google/wiki40b huggingface dataset:
Feel the Passion

אירוויזיון 2011

עם השיר השתתפה אאורלה גאצ'ו באירוויזיון 2011. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום ה-14 עם 47 נקודות בסך הכל. בעקבות המיקום הנמוך, לא הצליח השיר להעפיל אל הגמר ובעקבות כך הודחה אלבניה מן התחרות.
הופעתה של גאצ'ו עם השיר צברה כ-300 אלף צפיות בסך הכל.
פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג

ביוגרפיה

פיליפ לודוויג נולד ב-2 באוקטובר 1547 בצווייבריקן, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.
בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
בין השנים 1577–1584 שימש פיליפ לודוויג כעוצר, עבור ארנסט פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך ויקוב השלישי, מרקיז מבאדן-הכברג. בשנת 1604 מת אחיו אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-זולצבאך ללא יורשים, ופיליפ לודוויג ירש את נחלותיו. בשנת 1609 מת יוהאן וילהלם, דוכס יוליך קלווה-ברג ללא יורשים, ובעקבות כך פרץ סכסוך בין פיליפ לודוויג ליוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג על ירושת נחלותיו. בשנת 1613 המיר בנו וולפגנג וילהלם את דתו לקתולית, מה שגרם לזעזוע גדול עבור פיליפ לודוויג, והוא אף רצה לנשלו מירושתו. בשנת 1614 נחתמה אמנת קסנטן, ולפיה בנו וולפגנג וילהלם קיבל את דוכסויות יוליך וברג, בעוד יריבו יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג קיבל את דוכסות קלווה ואת רוזנויות מארק וראבנסברג.
ב-22 באוגוסט 1614 מת פיליפ לודוויג, ובניו חילקו את נחלותיו: וולפגנג וילהלם קיבל את פפאלץ-נויבורג, אוגוסט קיבל את פפאלץ-זולצבאך, ואילו יוהאן וילהלם קיבל את פפאלץ-זולצבאך-הילפולשטיין.
מריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה, דוכסית ברגנסה

ביוגרפיה

מריה פרנסיסקה נולדה באה, סן-מריטים בצרפת ב-8 בספטמבר 1914, לפדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ולאלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, בתם של יאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי פון קוטולין. בשנת 1891 קיבל אביה את התואר "הנסיך הקיסרי של ברזיל", אולם הוא ויתר עליו בשנת 1908 עם נישואיו לאמה, אם כי נשאר עם התואר "נסיך אורליאן-ברגנסה". לאחר מותם של הורי אמה עברו הוריה להתגורר בבתיהם באיל סן לואי ובבולון-בילאנקור. בשנת 1920 בוטל חוק הגירוש על בני המשפחה הקיסרית בברזיל, ובעקבות כך עברו בני המשפחה להתגורר בפטרופוליס, ברזיל, אולם במהלך המסע לברזיל מת סבה גאסטון, רוזן אה.
בשנת 1950 בוטלו חוקי הגירוש בפורטוגל נגד בעלה, אולם בשל תאונת דרכים קשה הם עברו להתגורר בפורטוגל רק בשנת 1952. בעקבות מותו של הנשיא אוסקר כרמונה בשנת 1951, ניסה דוארטה נונו להביא להחזרת המונרכיה בפורטוגל, אולם המהלך נכשל בשל התנגדותו של סלזר. ב-15 בינואר 1968 מתה מריה פרנסיסקה בליסבון, והיא בת 53 שנים.
גאלא פלקידיה

גאלא פלקידיה (לטינית: Galla Placidia; בערך 390 עד 27 בנובמבר 450) הייתה בתו של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון מאשתו השנייה, גאלא ובתו של הקיסר ולנטיניאנוס הראשון. היא הייתה אחותם למחצה של הקיסרים הונוריוס וארקדיוס.

