google/wiki40b huggingface dataset:
מודיעין צבאי

מחקר צבאי

המחקר הצבאי הוא הקלאסי בין צורות המחקר המקובלות. עיקר עיסוקו של המחקר הצבאי הוא בניסיון להעריך כראוי נושאים הקשורים והלא קשורים למערכת הביטחונית היריבה - הן בהיבטי בניין כוח (סדר הכוחות וכמותם, כשירותו של הכוח הצבאי היריב, רכש או פיתוח אמצעי לחימה מתקדמים ומערכות טכנולוגיות חדישות ומשמעותן הצבאית,  וכיוצא בזה) והן בהיבטי הפעלתו (מצב כוננות ברגע נתון וצורת הפעלה בחירום). המחקר הצבאי מתקיים בכל הדרגים שמגדוד (העוסק בהערכה מיקרו-טקטית של פעולות היריב) ועד המטכ"ל.

מחקר מדיני

המחקר המדיני מצוי רק בדרג האסטרטגי-מטכ"לי ובמרבית מדינות העולם אינו מצוי בתחום אחריותו של הצבא. תכליתו של המחקר המדיני מעקב אחר מגמות במערכת המדינית היריבה - זאת על מנת לעמוד כראוי על שינויים שעשויים להתרחש בה ואשר במידה שיתחוללו ישפיעו על המאזן הביטחוני באזור. במסגרת תחום זה קיים בין היתר עיסוק ב"מחקר אישים" - המתרכז בבניית פרופילים אישיים, פסיכולוגיים ובריאותיים של גורמים בעלי כוח ואנשי מפתח במערכת היריבה.

צורות איסוף מקובלות

צורות איסוף המודיעין המקובלות הן מודיעין ממקורות גלויים (אוסינט), מודיעין אותות (סיגינט), מודיעין חזותי (ויזינט) ומודיעין אנושי (יומינט).
גלקסיית פגסוס האליפסואידית הננסית

מאפיינים

הגלקסיה נמצאת כ-5.8 מעלות מדרום-מערב לכוכב אלפרץ וכמעלה וחצי ממערב-דרום-מערב לכוכב ψ בפגסוס.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-4 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 3,000 שנות אור. מסתה מוערכת בלמעלה מ-‎2.1×10⁷‎ מסות שמש, כ-50 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎2.8×10⁶‎ מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 3.4 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-5% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 810,000 שנות אור ובין 1,040,000 שנות אור בזמן הקפה של כ-11 מיליארד שנים, כך שלמעשה מאז יצירתה היא השלימה הקפה אחת בלבד.
ספר הג'ונגל (סדרת אנימציה)

תקציר העלילה

הסדרה מתמקדת בעלילותיו של הילד מוגלי אשר ננטש בג'ונגל בהודו וגדל אצל משפחת זאבים. לאורך הסדרה מוגלי חווה הרפתקאות שונות יחד עם חבריו: באלו הדוב, בגירה ההפנתר השחור, ואחרים, יחד הם מתעמטים בשירקן הטיגריס שרוצה לטרוף את מוגלי.
סמליל ויקיפדיה

סמליל ויקיפדיה, אנציקלופדיה חופשית אינטרנטית רב-לשונית, הוא כדור (המסמל גלובוס) לא גמור עשוי חלקי פאזל; על החלקים כתובות אותיות ממערכות כתיבה רבות. מתחת לגלובוס, המשותף לכל השפות שבהן פועלת ויקיפדיה, כתובה המילה "ויקיפדיה" ומתחתיה "האנציקלופדיה החופשית", בשפה של הוויקיפדיה הספציפית.

