google/wiki40b huggingface dataset:
המוג'האדין ההודי

המוג'האדין ההודי (בבנגלית: इंडियन मुजाहिदीन, בערבית: انڈین مجاہدین) הוא ארגון טרור אסלאמי אשר ביצע מגוון פעולות טרור כנגד מטרות אזרחיות בעיקר בהודו.
מחקירת המשטרה ההודית עלה כי הארגון הוא ארגון פרוקסי ללשקאר-א-טייבה (שביצע את הפיגועים במומבאי ב-2008 שכללו את ההתקפה על בית חב"ד).
ביוני 2010 הוגדר כארגון טרור על ידי ממשלת הודו, בספטמבר גם על ידי ממשלת ניו זילנד וכשנה לאחר מכן גם על ידי ארצות הברית ואף נכנס אז לראש הרשימה והתברר שמטרת הארגון היא הקמת ח'ליפות אסלאמית בדרום אסיה.
הארגון מוגדר לא חוקי גם על ידי בריטניה אשר טענה כי הוא "שואף להשליט את חוקי השריעה על כלל הודו באמצעים אלימים".
עיצוב גרפי

עיצוב גרפי הוא תחום עיצוב העוסק בשילובם של טקסט ותמונה לשם העברתו של מסר מסוים, ובתור שכזה הוא חלק מהתקשורת החזותית שהיא תחום בתוך ענף העיצוב החזותי. שילוב העיצוב הגרפי בתקשורת ובעולם המחשבים הוסיף את תחום העיסוק בשמע ושילובו במדיום החזותי.
תחום העיצוב הגרפי בא לידי ביטוי ב: עיצוב של טקסטים מודפסים (עלונים, כתבי עת וספרים), עיצוב אריזות מוצרי הצריכה, כרזות, פרסום, שלטים, עימוד, עיצוב אתרי אינטרנט, עיצוב ממשקים לטלוויזיה, עיצוב ממשק המשתמש למערכות מידע, איור, וידאו, אנימציה ותחומים נוספים. לפיכך, מעצבים גרפיים שונים יכולים לעסוק בפועל בתחומים רחוקים לכאורה, מעיצוב בול ועד עיצוב ממשק וירטואלי.
הדגש בתחום זה, בדומה לכל מקצועות העיצוב, הוא התמקדות בהעברת המסר יותר מאשר באסתטיקה של התוצר הסופי. בשונה משאר האומנויות השימושיות התוצר הסופי בעיצוב גרפי נקבע על פי קנה המידה של הצרכן ולא של היוצר ובכך מגביל את החופש האומנותי שלו. אף על פי שהמילה גרפי (מיוונית: רישום) מרמזת שתחום העיצוב הגרפי מוגבל לתקשורת חזותית הדבר אינו נכון ותחום העיצוב הגרפי עוסק גם בתחום השמע.
במוסדות הלימוד השונים משתמשים בשמות שונים כדי לתאר את התחום. אחד השמות הרווחים הוא תקשורת חזותית והוא מתייחס לאותו תחום מקצועי.

היסטוריה

את שורשיו של העיצוב הגרפי ניתן לזהות כבר בראשיתה של המילה הכתובה, אולם רק במאה ה-19 הפך העיצוב הגרפי לפעילות מובחנת ונפרדת.

דוגמאות

להגדה של פסח טקסט אחיד (פחות או יותר) שלו הוענקו מאות עיצובים שונים. זו דוגמה קיצונית לכך שאף שהמרכיב העיקרי של הספר הוא הטקסט, יש חשיבות רבה גם לצורה שבה מוגש תוכן זה. עיצוב הספר מתייחס לצורה שבה יוצג הספר לציבור, והוא כולל רכיבים רבים, אשר לכל אחד מהם מגוון רחב של אפשרויות. ההגדה של פסח, שבה טקסט אחיד מוגש באינספור עיצובים, מבליטה את מרחב התמרון אליו ניתן להגיע. לעיצוב מוצלח של הספר השפעה רבה על יכולת הקורא לקרוא את הספר ולהבינו, בדיוק כפי שעיצוב גרוע פוגע ביכולת זו, גם כאשר הטקסט משובח.
דוגמה נוספת היא לוח שנה לתלייה על הקיר. ללוחות שנה אלה יש מיליוני וריאציות, זהות מבחינה פונקציונלית אך נבדלות בעיצובן.
דוגמאות נוספות ניתן למצוא במגוון תחומים כגון ארכיטקטורת מידע, עריכה, טיפוגרפיה, איור וכתיבה מקצועית.