חייה

גאלא פלקידיה בילתה את עיקר שנות ילדותה בבית סטיליקו הונדלי ואשתו סרנה. סטיליקו היה אז האיש החזק בקיסרות המערבית ולטענתו גם במזרחית. בשנת 408 נרצח סטיליקו בהוראת אנשים מן הסנאט והונוריוס וככל הנראה בהסכמתה, בשתיקה לפחות, של גאלא פלקידיה. 
אחרי מותו של סטיליקו, עברו רוב הכוחות הלא-איטלקיים של רומא לצידו של אלאריק הויזיגותי שניצל זאת לפלוש לאיטליה ולבזוז את רומא. אחרי ביזת רומא ב-24 באוגוסט 410 נלקחה גאלא פלקידיה בשבי הוויזיגותים ונדדה עם אלאריק וצבאו ברחבי איטליה ואחר–כך הועברה לגאליה. 
ב-1 בינואר 414 בנארבו (נארבונה) היא נישאה לאטהאולף, שהיה אחיו של אלאריק ומלך הוויזיגותים אחרי מותו. ככל הנראה, החלו היחסים ביניהם כבר בשלב מוקדם יותר, ככל הנראה ב-411. גאלא פלקידיה ילדה לאטהאולף בן, תאודוסיוס, שמת בילדותו ונקבר בברצלונה. שנים רבות אחרי כן הוצאה גופתו ונקברה מחדש במוזולאום האימפריאלי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. אטהאולף נפצע פצעי מוות על ידי משרת של ראש שבט גותי ולפני מותו בסוף קיץ 415 הורה לאחיו להשיב את גאלא פלקידיה לרומים. המלך הגותי ואליה, יורשו של אטהאולף, ביצע זאת בתמורה להסכם ואספקה בתחילת שנת 416.
אחיה הונוריוס כפה עליה כאן להנשא לגנרל שלו, קונסטנטיוס השלישי, בינואר 417. היא ילדה לקונסטנטינוס את הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ואת יוסטה גראטה הונוריה, שנהנתה ממעט יותר כוח רצון מדודה ואחיה הנרפים. קונסטנטיוס הפך לאוגוסטוס-במשותף בשנת 421, אך מת זמן קצר אחרי כן. 
גאלא עצמה, נאלצה לעזוב זמן קצר אחרי כן את האימפריה המערבית ולעבור לקונסטנטינופול בגלל שערורייה שפרצה כאשר נראו היא והקיסר, אחיה למחצה, מתגפפים באופן מיני בפומבי (לפי מקורות שונים, הונוריוס כפה עצמו על גאלא). אחרי מות הונוריוס בשנת 423 ואחרי דיכוי מרידת יואנס בשנת 424, למרות תמיכתו של פלביוס אאטיוס, מונה לתפקיד הקיסר בנה הצעיר ולנטיניאנוס, שהפך לולנטיניאנוס השלישי בשנת 425. 
גאלא פלקידיה ניסתה לשלוט בשמו של בנה, אך בהדרגה הצליח אאטיוס להטות על צידו את הגנרלים ובעת בה זכה למינוי כפטריקיוס כבר היה השלטון בפועל בידו. גאלא פלקידיה הגיעה להסכמה בשלום עם אאטיוס. 
באביב שנת 450 כתבה בתה של פלקידיה, יוסטה גראטה הונוריה, לאטילה ההוני (שהתחנך בחצר הרומית) וביקשה ממנו להציל אותה מנישואים לא רצויים לסנאטור מהמשפחה המלכותית. התוצאה הרת האסון של המכתב הייתה שאטילה הפנה את תשומת לבו מקונסטנטינופול מערבה. גאלא פלקידיה הצליחה, באמצעות תחנונים, לשכנע את אחיה של יוסטה גראטה לא להוציאה להורג בשל כך. זו הייתה פעולתה האחרונה: היא מתה בנובמבר שנת 450, לפני שאטילה הגיע ובזז את איטליה בין השנים 451-453, כשהוא ניתלה במכתבה של יוסטה כנימוק היחידי למעשיו. 
גאלא פלקידיה נותרה כל חייה קתולית אדוקה ובשנותיה המאוחרות תרמה לכמה כנסיות בראוונה. המאוזוליאום של גאלא פלקידיה, הקרוי על שמה בעיר הוא אחד מאתרי השימור של אונס"קו.
אונדריי דודה

קריירת מועדונים

דודה החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של מועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. סנינה. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של קבוצת מ.פ.ק. קושיצה, בה התקדם עד אשר הגיע להרכב הקבוצה הבוגרת של המועדון. את הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, במשחק הניצחון הביתי 0–1 מול סלובן ברטיסלבה. בחורף 2014 החליט דודה שלא להאריך את חוזהו בקושיצה. בפברואר 2014 חתם כשחקן חופשי במועדון הפולני לגיה ורשה על חוזה לארבע שנים וחצי. ב-30 ביולי 2015 נפגע דודה מאבן שהושלכה לעברו במהלך משחק מוקדמות הליגה האירופית מול קוקסי באלבניה. לאחר שנחבש, הוא פונה, והמשחק הופסק בגין האירועים. לגיה ורשה זכתה בניצחון טכני בתוצאה 0–3, ועל קוקסי הוטל גם קנס כספי בסך 49,160 פאונד ועונש של משחק ללא קהל. 
ב-20 ביולי 2016, חתם דודה על חוזה ל-5 שנים במועדון הבונדסליגה הרטה ברלין.