היסטוריה

העיצוב הראשוני של הסמליל נוצר על ידי פול סטנסיפר בשנת 2003. סטנסיפר, משתמש ויקיפדיה שהיה אז בן 17, ניצח בתחרות עיצוב שנערכה על ידי האתר. משתמש ויקיפדיה נוסף, דייוויד פרידלנד, שיפר את הסמליל על ידי שינוי העיצוב של חלקי הפאזל כך שהגבולות שלהם נראו מחורצים ופישט את התוכן שלהם, כך שנכתבה רק אות אחת בכל חלק, במקום טקסט רב-לשוני מבולגן. בתהליך, נוצרו כמה טעויות. בפרט, חתיכה אחת של כתב דוונאגרי וחלק אחד של כתב קאטאקאנה יפני נכתבו באופן שגוי.
ב-2007,  מודל תלת-ממדי פותח על ידי קרן ויקימדיה, טייוואן עבור ויקימניה, כאשר הפיצו כדור פאזל בקוטר 3 אינץ' המבוסס על הסמליל, שמשתתפי הכנס יכולים להרכיב. במקום להוסיף אותיות נוספות על החלקים שלא ניתן לראות על הסמליל הדו-ממדי, הם הוסיפו סמלילים של פרויקטים נוספים של קרן ויקימדיה ומידע על ויקימניה. גרסה של מודל זה שימשה כדי לבנות Wikiball גדול שהסתובב על סטנד, והוצג במהלך האירוע.
עד 2007, משתמשי listservs גילו כי בסמליל היו כמה טעויות קטנות. השגיאות לא תוקנו מידית כי, לדברי פרידלנד, הוא לא יכל לאתר את קובצי הפרויקט המקוריים. פרידלנד הוסיף כי "ניסיתי לשחזר את זה, אבל זה אף פעם לא נראה נכון" ושאת הסמליל "צריך שמאייר מקצועי יצייר מחדש". הוויקיפדית קיזו נאוקו, אמרה כי רוב המשתמשים היפנים תומכים בתיקון השגיאות. בדואר אלקטרוני לנעם כהן מהניו יורק טיימס, אמרה קיזו כי "יש אופציה להשאיר אותן (את הטעויות) כפי שהן. רוב האנשים לא לוקחים את זה ברצינות וחושבים שהסמליל הגרפי הוא סוג של פוט-או-פה של אותיות ללא משמעות."
ב-24 באוקטובר 2014, קרן ויקימדיה שחררה את הסמליל, יחד עם כל סמלים האחרים השייכים הקרן, תחת רישיון Creative Commons ייחוס-שיתוף זהה 3.0.

הסמליל הנוכחי

בשלהי 2009, קרן ויקימדיה התחייבה לתקן את שגיאות ולעדכן את הסמליל. בין שאר עקב חששות, שהסמליל המקורי לא נראה טוב בגדלים שונים ואותיות מסוימות נראו מעוותות. למען הסמליל החדש, קרן ויקימדיה הגדירה אילו אותיות מופיעות על חלקי הפאזל הסמויים, ויצרה מודל תלת-ממדי ממוחשב של הגלובוס על מנת לייצר זוויות ראות שונות. גלובוס תלת-ממדי חלקי הוזמן עבור משרד ויקימדיה.
הסמליל החדש נחשף במאי 2010. 
באירועים חגיגיים, כגון ציון הגעה למאה אלף ערכים או ציון עשר שנים למיזם בשפה מסוימת, נהוג לייצר סמליל חגיגי, המחליף לזמן מה את הסמליל הבסיסי.
ועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול

הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול היא אחת מוועדות הכנסת הלא קבועות, כלומר, היא וסמכויותיה אינן מעוגנות בתקנון הכנסת.
הוועדה הוקמה לראשונה בכנסת ה-12, חודשים ספורים לאחר הקמתה של הרשות הלאומית למלחמה בסמים, ובתחילה הייתה אמורה לפעול במשך שנה אחת בלבד, כדי ללוות את פעילותה של הרשות ואת התיאום בין משרדי הממשלה בתקופה הראשונה לפעילותה. תפקידי הוועדה הוגדרו כ"ליווי הרשות למלחמה בסמים ומשרדי הממשלה העוסקים בנושא, מעקב אחר פעילותם ודרבונם, וגם סיוע פרלמנטרי בהבאת הנושא למודעות ציבורית רחבה ובפעולה לקראת יצירת משאבים להתמודדות רחבה יותר עם הנגע". בראש הוועדה, שנקראה אז, "הוועדה למלחמה בנגע הסמים", עמד עובדיה עלי. 
אף שהוקמה כוועדה זמנית, בחלוף שנה לפעילותה הוחלט כי תמשיך בעבודתה עד תום כהונתה של הכנסת ה-12. היא הוקמה מחדש בכל קדנציה בכנסות הבאות. כך הוגדרו תחומי פעילותה בכנסת ה-17: "טיפול מקיף בבעיית הסמים במדינת ישראל; פיקוח על הרשויות העוסקות ומטפלות בכל נושא הקשור לנושא הסמים או הנובע ממנו; לרבות הרשויות המטפלות במניעה, אכיפה, תביעה, שפיטה, טיפול ושיקום; טיפול בכל הבעיות בחברה הישראלית הנובעות מהתמכרותם של אנשים לסם מסוכן, העבירות המבוצעות בשל הדחף לסם מסוכן, או מכל היבט אחר הקשור לסמים; שימוש בסמים מסוכנים לצרכים רפואיים". בכנסת ה-18 הוגדרו סמכויותיה כך: "שימוש בסמים ובסמים מסוכנים, לרבות לצרכים רפואיים, עבירות סמים ועבירות המבוצעות בשל שימוש בסמים מסוכנים, טיפול ושיקום לגבי נרקומנים ונפגעים מסמים, הרשות למלחמה בסמים, מדיניות ציבורית, הסברתית וחינוכית למניעת השימוש בסמים בישראל".
בכנסת ה-20 הוחלט כי חברת-הכנסת תמר זנדברג (מרצ) תהייה ראש הוועדה. זנדברג היא ראש הוועדה הראשונה אשר תומכת בלגליזציה של קאנביס ואף הגישה במהלך כהונתה בכנסות ה-19 ו-20 מספר הצעות חוק בנושא הקאנביס וקאנביס הרפואי.
אסיה הקטנה