ביצוע העיצוב

בעבר נעשה העיצוב הגרפי בעבודה ידנית. המעצב היה גוזר את רצועות הנייר שנתקבלו מהסדר, מדביק אותן על גבי נייר מילימטרי ומוסיף אלמנטים גרפיים באמצעות רפידוגרף ומגזרות נייר שחורות או אדומות. את האיורים היה מצייר על נייר ומדביק אותו במקומות המתאימים.
מצב זה חייב את המעצב להיות בעל יכולות רישום, גזירה והדבקה מדויקות, מתיחת קווים ישרים נקיים וכישורים טכניים נוספים. מעצבים רבים נעזרו בביצועיסטים, שביצעו את הנחיותיהם, בעוד הם עסקו בעיצוב עצמו.
עם התפתחות העיצוב הממחושב נעשה העימוד והעיצוב במחשב. המעצב חייב לשלוט בתוכנות גרפיות ותוכנות לעימוד טקסט, והוא מבצע את כל העבודה על מרקע המחשב. תמונות ואיורים משולבים בתוך העיצוב, בין אם מקורם בסריקה, בקובץ דיגיטלי או ביצירה עצמאית של המעצב במחשב.
יובל שרלו

תורת ארץ ישראל

המושג של "תורת ארץ ישראל" תופס מקום מרכזי בהגותו של הרב שרלו, אשר בעקבות דבריו של הראי"ה קוק בנושא פיתח את זאת ככינוי לסוג של התחדשות הלכתית. לדבריו, בארץ ישראל אין לפסוק הלכה רק בעזרת כלים פנים הלכתיים, והבירור ההלכתי יעשה גם על פי 'רוח החוק', שיתברר בלימוד האגדה והנסתר, ויושפע ממוסר הנביאים. הרב שרלו קורא לשאוף לקראת מערכת הלכתית שאיננה נוקשה כמו המערכת הגלותית, אלא היא דינמית ומותאמת אישית, ומנוסחת כהנחיות בעלות אופן כללי ולא ככללים חתוכים. המושג "תורת ארץ ישראל" הוסבר על ידי הרב שרלו באופן נרחב בספרו "תורת ארץ ישראל".

יישוב ארץ ישראל

עמדת הרב שרלו היא שמצוות ישוב ארץ ישראל אינה דוחה פיקוח נפש בכל מחיר, אולם הוא סבור שנקודת המוצא בכל דיון לגבי גבולותיה של ישראל צריכה להיות המחויבות לארץ ישראל. משום כך, הוא התנגד לתוכנית ההתנתקות שלא הכילה לדעתו עיקרון זה, ובנוסף נעשתה כנגד רצון העם ומתוך חוסר דאגה למתיישבים. עם זאת, הוא שלל כל סוג של התנגדות אלימה לתוכנית וכן סרבנות של חיילי צה"ל וקרא לתלמידיו להשתתף רק בהפגנות ובפעילות הסברה, מתוך הבנה שהמטרה אינה ארץ ישראל לבד, אלא "הברית המשולשת של עם ישראל, ארץ ישראל והתורה".
עם זאת, בכינוס באפרת בפברואר 2010 אמר כי "אם מדינת ישראל תעשה חס וחלילה פעולת נסיגה, ופעולת הנסיגה תיעשה באותה דרך של הפקרת היישובים, אני רואה בזה עילה חד משמעית לסירוב".
הרב שרלו גינה פעמים רבות את פעולות "תג מחיר" המכוונת כנגד ערבים חפים מפשע. לדבריו, פעילות כזאת "פוגעת בכל מה שחשוב לנו, במוסר, בהלכה, באמונה ומדינת ישראל, אין לו שום תועלת ושום הצדקה. הוא לא משיג אף הישג".

צניעות

הרב שרלו הוא אחד מנושאי הדגל המרכזיים בציבור הדתי לאומי של קיום חברה מעורבת של גברים ונשים. לשיטתו, החברה הרצויה לכתחילה היא "חברה צנועה מעורבת". הוא סבור כי העיסוק המופרז בנושאי צניעות גורם לדחיקת נושאים חשובים אחרים כמו שמירת מצוות, גמילות חסדים, צדק חברתי, הקפדה בענייני לשון הרע ועוד, ובאופן פרדוקסאלי מביא פעמים רבות דווקא למצב של חוסר צניעות בשל העיסוק האובססיבי בנושא זה. שיטתו מוצגת בחוברת הנקראת חברה שלמה ( בהוצאת "נאמני תורה ועבודה") והיא חוברה יחד עם תלמידו רן חורי.

