google/wiki40b huggingface dataset:
קיסוסית קוצנית

תיאור הצמח

צמח מטפס, ירוק-עד. העלים דמויי לב אך מגלים רבגוניות, עלה החשוף לשמש הוא מוארך, שוליו קוצניים, וצבעו מוכתם בלבן; עלה הצומח בצל הוא רחב, ללא קוצים.
הצמח מטפס לרוב בעזרת שיכים אנקוליים, הפזורים בשולי טרף העלה, על הפטוטרת ועל הגבעול, ובעזרת זוג קנוקנות הצומחות מבסיס העלה.

פרח ופרי

הפרח זעיר, לבן. יש לו 6 עלי-עטיף. ההאבקה היא הדדית, צמח קיסוסית אחד מצמיח רק פרחי נקבה, וצמח קיסוסית אחר מצמיח רק פרחי זכר. 
הפריחה מתרחשת בין החודשים ינואר עד מרץ. הפרחים ערוכים באשכול מרובה-פרחים, וצבעם ירוק בהיר. 
פרי הקיסוסית דומה לענב קטן בצבע אדום וגדל באשכול של גרגרים הבולטים בצבע אדום בוהק. פירות הקיסוסית מכילים חומר רעיל ולא ראויים לאכילה.

תפוצה ואזורי צמיחה

הקיסוסית נפוצה באפריקה, באירופה ובמערב אסיה. בישראל, צמח הקיסוסית גדל בחרמון, רמת הגולן ואצבע הגליל, גליל עליון, גליל מערבי, גליל תחתון, אזור הר הכרמל, רמות מנשה והשרון, לאורך מישור החוף וגוש דן, וכן באזור ירושלים יהודה ושומרון.

שימוש ברפואה עממית

לקיסוסית שימושים ידועים ברפואה עממית מקומית. 
הצמח משמש בתרכובות של צמחי מרפא כתרופה לסוכרת, וכתרופה כנגד כאבי גרון ולהורדת חום.
מרקחת העשויה משורשי הקיסוסית משמשת כחומר הנוגד הרעלות, כתרופה לזיהומים בדרכי העיכול וכתרופה לשלשול. אבקה משורש הקיסוסית או לפי גרסה אחרת - משרה משורש הקיסוסית משמשים כחומר לחיטוי הנמרח על פצעים חיצוניים. 
סרספרילה הוא משקה קל, אשר במקור הופק מצמח הקיסוסית אך עתה מיוצר לעיתים על ידי מרכיבים מלאכותיים.
משקה הסרספרילה היה פופולרי בארצות הברית במאה ה-19, היה מקובל להתייחס למשקה כמרפא בעיות עור ודם כתגובה לפרסומי תרופות פטנט באותה תקופה.

שימוש כתוסף לשמן

מוהל הפירות הבשלים שימש את החקלאים הערבים המקומיים כחומר המוסיף גוון, ריח וטעם לשמן-הזית.

אזכור במקורות

צמח הקיסוסית מופיע ברשימת הצמחים שאפשר לגדל על סוכה: "הדלה עליה את הגפן ואת הדלעת ואת הקיסוס" (סוכה א', ד').
במסכת ירושלמי מוזכר הצמח תחת שמו העברי הקדום קיסוסא: "ולא בשמן קיק, קיסוסא והוא כמו קאסא בבבלי" (ירושלמי, שבת רפ"ב).

אגדה על הקיסוסית והאלון

בסיפור "למה אין הקיסוסית נאכלת על ידי הצאן" מסופר 
כי האלון מצוי סבל קשות מחיות הבר מבני הצאן ובקר שאכלו את עליו. בצר לו ביקש האלון עזרה מהצמחים המטפסים אך אלו סירבו, אחד אחרי השני לעזור לאלון כל צמח ונימוקיו הוא. הקיסוסית הייתה היחידה שחשה לעזרת האלון. שלחה הקיסוסית את גבעוליה הגמישים ואת קנוקנותיה המסולסלות, ויצרה סבך מגן סביב הגזע והענפים של האלון וקוציה הגנו עליו מפני הצאן והבקר. כפרס על מעשה זה העניק לה בורא העולם כלי נשק להגנה, ארס צורב בפירות וקוצים חדים המונעים מחיות וציפורים מלפגוע בקיסוסית.

