיצוץ המסגדים תביא לעצירת הנסיגה מסיני. בסופו של דבר נגנזה התוכנית ודבר קיומה נחשף רק בחקירות המשטרה לאחר חשיפת המחתרת. במשפט טען שהובטח לו תמורת החשיפה שהמעורבים בתכנון לא יועמדו לדין. הוא הורשע ונידון לארבע וחצי שנות מאסר. אחד השופטים במשפטו הגדיר אותו כ"ספרא וסייפא, גיבור מערכות ישראל". הרב ישועה בן שושן השתחרר מהכלא במאי 1986 לאחר שיתרת מאסרו הומרה על ידי נשיא המדינה למאסר על תנאי.
שימש גם כמוהל.
נישא בשנת ה'תשל"ב ליעל פרייהן, ולהם עשרה ילדים. מרבית בניו הם בוגרי ישיבת מרכז הרב. בנו הרב חיים בן שושן הוא ר"מ בישיבת "רועה ישראל" ביצהר וחתנו של הרב חיים אביהוא שוורץ. בן נוסף, הרב שלום, מלמד בת"ת ביישוב נריה, גם הוא חתן של הרב שוורץ.
הרב בן שושן היה מקורב לרב מרדכי אליהו. הם הקימו "בית דין גאולה" עם רבנים נוספים שלא פורסמו שמותיהם.
חכם ישועה בן שושן נפטר בכ"ז באלול ה'תשע"ח.
מבצע בייטינג

מבצע בייטינג (אנגלית: Operation Biting), או הפשיטה על ברונוואל, היה פשיטה של כוחות בריטיים משולבים לתפיסת רכיבי רדאר וירצבורג בברונוואל שבצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה אשר נערכה ב-27–28 בפברואר 1942.
מדענים בריטים בראשותו של ר.ו. ג'ונס ביקשו להבין היטב את רדאר וירצבורג הגרמני על מנת שיוכלו לפתח אמצעים נגדו. ג'ונס העריך כי ייתכן שהגרמנים מיקמו מתקני רדאר מסוג וירצבורג בסמוך למערכת רדאר אחרת - פרייה (Freya) ולפיכך ביקש תצלומי אוויר של אתרים שבהם מוקמו רדארי פרייה. ב-22 בנובמבר 1941 צילם מטוס מסוג ספיטפייר תמונות אוויר של אתר שבו שכן רדאר פרייה באזור ברונוואל, כפר באזור החוף הצרפתי. במקום נצפו מבנים לא ברורים. ב-5 בדצמבר טיסת ביון בגובה נמוך שנעשתה באזור הניבה תמונות ברורות של רדאר וירצבורג. בתמונות נראה אדם, והודות לכך ניתן היה להעריך כי קוטר צלחת הרדאר כ-3 מטר. מידע זה איפשר לג'ונס להעריך שבאתר נמצא רדאר וירצבורג.
בעקבות זאת כוחות מיוחדים, בפיקודו של לואי מאונטבטן, ראש מטה מבצעים משולבים, החלו לבחון אפשרות ביצוע של פשיטה במקום. על פי התוכנית שנרקמה, כוחות צנחנים, שאליהם יצוות מפעיל רדאר של החיל האוויר המלכותי, יצלמו את הרדאר מקרוב, וייקחו כל רכיב שיצליחו לקחת משם. ב-27 בפברואר 1942 כוח הפשיטה בן 116 איש, בפיקודו של רס"ן ג'ון פרוסט, הוצנח בברונוואל באמצעות שנים־עשר מפציצים. הגרמנים גילו התנגדות ניכרת נגד הכוח הפושט, אך הכוח הפושט הצליח לצלם את המתקן, ליטול חלק מהרכיבים האלקטרונים במקום ולחטוף טכנאי של רדאר וירצבורג. משם, בהתאם לתוכנית, התקדם הכוח אל עבר החוף, ופונה חזרה לבריטניה באמצעות כוחות של הצי. הכוח הימי שפינה את כוח הפשיטה חמק מכוח גרמני של משחתת וספינות סיור שעבר במרחק של מייל ממקום הנחיתה. במהלך המבצע נהרגו שני חיילים בריטים, שישה נפצעו, ושישה נפלו בשבי. שני קשרים נתפסו תשעה ימים לאחר מכן כאשר ניסו לחמוק לשווייץ. מנגד, נהרגו חמישה גרמנים ושניים נפלו בשבי, בהם הטכנאי. על האופן שבו פיקד על המבצע קיבל פרוסט את הצלב הצבאי.
הצלחת המבצע התפרסמה בעיתונות הבריטית והעלתה את מורל הציבור לאחר רצף כישלונות, כדוגמת הכישלון במניעת מעברן של הספינות הגרמניות בתעלה האנגלית (מבצע קרברוס) שבועיים קודם לכן. הצלחת הפשיטה גם חיזקה את ההכרה של הרשויות הבריטיות כי המתקנים הבריטים הסמוכים לחוף חשופים לפגיעות דומות מצד כוחות קומנדו. בעקבות זאת הועבר מיקומו של המוסד לחקר טלקומוניקציה.
כלקח מהמבצע הבריטי, החלו הגרמנים לבצר את מתקני הרדאר שלהם. במהלך הפשיטה על דייפ, פשיטת משנה שנעשתה במטרה לתפוס רכיבים של רדאר פרייה נכשלה עקב ביצורים אלו. במסגרת עבודות הביצורים שורטטו הוראות מפורטות כיצד יש להקים ביצורים ראויים. הדבר סייע לבריטים לזהות ביתר קלות מתקנים צבאיים שבוצרו מאשר המתקנים שקודם לכן לא מוגנו, וזאת כיוון שהייתה לביצורים תבנית דומה. לאחר מציאתם של מתקנים כאלו, יכולים היו הבריטים להפציצם מן האוויר.
מערת החלב

