google/wiki40b huggingface dataset:
ג'רולאמו קסאר

קורות חיים

קסאר נולד ככל הנראה בעיר בירגו, למשפחה שהיגרה למלטה מסיציליה בסביבות שנת 1440. בעת המצור הגדול על מלטה שהטילו העות'מאנים על האי בשנת 1565, הוא פעל לצידם ובהנחייתם של אדריכלים צבאיים דוגמת פרנצ'סקו לפרלי (Francesco Laparelli), שהגיעו לאי מאיטליה ומספרד, במטרה לסייע להוספיטלרים הנצורים. בין היתר עשה קסאר בחיזוק ביצורים שנהרסו בהתקפות העות'מאניות ובנה מספר מכונות לחימה, אך היקף פעולתו המדויק אינו ידוע. לאחר תום המצור, החליטו ההוספיטלרים להקים עיר בירה חדשה ומבוצרת בחלקו הצפון-מזרחי של חצי האי שברס. שירותיו של קסאר נשכרו לתכנון העיר ומבניה, וב-1569, לאחר שלפרלי עזב את מלטה, היה קסאר לאדריכל העיקרי של הפרויקט. בשלב זה, הקמתם של ביצורי העיר כמעט הסתיימה, ועיקר עבודתו של קסאר התמקד בבניית מבני הציבור. עם זאת, בשל חוסר ניסיונו של קסאר בתכנון ובהקמת מבנים חילוניים ודתיים, החליטו האבירים לשולחו לאיטליה כדי לרכוש ידע בתחום. אין תיעוד באשר לשאלה אם קסאר אכן עזב את האי, אך ייתכן שכך היה בשל הדמיון בין סגנונו לסגנון האדריכלי ששלט באיטליה באותה עת. בכל אופן, גם אם אכן שהה באיטליה, ברי שיצא אליה לא לפני סופו של חודש אפריל 1569, ושב אל מלטה באותה שנה. קסאר מת במלטה ב-1592, אך ייתכן שהדבר אירע במועד כלשהו בין השנים 1586-1592.

עבודתו

שני המבנים החשובים ביותר שקסאר אחראי להם הם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש (1572-1577) וארמון הגראנד מאסטר (1571-1575) בוולטה. בנוסף הוא תכנן את כל שבע אכסניות האבירים בני הלאומים השונים, ואשר כונו באופן מסורתי בשם "לשונות" (langues)‏. אלה כוללות את אכסניית קסטיליה המשמשת כיום כמשרד ראש הממשלה ואת אכסניית פרובאנס, שבה שוכן המוזיאון הארכאולוגי הלאומי. חמש האכסניות האחרות הן אכסניית אראגון ואכסניית איטליה הניצבות על תילן עד היום; אכסניית גרמניה שנהרסה ב-1839 כדי לפנות מקום להקמתה של קתדרלת פאולוס הקדוש האנגליקנית; ואכסניות אוברן וצרפת שנהרסו שתיהן בהפצצות האוויריות על העיר במלחמת העולם השנייה.
עוד תכנן קסאר בתים פרטיים, מאפייה וטחנות קמח. מחוץ לוולטה תכנן קסאר מבני דת נוספים ואת ארמון ורדאלה בדרום-מערבו של האי מלטה, המשמש כיום כאחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא הרפובליקה. אף כי אין תיעוד לכך, סביר כי היה זה קסאר אשר תכנן גם את בית החולים בוולטה - ה"סאקרה אינפרמריה" (Sacra Imfermeria) - המשמש כיום כמרכז כנסים הים התיכון. סגנונו של קסאר פשוט ופונקציונאלי, והושפע מהכשרתו באדריכלות צבאית, מעבודתו לצד לפרלי ומדרישות ההוספיטלרים שהיו מסדר לוחם.
Wings Alliance

Wings Alliance הייתה ברית חברות התעופה העולמית הראשונה. הברית נוסדה בשנת 1989 בין שתי חברות בלבד – KLM ההולנדית ונורת'ווסט איירליינס האמריקאית. החל בשנת 1993, תחת הסיסמה "Worldwide Reliability" ("אמינות חובקת עולם"), תיאמו ביניהן שתי חברות תעופה את פעילותן על בסיס שלא נראה כמותו עד לאותו שלב. הברית, שמאוחר יותר זכתה לשם המסחרי Wings Alliance, הפיקה יתרון משילוב רשת היעדים הנרחבת של KLM באירופה, אסיה וצפון אפריקה עם זו של נורת'ווסט איירליינס באמריקה ובאוקיינוס השקט. ברית זו קיימת גם היום, אך ערכה השיווקי אינו רב מאז נרכשה KLM על ידי חברת אייר פראנס, והברית נבלעה הלכה למעשה בתוך ברית חברות התעופה העולמית SkyTeam בה חברות כל השלוש.
אברהם דב אוירבך