אסיה הקטנה (יוונית: Μικρά Ασία; לטינית: Asia Minor) הוא מונח גאוגרפי לחצי אי בחלקה המערבי של טורקיה, הנקרא גם אנטוליה (יוונית Ανατολία מ-ανατολή - "זריחת השמש" או "מזרח", טורקית Anadolu). כיום מציינים שני המושגים - "אסיה הקטנה" ו"אנטוליה" - את חלקה האסייתי של טורקיה. במערבה גובלת אסיה הקטנה במיצר בוספורוס, בים השיש (ימת מרמרה), בדרדנלים ובים האגאי. בדרומה גובלת אסיה הקטנה בים התיכון, ובצפונה - בים השחור. ממזרח ודרום-מזרח תחומה אנטוליה על ידי קווים דמיוניים המפרידים בינה לבין יתר חלקי אסיה.

גאוגרפיה

מרכזה של אסיה הקטנה ברמת אנטוליה, רמה מורמת שכוסתה לאחר היווצרותה בסחף. הרמה מוקפת בהרי צפון אנטוליה מצפון, המפרידים בינה לבין הים השחור, ובהרי הטאורוס מדרום, החוצצים בינה לבין הים התיכון. שתי שרשראות ההרים, תוצר של קימוט, נפגשות בצידה המזרחי של הרמה. לאורך חופי הים השחור והים התיכון משתרעות רצועות חוף צרות. השטחים המישוריים הנרחבים מעטים ומוגבלים לאזור ימת טוז (Tuz Gölü - "ימת המלח") ואגן קוניה (Konya Ovası) במרכזה של הרמה, ולאזורי הדלתה של מספר נהרות גדולים.

רמת אנטוליה

גובהה של הרמה נע בין 600 מטר במערב ל-1,200 מטר במזרח. גובה זה, יחד עם ההרים המקיפים אותה, מעניק לרמת אנטוליה אקלים יבשתי המתאפיין בעונות מובהקות ובמשרע טמפרטורות קיצוני בין יום ללילה ובין חורף לקיץ. הטמפרטורה בחורף עשויה לצנוח עד מינוס 40 מ"צ ושלג עשוי לכסות את האדמה משך 120 יום בשנה. הקיץ חם ויבש ומתאפיין בטמפרטורות של מעל 30 מ"צ. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה סביב 400 מ"מ, אם כי בהרים עולה נתון זה. באגן קוניה ובאגן מלטיה יורדים פחות משקעים, והכמות השנתית נעה סביב 300 מ"מ בממוצע.

חופי הים השחור והרי צפון אנטוליה

אזור הים השחור בצפון מתאפיין בחוף צר, מסולע ותלול, ובנהרות בעלי זרימה מהירה המתאפיינים במפלים. צמוד מדרום לו נמצאת שרשרת ההרים של צפון אנטוליה שחלקה המזרחי ידוע כהרי הפונטוס (Doğu Karadeniz Dağları - "הרי הים השחור המזרחיים"). השרשרת כולה מקבילה לחופי הים והיא עשויה ממספר רכסי קמט נפרדים. פסגות ההרים מגיעות עד 1,800 מטר במערב ול-4,000 מטר ברכס הקצ'קר (Kaçkar) שבמזרח. בין רכסים אלה זורמים מספר נהרות גדולים מהרמה שמדרום להרים אל הים השחור. הארוך מבין נהרות אלה הוא הקיזילאירמאק שאורכו מגיע ל-1,150 ק"מ. בשל מחסום טבעי זה והמעברים המעטים שחוצים אותו, היה אזור הים השחור נפרד מיתר חלקי אסיה הקטנה לאורך חלקים ניכרים בהיסטוריה.

חופי הים התיכון והרי הטאורוס

המישור המשתרע לאורך חוף הים התיכון נפרד מרמת אנטוליה על ידי הרי הטאורוס. המישור צר ומתרחב להיקף משמעותי רק באזור העיר אנטליה ובמיוחד במישור צ'וקורובה (Çukurova) סביב העיר אדנה. מישורים אלה והמורדות הדרומיים של הרי הטאורוס, המגיעים עד גובה של 2,750 מטר, נהנים מאדמה פורייה ומאקלים ים תיכוני המעודד חקלאות.