מערת גבירתנו מרים (בערבית: مغارةآلسثئ - "מעארת א-סיתי"), המוכרת יותר בשם מערת החלב (בלטינית: Crypta lactea), היא קפלה קתולית-פרנציסקנית השוכנת כ-200 מטרים דרומית-מזרחית לכנסיית המולד בבית לחם.

המסורת הנוצרית

לפי המסורת הנוצרית הסתתרה המשפחה הקדושה במערה בעת טבח החפים מפשע בידי הורדוס, טרם נמלטה למצרים. המסורת ממשיכה כי בעת שמרים הניקה את ישו, נשרה טיפת חלב אל הקרקע, והפכה אותה ללבנה. נוצרים ומוסלמים כאחד, מאמינים כי פירורי האבן מהמערה מעשירים את חלב ההנקה ותורמים לפוריות. אמהות מניקות מערבבות את האבקה במי השתייה שלהן, ואלה המבקשות להרות מניחות אותה מתחת למזרניהן. לפי מסורת נוספת שמקורה, ככל הנראה, במאה ה-7, נקברו החפים מפשע במערה. מסורת שלישית ממקמת את סגידת האמגושים לישו במערה זו.

האתר

המערה חצובה בסלע גיר רך ופריך, וגרם מדרגות מוליך אליה. שלושה עמודים תומכים בתקרתה, ובצידה המזרחי ניצב מזבח. מעל המערה קמה כנסייה במאה ה-5‏ וממנה שרדו קטעי פסיפס שבו נראים צלבים. במאה ה-14 תפסו הפרנציסקנים את החזקה במקום והקימו בו כנסייה חדשה ב-1872. כנסייה זו הוגדלה וחודשה באופן משמעותי בשנת 2007 כדי לאפשר עריכת טקסים רבי משתתפים. קירות הכנסייה החדשה לבנים וחלקים כמעט לחלוטין, רצפתה עשויה שיש וספסלי הישיבה עשויים מעץ בהיר.
ינבוט השדה

תפוצה

הצמח נפוץ מהודו ואיראן (כולל דרום רוסיה ואוקראינה) על פני כל המזרח התיכון כולל קפריסין וטורקיה ולאורך חופי צפון אפריקה עד אלג'יר. שמו בא מן הערבית.

פרטים בוטניים

הינבוט מוגדר כעשב רב שנתי ובית גידולו אירנו-טורני.
העלה ירוק-אפרפר משונן ומנוצה פעמיים ונשיר-מותנה בתנאי האקלים בסוף הקיץ ובסתיו. ענפיו קוצניים.
בין מאי לאוגוסט פורח הצמח בפרחים קטנים וצהבהבים בעלי חמישה עלי-כותרת בצורת שיבולת קטנה, דומה לפריחת השיטה. הפרח עשיר בצוף ומהווה צמח דבש בקיץ העני בפרחי דבש במזרח התיכון.
הפרי אכיל. במהלך הבשלתו משתנה צבעו מוורוד לחום, מרקמו ספוגי וטעמו תפל. צורתו שלפוחית בלתי סדירה והוא מכוסה בקליפה גלדנית, זרעיו קטנים, חומים ופחוסים. ברפואה העממית משמש הפרי כחומר משתן וכן נגד עצירות, טחורים, כאב-שיניים, סוכרת, אבנים בכליות, פגעי עור, עוויתות ודימום. הבדואים בישראל אוכלים את הפרי קלוי באש.