תולדותיו

נולד בשכונת שערי חסד לרב חיים יהודה לייב אוירבך. אחיו הבכור הוא הרב שלמה זלמן אוירבך. למד בישיבת עץ חיים. בסוף שנות הארבעים נישא לשרה רבקה פרנק, בתו של הרב זאב פרנק מירושלים ונכדתו של הרב יהודה לייב פרנק.
בשנת 1965, לאחר פטירת הרב עקיבא גרוס, רבה הקודם של שכונת בקעה, מונה תחתיו הרב אוירבך. באותן שנים הייתה שכונת בקעה מורכבת ברובה מעולים חדשים מצפון אפריקה ושירותי הדת בה לא היו מפותחים. הרב אוירבך, שנחשב הדמות הרוחנית הדומיננטית בשכונה, התמסר לתפקידו והשפעתו על התושבים הייתה רבה. במשך שנים נהג הרב אוירבך ללכת רגלי בשבתות מביתו בשכונת אונסדורף שבצפון העיר אל שכונת בקעה שבדרומה, ולשהות במחיצת תושבי השכונה. 
בשנות השמונים התמנה לכהן כראש ישיבת אור שמח לחוזרים בתשובה. עם היותו בן היישוב הישן, הצליח הרב אוירבך להתחבב על תלמידיו, בהם גם דמויות ידועות מעולם הבידור הישראלי. כמו כן שימש ראש כולל "חכם לב" של הישיבה למקובלים שער השמים, שהוקמה על ידי אביו.
נפטר בשנת תשס"ח, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. חתנו הוא הרב יחיאל מיכל שטרן, רבה של שכונת עזרת תורה ומחבר ספרים פורה.
פולין גארסיה-ויארדו

ילדות ונעורים

פולין גארסיה נולדה בפריז למשפחת גארסיה המפוארת, אנשי אופרה ספרדים עתירי זוהר ותהילה.
בילדותה, העיבה עליה אחותה הבכירה יפת התואר, מריה מאליברן, "קוסמת האומות", אבל אביה, מנואל דל פופולו ויסנטה גארסיה, ביכר את פולין, הדריך אותה בנגינת פסנתר ונתן לה שיעורי שירה.
אחרי מותו בשנת 1832, תפסה אמה את מקומו. אחרי מות אחותה, ציפו מפולין לרשת את מקומה כזמרת מקצועית, בלי להתחשב בבינוניות של קולה ובהופעתה, שלא הייתה זוהרת.