ביקורת

בשנת 2000 פרסם הרב שרלו מאמר בקובץ כתנות אור בשם "אשר בנו שתיהן את בית ישראל", העוסק ביחסים שבין לאה, רחל ויעקב. במאמר הציע הרב שרלו פרשנות לסיפור גניבת רחל את התרפים של אביה, לבן, לפיה ייתכן כי רחל אף היא "הייתה נגועה בעבודת אלילים". בעקבות המאמר הורה ראש ישיבת שבי חברון הרב משה בלייכר להוציא את ספריו של הרב שרלו מבית המדרש. בעקבות כך החלה התכתבות בין הרב שרלו לבין תלמידו של הרב בלייכר, יאיר הלוי, שפעל בשליחות רבו. מקרה זה היה אחד הגורמים לפולמוס הקרוי "תנ"ך בגובה העיניים", שהרב שרלו היה אחד המעורבים בו, אם כי מעולם לא השתמש בביטוי זה. פולמוס זה עסק ביחס הראוי לדמויות תנ"כיות ובמידת הלגיטימציה לביקורת עליהן.
בעקבות פסיקות הלכתיות של הרב שרלו החורגות מהמקובל בקרב פוסקים אורתודוקסים, ובהן עידוד קיום חברה מעורבת והיתרו לרווקה בגיל מבוגר ללדת ילד מחוץ לנישואין, הוא ספג ביקורות מרבנים מהזרם הדתי לאומי והחרדי לאומי, כגון הרב אברהם שפירא, הרב שמואל אליהו, ואחרים. כמו כן היו שביקרו את עיסוקו הפומבי של הרב שרלו בנושאים שנויים במחלוקת, כגון הומואים דתיים ומצוקתם הנפשית והמינית של רווקים ורווקות דתיים בוגרים.
על ספרו 'שו"ת ההתנתקות' כתב פרופ' דוד הנשקה מאמר ביקורת מקיף: "על ההתנתקות מן האנושיות" ('אקדמות (כתב עת)', כו [תשע"א]).
חוק דולון-פטי

חוק   דולון– פטי הוא חוק תרמודינמי שהוצע בשנת 1819 על ידי הפיזיקאים הצרפתים פייר לואי דולון ואלכסיס תרז פטי, וקובע את הביטוי הקלאסי עבור קיבול חום מולרי של יסודות כימיים מסוימים. שני המדענים מצאו ניסיונית שקיבול החום ליחידת מסה (קיבול החום הסגולי) של מספר יסודות היה קרוב לערך קבוע, לאחר שהוכפל במספר המייצג את המשקל אטומי היחסי המשוער של היסוד. המשקלים האטומים הללו הוצעו זמן קצר לפני כן על ידי ג'ון דלטון ותוקנו על ידי יאקוב ברצליוס.
במונחים מודרניים, דולון ופטי גילו כי קיבול החום של מול של יסודות מוצקים רבים הוא כ-3R, כאשר R הוא קבוע מודרני הנקרא קבוע הגזים. דולון ופטי לא היו מודעים לקשר ל-R, משום שהקבוע הזה טרם הוגדר מהתאוריה הקינטית של הגזים, שפותחה מאוחר יותר. הערך של 3R הוא כ-25 ג'אול לקלווין. דולון ופטי גילו, בעיקרו של דבר, כי זה קיבול החום של מספר יסודות מוצקים לכל המול של אטומים שהכילו.
התאוריה המודרנית של קיבול חום של מוצקים קובעת כי הוא נובע מתנודות סריג במוצק ופותחה לראשונה בצורה גסה מתוך הנחה זו על ידי אלברט איינשטיין ב-1907. לפיכך, מודל מוצק איינשטיין נתן בפעם הראשונה סיבה לכך שחוק   דולון– פטי צריך להיות מנוסח במונחים של קיבול החום הקלאסי של גזים.

מגבלות היישום

על אף פשטותו, חוק   דולון- פטי מאפשר תחזית טובה למדי עבור קיבול החום הסגולי של יסודות מוצקים רבים בעלי מבנה גבישי פשוט יחסית, בטמפרטורות גבוהות. זאת משום שבתאוריה הקלאסית של קיבול החום, קיבול החום של מוצקים מתקרב למקסימום של 3R למול אטומים בגלל שסך כל דרגות החופש הוויברציוניות מסתכמות ל-3 דרגות חופש לאטום, כל אחת מתאימה לאיבר ריבועי של אנרגיה קינטית ולאיבר ריבועי של אנרגיה פוטנציאלית. מעקרון החלוקה השווה, הממוצע התרמי של כל איבר ריבועי הוא 1⁄2kT, או 1⁄2RT למול (ראה פיתוח למטה). מוכפל בשלוש דרגות החופש ובשני האיברים לכל דרגת חופש, זה מסתכם לאנרגיה כוללת של 3RT למול, ולקיבול חום של 3R למול.
חוק   דולון- פטי נכשל בטמפרטורת החדר עבור אטומים קלים הקשורים בקשרים חזקים זה לזה, כמו בבריליום מתכתי או בפחמן בצורת יהלום. במקרים אלה הוא מנבא קיבולי חום גבוהים מאלה הנמדדים, כאשר ההפרש נגרם מכך שאופני תנודה וויברציוניים של חומרים אלה (שהינם בעלי אנרגיה גבוהה) אינם מאוכלסים בטמפרטורת החדר.
בתחום טמפרטורות נמוך מאוד (קריוגני), כאשר הטבע הקוונטי של אחסון האנרגיה בכל המוצקים מתבטא באופן גדול יותר ויותר, החוק נכשל לכל החומרים. עבור קריסטלים בתנאים כאלה, מודל דביי מהווה תיאור טוב של המערכת. מודל דביי מהווה הרחבה של התאוריה של איינשטיין הלוקחת בחשבות התפלגויות סטטיסטיות בוויברציות אטומיות כאשר האנרגיה הכוללת של המערכת נמוכה.
בית העירייה היהודית בפראג