זיהוי עם צמחי המקורות

עמנואל לעף זיהה את הינבוט עם הצמח כליס הנזכר במשנה.
זיהויים נוספים הם עם "הַנַּעֲצוּצִים והַנַּהֲלֹלִים" שבישעיהו, ז', י"ח-י"ט, כך למשל בעל מצודת ציון כותב "הנהלולים" - שם אילני סרק פחותים ונבזים.
אחרים זיהו את הינבוט עם ההיגא וההיזמא שבתלמוד, המוזכרים כמינים שניתן לקחת מהם סכך לסוכה: "הני היזמי והיגי מסככין בהו" (מסכת סוכה י"ג, ע"א).
ארתור ברנרדס

בחירות 1922

ברנרדס נבחר לנשיא ברזיל בבחירות של 1 במרץ 1922, כאשר גבר על נילו פסניה עם 466,877 קולות נגד 317,714. מערכת הבחירות הייתה סוערת, ובמהלכה הואשם ברנרדס בכתיבת מכתבים שהכפישו את הנשיא לשעבר ארמס דה פונסקה, אולם הצליח ברנרדס להוכיח שהמכתבים היו מזויפים.
בחירת ברנרדס לנשיאות הייתה ניצחון נוסף לפוליטיקת הקפה בחלב אשר שלטה במדינה במהלך הרפובליקה הישנה. לפי מדיניות זאת, מדינות סאו פאולו (יצרנית קפה) ומינאס ז'ראיס (יצרנית חלב) תמכו במועמד מאחת ממדיניות אילו שישמור על האינטרסים שלהן. בזכות ההצבעה הלא חשאית בבחירות לנשיאות, הצליחו בעלי האחוזות הגדולות ממדינות אילו להכריח את פועליהם להצביע ל"מועמד הרשמי".
אף על פי כן, בחירת ברנרדס נתקל בהתנגדות ומחאה חברתית נגד פוליטיקת הקפה בחלב, בעיקר מצד הצבא. לזה התווסף ייסוד המפלגה הקומוניסטית הברזילאית ב-1922 אשר נתנה כוח לאיגודי הפועלים והתגברות השפעת האינטלקטואלים בחברה הברזילאית.
ב-5 ביולי 1922, צעדו קצינים זוטרים של הצבא לכיוון ארמון הנשיא, במה שמוכר כ-"מרד ה-18 מהמבצר", במטרה להפיל את הנשיא אפיטסיו פסואה ולמנוע את הכתרתו בנובמבר של ברנרדס לנשיא. המרד נכשל, אולם הוא היה הראשון בשורה של מרידות ומחאות, המוכרים כ"לוטננטיזם" או "תנועת הלוטננטים". מחאות הלוטננטיזם ליוו את "נשיאי הקפה בחלב" עד למהפכת 1930.

נשיאות

שלטונו של ארתור ברנרדס התאפיין בתקופות ארוכות של מצב חירום לאומי בעקבות ריבוי מרידות ומשברים פוליטיים.
בשנת 1923 התמודד ברנרדס עם מרד בדרום ברזיל כתגובה לבחירה בפעם החמישית ברציפות של בורז'ס דה מדיירוס לנשיאות מדינת ריו גראנדה דו סול.
בשנת 1924 התרחש במדינת סאו פאולו המרד הלוטננטיסטי השני, "המרד הפאוליסטי של 1924", בעקבות מלוא שנתיים למרד ה-18 מהמבצר. המורדים שלטו על הבירה סאו פאולו במשך 23 ימים ונשיא סאו פאולו נמלט לפנים המדינה בעקבות הפצצת ארמון הממשלה. ארתור ברנרדס התערב והכוחות הפדרליים הפציצו את כוחות המורדים. המורדים עזבו את הבירה ואחרי כשלונם במתקפה על כוחות הצבא במדינת מאטו גרוסו דו סול של היום, הסתיים המרד עם חזרת נשיא סאו פאולו לארמון הממשלה.
בשנת 1926 התמודד ברנרדס עם "מצעד פרסטס", בהנהגת לואיס קרלוס פרסטס, מחאה לוטננטיסטית נוספת. פרסטס צעד עם תומכיו מדרום ברזיל עד לבוליביה, בתנועה שהתיפה לרפורמות פוליטיות וחברתיות. בדומה לצ'ה גווארה בארגנטינה, הצליח פרסטס להתחמק מכוחות השלטון ולהמשיך במחאה זמן ארוך והפך לאגדה בברזיל.
בגלל המצב החירום ששרר ברוב שלטונו, הייתה העשייה של ארתור ברנרדס מעטה יחסית. בין המעשים המעטים נמנה ביטול הסובסידיה הפדרלית על הקפה.
סרג' איילי