קריירת שירה

ב-1837 הופיעה פולין גארסיה בת השש-עשרה בקונצרט הראשון שלה בבריסל וב-1839 הופיעה לראשונה באופרה, בתפקיד דסדמונה ב"אותלו" של רוסיני בלונדון. הופעתה זו התגלתה כהפתעת העונה. על אף מגרעותיה, הייתה לה טכניקה יוצאת מן הכלל, משולבת בלהט מפתיע בעוצמתו.
ב-1840 נישאה ללואי ויארדו, סופר ומנהל התיאטרון האיטלקי בפריז, שיהיה בהמשך לאמרגן שלה. נישואיה לבעל, שהיה מבוגר ממנה בעשרים ואחת שנים, לא שמו קץ לזרם המתמיד של גברים מאוהבים. הסופר הרוסי איוון טורגנייב היה אציל מחונן, שהתאהב בה עד מעל לראש אחרי ששמע אותה שרה את הספר מסביליה של רוסיני ברוסיה בשנת 1843. ב-1845 עזב את רוסיה בעקבות פולין ובסופו של דבר קבע את משכנו בבית ויארדו, התייחס אל ארבעת ילדיה כאל צאצאיו וסגד לה עד מותו. היא, מצדה, כתבה ביקורות על יצירתו וניצלה את קשריה ואת כישוריה החברתיים כדי להציגו בציבור באור החיובי ביותר שבגדר האפשר. בשאלה מה בדיוק היה טיב יחסיהם חלוקות הדעות. בין שאר הגברים שעמדו בקשר קרוב עמה היו המלחינים גונו וברליוז.
שירתה של ויארדו, שנודעה במנעד הרחב שלה ובתפקידיה הדרמטיים, נתנה השראה למלחינים כמו שופן, הקטור ברליוז, סן-סאנס ומאיירבר, שאת פידה באופרה שלו, "הנביא", שרה בביצוע הבכורה. מעולם לא חשבה את עצמה למלחינה, אבל למעשה חיברה שלושה קובצי מוזיקה ואף סייעה בכתיבת המוזיקה לתפקידים, שנוצרו במיוחד בשבילה. בהמשך, אחרי שפרשה מן הבימה, כתבה אופרה בשם "הקוסם האחרון".
פולין ויארדו דיברה בשטף צרפתית, איטלקית, ספרדית, אנגלית, גרמנית ורוסית וחיברה שירים במגוון סגנונות לאומיים. הקריירה שלה נשאה אותו אל מיטב אולמות הקונצרטים ובתי האופרה באירופה ומשנת 1843 עד 1846 קיימה קשר קבוע עם האופרה של סנקט פטרבורג ברוסיה. הפופולריות שלה הייתה רבה כל כך, שהסופרת ז'ורז' סנד עיצבה בדמותה את גיבורת הרומן שלה משנת 1843, "קונסואלו".
הסופרן האנגלייה אדלאיד קמבל האזינה יחד עם ויארדו לשירתה של הסופרן האיטלקייה הגדולה ג'ודיטה פאסטה, שעברה כבר בבירור את מיטב שנותיה, בקונצרט בלונדון, קמבל שאלה את ויארדו מה דעתה על קולה, וזו ענתה, "חורבה, אבל כך גם הסעודה האחרונה של לאונרדו".
ב-1863 פרשה גארסיה-ויארדו מן הבימה. היא עזבה עם משפחתה את צרפת, בשל התנגדותו הגלויה של בעלה לקיסר נפוליון השלישי והשתקעה בבאדן-באדן בגרמניה. אחרי נפילת נפוליון השלישי חזרו לצרפת, שם לימדה בקונסרבטואר של פריז וכן, עד מות בעלה ב-1883, ניהלה סלון מוזיקלי בבולבאר סן-ז'רמן.
ב-1910 הלכה פולין ויארדו לעולמה בגיל שמונים ותשע, מוקפת במשפחה אוהבת. היא קבורה בבית הקברות של מונמרטר בפריז.
וילה ויארדו בבוגיוואל, מתנה שאיוון טורגנייב העניק למשפחת ויארדו ב-1874, מקום לשם באו מוזיקאים, ציירים ומשוררים רבים כל כך, זכתה לשיפוץ מקיף בשנת 2001, ביוזמת "אגודת ז'ורז' ביזה ו-Patrimoine et Urbanisme. הבריטון המפורסם חורחה שאמינה מרבה להנחות שם כיתות אמן.
דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס

דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס (Central - Mid-Levels Escalator) באי הונג קונג היא מערכת הדרגנועים החיצונית לבניין והמקורה הארוכה ביותר בעולם. אורכה הכולל של המערכת כ-800 מטר, והפרש הגבהים בין קצותיה הוא 135 מטר. זמן הנסיעה מקצה לקצה 20 דקות, אולם רוב האנשים הולכים בשעה שהמדרגות נעות ומקצרים את משך ההסעה.
בשל השיפוע התלול עליו נבנה המתקן, חוסכות המדרגות הנעות הליכת זיגזג של כמה קילומטרים בין הבניינים ולאורך הכבישים, אותם נדרשים כלי הרכב לעבור.
המערכת מורכבת מ-20 דרגנועים שונים ושלוש מדרכות נעות שטוחות. מדי יום עוברים לאורכה למעלה מ-45,000 איש. המערכת הוקמה בעלות של 240 מיליון דולר הונג קונגי (30 מיליון דולר אמריקאי), ונחנכה ב-15 באוקטובר 1993.
מערכת הדרגנועים מהווה מרכיב חשוב בתחבורה בהונג-קונג בזכות חיבורה בין נקודות חשובות בעיר, בין אזור הסנטרל (אזור העסקים הראשי של הונג-קונג) ורחוב קונדויט (Conduit Road) שבשכונת מיד-לוולס שעל הרכס.
מערכת הדרגנועים מורכבת ברובה מדרגנוע יחיד, אולם בקטעים מסוימים קיימים שני דרגנועים מקבילים. הדרגנועים פועלים בכיוון מטה בשעות הבוקר (בין השעות 06:00–10:00) וכלפי מעלה בין השעות 10:30 ל-24:00.
מלבד חשיבות הדרגנועים לעיר, הם מהווים אטרקציה תיירותית ולאורך המסלול נפתחו בשנים האחרונות מסעדות רבות ומקומות בילוי שוקקי חיים.
הדרגנוע מופיע בסרט "האביר האפל" (2008).
יחסי סן מרינו–קולומביה

היסטוריה

בין המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים רגילים מאז 18 במרץ 2002. בין המדינות אין יחסים כלכליים כלל.
דידייה קוגבנייה