מזרח אנטוליה

הרי הטאורוס והפונטוס נפגשים במזרחה של אסיה הקטנה. חבל ארץ זה מתאפיין בהרים הגבוהים באסיה הקטנה ובטורקיה כולה (הרי האנטי-טאורוס), ושיאו בהר אררט שגובהו 5,137 מטר. האקלים באנטי-טאורוס קשה ורב משקעים ביחס לרמה שממערב לו. הרים אלה הם מקורותיהם של שלושה נהרות גדולים: נהר אראס הזורם מזרחה אל הים הכספי, והפרת והחידקל הזורמים דרומה עד למפרץ הפרסי. 
במרכזה של מזרח אנטוליה שוכנת ימת ואן המשתרעת על שטח של 3,755 קמ"ר בגובה של 1,719 מטר. בדרום מזרחה של אסיה הקטנה אזור גבעי המשתפל מגובה של 800 מטר עד לגובה של 500 מטר סמוך לגבול הסורי.
המכון המלכותי לאדריכלים בריטים

"המכון המלכותי לאדריכלים בריטים" (The Royal Institute of British Architects או בקיצור RIBA) הוא הגוף המקצועי לאדריכלים בבריטניה.
המכון נוסד בשנת 1834 והוכרז בשנת 1837 כצ'ארטר מלכותי על ידי המלך ויליאם הרביעי שחודש מספר פעמים כשהאחרון ניתן בשנת 1971. במהלך המאות ה-19 וחלק מהמאה ה-20 היה הארגון וחבריו בעל תפקיד מרכזי בקידום ההכשרה והחינוך בתחום האדריכלות בבריטניה.
בארכיון חברים כ-44 אלף חברים להם ניתנת האפשרות להציג עצמם כאדריכלים מורשים. מרכז הארגון פועל ברחוב פוטלנד 66 בלונדון, בבניין שנחנך בשנת 1935 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מארי. כיום מוגדר הבניין לשימור בדרגה 2. בבניין פועלת גלריה לתערוכות מתחלפות, אולמות התכנסות, ארכיון וספרייה, חנות ספרי אדריכלות, בית קפה ומסעדה.
בספרייה שנוסדה בשנת 1934, שמורים כיום כ-4 מיליון פריטים.
רועי שניידר

ביוגרפיה

גדל ברעננה. הוא בוגר תיכון אוסטרובסקי ברעננה והתוכנית הבין-תחומית לנוער של אוניברסיטת תל אביב. בהיותו בן 16 שיריו ראו אור לראשונה במוסף הספרות של העיתון "הארץ". שיריו פורסמו בכתבי העת "הו!", "שבו" ו"גג".
ספר שיריו הראשון, "רועי שניידר ושירים אחרים", זכה בפרס פסח מיילין של האיגוד הכללי של סופרים בישראל לשנת 2012, וראה אור באותה שנה בהוצאת "ספרא". 
ספר שיריו השני, "שלוש ארבע וְ", ראה אור בהוצאת "עולם חדש" בשנת 2016.
מרים בן-פרץ