קריירה

איילי התחיל את הקריירה שלו בניס הצרפתית. בשנת 2003 הושאל לשאטורו. לאחר ששוחרר מניס, חתם בלוריין ולאחר חצי עונה חתם בעירוני קריית שמונה. בקיץ 2006 חתם בהפועל חיפה. כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון קיבל כרטיס אדום במשחק ההפסד 3-0 להפועל אשקלון. ב-9 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה בניצחון 0-2 נגד הפועל ניר רמת השרון במסגרת גביע הטוטו. 5 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו. ב-13 באפריל 2007 הבקיע צמד בניצחון 1-4 נגד הפועל רעננה עד לסיום העונה הבקיע 7 שערים בליגה. בקיץ 2007 חתם בהפועל רעננה במדיה כבש 8 שערים ב-28 הופעות בליגה. בקיץ 2008 חתם במכבי אחי נצרת. בעונת 2008/2008 הבקיע 13 שערים והיה מלך השערים של המועדון ומקום שני במלך השערים של הליגה כולה והיה שותף גם לחזרה של המועדון לליגת העל.
בקיץ 2009 חתם בהפועל רמת-גן גבעתיים שהייתה התחנה הראשונה שלו בליגת העל. ב-29 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. ב-28 בנובמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה. את עונת 2010/2011 התחיל בבית"ר ירושלים, אך לא הצליח להשלים 90 דקות ולו במשחק אחד, ובינואר של אותה עונה חתם בהפועל אשקלון עימה ירד בסיום העונה לליגה הלאומית.
בקיץ 2011 חזר למכבי אחי נצרת במדיה הבקיע 12 שערים בליגה ועוד שלושער במשחק גביע הטוטו בעונתו הראשונה בקדנציה זו. עונה לאחר מכן המשיך להצטיין במדי הקבוצה כאשר כבש 11 שערים בליגה. בקיץ 2013 חתם בהפועל בני לוד אך לא הצליח להתביע את חותמו והבקיע רק 6 שערים. בקיץ 2014 חתם במכבי יבנה ובינואר שלאחר מכן חתם בהפועל ירושלים.

חיים אישיים

בשנת 2011 התחתן עם הדוגמנית ניראל קאראנתינג'י.
קרל סנדברג

ביוגרפיה

סנדברג נולד בגיילסברג שבאילינוי למשפחה של מהגרים משוודיה, וחוויות ילדותו במערב התיכון, עם תנופת העיור העצומה שחווה בנעוריו, היו לתשתיות שירתו. הוא החל לעבוד בגיל צעיר מאוד כדי לסייע בפרנסת המשפחה. הוא אחז במלאכות רבות, ובין השאר היה: כבאי ומצחצח נעליים, חקלאי ומחלק חלב, חייל במלחמה נגד ספרד ותלמיד מכללה.
סנדברג החל לפרסם את שיריו הראשונים בעת שלמד במכללה. ומראשית פרסומו היה משורר מעורב שנושאי חברה צדק חברתי ופוליטיקה היו נושאים מרכזיים בשירתו. בעת לימודיו במכללה, הבחין בכישרונו מורה נערץ, שגם תמך ועודד את סנדברג להמשיך ולעסוק בשירה. ספר שיריו הראשון יצא לאור בשנת 1904.
בשנת 1967 נפטר סנדברג בביתו בקרוליינה הצפונית.

יצירתו

סנדברג היה משורר פורה, ונתפרסם מאוד בשל הביוגרפיה הגדולה שלו על אברהם לינקולן. שירתו הושפעה משירתו של וולט ויטמן, והוא הפך למשורר ידוע ומוכר לא רק בארצות הברית אלא גם ברחבי העולם. הוא זכה פעמיים בפרס פוליצר היוקרתי. לאחר מותו פוזר אפרו מעל ביתו הראשון, ובתום שנה הוקמה לו מצבה בעיר הולדתו, גיילסבורג, שבאילינוי.
בצד שיריו פרסם סנדברג גם ביוגרפיה, שירי עם, ואוטוביוגרפיה, וכן קובץ נובלות. חרף פרסומו הרב תורגמו לעברית רק מעט מיצירותיו.
אריסטודמוס מקומאי

אריסטודמוס היה רודן העיר קומאי, שכונה "מלאקוס", היינו "רכרוכי" או "נשי". הגן בהצלחה על העיר מפני האטרוסקים.