בית העירייה היהודית בפראג (בצ'כית: Židovská radnice) נבנה בסמוך לבית הכנסת העתיק אלטנוישול ברובע היהודי יוחפוב  בפראג בשנת 1586. בסגנון רנסאנס בתמיכתו של ראש קהילת יהודי פראג מרדכי מייזל. חזית הבניין הבנויה בסגנון רוקוקו, עוצבה במאה ה-18.
בעבר, שימש הבניין מקום מפגש של קהילת יהודי פראג, אך לעת עתה הוא סגור למבקרים. הבניין ידוע בשל שני שעוניו, האחד עם ספרות רומיות המותקן במגדל שעון, והשני, שעון נמוך יותר עם אותיות עבריות המייצגות מספרים, אשר מחוגיו נעים נגד כיוון השעון.
דן גדזוריץ'

קריירה מקצועית

גדזוריץ' החל את הקריירה כששיחק ארבע עונות במדי אוניברסיטת UCLA וסיים אותן עם ממוצעים של 10.5 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות ב-24.1 דקות למשחק. הוא נבחר בדראפט 2002 במקום ה-34 על ידי מילווקי באקס. גדזוריץ' שיחק 8 עונות במדי מילווקי ובשנת 2010 הועבר בטרייד לקבוצת גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת 2010/2011 הועבר פעם נוספת בטרייד, לקבוצת ניו ג'רזי נטס.

חייו האישיים

אביו של גדזוריץ' הוא מסנט וינסנט והגרנדינים ואימו מסרביה. הוא נשוי לליזט ויש להם שני ילדים. הוא הקים יחד איתה את קרן גדזוריץ' (Gadzuric Foundation).
סטמבוליסקי

היסטוריה

היישוב נוסד ב-1873 כמחנה פועלים שעסקו בהקמת מסילת הרכבת מאיסטנבול לבלובו אשר מצויה בימינו במחוז פאזארדז'יק. בולגריה נתונה הייתה לשליטת האימפריה העות'מאנית אשר הייתה בתהליך הטנזימאט שהביא לרפורמות ובכלל זה בניית תשתיות תחבורתיות מודרניות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לכפר הקטן שעד אז מנה כ-200 נפשות, פליטים בולגרים אשר נטשו את חבלי תראקיה ומקדוניה בעקבות חוזה ניי וב-1934 גדלה אוכלוסייתו לכדי 554 נפשות. בעת ההיא שמו של הכפר היה גארה קריצ'ים ובהמשך כונה נובי קריצ'ים. ב-1964 זכה היישוב למעמד של העיר. ב-1979 שונה שמה של העיר על ידי השלטון הקומוניסטי בבולגריה, לשם סטמבוליסקי, לזכרו של מנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה וראש הממשלה הבולגרי אלכסנדר סטמבוליסקי, שנרצח בהפיכה צבאית.

כלכלה ודמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מונה כ-12,000 נפשות, במגמת קיטון (ילודה לעומת תמותה) ובמגמת הגירה מאוזנת. 83.5% הם ממוצא בולגרי, 3.9% הם בני רומה ו-2.3% הם טורקים.95% מהאוכלוסייה הם בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. 22% מכוח העבודה מועסק במגזר השירותים. באזור העיר קיים מפעל לייצור נייר ובשטח השיפוט של העיר מגדלים פירות וירקות. בעיר קיימת תחנת רכבת המשמשת גם לצורכי הובלת מטענים.
פוטנציאל קשור-אירוע

פוטנציאל קשור-אירוע או פוטנציאלים מעוררים (באנגלית:event related potential - ERP) הוא סידרה של שינויי מתח קבועים, אשר מתרחשים במערכת העצבים המרכזית בתגובה לגרייה חושית, לאירוע מוטורי או לאירוע הכרתי. 
הרכיבים של הפוטנציאלים המעוררים הם ביטויים חיצוניים לתהליכים תוך מוחיים. 
הם מחושבים על ידי מיצוע התגובה המוחית לאירועים חיצוניים, במהלך ביצוע מטלה.
ניתן להסתייע בפוטנציאלים המעוררים להבנה של תהליכים קוגניטיביים המעורבים בתפיסה, קשב, רגש, פעולה, זיכרון ועוד.

היווצרות של פוטנציאל קשור-אירוע

בעקבות הצגתו של גירוי מובחן, המוח מפיק תגובה חשמלית בת כמה מיליוניות וולט המכונה פוטנציאל קשור-אירוע, אשר קשורה לעיבוד האירוע הרלוונטי. 
אותם פוטנציאלים מעוררים נוצרים בעקבות שפעול של תאי עצב בקליפת המוח, אשר גורם ליצירה של שדות אלקטרומגנטיים.