קריירה

קוגבנייה התחיל את קריירת המשחק שלו בבית"ר תל אביב רמלה, אליה הגיע בינואר 2015. ב-19 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 להפועל עפולה. 4 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון קבוצתו 2–1 על מכבי אחי נצרת. את עונת 2014/2015 סיים עם 8 שערים ב-16 הופעות.
בקיץ 2015 חתם במ.ס. אשדוד, היורדת הטרייה לליגה הלאומית. בניגוד להצלחה בבית"ר תל אביב, באשדוד, קוגבנייה לא כבש כלל ב-18 הופעות בקבוצה.
בינואר 2016 חתם בעירוני קריית גת עד לסיום העונה.
ב-10 ביולי 2016 חתם במכבי נתניה. בעונת 2016/2017 קוגבנייה כבש 10 שערים ב-36 משחקי ליגה, וסייע לקבוצה לשוב לליגת העל בסיום העונה.
ב-31 בינואר 2019 הושאל לדילה גורי מליגת העל הגאורגית.
ב-22 ביולי 2019 חתם בהפועל חדרה.
דויטשה בונדסבאן

רקע

לאחר מלחמת העולם השנייה, הממשלות הצבאיות של בעלות הברית באזורי הכיבוש בגרמניה היו דה-פקטו הגופים האחראים לניהול הרכבת הגרמנית בשטחי השליטה שלהם.ב-10 באוקטובר 1946, הרכבת שבשליטת הבריטים והאמריקאים אורגנה מחדש והפכה לחברת Deutsche Reichsbahn im Vereinigten Wirtschaftsgebiet (הרכבת הקיסרית הגרמנית הרכבת באזור הכלכלי המאוחד), בעוד ב-25 ביוני 1947, הפרובינציות שתחת הכיבוש הצרפתי יצרו את חברת Südwestdeutsche Eisenbahn. עם היווצרות גרמניה המערבית, חברות הרכבות התאחדו תחת חוק הרכבת הפדרלית (Bundesbahngesetz) שאושרר ב-13 בדצמבר 1951. הרכבת חבל הסאר צורפה למערך מסילות הברזל ב-1 בינואר 1957.

ארגון

דויטשה בונדסבאן הייתה חברה בבעלות המדינה, תחת שליטת Bundesverkehrsministerium (משרד התחבורה הפדרלי).המטה שכן בפרנקפורט בשנת 1985 היא הייתה החברה השלישית בגודלה בגרמניה המערבית, עם כוח עבודה של 322,383 עובדים. החברה הפעילה כוח משטרה מיוחד בשם משטרת הרכבות (Bahnpolizei).
מאחר שמערב ברלין הייתה מוקפת בשטח גרמניה המזרחית, שירותי הרכבת המקומיים למרחקים ארוכים ולשאר חלקי העיר סופקו באופן בלעדי על ידי הדויטשה רייכסבאן, למרות שהדויטשה בונדסבאן הפעילה מסוף כרטיסים ב-Hardenbergstraße ליד תחנת הרכבת המרכזית במערב ברלין (Zoologischer Garten).
NGC 7635

תצפית

עם טלסקופ של 10 אינץ' (250 מ"מ) הערפילית תיראה עמומה עם הילה מסביב לכוכב. עם טלסקופ של 16-18 אינץ' (460 מ"מ) אפשר להבחין שהערפילית העמומה אינה סדורה.
סימביוזה

מקור המונח ותרגום לעברית

החוקר היינריך אנטון דה ברי טבע לראשונה את המונח סימביוזה בשנת 1879 כאשר חקר את היווצרות החזזית וקבע אותה כסימביוזה של אצות ופטריות. את המונח סימביוזה הוא הגדיר כ"חיים בצוותא של אורגניזמים שונים".הוא הודיע על כך במונוגרפיה שפרסם ב-1879: "(Die Erscheinung der Symbiose (Strasbourg, 1879".
החלופות העבריות צַוְתָּאוּת (צוותאות) וצַוְתַּאי גזרה האקדמיה ללשון העברית ב-2009 מן המילה הארמית צַוְתָּא (בעברית: צוות), המצויה בסִפרות חז"ל. עשרות שנים קודם לכן הציע המילונאי ראובן אלקלעי את חידושו שִׁתּוּפָנוּת (ואת שם התואר הנגזר – שִׁתּוּפָנִי).

מוטואליזם (הדדיות)

המוּטוּאליזם (בעברית: הדדיוּת) הוא צורה של חיי שיתוף המועילה לשני הצדדים. דוגמה להדדיות היא דג הנקאי אשר מנקה את דגי השונית מטפיליהם; דגי השונית זוכים להיפטר מטפיליהם והנקאי זוכה לארוחה דשנה. דוגמאות נוספות הן החזזית והמיקוריזה.