אגדה על הנערה קיסוסית

לאגדה זו מספר גרסאות ובכולן מככבת נערה מכוערת בשם קיסוסית המנסה למצוא חתן על ידי הסתרת פגמיה. משהפגמים מתגלים וקלונה נחשף ברבים בורחת קיסוסית אל תוך מעבה היער. על פי גרסה אחרת נשבר ליבה של קיסוסית ובצערה היא בורחת ליער.
קיסוסית מוצאת את מותה ביער, על פי גרסאות אחדות היא מתאבדת. סיפור חייה ומותה מונצח על ידי צמח הנושא את שמה הפירות האדומים הם זכר לדם שנישפך והשתרגות הצמח סביב העצים היא סמל לאהבה.
גלפירה

גְלָפִירָה (Glaphyra; ? - נפטרה בשנת 7) הייתה נסיכה קפדוקית.
גלפירה נולדה במאה הראשונה לפנה"ס. אביה היה ארכלאוס , מלך קפדוקיה האחרון.
גלפירה נישאה לאלכסנדר, בנם של הורדוס ומרים החשמונאית, ולזוג נולדו שלושה ילדים:] שני בנים- טיגרנס (הראשון) מלך ארמניה ואלכסנדר, ובת. בשל התנהגותה היהירה, כבת למשפחת מלוכה, גלפירה הייתה שנואה על חברים אחרים בבית הורדוס. בתקופה זו נחקרה על ידי הורדוס על דבר ידיעתה על "מזימה שנחרשה" עליו. לאחר שהורדוס הוציא את אלכסנדר להורג, הוא שלח אותה בחזרה לממלכת אביה, יחד עם הנדוניה שלו.
ילדיה מאלכסנדר "עזבו את מנהגי היהודים ושמירתם מיד עם הולדתם ועברו למנהגי האבות של ההלנים".
גלפירה פגשה את יובה השני, מלך מאוריטניה בערך בשנת 2. אשתו של יובה השני, קלאופטרה סלנה השנייה נפטרה בשנת 6, וגלפירה נישאה לו, אולם הנישואים לא החזיקו מעמד והם התגרשו בשנת 7.] על פי יוסף בן מתתיהו, יובה נפטר והיא נותרה אלמנה ושבה לבית אביה.
גלפירה חזרה ליהודה ונישאה לנשיא יהודה ארכלאוס שהיה בנו של הורדוס מאשתו מלתקי השומרונית, לאחר שהתגרש בשל כך מאשתו מרים. מאחר שגלפירה ילדה לאחיו ילדים, הנישואים היו בניגוד לחוקי הייבום. זמן קצר אחרי נישואים אלו, נפטרה גלפירה.
דמוקרטיית האצילים

דמוקרטיית האצילים (לטינית: Aurea Libertas; פולנית: Aurea Libertas; ליטאית: Aurea Libertas) הייתה מערכת פוליטית מיוחדת של ממלכת פולין, ולאחר איחוד לובלין הפכה למערכת הפוליטית של האיחוד הפולני-ליטאי. תחת מערכת זו, כל האצילים (szlachta), ללא קשר למעמדם הכלכלי, נחשבו לבני מעמד שווה ונהנו מזכויות רבות. בני מעמד האצולה שלטו ברשות המחוקקת (הסיים - הפרלמנט של פולין) ובמלך הנבחר של האיחוד.
חוף השרון