קריירה בינלאומית

דודה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית ב-18 בנובמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף במקום מארק האמשיק, בדקה ה-59 של משחק הניצחון 1–2 מול פינלנד, במסגרת משחק ידידות שנערך בז'ילינה. שערו הראשון במדים הלאומיים הובקע ב-31 במרץ 2015, במשחק הניצחון 0–1 מול צ'כיה, במסגרת משחק ידידות. דודה הבקיע את שערה הראשון של נבחרתו במסגרת טורניר הגמר של יורו 2016, לאחר שהשווה זמנית ל1-1 במשחק מול ווילס, שנגמר בהפסד נבחרתו בתוצאה 1–2.
מרדכי גומפל

מרדכי גומפל (1912 - 7 ביוני 2009) היה צייר ופסל יליד גרמניה. את הכשרתו קיבל גומפל בפרנקפורט מן הצייר היהודי הרמן ליסמן. במהלך תקופה זו זכה במלגה מקרן רוטשילד. בשנת 1937 הצטרף להכשרה חקלאית בדנמרק במסגרת תנועת החלוץ, ושנה לאחר מכן עלה לישראל והצטרף כחבר לקיבוץ שדה נחום. במקביל לעבודתו בקיבוץ כגנן, רועה צאן ורפתן, המשיך ליצור ויצר קשרי חברות אמיצים עם הצייר חיים אתר, מייסד המשכן לאמנות עין חרוד.
בין השנים 1939–1945 השלים גומפל את הכשרתו כאמן אצל יצחק דנציגר ועסק בעיקר בפיסול באבן. בעקבותיו של דנציגר אימץ גומפל מוטיבים ארכאיים שהיוו באותן שנים מקור השראה ליצירתו הפיסולית. בחוגו של דנציגר התיידד והושפע מהאמנים יוצאי גרמניה שלום סבא ורודי להמן, והפסל והסופר בנימין תמוז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ בעקבות נישואיו לרעייתו הראשונה, מרים (נולדה 1926), שהייתה שותפה לעבודתו בפסיפס, ופנה לפעילות חינוכית. החל מ-1953 החל לעסוק במוזאיקות, לאחר שעבר הכשרה בנושא באיטליה והוא יצר קירות פסיפס במספר מקומות ברחבי הארץ. כן יצר מספר יצירות קיר במוסדות ישראליים בלונדון ובפריז. בנוסף לפיסול ולמוזאיקות, יצר גומפל בטכניקות אומנות נוספות: חיתוכי עץ, קולאז'ים, יציקות ואקום ותבליטים. כמו כן, עיצב מדליות, בעיקר בהזמנת החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות.
בשנת 2002 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית של יצירות מרדכי גומפל בבית האמנים בירושלים, באצירתם של גליה בר אור וירגן שפלר. באביב 2005 הציג עבודות חדשות בטכניקת הקולאז' בגלריה טל-אסתר בתל אביב.
גומפל התגורר ארבעים שנה במבשרת ציון והכיר שם את תרבות יהודי כורדיסטן. הדבר התבטא במספר יצירות שלו.
גומפל נקבר בחלקה הכורדית בהר המנוחות בירושלים.
לוטטיה

לוטטיה (מלטינית: Lutetia או בשמה המלא: Lutetia Parisiorum‏ (לוטטיה פריזיורום); בהיגוי לטיני מאוחר: לוטציה, ובהמשך, בצרפתית: Lutèce (לוטס)) הוא השם שנתנו הרומאים ליישוב המבוצר הגאלי, ששכן בשטח העיר פריז של ימינו, ולמושבות שהיו סביבו. במחקר המודרני נהוג להתייחס אל יישוב זה כאל "פריז הפרהיסטורית" או "פריז העתיקה". בשנת 52 לפנה"ס נכבש האופידום על ידי הרומאים במסגרת מלחמת גאליה. בסביבות שנת 300 קיבלה לוטטיה את השם פריז, כקיצור של השם הלטיני ("Lutetia Parisiorum"), על שם השבט הגאלי שישב באזור מאז המאה השלישית לפנה"ס – הפריזיאים.
הממצאים הארכאולוגיים האחרונים נוגדים את ההערכות בנוגע למיקום המשוער המסורתי של לוטטיה: גילויו של שטח גדול קדם-עירוני (בן 150 דונם) באזור העיר נאנטר של ימינו (במחוז רמות הסן) מטיל ספק לגבי תפקידו של האי המצוי כיום במרכז פריז, איל דה לה סיטה, לפני הגעת הרומאים.
מלוטטיה העתיקה לא נשארו מבנים רבים. המבנה היחיד שהשתמר מלוטטיה המקורית כמעט בשלמותו הוא הארנה של לוטטיה, ששרידיה נמצאים כיום בשטח הרובע הלטיני של פריז.

מקור השם

השם הלטיני "לוטטיה" (Lutetia), מופיע בספר "מלחמת גאליה" מאת יוליוס קיסר. בהמשך, כינה סטראבון בספרו "גאוגרפיקה" את העיר ביוונית "לוקוטוקיה" (Λουκοτοκία), ובדומה לכך כינה תלמי את העיר "לאוקוטקיה" (Λευκοτεκία). מקור השם אינו ודאי. ייתכן שפירוש המילה קשור לעפר, לבוץ או לזאב. בספר "גרגנטואה ופנטגרואל" מפרש פרנסואה רבלה את השם כמרמז על לובן העור של בנות המקום.