ביוגרפיה

בן-פרץ נולדה בברסלאו שבגרמניה לד"ר ישראל אברהם רבין ולד"ר אסתר רבין. בשנת 1935 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחיפה. בן-פרץ למדה בבית ספר לבנות "מזרחי" ובבית הספר הריאלי העברי ושירתה שירות לאומי בקבוצת "אמונים" שהתיישבה בעין הנצי"ב. הייתה פעילה בארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות שירתה כמדריכת נשק בירושלים הנצורה. במלחמה נהרג בעלה יוסף קופלר ('יופ'), שהיה אחד מאנשי מחלקת הל"ה.
קודם למלחמת השחרור החלה בלימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שנפסקו עם גיוסה. בשנת 1958 סיימה בהצטיינות את לימודי תואר ראשון.
בשנת 1969 סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני באוניברסיטה העברית בהוראת מדעים ובשנת 1977 קיבלה תואר דוקטור בחינוך באוניברסיטה העברית. החל בשנת 1969, ועד פרישתה לגמלאות בשנת 1997, הייתה חברת הסגל בפקולטה לחינוך של אוניברסיטת חיפה. במהלך שנות עבודתה הייתה ראש החוג להוראה (1978–1985) וראש בית הספר לחינוך (1988–1993) ובשנת 1990 הוענקה לה דרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1993 ייסדה באוניברסיטת חיפה את המרכז לחינוך יהודי בישראל ובתפוצות ועמדה בראשו עד לשנת 2000. בין השנים 1993–1996 הייתה נשיאת מכללת תל-חי. כיהנה כפרופסור אורח באוניברסיטאות אמריקאיות, קנדיות ואירופאיות, ביניהן: מכון אונטריו למדעי החינוך , אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אוניברסיטת קיימברידג' והמכון לחינוך של אוניברסיטת לונדון.
מחקריה עוסקים בחקר תוכניות לימודים ובתחום הכשרת מורים. חקרה את תחום פיתוח תוכניות לימודים ובמסגרתה קבעה מונח חדש - "פוטנציאל קריקולרי" - לתיאור תוכנית לימודים כתוכנית הפתוחה לשינויים ומותאמת לצורכי המורים והתלמידים. מחקריה נגעו גם בחינוך היהודי בישראל ובקרב יהדות התפוצות. מומחיותה הביאה למינויה לוועדות מקצועיות רבות, ובין התפקידים שימשה, בין השאר כיו"ר ועדות במשרד החינוך והתרבות לעניין הרפורמה בבחינות הבגרות (1993–1994), להכנת תוכנית חומש לחינוך במגזר הערבי (1997–1998) ולרפורמה בהכשרת מורים (2000). תפקידים נוספים בהם החזיקה, בין השאר, במסגרת מכון מופ"ת (יו"ר ועדת ההיגוי של בית הספר להתפתחות מורי מורים), המרכז הארצי לבחינות ולהערכה, האגודה האמריקנית לחקר החינוך, מועצת המנהלים של המכללה לחינוך גופני ולספורט ע"ש זינמן במכון וינגייט וכן במסגרת האוניברסיטה הפתוחה.
בן-פרץ כיהנה שנים רבות כחברת מועצת העיר בחיפה (1973–1978, 1983–1988, 1997–1998) וכחברת הנהלה בקרן תרבות חיפה, והנהלת בית "יד לבנים" בחיפה, בשנת 2001 הוענק לה תואר יקירת העיר.
בן-פרץ זכתה בפרס עמוס דה-שליט בהוראת המדעים (1971), פרס על מפעל חיים מהאגודה לחקר החינוך (1997), בשנת 1997 הוענק לה פרס מפעל חיים בתחום תכנון לימודים מארגון AERA, אות יקירת אוניברסיטת חיפה (2002) ופרס ישראל לחקר החינוך (2006). משנת 2010 היא חברה באקדמיה האמריקאית לחינוך NAEd. בשנת 2012 זכתה בפרס על הכשרת מורים מ-AERA, באותה שנה זכתה גם לתואר עמית של כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה בישראל. בשנת 2015 הוענק לה פרס א.מ.ת. על תרומתה לתחום החינוך וקידום החינוך.
בן-פרץ הייתה נשואה לעורך הדין משה בן-פרץ, שהיה התובע הצבאי של מחוז חיפה וחיל הים בזמן מלחמת השחרור ושותף בכיר במשרד עו"ד יעקב סלומון, ליפשיץ ושות'. בן פרץ היא אם לארבעה ואחיה הם הפרופסורים חיים מנחם רבין ומיכאל עוזר רבין.
שוקולד לבן

שוקולד לבן הוא ממתק העשוי מחמאת קקאו, מוצקי חלב, סוכר, לציטין וחומרי-טעם (בדרך כלל וניל). ההבדל בינו ובין שאר סוגי השוקולד הוא שבשוקולד לבן אין מוצקי קקאו. חמאת קקאו היא המרכיב הנמצא גם בסוגי שוקולד אחרים וגורם להם להיות מוצקים בטמפרטורת החדר, אך להימס בפה. כך לשוקולד הלבן יש מרקם זהה לסוגי שוקולד אחרים, אולם טעמו שונה.

מקור וייצור

שוקולד לבן יוצר לראשונה בשווייץ, לאחר מלחמת העולם הראשונה. הרברט'ס קנדיס (Hebert's Candies) היו הראשונים שייצרו שוקולד לבן בארצות הברית, לאחר שראו אותו מיוצר באירופה שנה קודם לכן, אך יוצר בהמוניות רק כשחברת נסטלה החלה להכין שוקולד לבן שהכיל שקדים.

מרכיבים

מכיוון ששוקולד לבן אינו מכיל מוצקי קקאו, הוא אינו נחשב שוקולד במדינות רבות. על פי התקן האמריקאי משנת 2004, לפחות 20% ממשקל השוקולד הלבן צריך להיות חמאת-קקאו, לפחות 14% צריך להיות מוצקי חלב, ופחות מ-55% ממתיקים (כמו סוכר).
על פי התקן האירופאי, לפחות 20% ממשקל השוקולד הלבן חייב להיות חמאת-קקאו, ולפחות 14% צריך להיות מוצקי חלב יבשים.