אנדוסימביוזה

אנדוסימביוזה היא סוג של הדדיות ובו אחד המינים חי בתוך אחר. תאוריה זו מסבירה תאוריות אבולוציוניות המנסות להבין כיצד נוצרו תאים בעלי אברונים. תאוריית האנדוסימביוזה טוענת שהכלורופלסט והמיטוכונדריון שהם אברונים בתא, נבלעו בעבר על ידי תאים גדולים והחלו לבצע אנדוסימביוזה עמם עד שפיתחו תלות במארחיהם.

האבולוציה של הסימביוזה

חוקרי האבולוציה מצאו עדויות לתהליכים התפתחותיים רבים שבהם טפילים אלימים הפכו לפחות אלימים ותהליכים שבהם טפילים הפכו לסמביונטים. עדויות לתהליכים הפוכים קיימות גם הן אך הן נדירות יותר]. ההנחה היא שהתהליך המוביל מטפילות לסימביוזה נובע מזה שנזק למאחסן גורר בהרבה מקרים נזק לטפיל. דוגמה לטפיל שהופך לסמביונט: נגיף שמספק לתא הגנה נגד נגיפים אחרים המנסים להדביק את אותו התא. מערכת הגנה כזו נועדה במקור "להשאיר את כל השלל" בידי טפיל קטלני אחד. בשלב השני פרטים של הנגיף שהיו פחות אלימים (קטלו את התא לאט יותר או שלא קטלו אותו) התרבו טוב יותר בעזרת התא והתא המודבק בנגיף מתון נהנה מהגנה מנגיפים אלימים. בשלב השלישי החומר התורשתי של הנגיף השתלב בזה של התא, יכולת ההדבקה שלו התנוונה והגנים שלו התחילו להתרבות רק בריבוי הרגיל של התא.

בתרבות

בקומיקס ובסרט של ונום מופיעה סימביוזה בין הטפיל ונום שמקנה לאדי ברוק יכולות יוצאות דופן, ריפוי פצעים ועוד, ואדי ברוק שמאפשר לונום (הטפיל) לחיות על כדור הארץ.
ספריית יהודה דקל

ספריית יהודה דקל היא הוצאת ספרים ישראלית שנוסדה על ידי בועז דקל והמועצה לשימור אתרים בשנת 2009. ייעודה של ההוצאה הוא הוצאת ספרי מורשת והיסטוריה. המו"ל של ההוצאה הוא בועז דקל. 
בשנת 2009, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומשפחת דקל חברו יחד והקימו את הספרייה כמפעל להנצחת שמו ומורשתו של יהודה דקל. ההוצאה מוציאה לאור גם את המגזין של המועצה לשימור אתרים.
תמר פיש נחשון

תמר פיש נחשון (1926 - 28 ביולי 2008) הייתה סופרת ואשת חינוך ישראלית.

חייה ופועלה

פיש נחשון נולדה ב-1926 בקובנה שבליטא.
אביה היה בעל בית חרושת לבירה ונפטר בהיותה בת שש ואמא למדה רפואת שיניים. עלתה לארץ עם אמה ב-1934. למדה בבית החינוך לילדי עובדים בתל אביב, אחר כך למדה בגימנסיה בן יהודה. למדה הוראה בסמינר הקיבוצים. הייתה מורה במשך עשרים וחמש שנים בעפולה, אזור, תל אביב ויפו.
בגיל 42 החלה ללמוד באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון בהיסטוריה וספרות עברית.
במשך עשר שנים נתנה הרצאות למורים במתודיקה מטעם הסתדרות המורים. לימדה אותם כיצד ללמד ילדים לקרוא, איך ללמד כתיבה ומקצועות נוספים.
ב-1975 נישאה לאהרון נחשון חבר הנהלת קופת חולים מכבי.
נפטרה ב-28 ביולי 2008 בתל אביב.