הגן הלאומי חוף השרון הוא גן לאומי  השוכן לאורך חוף הים התיכון במישור החוף. הוא 
תחום על ידי מכון וינגייט בצפון, היישוב ארסוף בדרום, והיישובים געש ושפיים ממזרח. אורכו של הגן מצפון לדרום הוא כ-4.5 ק"מ, רוחבו כ-300 מטרים, ושטחו כ-1,250 דונם. 
בצידו המערבי שוכנת רצועת מצוק הכורכר המחורץ שלאורך חוף הים, ואשר מגיע לגובה של יותר מ-40 מטרים. ביתר שטחו של הגן משתרע האזור החולי שממזרח למצוק. שטחו של הגן הלאומי גודר החל בשנות ה-90 ועד שנת 2001 כדי למנוע כניסת רכבי שטח אשר הסבו לו נזקים. בשטח הגן הוכשרו מספר שבילי הליכה אורכיים שכיוונם מצפון לדרום, ושביל ישראל חוצה אותו לאורך רצועת החוף. בחלקו הדרומי של הגן הוכשרו מספר מרפסות תצפית ובקצהו הצפוני שוכנים שרידי חורבת חילפים. 
בשטח הגן חיים שועלים, נמיות, מינים שונים של מכרסמים, וצבאים אשר הובאו למקום בשנת 2001. הצומח כולל את חומעת האווירון האנדמית למקום, הרקפת, חבצלת החוף, נר הלילה, טבורית נטוייה ועוד. בנוסף הובאו למקום צמחים נוספים כמו אירוס הארגמן וכלניות, ונטעה בשטחו חורשת אקליפטוס.
STS-9

המשימה

המשימה יצאה לחלל עם המספר הרב ביותר אנשי צוות שיצאו עד אותה התקופה (6 אנשי צוות).
השיגור נערך ב-28 בנובמבר 1983 השעה 11:00:00 בבוקר לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. במקור, תוכנן השיגור חודשיים קודם לכן, אך נדחה לאחר שנתגלתה דליפה בנחיר הפליטה של רקטת ההאצה הימנית. דבר זה גרם להחזרתה של המעבורת לבניין ההרכבה, לשם החלפת הנחיר.
לראשונה טסו שני אנשי צוות שהם לא אסטרונאוטים. שני מומחי המטען: חוקר מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ד"ר בירון ליכטנברג, וד"ר מרבולד, אזרח מערב גרמניה שהיה גם הראשון בתוכנית החלל שהוא לא אזרח אמריקאי.
המשימה כולה הוקדשה ל"מעבדת החלל" (Spacelab 1), פרויקט משותף של נאס"א וסוכנות החלל האירופאית. התוכנית הראתה יכולת למחקר מתקדם בחלל, עבודת צוות, ותיאום מוחלט בין נאס"א לסוכנות החלל האירופאית. המימון ל"מעבדת החלל" בא מצד סוכנות החלל האירופאית.
הצוות התחלק לשני צוותים של 3, וכל צוות עבד בתורו 12 שעות. יאנג, פארקר ומרבולד כונו "הצוות האדום" בעוד ששאו, גריוט וליכטנברג כונו "הצוות הכחול".
72 ניסויים מדעיים נערכו במשימה זו, בתחומי האסטרונומיה, פיזיקה אטמוספירית ופיזיקה של פלזמה, פיזיקה של השמש, מדעי החיים ותצפיות על כדור הארץ. בשל העובדה שהכל עבד ללא תקלות, הוארכה המשימה ביום, וסה"כ 10 ימים של שהייה בחלל. משימה זו הייתה הארוכה ביותר עד אותה שנה.
הנחיתה התעכבה במשך שמונה שעות, לאחר ששני מחשבי ניווט על סיפון המעבורת הפסיקו לפעול, כמו גם מערכת מדידה אינרציאלית. במהלך הנחיתה, פרצה אש באחת המשאבות ההידראוליות, עקב דליפה שהגיבה להידרזין במכלול המנוע האחורי. הדליפה שיתקה גם את המשאבה השנייה, לאחר שכובתה. לו פרצה הדליפה מספר שניות קודם לכן, כל שלוש המשאבות היו עלולות לצאת מכלל פעולה, השליטה במעבורת הייתה אובדת, וקרוב לוודאי שהייתה מתרסקת על קרקע המדבר.