רכיבים בעלי קוטביות שלילית

רכיבים של פוטנציאל קשור-אירוע בעלי קוטביות שלילית מסומנים על ידי האות N, מתוך המילה האנגלית Negative.

גל N400

הרכיב N400  מתייחס לשינוי שלילי במתח החשמלי ששיאו כ- 400 אלפיות השנייה לאחר הצגת הגירוי. הוא מקושר לעיבוד של מידע סמנטי. בהתאם לכך, זוהי תגובה המופקת בעקבות ביטויים לא צפויים או לא מתאימים מבחינה לשונית, אשר מופיעים בסיום משפט

רכיבים בעלי קוטביות חיובית

רכיבים של פוטנציאל קשור-אירוע בעלי קוטביות חיובית מסומנים על ידי האות P, מתוך המילה האנגלית Positive.

P3a ו-P3b

מאז גילויו של ה-P300, מחקרים נוספים הראו שלא מדובר בתופעה יחידנית. P300 מכיל שני תתי-רכיבים נבדלים בבירור: P3a  ו-P3b .‏ P3b הוא רכיב יכולת קשורת-אירוע המתבטא ברשום-קרקפתי מתקדם חיובי של אותות כלואי זמן. הרישום מציג את מירב המשרעת מעל ריכוזי אלקטרודות קדמיים ומרכזים, עם שיא השהייה בטווח של 250 - 280 אלפיות שנייה. P3a מזוהה עם פעילות מוחית הקשורה לפעולה הדורשת תשומת לב (במיוחד פעולת ההתכוונות והגבה לא רצונית לשינויים בסביבה) ועיבוד מידע חדש. 
P3b הוא ה-P300 הקלאסי; גל רכיב יכולת קשורת אירוע עם משרעת ששיאה הוא 300 אלפיות שנייה (על פי רוב יחסי וממוצע של אותות באזור האוזניים). שיא ההשהיה תלוי במשימה Amplitudes are typically highest on the scalp over parietal brain areas. והוא נע בין 250 ל-500 אלפיות שנייה. המשרעות מרישום פעילות על הקרקפת בדפנות המוח בדרך כלל גבוהות.P3b הוא כלי חשוב למדידת תהליכים חשיבתיים ובעיקר למחקר פסיכולוגי על עיבוד מידע. באופן כללי, אירועים בלתי סבירים יפיקו את P3b. ככול שהאירוע יהיה פחות סביר כך יעלה ה-P3b. אבל כדי להפיק את ה-P3b, הגירוי חייב להיות קשור למשימה הראשית. למשל אירוע בלתי סביר יכול להיות מטרת אות לא סדירה ברצף של אותיות שהנסיין מתבקש להגיב בלחיצת כפתור. P3b גם יכול למדוד מהו העומס ההכרני שדורשת משימה שכזאת.
מריאליט

הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של המריאליט היא Na₄Al₃Si₉O₂₄Cl. המריאליט יוצר תמיסה מוצקה עם המיוניט (Ca₄Al₆Si₆O₂₄CO₃), מינרל השייך אף הוא לקבוצת הסקפוליט. מיוניט ומריאליט טהורים יוצרו באופן מלאכותי, אבל בטבע הם קיימים אך ורק בתערובת ביניהם, שבה לא עולה חלקו של אחד המינרלים על 80 אחוזים. חבורת הסימטריות המרחבית של תערובת זו היא "P4₂/n"
המריאליט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "טטרגונלית דיפירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית "I 4/m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=12.060‏ ו-c=7.572Å.

תכונות פיזיקליות

המינרל מופיע במקבצים גרגיריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים המסתיימים בפירמידות באורך עד 1.5 מטר. פאות הגביש מקווקוות. למריאליט יש פצילות מובחנת בשני כיוונים ({100}, ו־{110}). הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.54 גרם לסמ"ק.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי. מקדמי השבירה של המריאליט הם: nω=1.539-1.550‏ ו-nε=11.532-1.541. גבישי המריאליט הם שקופים עד  שקופים למחצה. הם חסרי צבע או שצבעם לבן, צהוב, ורוד, סגול, כחלחל, שחום, ירקרק. בשקף מנוסר המריאליט הוא חסר צבע. הברק של המריאליט הוא זגוגי, דמוי שרף או פנינתי. המינרל פלואורסצנטי - בקרינת על סגול באורכי גל קצרים או ארוכים המינרל פולט אור בגוונים עזים של כתום עד צהוב או אדום.

גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1866 בפיאנורה (Pianura) (כיום פרבר במערב נאפולי), חלק מ"השדות הפלגריאנים" (Campi Flegrei – קלדרה גדולה שרובה מתחת למים), פרובינציית נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה המינרל קרוי על שמה של מריה רוזה פום ראט (Maria Rosa vom Rath), אשתו של מגלה המינרל, המינרלוג הגרמני גרהארד פום ראט (Gerhard vom Rath‏; 1888-1830).
שם נוסף מקובל הוא "דיפיּיר" (dipyre) - סקפוליט עשיר במריאליט.

שימושים

המינרל ידוע בעיקר לאספני מינרלים, אם כי הקשיות שלו מאפשרת גם שימוש לעיתים נדירות כאבן חן. הסוגים בהם מופיעים הגוונים צהוב, כתום, ורוד או סגול הם הסוגים בהם נעשה שימוש זה. כאשר את הסוגים השקופים פחות נוהגים לחתוך בצורת קבושון משום שאז מציג המינרל את תופעת עין החתול.

מקור ותפוצה

המריאליט מצוי בדרך כלל בסלעים שעברו התמרה אזורית, בייחוד שיש, גנייס שמקורו באבן גיר ו צפחות ירוקות. כמו כן בסלעי סקארן בפגמטיטים, בסלעי יסוד מאפיים שעברו תהליך מטאסומטי ובסלעים שנפלטו מהרי געש.
כאמור, בטבע המריאליט קיים אך ורק בתערובת עם המיוניט, שבה לא עולה חלקו של אחד המינרלים על 80 אחוזים. בין המקומות בהם ניתן למצוא תערובת זו שבה אחוז המריאליט גבוה:
בפיאנורה (Pianura) (כיום פרבר במערב נאפולי), חלק מ"השדות הפלגריאנים" (Campi Flegrei – קלדרה גדולה שרובה מתחת למים), פרובינציית נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); באזור סליודיאנקה (Слюдя́нка) דרומית לימת באיקל שברוסיה; בפרנקלין (Franklin) ובהמבורג (Hamburg) במחוז סאסקס (Sussex) בניו ג'רזי, ובפרנץ' קריק (French Creek) במחוז צ'סטר (Chester) בפנסילבניה שבארצות הברית; באגם הדובים (Bear Lake), מחוז פונטיאק בפרובינציית קוויבק שבקנדה; במפוואפווה (Mpwapwa) באזור מורוגורו (Morogoro ) סמוך לדודומה שבטנזניה; ובסרה דה ציביטה (Serra da Chibita), ריו פארדו (Rio Pardo) במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
יוסף יוספי

ביוגרפיה

יוספי נולד ב-2 באוקטובר 1941 בעיר באתנה שבאלג'יריה, שם גדל והתחנך. הוא למד לימודים הגבוהים בהנדסה ובכלכלה במוסד הלאומי הפוליטכני של לורן השייך לאוניברסיטת נאנסי בצרפת. הוא היה מרצה בכיר באוניברסיטה, כשהרצה היה פרופסור להנדסת כימיה.

קריירה פוליטית

בשנת 1997 מונה על ידי נשיא אלג'יריה ליאמין זרואל לשר לענייני נפט ואנרגיה, ובנוסף נבחר לראשונה לחבר האספה הלאומית של העם. בתחילת 1999 נבחר לנשיא אופ"ק. ב-23 בדצמבר 1999 מונה לשר החוץ, ולאחר מכן, בשנת 2000, הוחלף על ידי עבד אל-עזיז בלח'אדם, ואילו יוספי עבר להיות שר-ציר הכפוף לראש הממשלה, עלי בן פליס. בחודש אפריל 2001 היה יוספי מועמד לתפקיד שגריר אלג'יריה בקנדה. משמינויו כשל, הוא מונה לשגריר אלג'יריה באו"ם בשנת 2006.
בשנת 2014, כאשר ראש ממשלת אלג'יריה עבד אל-מאלכ סלאל עזב את תפקידו כדי לעמוד בראש תעמולת בחירות למען הנשיא בותפליקה (שהיה חולה באותו הזמן), מונה יוספי לממלא מקומו. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות ונבחר מחדש לנשיאות, סלאל מונה בשנית לתפקיד, ויוספי סיים את תפקידו כממלא מקום ראש ממשלת אלג'יריה.
יחסי מלזיה–סנגל

סקירה כללית

השגרירות המלזית בדקר נפתחה ב-1992 על מנת לקדם את הקשרים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים-תרבותיים בין שתי המדינות. בשנת 2011, ממשלת סנגל רכשה קרקע על מנת לבנות את שגרירותה בקואלה לומפור. בשנת 2013, כ-50 סנגלים סטודנטים גרו במלזיה.
פלויד קרוסבי