תפוצה כממתק

שוקולד לבן הוא מאכל פופולרי למדי והוא נמכר על ידי חברות ממתקים רבות כממתק עצמאי או כחלק ממתק אחר. כך ניתן למצוא טובלרון לבן, קיט קאט לבן, סניקרס לבן או שוקולד פרה לבן. שוקולד לבן מיוצר על ידי חברות שוקולד רבות בעולם, ביניהן מארס, Chocolat Frey, קראפט, לינדט ושפרינגלי, עלית ועוד.

שימוש באפייה

שוקולד לבן קשה לעבודה, מאחר שחמאת-הקקאו נמסה ומתפצלת משאר המרכיבים; במקרים כאלה הופכת החמאה לתרכובת שומנית נפרדת. ניתן לתחלב מחדש את חמאת הקקאו שנמסה באמצעות המסת מעט שוקולד או חמאה וערבובו בתרכובת השומנית. חמאת הקקאו מתפצלת גם כששופכים על השוקולד מים, אז הוא הופך גושי ומחוספס. גם במקרה זה ניתן לשחזר את השוקולד באותה דרך.
יש סוגים של שוקולד לבן הנאפים טוב יותר מאחרים, ויש כאלה הנוטים להשחים באפיה. במקרים רבים משתמשים בשוקולד לבן כקישוט למאכלים העשויים משוקולד מריר או שוקולד חלב.
לימוזה חומת-בטן

תזונה

לימוזה חומת-הבטן מחפשת מזון על גישוש בעזרת מקורה באדמות בוציות וביצות. היא עשויה למצוא חרקים על ידי ראייה בצמחייה נמוכה. היא ניזונה בעיקר מחרקים וסרטנים, אך גם מצמחי מים.

רבייה

לימוזה חומת-בטן מקננת בסקנדינביה, מזרח אסיה ואלסקה. הקן הוא בצורת כוס חלולה בטחב או לעיתים בצמחייה. שני המינים דוגרים על הביצים ושומרים על הגוזלים.

נדידה

לימוזה חומת-הבטן נודדת בלהקות לחופי מזרח אסיה, אלסקה, אוסטרליה, אפריקה, מערב אירופה וניו זילנד.
בשנת 2007 הוכח כי לימוזה חומת-הבטן היא הציפור העפה את המסלול הארוך ביותר ללא הפסקה. ציפורים בניו זילנד סומנו ונעקבו על ידי לווין עד הים הצהוב בסין. לדברי ד"ר קלייב מינטון (מקבוצת המחקר של אוסטרלאסיה לחופמאים): "המרחק בין שני המקומות הוא 9,575 ק"מ, אך בפועל המסלול שהציפור עפה הוא 11,026 ק"מ. זה הוא המסלול הידוע הארוך ביותר שציפור עפה ללא הפסקה. התעופה לקחה כתשעה ימים."
נקבה אחת מהלהקה, הכונתה "E7", עפה הלאה מסין לאלסקה ונשארה שם במשך עונת הרבייה. ב-29 באוגוסט 2007 היא חזרה בתעופה ללא הפסקה, טיסה מחצי האי אבינוף במערב אלסקה עד נהר פיאקו ליד התמזה, ניו זילנד, ושברה שיא חדש 11,680 ק"מ של תעופה ללא הפסקה שעברה ציפור.

מאמצי שימור

לימוזה חומת-הבטן היא אחת העופות שהסכם השימור על עופות המים האפריקאים-אירואסיים הנודדים תקף לגביו.
טל

טל הוא סוג של משקע, הנוצר בדרך כלל בלילה מהתעבות של אדי מים באוויר לטיפות על עלוות צמחים ועל הקרקע. הטל מסייע, בין היתר, לצמחים לשמור על לחות באזורים צחיחים.

מנגנון ההיווצרות

הטל נוצר בלילות בהירים כתוצאה מהתקררותם של עצמים ופני הקרקע שהתחממו במשך היום. 
האוויר מכיל אדי מים בכמות מסוימת. כאשר מתקרר האוויר, כמות הלחות שהוא יכול להכיל יורדת, והוא מגיע למצב של רווית-על. המים העודפים מפסיקים להיות אדים ומתעבים על גרעיני ההתעבות שנמצאים בסביבה – בייחוד כאשר גרעיני התעבות אלו (עצמים, קרקע) קרים יותר מן האוויר. מים אלו קרויים טל. במצב זה אומרים כי טמפרטורת האוויר ירדה אל מתחת לטמפרטורת הרוויה של האוויר (הטמפרטורה שבה האוויר אינו יכול להכיל יותר לחות או אדי מים נוספים).
הטל אינו נוצר בדרך כלל בלילות מעוננים היות שהעננות מונעת במידת מה את ההתקררות של הקרקע. כמו כן גם רוחות מונעות היווצרות טל היות שהסעת האוויר המהירה מונעת את התעבותו.
לטל חשיבות רבה כמקור לחות לצמחייה באזורים שכמות המשקעים שבהם מועטת, וכמקור שתייה לחרקים קטנים.
ניתן לאגור מי טל באמצעות רשת ערפל.