סמל המשימה

בסמל המשימה מתוארת המעבורת ו"מעבדת החלל" שהיא נושאת בתא המען. תשעת הכוכבים מאחורי המעבורת, מתאר את מספר הטיסה (הטיסה התשיעית).
מבנה אלקטרוני

בפיזיקה אטומית, וכן בכימיה קוונטית, מבנה אלקטרוני הוא השם למיקום התלת-ממדי של האלקטרונים המרכיבים מולקולה, אטום או מבנה כימי אחר. המושג נוגע לאופן שבו מסודרים האלקטרונים באורביטלים של מערכת נתונה (למשל, אטומית או מולקולרית). מבנה אלקטרוני נמנה עם קבוצת המבנים הכימיים, יחד עם מבנה מולקולרי ומבנה גבישי.
כשאר חלקיקי היסוד, גם האלקטרון מציית לחוקי מכניקת הקוונטים, ומתנהג הן כחלקיק והן כגל. מצבו הקוונטי של אלקטרון נתון מתואר על ידי פונקציית הגל שלו; זו פונקציה מרוכבת התלויה במרחב ובזמן. על פי אסכולת קופנהגן של תורת הקוונטים מקומו של אלקטרון אינו מוגדר היטב כל עוד לא נערכת מדידה המביאה לגילויו. ההסתברות לגילויו של אלקטרון בנקודה מסוימת במרחב בשעת המדידה מתכונתית לריבוע ערכה המוחלט של פונקציית הגל באותה נקודה.
תצורת האלקטרונים במצב קוונטי נתון מתאפיינת באנרגיה מוגדרת, ובתנאים מסוימים אלקטרונים עשויים לעבור מאורביטל אחד למשנהו עקב בליעה של מנת אנרגיה או פליטתה כפוטון.
בקיאות בתצורות האלקטרונים באטומים השונים מסייעת להבנתה של הטבלה המחזורית של היסודות, כמו גם לאפיון הקשרים הכימיים המחברים בין האטומים. תצורות האלקטרונים באטומים השונים מסבירות גם את תכונותיהם הייחודיות של לייזרים ומוליכים למחצה.
תודחליאש הראשון

תוּדְחַלִיאַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1430 - 1400 לפנה"ס, ורוב החוקרים רואים בו את המלך הראשון של האימפריה החתית.
אולם קשה לקבוע בוודאות מי היה אביו שכן נשתמרו מסמכים מעטים בלבד מסוף הממלכה החתית הקדומה שמאה השנים האחרונות שלה נחשבות לתקופת אופל. בעבר התייחסו אליו החוקרים כמייסדה של שושלת חדשה, אבל מחקרים חדשים הראו שהוא היה צאצא של שושלת המלוכה הלגיטימית של החתים.  הוא הצליח להסיר מכס המלוכה את המלך הלא חוקי מוותליש הראשון ששיתף פעולה עם החורים.
האירוע המשמעותי ביותר שהתרחש בזמנו של תודחליאש הראשון היה סיפוח של ממלכות אַסוּוָה (הנמצאות במערב אנטוליה) לתחומי ממלכתו. אחד המהלכים הראשונים שיזם לאחר עלייתו לשלטון, היה לכרות ברית עם כיזוואתנה ממלכה שתושביה היו חורים ולווים מדרום מזרח לחתי. הוא עשה זאת בדרך של מגעים דיפלומטיים על ידי כך שהתחתן עם הנסיכה נִיכַּלמַתִי מכיזוואתנה. ברית זאת שיפרה את יכולת התמרון של הממלכה החתית בחזית הדרומית-מזרחית. בהמשך התמנה כַּנתוּצִילִי, בנם של בני הזוג, למושל בעיר הקודש כומני. הוא חיבר יצירות רבות בחורית ולווית. הברית הזאת בין הממלכות הביאה להשפעה רבה של התרבות החורית על התרבות החתית, בעיקר בנושא פולחן ודת.
בימינו ישנם מספר חוקרי מקרא אשר מזהים בתודחליאש הראשון את תדעל מלך הגויים אשר מוזכר בספר בראשית, פרק י"ד, כחלק מן הקואליציה שהקים כדרלעומר מלך עילם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן.
מרקוס אוקטביוס

מרקוס אוקטביוס (בלטינית: Marcus Octavius) היה פוליטיקאי רומאי ששירת כטריבון הפלבס בשנת 133 לפנה"ס. ידוע כבר הפלוגתא של עמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.