הנצחה

על שם העיר הקדומה קרויים היסוד הכימי לוטציום וכן האסטרואיד 21 Lutetia.
מלון לוטציה בפריז נקרא על שמה של העיר אז.
כיטין

מבנה כימי

הכיטין הוא פולימר המורכב מתתי יחידות של אצטילגלוקוזאמין (N-acetyl-D-glucos-2-amine) אשר מחוברות ביניהן
בקשרים גליקוזידיים 1,4 בטא. חיבור זה זהה לחיבור מולקולות הגלוקוז בתאית), ולכן מולקולת הכיטין היא למעשה מולקולה של תאית, שבכל מונומר של גלוקוז, אחד ההידרוקסילים (קבוצות -OH) הוחלף בקבוצה אצטילאמינית. החלפה זו מאפשרת יצירת קשרי מימן נוספים בין שרשרות סוכריות קרובות, מה שמביא לחוזק הרב של החומר הנוצר. השילוב של קשיותו וגמישותו של כיטין הפכו אותו לחומר העיקרי המשמש ליצירת חוטים המשמשים בניתוחים.

מקור המילה

למילים כיטין וכיטון, אותו מקור כמו למילה היוונית לטוניקה שמשמעותה מעטפה מגינה.
וינדיר

היסטוריה

וינדיר הוקמה על ידי טרייה באקן הידוע בכינויו ואלפאר, שהיה חבר במספר להקות בלאק מטאל ודת' מטאל לפני שהקים את וינדיר. במקור וינדיר הייתה פרויקט של איש אחד. 
ואלפאר טען שהוא עזב את אותן להקות משום שהוא רצה ליצור משהו שונה מבלי שיפריעו לרעיונותיו המוזיקליים ולכן הקים את וינדיר כלהקה של איש אחד.
בין השנים 1995–1996 הקליטה וינדיר שתי קלטות דמו: Sognariket ו-Det gamle riket. שתי קלטות הדמו קיבלו ביקורות טובות מאוד בקרב קהילת הבלאק מטאל המחתרתית דבר שהחזיק והגדיל את המוניטין של הלהקה.
בעקבות קלטות הדמו הללו מספר חברות תקליטים מקומיות הביעו עניין בהחתמת וינדיר תחתן. בסופו של דבר וינדיר הוחתמה תחת הלייבל Head not found/Voices of wonder לחוזה של שני אלבומים מלאים.
בשנת 1997 יצא אלבומה הראשון של וינדיר, Sóknardalr. באלבום ניכרת המקוריות בלחניו של טרייה באקן, לחנים שמשלבים את האגרסיביות של הבלאק מטאל יחד עם מלודיות פולק אפיות, כאשר ואלפאר עצמו מנגן על כל הכלים מלבד על התופים.
הצד הפולקלורי שבוינדיר החל להישמע אף יותר באלבום Arntor שיצא בשנת 1999. האלבום היה הראשון מבין אלבומיה של וינדיר שהופק על ידי מפיק מקצועי המכונה Pytten שהפיק בעבר אמני בלאק מטאל אחרים כמו: בורזום, מייהם ואמפרור. לאחר כתיבת החומר החדש שנעשתה על ידי ואלפאר, הוא החליט לשכור מוזיקאים נוספים על מנת לבצע את אותם השירים המורכבים שהוא הלחין. למרות הכל, ואלפאר הוא זה שניגן על מירב הכלים ובהם האקורדיון, גיטרת הבס, גיטרת הליווי והסינטיסייזר. 
כאמור האלבום הבליט את האלמנטים הפוקלורים והמלודים יותר בוינדיר ואת ההתקדמות המוזיקלית שחלה מהאלבום הקודם. 
למרות שהאלבום הוא מבוסס פולק ומלודי יותר, עדיין נותרה בו האגרסיביות של הבלאק מטאל והוא נחשב לאלבום הכבד ביותר של וינדיר. האלבום Arntor זכה לתשבחות מהללות ולביקורות חיוביות מאוד בתקשורת המטאל.
האלבום 1184 שיצא ב-2001 סימן פתיחת פרק חדש בהיסטוריה הקצרה של וינדיר, והיא הוכרזה כלהקה של ממש, כאשר ואלפאר צירף אליו מוזיקאים נוספים על בסיס קבוע. גם האלבום הזה מראה כיוונים שונים ומתקדמים יותר מהאלבום הקודם, ולמרות זאת מעריצי הלהקה קיבלו את האלבום, וגם האלבום הזה זכה לתשבחות רבות.
קו הפולק\בלאק נשמר גם באלבום Likferd, אלבום האולפן הרביעי של וינדיר שיצא בשנת 2003 והצליח גם להיות מקורי משאר החומר של הלהקה.
בשנת 2004 פקדה טרגדיה את הלהקה, כאשר המוח והיוצר המרכזי מאחורי וינדיר, ואלפאר, ניקלע לסופת שלגים ומת כתוצאה מהיפותרמיה. הלהקה פורקה מיידית, היות שחבריה הנותרים לא יכלו להמשיך להתקיים תחת השם וינדיר כשואלפאר אינו בלהקה עוד. 
חלק מחברי ההרכב שנשאר הקימו את הלהקה ורייד (Vreid).
ציר סיבוב