מפעלה הספרותי

תמר פיש נחשון חיברה כמאה חוברות עבודה לחופש לילדים, שנמכרו במאות אלפי עותקים, זכו למהדורות רבות והיא כונתה "הכוהנת הגדולה של חוברות הילדים". החוברות היו מגן הילדים ועד (כולל) לכיתה ד' והשתרעו על פני מגוון רחב של נושאים, כגון: "גן המספרים החדש: חוברת עבודה בחשבון לימי החופשה לכיתה א'", "גן האותיות החדש: חוברת לעבודה בעברית לימי החופשה לכיתה א'", "קל לחשב: אימונים מרתקים בתרגילי כפל וחילוק", "שער לכתיב", "חוברת ההבעה שלי", " אני מבין את הנקרא", "הבה נלמד כתיב וכתב", "לשון עשירה: חוברת עבודה בלשון לכתות ב-ג", "מן הגן לכיתה א'", "קצת מזה וקצת מזה: חוברת לפיתוח החשיבה לגיל הרך, הכנה לכיתה א'", "צעדים ראשונים בלימוד המפה". 
בנוסף לכך חיברה פיש נחשון כאחד עשר ספרי ילדים, ופרסמה סיפור בן שבעים ושניים פרקים בכתב העת לילדים אצבעוני.
חיברה גם שני ספרי הדרכה למורות, שהם שיעורים מעובדים לפי נושאים שהיו בתוכניות הלימודים. באחרונה הוציאה לאור ספר למבוגרים.
בגיל שמונים כתבה תמר פיש נחשון את הרומן הראשון פרי עטה למבוגרים, יצא לאור ב-2007 לאהוב את האהבה מספר על אהבותיה של נערה כשהדגש הוא על זיכרון אהבה ראשונה, שילווה אותה כל חייה.
באחרית ימיה עבדה על רומן שני למבוגרים, ספר אוטוביוגרפי, הממזג סיפורי אהבה עם ההיסטוריה של היישוב בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי על רקע המרד הערבי ומלחמת העולם השנייה.
פיילוט

פיילוט (בעברית: תוכנית הרצה) הוא תוכנית הדגמה של תוכנית טלוויזיה או תוכנית רדיו. הפיילוט נועד לבחון את הרעיונות של התוכנית החדשה ואת תגובת הקהל לתוכנית, ובהתאם לכך להסיק מסקנות לגבי המשך הפקתה של התוכנית. זהו מקרה פרטי של המושג הרחב יותר פיילוט, המתייחס להפעלה ניסיונית של מיזם כלשהו, לשם צבירת ניסיון ותיקון טעויות קודם להפעלתו בהיקף מלא.

מת לראות

ב-2007 נערכה בישראל תחרות בשיתוף HOT וחוג הקולנוע והטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב בשם "מת לראות" ובמסגרתה סטודנטים צעירים מהחוג יפיקו פיילוטים לסרטים. הפיילוט הזוכה יקבל תקציב של כ-10,000$ למימון הפקת הסרט. בארצות הברית מתקיים דבר דומה: "עונת הפיילוטים", שם מציעים יוצרים רעיונות לפיילוט.

קוויקי

קוויקי היא סדרת פיילוט ידועה וראשונה מסוגה של נועה פניני ואמיר דוליצקי. רשתות הטלוויזיה בוחנות בכל שנה פיילוטים רבים, ורובם נפסלים. בקוויקי, העלו שלושה פרקי פיילוט לאינטרנט ונתנו לגולשים לבחור האם הפיילוט יופק לתוכנית. בסופו של דבר הגולשים בחרו להפיק את התוכנית הזו והופקו לה כ-10 פרקים שעלו לשידור בקשת.

פיילוט ברדיו

פיילוט ברדיו שונה מפיילוטים בטלוויזיה. בדרך-כלל כשמישהו רוצה לעבוד בתחנת רדיו מסוימת, הוא מקליט/משמיע פיילוט של עצמו. תוכנית פיילוט רדיופונית אורכת כ-10 דקות להבדיל מהשאר. רצוי שלא להשמיע מוזיקה בפיילוט רדיופוני מכיוון שמטרתו היא לבחון את המגיש.

פיילוט בדיבוב

בפיילוט בדיבוב מספר מדבבים מקליטים מספר תפקידים, אשר בסופו של דבר הערוץ המשדר את התוכנית מחליט מי ידבב את הדמויות בסדרה עצמה.
זיהום אוויר

זיהום אוויר הוא שם כולל למצב שבו לאוויר נוספים חומרים כימיים וביולוגיים שאינם נכללים בהרכבו הטבעי, או שכמותו של מרכיב הנכלל בהרכבו הטבעי עולה יתר על המידה. המילה "זיהום" משקפת את העובדה שחומרים אלה מזיקים, במידה זו או אחרת, לחי ולצומח.
נכון לתחילת 2019, מגדיר ארגון הבריאות העולמי את זיהום האוויר כאיום הסביבתי הגדול ביותר על בריאות הציבור.

גורמים לזיהום אוויר

זיהום אוויר נגרם משני סוגים של מקורות: זיהום מעשה ידי אדם, כלומר כזה הנגרם מתיעוש, מתחבורה, ועוד (קרי, זיהום מעשה ידי אדם, בלועזית – זיהום אנתרופוגני), וזיהום שמקורו בתופעות טבע (התפרצויות הר געש, שריפות טבעיות ועוד).
מקורות זיהום עיקריים:

מזהמי אוויר נפוצים

מזהמי אוויר נחלקים לשני סוגים: גזים וחומר חלקיקי.