ביוגרפיה

נולד בשנת 550 לפנה"ס בערך, למשפחה חשובה מהעיר קימה, שהייתה מושבה יוונית באיטליה. מונה לסטרטגוס של העיר, ובשנת 524 לפנה"ס הביס כוח אטרוסקי שנשלח כנגד העיר. בשנת 508 לפנה"ס יצא השליט האטרוסקי לארס פורסנה מקלוזיום למלחמה על העיר אריקיה. לטענת טיטוס ליוויוס הוא עשה זאת כדי לכפר על כישלונו במסע הצבאי לרומא. אריסטודמוס פיקד על כוח מקימה שסייע לאנשי אריקיה. הקרב הסתיים בניצחון יווני מוחץ, וצבא קלוזיום הובס. 
בזכות שני ניצחונות אלו הצליח אריסטודמוס להפוך לטיראן של העיר. הוא הגלה בני אצולה שיכלו להוות סכנה למעמדו, והקיף את עצמו בצבא שכירים להגנה אישית. לאחר קרב רגילוס, הסכים לקבל לחצרו את המלך הרומאי הגולה לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס שמת שם לבסוף. כמו כן ליוויוס מזכיר שאריסטודמוס החרים ספינות תבואה רומאיות בשנת 492 לפנה"ס. אולם בשנת 490 לפנה"ס תקפו האצילים הגולים בשיתוף פעולה עם הקמפנים את העיר והרגו את אריסטודמוס ובני משפחתו.
קטרינה ולנטה

חייה

קטרינה ולנטה נולדה בצרפת לאב אקורדיוניסט בעל שורשים ספרדיים ואם שהייתה בלרינה וקומדיאנטית מוזיקלית המפעילה כלים רבים. ב-1952 נישאה קטרינה ללהטוטן Erik van Aro ולזוג נולד בן, מי שנודע כזמר אריק ואן ארו (Eric van Aro). מאוחר יותר הזוג התגרש וולנטה נישאה לפסנתרן הבריטי רוי באד, ולזוג נולד ילד בשם אלכסנדר. בהמשך היא התגרשה גם מבאד. ולנטה, המחזיקה גם באזרחות גרמנית מאז נישואיה הראשונים, פרשה מפעילות ומתגוררת לסירוגין בארצות הברית ובשווייץ.
קטרינה ולנטה הופיעה פעם ראשונה בגיל חמש יחד עם אחיה ואחיותיה בהופעת קרקס בשטוטגרט. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה נחשדה בריגול (האם דיברה רוסית וגם האב הספיק לבקר ברוסיה עם קרקס) ונכלאה בורוצלב והוגלתה למחנה ליד אודסה. הם שבו לפריז, שם הופיעה ולנטה כזמרת במועדון לילה. ב-1948 נלוותה לז'ילבר בקו לסיבוב הופעות בסקנדינביה.
ולנטה דוברת שש שפות ושרה ב-12 שפות.
אליזבת רוברטסון

קורות חייה

אליזבת רוברטסון נולדה בבריטניה ב-3 ביולי 1957. שנות ילדותה עברו עליה בניגריה שם אביה היה חוקר בתחנת מחקר בינלאומית. כשהייתה בת שמונה חזרה המשפחה לאוקספורד.

השכלה ומסלול מיקצועי

רוברטסון למדה לתואר ראשון ושני באוניברסיטת אוקספורד. את הדוקטורט בגנטיקה עשתה באוניברסיטת קיימברידג' בהנחיית מרטין אוונס לימים זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. רוברטסון נשארה בקיימברידג' שש שנים נוספות, בתחילה כפוסט-דוקטורנטית ואחר כך כעמיתת מחקר. מקיימרידג' עברה לתפקיד פרופסור חבר במחלקה לגנטיקה באוניברסיטת קולומביה. מקולומביה עברה לאוניברסיטת הרווארד שם שימשה, במשך 10 שנים, כפרופסור במחלקה לביולוגיה של התא ושנתיים שימשה כ"פרופסור הקתדרה של הרשל" לגנטיקה מולקולרית. בשובה לאנגליה התמנתה לפרופסור לביולוגיה התפתחותית בבית הספר לפתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד. במקביל היא גם עמיתת מחקר ראשית (Principal Research Fellow) של קרן ולקם .

פעילותה המדעית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
רוברטסון ידועה בעיקר בזכות מחקריה החלוציים בגנטיקה התפתחותית: יצירת מוטציות מלאכותיות בעכברים באמצעות תאי גזע עובריים שבוצעה בהם מודיפיקציה גנטית.
הכל שריר וקיים

