בית הכנסת הגדול (חיפה)

הקמה

כבר בתחילת שנות ה-30 עלה צורך בבניית מבנה גדול יותר עבור בית הכנסת המרכזי של הדר הכרמל. בשנת 1935 התקיימה תחרות בין אדריכלים לתכנון בית הכנסת הגדול. בתחרות השתתפו 67 תוכניות, וזכה אדריכל מקס לב ועוזרו אדריכל מאיר בן אורי. בפברואר 1937 הוצא מכרז לבחירת קבלן בנייה. בשלב ראשון הוקם על אולם בית הכנסת תקרה זמנית בגובה של תשעה מטרים. בהמשך הורחב מבנה בית הכנסת. בית הכנסת נפתח לתפילה באולם הגדול בערב ראש השנה שנת תרצ"ט בספטמבר 1938. ביולי 1939 סויד וטויח האולם הגדול. עם זאת, לא נמצא תקציב לסיום בניית המבנה והוא עמד חצי גמור עד שהעירייה דרשה לסוגרו אם לא יפתח לו פתח נוסף וחלונות נוספים וייבנו לצידו מבנה של שירותים. במצבו זה לא משך בית הכנסת מתפללים והוא סבל מעזובה. פרוץ מלחמת העולם השנייה סתם את הגולל על תקוות לסיום הבנייה ובימים נוראים של תחילת שנת תש"א לא התקיימו בבית הכנסת תפילות בהוראת הג"א בהיעדר מקלט. אפ על פי שלא הושלם, היה בית הכנסת למרכז לכינוסים ציבוריים גדולים בימי שמחה ואבל, בהיותו מהאולמות הגדולים ביותר בחיפה. עם זאת, ועד בית הכנסת התקשה לממן את פעילותו השוטפת ולא הצליח לממן את החובות שנוצרו במהלך הבנייה. בשנת 1943 אף נעשה ניסיון למכור את ריהוט בית הכנסת כדי לכסות את החובות. באביב 1944 חלה התעוררות להשלמת מבנה בית הכנסת. נדבן הבטיח לתרום לצורך הבנייה 10,000 לא"י אם הקהילה תתרום גם כסכום הזה. הקהילה הטילה לצורך כך מס על צרכני המים. בנוסף, הושג רישיון לקבלת חומרי בנייה. הבנייה החלה במרץ 1945 אולם כללה רק את השלמת הכניסה הראשית לבית הכנסת וחדר המדרגות מכיוון מערב. בית הכנסת נותר במצבו החצי גמור, עם רצפת בטון לא מרוצף וגג עץ זמני, במשך שנים רבות. הקומה התחתונה, הפונה לרחוב הרצל לא הושלם והיה לאתר פסולת.
לאחר הקמת המדינה, באמצע 1949, החליט ועד הקמת בית הכנסת להשכיר את הקומה התחתונה לצורך גיוס כסף להשלמת בית הכנסת, אם לא תמצא דרך אחרת. לבסוף, בנובמבר 1949 לקחת על עצמה עיריית חיפה להשלים את הבניין. לצורך כך העניקה הכנסת לעיריית חיפה מלווה של 85 אלף לירות. בשנת 1953 הוחל בבניית בית הכנסת בשלושה שלבים. שלב ראשון נועד להשלים את הקומה התחתונה כאולם שמחות, שלב שני נועד להשלים את המבנה החיצוני ושלב שלישי לגימור הפנימי. השלב הראשון היה לקראת סיום באוגוסט 1953. במאי 1955 הושלם השלב השני, וביוני 1955 החליטה העירייה על הקצבה להשלמת השלב השלישי. ביוני 1956 הוחל בשלב השלישי להשלמת בית הכנסת והעבודות נמשכו מספר שנים. בסוף שנת 1956 נערכה תחרות בין אמנים לקישוט חזית בית הכנסת בתבליט אבן בגודל 4 מטר גובה ו-10 מטר רוחב. בתחרות זכה האמן ישראל רובינשטיין. נושא התבליט היה " אתחלתא דגאולה", ובו מופיעים אליהו הנביא איש הכרמל, במרכבה ובה סמלי השבטים.

מבנה בית הכנסת

מבנה בית הכנסת כולל שלוש קומות.
שטח האולם המרכזי של בית הכנסת הוא כ-1,000 מטרים רבועים והוא מכיל כ-1,100 מקומות ישיבה. גובה האולם הגיע ל-16 מטר, כשבחלקו הייתה תקרה בגובה של 4.5 מטר שהיווה רצפה של עזרת נשים. מבחוץ, גובה הבניין מרחוב הרצל היה כ-23 מטר ועל הבניין הוצבה כיפה.

פעילות

בשנים הראשונות נרשמו רק מעט מתפללים קבועים ובשנת תש"ב עמד מספרם על 286. תוך ארבע שנים עלה מספר המתפללים לכ-1,200. בשנת 1944 החל יצחק מן לכהן כחזן בית הכנסת. בשנים 1946–1947 היה אברהם ברון חזן בית הכנסת.
סביב בית הכנסת הגדול בין הרחובות הרצוג והרצל הוקמו מספר מוסדות עזרה וישיבות, וקטעי רחובות באזור זה נסגרים בשבת לתנועת כלי רכב.
מצב תחזוקתו של בית הכנסת לא היה מן המשופרים ובשנת 1984 ביקש יונה יהב, אז חבר מועצת עיריית חיפה, מראש העיר, אריה גוראל, לשפץ את המבנה.
עם השינוי בדמוגרפיה של שכונת הדר הכרמל נזנח בית הכנסת ונותר ריק. הקרן לחיפה בקשה לחדש את בית הכנסת במסגרת תוכנית להפוך את חלקו למרכז מורשת. בשנת 2006 ביקש הרב שאר ישוב הכהן מחסידות חב"ד להפעיל את בית הכנסת. לאחר זמן קצר ביקשה העירייה שאנשי חב"ד יפנו את המבנה באופן זמני לצורך שיפוצים כדי להכניס לתוכו את משרדי המועצה הדתית. בתום השיפוצים נכנסו אנשי חסידות בעלז למבנה, מתוקף הרשאה של עמותת בית הכנסת. לאחר מכן נכנסו גם חסידי גור למבנה ולאחר מאבקים הושג הסדר על פיו חסידות בעלז קיבלה את האולם הגדול בעוד חסידי גור התפללו באחד החדרים בקומה התחתונה. באוקטובר 2012 פסק בית המשפט, לבקשת חב"ד, שסמכות ההחלטה על השימוש במבנה הוא בידי עיריית חיפה. במהלך שנת 2013 נכנס מניין ליטאי להתפלל באולם הספרייה התורנית בקומה הראשונה, שנותר ריק. בעקבות זאת, הם פונו בידי המשטרה.

ספרייה תורנית

בשנת 1949 הוקם בבית הכנסת ספרייה תורנית. בשנת 1956 עברה הספרייה לקומה התחתונה.