חייו

קרוסבי נולד בניו יורק. סרטו הראשון כצלם קולנוע היה הדרמה הרומנטית של במאי הראינוע פרידריך וילהלם מורנאו, "טאבו: סיפורי הימים הדרומיים" (1931). הסרט צולם כולו בפולינזיה הצרפתית וקרוסבי קיבל על עבודתו את פרס האוסקר כצלם הטוב ביותר. במהלך העשור ובתחילת שנות הארבעים צילם בעיקר סרטים קצרים. בעת מלחמת העולם השנייה שימש כצלם מטעם חיל האוויר האמריקני וצילם סרטי אימונים ותדמית, עליהם לא קיבל קרדיט. סרטו הראשון באורך מלא לאחר המלחמה היה הסרט התיעודי "בית אבי (1947)" של הבמאי הרברט קליין, שהיה קופרודוקציה ישראלית-אמריקנית. הסרט עסק במאמציו של ילד פליט שואה לחפש אחר הוריו בישראל. הסרט זכה להצלחה בקרב יהודי ארצות הברית והביא לתנופה מסוימת בתעשיית הקולנוע הישראלית. ב-1949 שב לצלם סרטים אמריקניים באורך מלא.
ב-1952 צילם את סרטו המפורסם ביותר, "בצהרי היום", המערבון זוכה ארבעת פרסי האוסקר, בכיכובו של גרי קופר. למרות הביקורות המצוינות וההצלחה הקופתית המרשימה, קרוסבי לא קיבל מועמדות לפרס האוסקר, אך זכה בפרס גלובוס הזהב. הוא גם היה שותף לצילום (לצד בורנט גופי) בסרט זוכה האוסקר "מעתה ועד עולם", אולם לא קיבל על כך קרדיט, וגופי הוא שזכה בפרס האוסקר. בהמשך ביים עשרות סרטים, רובם 'B movies', ושיתף פעולה עם הבמאי רוג'ר קורמן ב-22 סרטים בין השנים 1955 - 1963. כמו כן ביים את הסרטים "אוקלהומה!" (1955), של פרד זינמן, "הזקן והים" (1955), בכיכובו של ספנסר טרייסי ואת סרטו הראשון של השחקן ג'ק ניקולסון, "The Cry Baby Killer", מאותה השנה.
ב-1964 הגיע לישראל, על ידי המפיק מנחם גולן, כדי לצלם את סרט הבכורה של אפרים קישון "סאלח שבתי". קישון טען שמכיוון שאינו מבין דבר בקולנוע החליט להשתמש באנשים המנוסים ביותר שיכול היה למצוא.
אספקת האנרגיה העולמית

אספקת אנרגיה גלובלית מתייחסת לייצור העולמי של דלק, חשמל ולהובלה של אנרגיה. האספקה העכשווית של אנרגיה עולמית לא מסומנת ולא ברורה במדויק. אספקת אנרגיה הוא תחום עצום, שמניע את הכלכלה העולמית, יותר מ-10% מהתקציב העולמי מושקע בתחום האנרגיה.
בערך זה נתונה רשימה של יחסית מעט מדינות ששולטות בתחום האנרגיה ובמיוחד אנרגיית מאובנים, אנרגיה גרעינית ואנרגיה מתחדשת.
מתוך כל מקורות האנרגיה 80% הוא אנרגיית מאובנים, וחצי מאנרגיה זו מיוצרת על ידי סין, ארצות הברית והמדינות הערביות של המפרץ הפרסי (איחוד האמירויות הערביות). מדינות מפרץ זה ונורווגיה מייצאות את רוב תוצריהם, בעיקר למדינות אירופה וליפן בהם לא מיוצרת מספיק אנרגיה בשביל לספק את המשתמשים.
ייצור האנרגיה גדל בצורה אטית, חוץ מאנרגיה סולארית ואנרגיית רוח, שייצורן גדל ביותר מ-20% כל שנה.
אחר כך, נתון בערך זה מידע על עיבוד האנרגיה המיוצרת, לדוגמה- נפט גולמי, כדי להפוך אותה למתאימה לצריכה עבור צרכנים מסוימים. כך ששרשרת האספקה בין הייצור לצריכה מערבת הרבה מאוד המרות, מסחר והובלה בין מדינות, מה שגורם לאיבוד של שליש מהאנרגיה לפני שהיא נצרכת.
לאחר מכן, מוצגות רשימות שמציגות את המדינות/אזורים שבהם רוב האנרגיה נצרכת, במיוחד דלק וחשמל. בצפון אמריקה כמות האנרגיה המשומשת על ידי כל בן אדם מאוד גבוהה ובאזורים מתפתחים אחוז האנרגיה המתחדשת הוא די גבוה בהשוואה לממוצע העולמי.
ארגונים כמו סוכנות האנרגיה הבינלאומית ומנהל המידע של מחלקת האנרגיה בארצות הברית אוספים, מנתחים ומדי פעם מפרסמים נתונים מקיפים על אנרגיה. נתונים אלה מוצגים ברשימת המדינות למטה.
הפליטה העולמית של פחמן דו-חמצני משריפת דלק היה 32 ג'יגטון ב-2015. בהתאם למדיניות האנרגיה הנוכחית של מדינות העולם, סוכנות האנרגיה הבינלאומית צופה שצריכת האנרגיה הבינלאומית ב-2040 תגדל ב-30% ושהמטרה העולמית, שהוצבה בהסכם פריז- לא תושג.