חיישני מדידה

בעשור השני של המאה ה-21 התקדמות הטכנולוגיה מאפשרת את הייצור של חיישנים קטנים, זולים ומגוונים, המסוגלים לבצע מדידות של זיהום אוויר. החיסרון שלהם הוא שהם לא מדויקים, ביחס לתחנות הניטור (AQM) הגדולות, היקרות, הלא מגוונות והמאד מדויקות, ששימושן נפוץ על מנת לנטר זיהום אוויר בערים למטרות רגולציה.

פיזור מזהמי אוויר

הרכב האוויר באטמוספירה אינו אחיד, ומכיוון שיש בו מזהמים שונים בעלי רמת מסוכנות שונה, יש צורך לדעת את ההפלגות שלהם במרחב.

חישוב פיזור המזהמים על פי תחנות מדידה

ברחבי ישראל בפרט והעולם בכלל פזורות תחנות למדידת זיהום אויר אשר מודדות את המזהמים השכיחים כגון חלקיקים, אוזון, נוקסים. את ערכי המדידה אפשר להציג על גבי מפה המתארת את הערכים בנקודות המדידה. אפשר גם לעבד את המידע ולהציג באמצעות אינטרפולציה גם את הערכים בין תחנות המדידה, בשיטה זו מציגים רק את זיהום הרקע באטמוספירה ואין התייחסות למקורות הזיהום (מכיוון שלא שמים תחנות מדידה בקרבת מקורות הזיהום).

חישוב פיזור המזהמים על פי מודלים

בשיטה זו ממפים את מקורות הזיהום שיכולים להיות אנתרופוגנים (מפעלים, תחבורה ועוד) ומקורות טבעיים כמו אבק מדברי. מקורות הזיהום מוסעים לפי כיווני הרוחות ומצב היציבות אשר נלקחים ממודלי מזג אויר או מדידות. שיטה זו יוצרת בעצם גם תחזית של זיהום האוויר. חלק מהמזהמים עוברים גם אינטראקציות כימיות שמחושבות במודלים, למשל חלק מתחמוצות החנקן הופכים לאוזון בנוכחות קרינת שמש.

זיהום אוויר בישראל

לפי נתונים שנמצאו באתר "הארץ": בין 2012–2013 נמצא שהעיר המזוהמת ביותר בישראל היינה פ"ת(57 מיקרוגרם למטר מעוקב),לפניה באר שבע(46 מיקרוגרם למטר מעוקב), ולפניה ירושלים(45 מיקרוגרם למטר מעוקב), ולפניה קריית מלאכי(44 מיקרוגרם למטר מעוקב) ולפניה חיפה(35 מיקרוגרם למטר מעוקב).
על כך הובאה ביקורת ציבורית נוקבת, למשל בהרצאה שעסקה גם בכך, בכנס האקולוגיה השנתי וישיבות ועדות הכנסת, ושם נטען כי זיהום האוויר במפרץ חיפה אינו נמדד כראוי וקיימים כשלים חמורים במערכות הניטור, דבר המביא להטיית פחת במדידת הניטור באזור מפרץ חיפה. בנוסף, חומרים רבים אינם מנוטרים באופן שגרתי שם. בימים אלו שוקד מבקר המדינה על דו"ח שיעסוק בכשלי הניטור והפיקוח על המפעלים המזהמים, בין היתר גם במפרץ חיפה.
בדו"חות מיפל"ס של המשרד להגנת הסביבה הוגדרה חיפה כעיר המזוהמת ביותר בפליטות של תרכובות אורגניות נדיפות, משפחת מזהמים אשר קשורה בתעשיית הנפט.
בכל הנוגע לזיהום האוויר מכלי השיט המגיעים לחופה של מדינת ישראל, על אף שאישרה המדינה את הנספחים 1–5 לאמנת מרפול, ואף את הנספח השישי לאמנה שעיקרו מניעת זיהום האוויר מכלי השיט, טרם נסתיימו הליכי החקיקה הנדרשים חרף העובדה שכבר חלפו 12 שנים מאז שאושר הנספח השישי (2017), ומשכך הם אינם מיושמים בפועל בהיעדר חקיקה מתאימה.
יצחק בן-רובי