ציר סיבוב הוא קו דמיוני שסביבו מתבצעת תנועה סיבובית, כלומר, זהו הקו של כל הנקודות שנשארות במקומן בזמן שגוף כלשהו מסתובב. הנקודות בהן יוצא ציר הסיבוב מן הגוף נקראות קטבים.
לצופה הנמצא על גוף מסתובב, יראו עצמים הנמצאים על ציר הסיבוב (מחוץ לגוף עצמו) כנמצאים במנוחה בעוד שכל עצם אחר יראה כמסתובב סביב הגוף. במקרה של כדור הארץ נקראות הנקודות על כיפת השמים שאליהן מצביע ציר הסיבוב הקטבים השמימיים.
במקרים רבים ציר הסיבוב אינו נמצא במנוחה ביחס לסביבה והוא עצמו מבצע תנועה סיבובית הנקראת נקיפה.
יואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

ביוגרפיה

יואכים פרידריך נולד ב-27 בינואר 1546 בקלן, בן ליוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולסופיה מלגניצה, בתו של פרדריק השני, דוכס לגניצה. בשנת 1570 התחתן יואכים פרידריך עם קתרינה מברנדנבורג-קיסטרין, בתם של יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קיסטרין וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, ובשנת 1603 התחתן יואכים פרידריך עם אלאונורה מפרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה.
בשנת 1598 מת אביו יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויואכים פרידריך עלה במקומו לשלטון.
ב-18 ביולי 1608 מת יואכים פרידריך בקפניק, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוהאן זיגיסמונד.
שבתאי בן-אהרון

ביוגרפיה

בן אהרון נולד ב-1 ביולי 1933 בעיר קיוסטנדיל שבבולגריה. הוא למד בבית הספר אורט.
בשנת 1948 עלה לישראל.
התגייס לצה"ל במאי 1951, התנדב לקורס טיס והוכשר כטייס קרב. לאחר שחרורו נקלט בחברת אל על ושימש כקברניט מטוסי סילון.
השתתף במבצע קדש כטייס קרב. ב-5 ביוני 1967, יומה הראשון של מלחמת ששת הימים, ביצע גיחת תקיפה במטוס פוגה מגיסטר שבמהלכה נפגע מטוסו באש מן הקרקע באזור מעלה אדומים. לאחר הפגיעה הצליח לקפוץ ממטוסו ולפרוש את מצנחו (במטוס הפוגה לא מותקן כיסא מפלט), ובכך היה לטייס היחיד שהצליח לצנוח ממטוס פוגה פגוע במלחמת ששת הימים.
בהגיעו אל הקרקע נתפס על ידי חיילים ירדניים שביצעו בו לינץ', רגמו אותו באבנים ושרפו אותו למוות.
בן-אהרון הותיר אחריו אישה ושתי בנות.
חורשה ניטעה לזכרו ביער בן שמן בשנת 1968.

לאחר מותו

גורלו של בן אהרון לא נודע בישראל והוא נחשב לנעדר.
לאחר תום המלחמה ובסמוך למועד חילופי השבויים עם ירדן, נודע למפקד טייסת 119, רן פקר שמפקד פלוגה ירדני שבוי העיד בחקירתו שפלוגתו רצחה טייס ישראלי באזור מעלה אדומים. פקר, שחשד שהמדובר בטייס הנעדר בן-אהרון, מיהר לתחקר בעצמו את השבוי באזור נפילת מטוס הפוגה. השבוי הירדני הוביל את פקר אל שרידי גופתו של בן-אהרון. 
מאוחר יותר נטען שפקר הרג את השבוי הירדני באקדחו. לגרסתו של פקר השבוי ניסה לברוח, והוא ירה לכיוונו אך לא פגע. חקירות אחדות שנערכו באשר לנסיבות האירוע אימצו את גרסתו של פקר, אך לימים המליץ הפרקליט הצבאי הראשי לרמטכ"ל לשקול את קידומו של פקר. בעקבות זאת פרש פקר מצה"ל, בדרגת תא"ל.
יחסי ברוניי–קוריאה הדרומית