בהלכות שטרות, והכל שריר וקיים הוא משפט שנכתב בסופו של שטר, ומשמעותו - חיזוק משפטי לכתוב בשטר על ידי כותבו. במקרה שיש בשטר פרט שעשוי להראות כמזויף, כמו מילה שנוספה בין שורה לשורה, יש לכתוב בסוף השטר שמילה פלונית היא נכונה (בארמית: "תיבה פלונית דביני חיטי שריר וקיים"). 
במקור מילים אלו הם תקנה של חז"ל בגט מקושר, שבו, לפי שיטת רב הונא, מכיוון שהעדים אינם חותמים בסוף השטר ולאחר סיום הטקסט אלא בצד השני של השטר (בין קשר לקשר), קיים חשש שמזייף יוסיף לאחר סיום הטקסט הכתוב בשטר מילים נוספות ותנאים כרצונו, ולכן תיקנו חז"ל לכתוב "והכל שריר וקיים".
לעומת זאת, אם ישנו פרט בשטר שנכתב במקומה של מילה שנכתבה שנמחקה ("במקום המַחַק" בלשון חז"ל), אין אפשרות לקיימה ולוודא את נכונותה על ידי ציון אמיתותה בסוף השטר במילים "שריר וקיים", שכן אם המילה המחוקה היא באמצע שורה, והכתוב בהמשך השורה נראה כהמשך לכתוב בה, די במילים "הכל שריר וקיים" שנכתבו ללא ספק לאחר התיקון, כדי לוודא את נכונותה, ואם ה"מחק" נכתב בסוף השטר, במקום שייתכן שהיה כתוב שם "הכל שריר וקיים", השטר פסול, מכיוון שייתכן שהיה כתוב באותו מקום "והכל שריר וקיים", והוא מחק את המילים ושם כתב פרט אחר של השטר, ולאחר מכן הוסיף את המילים "והכל שריר וקיים" שבו הוא מקיים פרט מסולף מסוים שבשטר. 
אם נכתב בשטר "הכל שריר וקיים" פעמיים השטר פסול, מכיוון שייתכן שהפעם הראשונה נכתבה על ידי כותב השטר ואילו הפעם השנייה נכתבה על ידי הזייפן שהוסיף לאחר סיום הטקסט תנאים נוספים לפי רצונו. מסיבה זו, לפי רוב הראשונים, כיום בטלה תקנת ה"אין למדין משיטה אחרונה", שהרי בכל מקרה בשורה האחרונה כותבים "והכל שריר וקיים", ועל ידי תקנת השריר וקיים לא ניתן להוסיף מאומה בסיום הטקסט.
הבהלה לזהב (קלונדייק)

בהלת הזהב בקלונדייק הייתה נהירה המונית בשנים 1897–1899 אל מפגש הנהרות קלונדייק ויוקון ביוקון שבקנדה, בעקבות גילוי זהב במקום בשנת 1896.
גילוי הזהב בקלונדייק באוגוסט 1896 התפרסם בעיתונים במקומות מרכזיים באמריקה והיה לנושא שיחה חם. הדבר הוביל לכך בשלוש השנים הבאות ניסו להגיע אל המקום כ-100,000 מהגרים מאזורים דרומיים ביבשת, במספר מסלולים שונים, שכללו חציית הרים ונהרות ולעיתים לקחו מספר שנים. הנהירה הייתה במיוחד אל דוסון סיטי, שאוכלוסייתה גדלה בשנים אלה מפחות מ-1,000 תושבים לכמה עשרות אלפים. בהתאם להוראות של המשטר הקנדי, על כל מהגר חלה החובה להביא אספקת מזון של שנה לפחות, בערך טון אספקה, כדי לא להגיע למצב של רעב המוני. נתון זה עיכב רבים מהמהגרים וגרם להם להפסיד בתחרות לכריית הזהב. 
גם אלו שהגיעו אל המקום נתקלו בקשיים, ביניהם - מציאת מקום לכרייה; אדמה קפואה שהקשתה על החפירה; מחסור במזון וציוד הכרחיים; ותחרותיות והתעסקות עם המקומיים ומהגרים אחרים. הנהירה ההמונית והתחרות בדרך למציאת הזהב גם גרמה למחלוקות רבות, הן בין המהגרים לבין עצמם, והן בינם לבין המקומיים. היא אף הובילה להעתקתם של אנשים מדרכים בהן עברו המהגרים אל אזורים סמוכים למושבות האינדיאנים, דבר שהוביל לעימותים ולמותם של רבים.
הבהלה השפיעה רבות על הכלכלה באזור - רבים מבתי העסקים, כמו מלונות ובתי הארחה, שגשגו. השפעה ניכרת נוספת של הבהלה הייתה על שוק העץ, שהיה ציר מסחר מרכזי באותה התקופה. בנוסף, לא כל הנוהרים התעסקו בכרייה - רבים גם החלו לסחור באדמות הכרייה עצמן, ולתת לאחרים לעשות את עבודת הכרייה עבורם.
בפועל, מעטים התעשרו כתוצאה מהבהלה לזהב. מתוך כ-100,000 מהגרים, רק כ-20,000 החלו לכרות זהב בפועל, ומתוכם רק כמה מאות מצאו זהב בכמות מספקת להצדיק את המסע. האירועים הגיעו לקיצם בשנת 1899, לאחר שהגיעו ידיעות על גילוי זהב במערב אלסקה. הדבר הוביל לנפילה דרסטית בכמות התושבים באזור. עם זאת, כריית הזהב נמשכה עד 1903; לאחר מכן, היא פסקה וחזרה לסירוגין. בהמשך הובא לאזור ציוד כריה מתקדם על ידי חברות גדולות ובמשך כמה עשרות שנים הופעלו שם מחפרי ענק. גם כיום (2017) עדיין כורים זהב רב באופן מסחרי ביוקון ואזור דוסון סיטי מהווה גם אתר תיירות.