קורות חיים

נולד ב-25 במרץ 1903 (כ"ו באדר ה'תרס"ג) בסרס שביוון, בנם של לאה בת יצחק דה-בוטון, ממשפחת בנקאים מקושטא, וביטי בן-רובי, רוקח ונצר למשפחת רבנים ורופאים ידועים.
בשנת 1913 עברו עמו הוריו לסלוניקי, ושם למד בבית הספר של כל ישראל חברים ובבית הספר "לה מיסיון לאיר פראנסיז", אצל המשורר רוז'יר מילליט, מומחה ההיסטוריה היהודית קאידו קובו והמשורר הנרי מרקס.
כשבגר נישא לדורה בת יוסף קמחי, והחל לעבוד בבנק "די-שלוניק" ושימש גם כמזכירו הראשי. בהמשך גם נמנה עם מייסדי ומנהלי אגודת פקידי הבנקים ביוון, ושימש כמזכיר וכחבר ההנהלה של חברת הטבק "אוסטרו איליניק" שהעסיקה אלפי עובדים יהודים.
כפעיל ציוני, שימש כחבר אגודת צעירי ציון בסלוניקי, כמזכירה הראשי של הפדרציה הציונית ביוון, כמנהל הסניף המקומי של קרן קיימת לישראל וכיושב ראש האגודה הציונית "התחיה" שבאתונה. כן נמנה עם פעילי ומנהלי מוסדות הסיוע הסוציאלי מטעם וועד הקהילה היהודית, ובהם הליגה למלחמה בשחפת ובית החולים לחולי רוח.
עבודתו הספרותית כללה כתיבת שירים, פואמות ומחזות תיאטרון. כעיתונאי, כתב בעיתוני הלאדינו "לה רינאסינסיה ג'ודיאה" ו"לי-פרוגרי", ובירחון הצרפתי "קוניטר".
ב-8 באוגוסט 1945 עלה לארץ ישראל עם אשתו, כמנהל עליית הנוער מיוון, שבמסגרתה עלו עמו ארצה 250 נערים.
בישראל המשיך בכתיבת מחזות ונובלות, וכתב גם מאמרים עבור העיתונים "אנאליס סירב' אנטינוס" ממדריד, וב"הבמה העברית" ממקסיקו. כן היה מרצה בפני עולים במעברות ובמושבים ברחבי הארץ, ופעמיים בשבוע היה סוקר את המתרחש במחנות העולים בפינה מיוחדת ברדיו קול ישראל בספרדית. 
בארץ גם נמנה עם פעילי ארגון ההגנה, ובהמשך שירת במילואים בצה"ל. כן היה פעיל בלשכת הבונים החופשיים "מוריה", שימש כחבר ההסתדרות, וניהל וערך מטעמה את העיתונים "איל-אב'יניר" בספרדית ו"לאב'יניר" בצרפתית. ב-9 באפריל 1954 נבחר לשמש כציר בקונגרס הספרדי העולמי השני מטעם סניף תל אביב של הסתדרות העובדים הכללית.
כשיצאה לאור בישראל גרסה מחודשת של עיתון הלאדינו הטורקי "איל טיימפו", שימש כעורכו.
כפעיל מפא"י, הרצה בכנסים שונים של המפלגה שנערכו ברחבי הארץ.
בחודש פברואר 1960 נערך לכבודו ערב הוקרה בתל אביב, בהשתתפות חבר הכנסת מנחם כהן, לילי מנחם, אברהם אלמליח והרב יעקב משה טולידאנו.
הלך לעולמו ב-2 בנובמבר 1977 (כ"א בחשוון ה'תשל"ח), ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי

תקציר העלילה

נורמן אופנהיימר (ריצ'רד גיר) הוא מאכער יהודי ניו יורקי חסר חשיבות, שמתיידד עם מיכה אשל (ליאור אשכנזי), פוליטיקאי ישראלי צעיר, ברגע של בדידות. כעבור שלוש שנים כשאותו פוליטיקאי נבחר במפתיע לראשות ממשלת ישראל ונהפך למנהיג בעל השפעה בעולם, חייו של נורמן משתנים באופן דרמטי.
לבדיאקוס

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1961. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה היוונית הבכירה בעונת 1987/88. בעונות הבאות ביססה את מעמדה בליגה הראשונה בתחתית הטבלה. בעונת 1990/91 סיימה הקבוצה במקום ה-17, וירדה לליגת המשנה. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה לקראת עונת 1993/94, אז נשארה בליגה באותה העונה לאחר שדורגה במקום ה-11 בטבלה בסיום בעונה. עונה לאחר מכן ירדה פעם נוספת לליגה השנייה. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה לקראת עונת 2005/06, אך בתום עונה זו סיימה במקום הלפני-אחרון בטבלה וירדה לליגת המשנה. בעונת 2007/08 שבה לשחק בליגה הראשונה.