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 ביוני 1984, מיד לאחר שברוניי קיבלה את עצמאותה מבריטניה. קוריאה הדרומית פתחה את הקונסוליה הכללית בבנדר סרי בגוואן ב-1983, ושנה לאחר מכן, קונסוליה זו הפכה לשגרירות המייצגת את קוריאה הדרומית בברוניי. בשנת 2012, שר החינוך של ברוניי ביקר בקוריאה הדרומית כחלק מביקור עבודה. באותה שנה, סגן שר הבנייה הקוריאני ביקר בברוניי.
שאול ברונפלד

שאול ברונפלד (נולד ב-1942) הוא כלכלן, מרצה למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, חבר בוועדה המייעצת לענייני בנקאות בבנק ישראל ושימש כיושב ראש הדירקטוריון של הבורסה לניירות ערך בתל אביב עד יולי 2013.
ברונפלד למד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים לתואר ראשון בשנת 1963 ולתואר שני בשנת 1967. למד גם לימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב וסיים אותם ב-2005. הוא מלמד בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב את הקורס "שוק ההון בישראל".
ברונפלד כיהן בשלל תפקידים בבנק ישראל בשנים 1964–1984, היה כלכלן ראשי במחלקת המחקר, מנהל הפעולות בשוק הפתוח ומינהל מלוות המדינה, ומנהל מחלקת מטבע חוץ.

בשנים 1986 - 1991 היה מנהל חטיבת ההשקעות בבנק כללי לישראל. בשנת 1991 התמנה למשנה למנכ"ל הבורסה לניירות ערך בתל אביב, וניהל את המחלקה הכלכלית שלה. עד 2006 כיהן כמנכ"ל הבורסה, ואחר כך התמנה ליושב ראש הדירקטוריון שלה.
דיון פלילי בישראל

חוקים עיקריים

הפרוצדורה במשפטים פליליים בישראל קבועה ברובה על ידי חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982. חוק זה ואחרים שנוספו לו, מסדירים את הכללים העיקריים לניהול משפט פלילי בישראל. 
חוק משלים הוא חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו-1996, הידוע גם כ"חוק המעצרים" ובו מוסדרים העניינים הקשורים במעצרו של אדם, לרבות זכויות העצור, תקופות המעצר המקסימליות, עילות המעצר הן לצורכי חקירה והן במהלך ניהול משפט ("מעצר עד תום ההליכים"), וכן סדרי עיון חוזר וערר.
חוקים נוספים מסדירים סוגיות ספציפיות, כגון פקודת הראיות, חוק הסניגוריה הציבורית - המסדיר ייצוגם של חשודים ונאשמים מחוסרי אמצעים, חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), חוק טיפול בחולי נפש, חוק הסעד (טיפול במפגרים) - בכולם הוראות ספציפיות הנוגעות לפרוצדורה הפלילית בקשר לאוכלוסיות מיוחדות של נאשמים/חשודים.
מערכת זו מסדירה את ההליך הפלילי על כל שלביו: החל ממידע המתקבל כתלונה מאזרח, עבור בחקירה, דרך בניהול המשפט: טענות מקדמיות סדרי הוכחת האשמה, הכרעת הדין, גזר הדין, וכלה בסדרי ערעור, דיון נוסף, משפט חוזר ועוד. תחילת ההליך הוא בהגעת מידע לרשויות החוק אודות הפרת חוק, לעיתים באמצעות פעולה של יחידת מודיעין משטרתית, ולעיתים בשל הגשת תלונה על ידי אזרח המוגדר כ'מתלונן' או כ"נפגע עבירה" שזכויותיו מעוגנות בחוק זכויות נפגעי עבירה.
מסומן

מסומן הוא המובן המיוצג על ידי הסמל שמסמן אותו.
המושג המסומן יכול להיות מציאותי או מופשט והוא כולל את כל הידיעות, המחשבות והרגשות המקושרים אליו.
מקור המונח "מסומן" הוא מתחום הבלשנות. הוא נטבע על ידי פרדינן דה סוסיר.
בסמנטיקה המסומן מתייחס למשמעות של מילים וחלקי שפה אחרים.
המונח "מסומן" משמש גם את הסמיוטיקה, אשר בתחילת דרכה התמקדה בחקר סמלים של שפות טבעיות ובהמשך החלה להתייחס בהדרגה גם למערכות סמלים נוספות.
בתחום המידענות, מידע מוגדר כקשר של משמעות בין מסמן למסומן.
שיקוי האהבה

שיקוי האהבה (באיטלקית: L'elisir d'amore) היא אופרה בופה (אופרה קומית איטלקית) בשתי מערכות מאת מלחין האופרה גאטנו דוניצטי. דוניצטי חיבר את המוזיקה, והליברטו נכתב על ידי פליצ'ה רומאני. שיקוי האהבה מוגדרת בפרטיטורה כאופרה מסוגה melodrama giocoso. הצגת הבכורה נערכה ב- 12 במאי 1832, ב- Teatro della Cannobiana שבמילאנו.