השפעה תרבותית

לאירועי בהלת הזהב בקלונדייק הייתה משמעות תרבותית ניכרת באמריקה הצפונית. האירועים תועדו בשירים, סיפורים, ספרים ותמונות. יום גילוי הזהב נחגג ביוקון עד ימים אלו. עלילת הסרט "הבהלה לזהב" של צ'רלי צ'אפלין מתרחשת על רקע בהלת קלונדייק; מיני-סדרה "קלונדייק" מתארת את מסעו וחייו של המהגר ביל הסקל בקלונדייק בתקופת הבהלה לזהב.
בין המהגרים היה גם ג'ק לונדון, מגדולי סופרי ההרפתקאות האמריקאים ומגדולי מתארי אלסקה. על רקע חוויותיו באלסקה כתב את ספריו הפופולריים ביותר, ביניהם פנג הלבן, קול קדומים, אודיסיאה בצפון, "הבהלה לזהב" ו"הרפתקאות סמוק בליו".
לאונל פרננדס

לאונל אנטוניו פרננדס ריינה (בספרדית: Leonel Antonio Fernández Reyna; נולד ב-26 בדצמבר 1953) הוא פוליטיקאי מן הרפובליקה הדומיניקנית, כיהן כנשיא בשנים 1996–2000 ושוב בין 2004 ל-2012.

ראשית חייו

פרננדס נולד בסנטו דומינגו, אך גדל בניו יורק, וחזר לרפובליקה הדומיניקנית בבגרותו. הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים ולמדעי החברה באוניברסיטה של סנטו דומינגו, וגם היה מעורב בפעילות פוליטית-סטודנטיאלית. ב-1978 קיבל תואר דוקטור, והיה למרצה בחוגים לסוציולוגיה ותקשורת.
זמן קצר לאחר חזרתו לרפובליקה הדומיניקנית, ב-1973, הצטרף למפלגת השחרור הדומיניקנית (PLD: Partido de la Liberación Dominicana), מפלגת ימין-מרכז ליברלית, שאך הוקמה.
בבחירות שנערכו ב-1994 היה פרננדס מועמד מטעם ה-PLD לתפקיד סגן הנשיא, אך מועמד המפלגה לנשיאות, חואן בוש, לא הצליח לנצח בהן.

תקופת הנשיאות הראשונה

ב-1996 היה לראשונה מועמד המפלגה לנשיאות. בסיבוב הבחירות הראשון הגיע למקום השני, אך בסיבוב השני ניצח, והיה לנשיא הראשון של הרפובליקה הדומיניקנית מטעם ה-PLD. בהיותו בן פחות מ-43, היה גם לנשיא הצעיר ביותר באמריקה הלטינית.
פרננדס שאף לשפר את מעמדה הבינלאומי של הרפובליקה הדומיניקנית, במיוחד בארגונים האזוריים כמו ארגון מדינות אמריקה.
בתקופת כהונתו, נהנתה הכלכלה משיעור צמיחה גבוה במיוחד. האינפלציה התייצבה, והייתה הנמוכה ביותר מבין מדינות אמריקה הלטינית. עם זאת, מההישגים הכלכליים נהנו רק המעמדות הגבוהים, ורוב הדומיניקנים חשו כי מדיניות הממשלה אינה שוויונית. כתוצאה מכך, בבחירות לפרלמנט הדומיניקני, שנערכו ב-1998, ניצחה מפלגת ה-PRD הסוציאל-דמוקרטית.
החוקה הדומיניקנית לא אפשרה באותה עת שתי כהונות רצופות, ועל כן פרננדס לא התמודד בבחירות בשנת 2000. בבחירות אלה ניצח מועמד ה-PRD, איפוליטו מחייה.

תקופת הנשיאות השנייה

בבחירות שנערכו ב-2004 שב פרננדס להתמודד על הנשיאות. המדינה הייתה שרויה במצב כלכלי קשה, עקב מעשי הונאה שבהם היו מעורבים 3 מהבנקים הגדולים בה. שער הפסו הדומיניקני צנח, האבטלה גדלה, החוב החיצוני גדל, והמדינה הייתה על סף פשיטת רגל. במצב דברים זה, ניצח פרננדס בקלות כבר בסיבוב הבחירות הראשון, אף שהיה חבר במועצת המנהלים של אחד הבנקים שהיו מעורבים בפרשה.
עם היבחרו, ביצע פרננדס רפורמה במיסוי. הרפורמה הצליחה להגדיל את הצמיחה, אך האינפלציה והאבטלה נותרו גבוהים.
פרננדס הואשם לא פעם בפגיעה בזכויות אזרח, ובפרט בחופש הביטוי. במספר מקרים אסר על קיומן של התארגנויות אזרחיות שונות.
פרויקט הרכבת התחתית של סנטו דומינגו, עליו החליט פרננדס, שנוי במחלוקת. גם מבקריו סבורים כי יש לתת פתרונות לבעיות התחבורה של העיר, אך סבורים כי הושקעו בכך משאבים רבים מדי, שהיה עדיף להשקיעם בבריאות ובחינוך.