טל בישראל

מספר לילות הטל בישראל שונה מאזור לאזור. בממוצע, טל נוצר בכ-200 לילות בשנה בעמק יזרעאל ובשפלת החוף, 250 לילות בצפון הנגב, 150–180 לילות באזורי ההר ועד 50 לילות בעמק הירדן. באזורי הכנרת וצפון ים-המלח הטל נוצר במרבית ימי השנה (320–365 לילות).

מדידת כמות הטל

למדידת כמות הטל משתמשים במכשיר הנקרא מד טל. המתקן הומצא על ידי חוקר הטבע הישראלי שמואל דובדבני. המתקן נפוץ בכל העולם ומורכב מלוח עץ צבוע בצבע כהה החובר למעין "סקלת טל". הבדיקה הכמותית נעשית בשיטה אופטית.

טל ביהדות

בתפילת שמונה עשרה מזכירים במשך חודשי הקיץ את הבקשה "מוריד הטל" (בארץ ישראל). גם בחודשי החורף כורכים יחד את הטל והמטר בבקשה "ותן טל ומטר לברכה".
הטל מוזכר פעמים רבות בתנ"ך והוא משמש משל למקור רענן של חיים ולשפע של ברכה. כן מצאנו בברכת יצחק ליעקב "ויתן לך האלהים מטל השמים ומשמני הארץ..." (בראשית כ"ז כ"ח) וכן מצאנו בהבטחת אלוהים על ידי הנביא "אהיה כטל לישראל יפרח כשושנה.." (הושע י"ד ו')
במקרא נמצא גם קישור של הטל לתחיית המתים: "יִחְיוּ מֵתֶיךָ נְבֵלָתִי יְקוּמוּן הָקִיצוּ וְרַנְּנוּ שֹׁכְנֵי עָפָר כִּי טַל אוֹרֹת טַלֶּךָ", ובעקבות כך גם חז"ל מתארים "טל שעתיד להחיות בו מתים", שבעזרתו החיה האל את בני ישראל שמתו לאחר ששמעו את קולו במעמד הר סיני.
בחז"ל אנו מוצאים התייחסות לטל: "אין שליט בטל" (ילקוט שמעוני רמז תקנג), כלומר לעומת מטר שלפעמים נעצר עקב קלקול מוסרי, טל איננו נעצר לעולם. הם למדו זאת מאליהו הנביא שהבטיח בצורת שבה לא ירד הן מטר והן טל. בסופו של דבר מטר לא ירד אך הטל המשיך לרדת כמנהגו.
ישנו טל שיורד שלא לברכה והוא מכונה "טללים רעים". אחת הסיבות לנענועים של הלולב בחג הסוכות היא "לעצור טללים רעים", שלא יבואו במשך השנה.
הטל מוזכר גם כאחד משבעת המשקים (חלק מראשי התיבות י"ד שח"ט ד"מ, כשה- ט' הוא הטל) שכאשר נופלים על דבר מאכל, הם מכשירים אותו לטומאה, וכן הוא משקה שאם הוא בא במגע עם קמח בפסח, הוא מחמיץ את העיסה.
קארל אוגוסט ואלברודט