העלילה

העלילה מתרחשת בכפר איטלקי קטן, במאה התשע עשרה.

מערכה ראשונה

נמורינו, איכר עני, מאוהב באדינה, בעלת האדמות היפה, אך אדינה לא משיבה לנמורינו אהבה. כבר בתחילת האופרה מגלה נמורינו את אהבתו באריה "לו ידעתי מה אומרות עיניה, לו שמעתי מה לוחשות שפתיה..". כאשר נמורינו שומע את אדינה מקריאה לעובדיה את האגדה על טריסטן ואיזולדה, טריסטן שהיה מאוהב באיזולדה שלא נענתה לחיזוריו אך "כשהלב קשה כמו אבן, אין תשובה ואין סיכוי - את הכל מיד פותרת לגימה מן השיקוי" .. "כפית של שיקוי אהבה...ואיזולדה התאהבה" הוא מחליט שהוא יזכה בליבה של אדינה באמצעות שיקוי אהבה. כאשר הסמל בלקורה כובש הלבבות מגיע לכפר, הוא מציג את עצמו באריה "אהבה, כלומר amore היא הכוח, היא הנשק, ואני כלומר בלקורה מגויס עם כל הלב, בפקודה תמיד רעב - להתאהב". בלקורה מציע נישואין לאדינה עוד באותו היום לעיני כל הכפר, מתוך ביטחון שהיא אכן תסכים. דולקמרה, נוכל המתחזה לרופא (ואף מגדיר את עצמו "הדוקטור האנציקלופדי"),"אני פרופסור מאוד מוכר, לומר את שמי זה מיותר, יודעים עלי בכל עיר וכפר... כל מחלה ניצחתי, עיני עוורים פקחתי..." מגיע לכפר ומנסה למכור לתושבים שיקוי המרפא כל מחלה "שיקוי נגד ברונכיטיס, שיקוי נגד קוליטיס, שיקוי נגד אנגינה ונגד סקרלטינה". לאחר שאף אחד מן התושבים לא קונה את השיקוי, נמורינו פונה לדולקמרה ושואל אותו האם יש לו שיקוי אהבה בדומה לשיקוי ששתו טריסטן ואיזולדה. "מר פרופסור, לקנות רציתי...איזה יופי לא ציפיתי! שהיא תתאהב לנצח... יש לי ! בטח! יש עתיד ויש תקווה! זה שיקוי האהבה!" דולקמרה משיב בחיוב, ומוכר לנמורינו יין רגיל, תמורת המטבע היחיד שהיה בכיסו. כדי שיספיק לברוח בזמן, דולקמרה אומר לנמורינו שהשפעת השיקוי תתחיל רק למחרת. נמורינו שותה את היין, משתכר מיד, ומייחס זאת להשפעתו הקסומה של ה"שיקוי". נמורינו פוגש את אדינה תחת השפעת היין. היא מתגרה בו, והוא, בטוח שלמחרת היום יזכה בליבה, אומר לה שהוא התגבר על אהבתו, ומתעלם ממנה לאחר מכן. אדינה מושפלת מהתעלמותו של נמורינו, אך מסתירה את רגשותיה. כדי להשפיל אותו בחזרה, היא מסכימה להצעת החתונה של בלקורה הנפוח "הלילה אדינה אומרת בלי פחד: לנצח בלקורה, לנצח ביחד", והתאריך לחתונה נקבע לאחר ששה ימים. אדינה מספרת לנמורינו על ההחלטה, אולם הוא ממשיך להתנהג כלפיה באדישות, עדיין בטוח שלמחרת היום יזכה בליבה. בלקורה מקבל הודעה כי הגדוד שלו עומד להישלח מהכפר למחרת ומבקש מאדינה להקדים את תאריך החתונה לאותו הערב והיא מסכימה. נמורינו נבהל מהקדמת החתונה, ומתחנן בפני אדינה שתדחה את החתונה למחרת בבוקר. אדינה, מתוך רצון להשפיל את נמורינו, לא מסכימה לבקשתו. בלקורה מתרגז, ומאיים על נמורינו במכות.
אמנדה ינסן