תקופת הנשיאות השלישית

במהלך כהונתו של מחייה שונתה החוקה כך שנשיא מכהן יוכל להתמודד על כהונה נוספת. בבחירות המקדימות על מועמדות מפלגתו, שעוררו מחלוקת בשאלת בחירתם החוזרת של נשיאים מכהנים, ניצח פרננדס ברוב של 72%. גם בבחירות הכלליות, שנערכו במאי 2008, ניצח פרננדס, לאחר שקיבל 53.8% מקולות הבוחרים מול 40.5% של יריבו העיקרי, והחל את תקופת כהונתו השלישית.
בבחירות שהתקיימו ב-20 במאי 2012 לא התמודד פרננדס. דנילו מדינה (Danilo Medina), המועמד בו תמך פרננדס, ניצח בבחירות. ב-16 באוגוסט 2012 התמנה מדינה לנשיא, ופרננדס סיים את תפקידו.
דוקרני יונים

דוקרני יונים או דוקרנים נגד יונים הם מחטים ארוכות ממתכת המוצבות בחזיתות מבנים, על גבי תאורות רחוב, על גבי שילוט מסחרי, ועל גבי גשרים, על מנת למנוע מעופות בכלל, ויונים בפרט, לנחות עליהם, ללכלך אותם בצואה ו/או להקים עליהם קן. כך מאפשרים דוקרני היונים להרתיע ציפורים ממקומות מסוימים מבלי לגרום להן נזק.

סוגים ואופן השימוש

ניתן למקם את דוקרני היונים לאורך מדרגות, קירות, על גבי שילוט מסחרי, על מצלמות אבטחה, על גבי מרזבים וכדומה, על מנת למנוע מציפורים לנחות על אותם המשטחים. דוקרני יונים נפוצים ביותר במרכזי ערים באזורי החוף, שם ציפורי בר שכיחות יותר ויש סיכוי גבוה יותר שהם יהוו מטרד עבור בני האדם. בנוסף, הריגה או פגיעה בציפורים ללא סיבה אינה חוקית באזורים מסוימים, ועל כן הרשויות ובעלי בתים נאלצים למצוא דרכים לא קטלניות להרחיק את הציפורים.
בנוסף לאפשרות להרחיק ציפורי בר, דוקרני היונים משמשים לעיתים גם על מנת למנוע מחיות גדולות יותר כמו סנאים, דביבונים ונחשים מלחצות אזור מסוים. 
כמו כן, ישנם גם דוקרני יונים חשמליים, אשר פועלים באותו עיקרון כמו גדר חשמלית כדי להגדיל את היעילות ועל מנת שקריאת המצוקה של ציפור שנוגעת בהם תפחיד את יתר הציפורים באזור. עם זאת, מכשירים מהסוג הזה עשויים לגרום נזק מיותר לציפורים, ולכן אינם חוקיים באזורים מסוימים, כמו למשל בבריטניה. דוקרני יונים עם קצוות חדים אסורים לשימוש ברוב העולם, ואינם מתאימים לאזורים שנגישים על בסיס קבוע לבני אדם.
בבית המקדש היה מתקן מעין זה הנקרא "כלה עורב".

חלופות

דוקרני יונים עשויים להיסתם עם השנים על ידי עלים, פסולת, ונוצות ציפורים. במידה שדוקרני היונים נסתמים ולא מנקים אותם כלל, הציפורים עשויים בבוא היום להיות מסוגלות לשבת עליהם בקלות. בנוסף, דוקרני היונים עשויים לגרום למבנים להיראות פחות אסתטיים. במקרים אלו, ניתן להשתמש בשיטות אחרות להרחקת ציפורים, כגון מכשור מיוחד המשמיע אותות מצוקה של ציפורים או אורות מהבהבים בהירים. שיטות אחרות כוללות שימוש ברשתות, חוטים, ג'ל  ודחלילים.
ג'יר הולט

ג'יר הולט (נורווגית: Geir Holte; נולד ב-3 באוקטובר 1959) הוא גולש סקי למרחקים נורווגי. 
נולד בדראמן, וייצג את מועדון "הוקסונד יל" (Hokksund IL). הוא התמודד באולימפיאדת החורף 1984 בסראייבו. אחיו הגדול הוא טור אקון הולט.