הישגים בולטים

בשנת 1890 הגיע ואלברודט למקום הרביעי בתחרות ברלין (ניצח: ריצ'רד טייכמן). באותה שנה הגיע למקום החמישי בתחרות נוספת בברלין (ניצח: הורציו קארו). בשנת 1892 חלק מקום 4–5 בתחרות דרזדן (ניצח: זיגברט טאראש). בשנת 1893 חלק ואלברודט מקום ראשון שני עם קורט פון ברדלבן בתחרות קיל. בשנת 1894 חלק מקום 4–5 בתחרות לייפציג (ניצח: זיגברט טאראש). בתחרות הייסטינגס בשנת 1895 הגיע למקום ה-11.
בשנת 1896 הגיע ואלברודט למקום השני, אחרי קורט פון ברדלבן, ולפני ז'אק מיזס בתחרות ברלין, חלק מקום 7–8 בתחרות נירנברג (ניצח: עמנואל לסקר) וחלק מקום 6–7 בתחרות בודפשט (ניצחו: רודולף שארושק ומיכאל צ'יגורין).
בשנת 1897 הגיע ואלברודט למקום השני, אחרי רודולף שארושק בתחרות ברלין  ובתחרות אחרת הגיע למקום החמישי (ניצח: קורט פון ברדלבן). בשנת 1898 הגיע למקום ה-15 בתחרות וינה (ניצחו: הרי נלסון פילסבורי וזיגברט טאראש).
ואלברודט שיחק מספר דו-קרבות בין השנים 1891–1894. הוא ניצח נגד אמיל שאלופ +5,-3,=1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) לאחר ששאלופ הוביל בתחילת הדו-קרב 0–3, ניצח את קורט פון ברדלבן +5 -0 =4 וניצח את הרמן קאידנסקי +5 -1.
בשנת 1893 נסע ואלברודט לקובה שם שיחק וניצח את אז'ן דלמאר, אתלינגר ווסקז.
בשנת 1894 חזר לברלין וניצח את וילהלם קוהן 5-0. ואלברודט סיים בתיקו דו-קרב מול ז'אק מיזס, והפסיד בדו-קרבות להרי נלסון פילסבורי, זיגברט טאראש 0–7 ודוד ינובסקי (+2,-4,=2 לאחר שהוביל בתחילת הדו-קרב 0–2.
מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)

מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.

היסטוריה

החלטה על הקמת המפעל התקבלה בשנת 1929 והוא היה בין פרויקטי הדגל של החומש הראשון. התכנון בוצע על ידי חברה אמריקאית במקביל לתכנון מפעל הטרקטורים בוולגוגרד ומומחים מחוץ לברית המועצות השתתפו באופן פעיל בהקמת המפעל החדש. ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר. 
בשנת 1936 הטרקטורים של המפעל היו מובילי מסע של כ-2000 ק"מ בשטח יקוטיה כאשר הם פעלו טמפרטורות של 50 מעלות מתחת לאפס ובשטחי הרי פמיר בגובה עד ל-4000 מטר.
בשנת 1939 המפעל החל בייצור מובילי תותחים ובדצמבר 1940 משערי המפעל יצאה טנק ראשון מתוצרת המפעל.
עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התחיל לייצור טנק T-34 באופן סדרתי. בקרבת שטחי המפעל התמקמו מפעלי שפונו מלנינגרד ומחרקיב. תוך זמן קצר המפעל התארגן לייצור תוצרת צבאית בלבד. במהלך שנות המלחמה המפעל ייצר 18 אלף טנקים ותומ"תים, 48 אלף מנועי טנקים ותוצרת נוספת לצורכי הצבא האדום. בהתאם לכך שמו של המפעל שונה ל"מפעל קירובסקי בצ'ליאבינסק של משרד לבניית טנקים", זה היה שם המפעל עד לשנת 1958.
לאחר סיום הקרבות המפעל חזר לייצור טרקטורים וציוד מכני הנדסי.
במהלך שנות ה-60 המפעל החל בייצור טרקטורים מדגם T-100. טרקטורים מסדרה זו נהפכו למותג ידוע של המפעל ובמהלך התקופה נבנו מעל 400 אלף טרקטורים מסדרה זו (בסך הכול היו 22 דגמים). בסוף שנות ה-60 נעשה שדרוג משמעותי של המפעל והוא התארגן לתחילת ייצור של סדרת טרקטורים חדשה - T-130. בשנת 1983 נבנה טרקטור מיוחד בעל הספק של 820 כוח סוס, הוא היה מיועד לביצוע עבודות בתנאים מיוחדים. בשנת 1984 מספר הטרקטורים שנבנו במפעל הגיע למיליון. בשנת 1986 המפעל הגיע לשיא הייצור השנתי - 31,500 טרקטורים בשנה.
לאחר התפרקות ברית המועצות היקף הייצור במפעל ירד. בשנת 1992 המפעל הופרט ובשנת 1998 המפעל הכריז על פשיטת רגל. עם הזמן הנהלת המפעל התארגנה והצליחה לחדש את הפעלתו ואף הרחיבה את הייצור, אך היא לא הגיעה לרמה של שנות ה-80.
בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד ומהווה עתה את הזרוע האזרחי לייצור טרקטורים וציוד מכני הנדסי של התשלובת.
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר

תיאור

תחילתו של השריר פושט שורש היד החישורי הקצר בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבמרפק. הרקמה הסיבית המחוברת לעילית העלי משותפת למספר שרירים פושטים נוספים ומכונה הגיד המשותף של הפושטים (באנגלית: common extensor tendon). חלקו המרוחק של השריר נאחז בבסיס עצם המסרק השלישית שבכף היד.

עצבוב

השריר פושט שורש היד החישורי הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך עצב החישור.