כיום

משנת 2010 עד שנת 2015 היצור העולמי גדל ב-8%.
חלק קטן מהאנרגיה המתכלה גדל הרבה יותר, לדוגמה אנרגיה סולרית.

צפי עד לשנת 2040

בהתבסס על חקירות של מדינויות קיימות, סוכנות האנרגיה הבינלאומית צופה שצריכת האנרגיה הגלובלי תגדל ב-30% עד 2040 על ידי הפיכת הודו, דרום-מזרח אסיה וסין למדינות תעשייתיות. צריכת גז טבעי תגדל ב-45% והשימוש בפחם לא יגדל.
הסוכנות צופה, שהמטרה, שנקבעה בהסכם פריז, לא תהיה קרובה להשגתנו. עוד תרחישים חמורות של דיקרבוניזציה כוללות את אופציית ההתפחות ברת הקיימא. בתרחיש זו, מקורות דלי-פחמן (גרעיניים ומתחדשים) ייגדלו ב-40%, גז טבעי ייגדל ב-25% פסגת השימוש בשמן תגיע בקרוב והשימוש בפחם ירד מיד. יותר מ-60% מהאנרגיה שמיוצרת ב-2040 מגיעה מאנרגיה מתחדשת ו-15% מאנרגיה גרעינית. טכנולוגיית אנרגיה ירוקה וניצול אנרגיה יהיו בנפח של 69 טריליון דולר בהשקעה מצטברת בתרחיש זה אבל גז יישאר רכיב חשוב במערכת ייצור האנרגיה הבטוחה.
ויליאם מקניל (היסטוריון)

ויליאם הארדי מקניל (31 באוקטובר 1917 - 8 ביולי 2016) היה היסטוריון וסופר קנדי-אמריקאי, שנודע במיוחד בשל כתביו על התרבות המערבית וההיסטוריה העולמית. הוא היה פרופסור אמריטוס להיסטוריה באוניברסיטת שיקגו, שם לימד מאז 1947. הוא אביו של ההיסטוריון ג"ר מקניל עמו היה שותף לכתיבה הרשת האנושית: היסטוריה עולמית ממעוף הציפור.

ראשית חייו, השכלה, שירות צבאי

ויליאם מקניל נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה, בנו של התאולוג והמחנך ג'ון ט' מקניל. הוא למד באוניברסיטת שיקגו, שם השיג תואר ראשון (B.A.) ‏ב-1938 ומאסטר באמנויות (M.A.) בשנת 1939. בשנת 1941, גויס לצבא ושירת במלחמת העולם השנייה בחזית האירופית. לאחר המלחמה למד באוניברסיטת קורנל והגיש עבודה לתואר דוקטור ב-1947.

קריירה

ב-1947 החל מקניל ללמד באוניברסיטת שיקגו, שהפכה לביתו לאורך כל הקריירה.
יצירתו הפופולרית ביותר של מקניל הושלמה בתחילת הקריירה שלו: עלייתו של המערב: ההיסטוריה של הקהילה האנושית (The Rise of the West: A History of the Human Community)  ‏(1963). בספר חקר מקניל את ההיסטוריה של העולם במונחים של השפעות תרבויות קדומות זו על זו, ובעיקר את ההשפעה הדרמטית של התרבות המערבית על אחרות ב-500 השנים האחרונות. לספר זה הייתה השפעה גדולה על התאוריה ההיסטורית, בדגש על התמזגות תרבויות והשפעה בין תרבותית, וזאת בניגוד לתאוריה של אוסוואלד שפנגלר על תרבויות נפרדות ועצמאיות.
ספר זה של מקניל זכה בפרס הספר הלאומי להיסטוריה וביוגרפיה בארצות הברית  ב-1964. ספרו מגפות ועמים (Plagues and Peoples) ‏ (1976) תרם תרומה חשובה להבנת השפעתן של מחלות על ההיסטוריה האנושית, וכן תרם לעלייתה של תפיסת ההיסטוריה הסביבתית  כדיסציפלינה.
מקניל קיבל את המדליה הלאומית למדעי הרוח מהנשיא ברק אובמה ב-25 בפברואר 2010. בנימוקי ההענקה צוין כי למקניל "כישרון יוצא דופן בתור מורה וחוקר באוניברסיטת שיקגו, כמחברם של יותר מ-20 ספרים, כולל עלייתו של המערב: ההיסטוריה של האדם בקהילה (1963), אשר מתחקה אחר עקבותיהן של תרבויות דרך 5,000 שנים של היסטוריה כתובה."

חיים אישיים

מקניל היה נשוי לאליזבת דרבישייר (Darbishire) עד מותה בשנת 2006.