קריירה

לפני שהתפרסמה, ינסן הייתה חברה בלהקות "Oh Hollie Neverdays" ו-"Amanda and the Papas", שביצעו גרסאות כיסוי לשירים קלאסיים.
בשנת 2007 הגיעה למקום הראשון בתחרות השוודית "Musik Direkt", וזכתה בטיול לגמביה. באותה שנה התחרתה ב-Idol 2007, ובגמר שנערך בסטוקהולם זכתה במקום השני אחרי מריה פיקאסו, עם 48.7% מקולות המצביעים.
בינואר 2008 חתמה ינסן על חוזה בחברת תקליטים, ופרסמה את הסינגל "Do You Love Me", ובאפריל של אותה שנה פרסמה את הסינגל השני שלה "Amarula Tree". אלבומה הראשון, "Killing My Darlings", פורסם במאי 2008, הפך לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בשוודיה ודורג במקום הראשון בדירוג האלבומים השוודי. את רוב השירים באלבום היא כתבה בעצמה, ויחד עם מריט ברגמן, וינסנט פונטרה ופר ויקסטן, שכל אחד מהם גם תרם שיר לאלבום.
בסתיו 2008 ערכה ינסן סבב הופעות ברחבי שוודיה, יחד עם פר ויקסטון ולהקת "לעזאזל" (Demn), שהפך להצלחה גדולה. היא הוכתרה כ"מלכת טיולי הקיץ" על ידי עיתון הערב הנפוץ בשוודיה. בתחילת 2009 ינסן זכתה במספר פרסים בתחרות הגראמי השוודית.
לאחר הצלחת אלבומה הראשון, "Killing My Darlings", היא הקליטה את אלבומה השני "Happyland", ופרסמה את הסינגל הראשון מהאלבום, בעל אותו השם. האלבום והסינגל דורגו במקום השלישי בדירוג האלבומים והסינגלים השוודי, בהתאמה. לאחר שבוע מכירות אחד האלבום הגיע למעמד "אלבום זהב". האלבום זכה לביקורות משבחות, וינסן זכתה בשני פרסי גראמי לאמנית הטובה ביותר.
תחומין

תחומין הוא כתב עת חד-שנתי לענייני תורה, חברה ומדינה, המהווה במה למחקרים אורתודוקסיים ולבירורי הלכה בסוגיות הנולדות מהמפגש בין אורח החיים היהודי ובין הקדמה הטכנולוגית והמודרניזציה. תחומין עוסק במגוון סוגיות שונות: שבת ומועד, איסור והיתר (כשרות המזון), מצוות התלויות בארץ, אישות ומשפחה, חברה ושלטון, משק וכלכלה, משפט, צבא וביטחון, חקרי הלכה (תורה ומדע), וענייני מקדש וגאולה.
כתב העת נוסד בשנת תש"מ (1980), ויוצא לאור על ידי מכון צומת שבגוש עציון. עד לשנת תשע"ח (2018) התפרסמו 38 כרכים (בכריכה קשה), כל כרך מכיל כ- 500 עמודים. חברי המערכת הם הרבנים ד"ר איתמר ורהפטיג ויצחק ברט. הרב אורי דסברג היה אחד מהעורכים עד פטירתו בשנת תשע"א (2011), הרב ישראל רוזן היה אחד העורכים עד פטירתו בתשע"ח (2017) והרב יהודה שביב היה אחד העורכים עד לפטירתו בשנת ה'תשע"ט (2018). 
המאמרים המתפרסמים ערוכים לראשי פרקים ולכותרות משנה, המוצגים לפני הקורא בתחילת המאמר. בתחילת כל כרך מוצגים תוכן העניינים ורשימת המשתתפים בקובץ (מקום מגורם ועיסוקם), וכל כרך עשירי מכיל בסופו מפתח ערכים (אינדקס) מפורט.
כמו כן קיים מאגר ממוחשב הכולל את כל קובצי תחומין שיצאו לאור, ומאפשר חיפוש בכל הקבצים.
פיצה נפוליטנה

תיאור מורחב

לפי האיגוד המשמר את אופן הכנת הפיצה נפוליטנה הקלאסית (ssociazione Verace Pizza Napoletana), את בצק הפיצה יש להכין מקמח חיטה (מסוג 0 או 00, או משילוב של שניהם), שמרים נפוליטניים טבעים או שמרי בירה, מלח ומים. כדי להשיג בצק מאיכות טובה יותר על הבצק להכיל גם חלבוני ביצים. את הבצק יש ללוש בידיים או במערבל הנע במהירות איטית. לאחר לישת הבצק יש לרדד אותו באופן ידני לעובי של כ-3 מילימטרים, ללא סיוע של ציוד מכני כלשהו. את הפיצה אופים בתנור למשך זמן של דקה עד דקה וחצי בחום של 485 מעלות. כאשר הפיצה מוכנה הבצק צריך להיות רך, אלסטי, עדין ושביר.

גרסאות אחרות

ישנן גרסאות רבות אחרות למנה, המפורסמת ביותר מהן היא ה"פיצה מרגריטה". היא עשויה מאותם חומרים ונאפית באותו אופן, אלא שמוסיפים לה בזיליקום, שמן זית ולעיתים גם גבינת פרמזן מגורדת מעל. גרסה אחרת היא ה"פיצה מרינרה", לה מוסיפים שום, אורגנו ושמן זית טהור. הפיצה נפוליטינה זכתה להגנת כינוי מקור מבוקר באירופה.