תולדות חייו

אוקטביוס היה אציל אמיד שהחזיק בבעלותו אדמות ציבור רבות (על אף שבאופן רשמי הם לא היו בבעלותו בפועל, הוא, כמו רבים אחרים, קנה חזקה עליהם). יש היסטוריונים שהסיקו לפי זמן פעולתו כי הוא היה בנו של גנאיוס אוקטביוס ששירת כקונסול בשנת 165 לפנה"ס, אולם השערה זאת אינה נתמכת בשום צורה על ידי המקורות שעוסקים בו.
אוקטביוס נבחר למשרת טריבון הפלבאים של 133 לפנה"ס, שנה שעתידה הייתה להיות סוערת במיוחד. ידידו ועמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הביא לפני אספת הפלבס הצעת חוק בדבר חלוקה מחדש של קרקעות ציבוריות. הצעה זו לא הייתה לרוחם של הסנאטורים, ולאחר שנכשלו בניסיונם לשכנע את גרקכוס למשוך את ההצעה הם פנו לאוקטביוס. פלוטארכוס מספר כי הסנאטורים הפעילו עליו לחץ להשתמש בזכות הווטו שלו על מנת להכשיל את ההצעה. בתחילה העדיף אוקטביוס לשמור על נייטרליות בעניין בשל יחסי החברות בינו ובין גרקכוס, אולם כתוצאה מלחץ כבד שהופעל עליו מצד סנאטורים בכירים התרצה והשתמש בזכות הווטו שלו כדי להכשיל את ההצעה. מאידך גיסא מוסר קסיוס דיו כי המניע של אוקטביוס להתנגד להצעה הייתה היריבות האישית שלו עם גרקכוס.
גרקכוס הפעיל לחץ כבד על אוקטביוס לשנות את עמדתו, ואף השבית את מוסדות המדינה על רקע זה. כמו כן, הוא הציע לו לפצותו על אובדן הקרקע הציבורית הצפוי לו כתוצאה מן החוק. אך אוקטביוס נשאר איתן בהתנגדותו - ומסיבה זו פעל גרקכוס להדחת אוקטביוס, ונערכה בקרב העם הצבעה בעניין. כאשר היה ברור שתוצאת ההצבעה תהיה לטובת ההדחה, עצר אותה גרקכוס ופנה לאוקטביוס בבקשה שישנה את עמדתו – אך אוקטביוס סירב. ההצבעה נמשכה, ובסופה הודח.
הדחתו של אוקטביוס הייתה צעד חסר תקדים. רבים מהפלבאים הרגישו לא בנוח כלפיו, מאחר שכל עוד הטריבון מכהן הוא בעל חסינות קדושה; אולם גרקכוס טען כי מכיוון שאוקטביוס פעל כביכול כנגד האינטרסים של הפלבאים הוא איבד את הלגיטימיות שלו כטריבון, וכתוצאה מכך את חסינותו. טענה זו הייתה חסרת תקדים; אמנם, אספות העם מינו את המגיסטראטים, אולם מרגע מינויים הם פעלו באופן עצמאי יחד עם הסנאט בניהול המדינה. מטענתו של גרקכוס נבע כי אספות העם הן אלו שצריכות לפקח על המגיסטראטים, ודבר זה היווה פגיעה חמורה בשלטון הסנאט. בנוסף, הדחתו של אוקטביוס הייתה הפרה חמורה של עיקרון הקולגיות והשוויון בין המגיסטראטרים.
בעת שכיהן גאיוס סמפרוניוס גרקכוס כטריבון הפלבס בשנת 123 לפנה"ס, הוא הציע באספת הפלבאים הצעת חוק שלפיה כל מגיסטראטר שהודח ממשרתו על ידי הצבעה של אספת עם לא יוכל לכהן שוב בכל מגיסטראטה אחרת. חוק זה היה מכוון כנגד אוקטביוס מתוך רצונו של גרקכוס הצעיר לנקום בו על התנגדותו לאחיו טיבריוס. גרקכוס בסופו של דבר משך את הצעת החוק כתוצאה מבקשתו של אמו קורנליה אפריקאנה.
שמואל רוזנברג

ביוגרפיה

שמואל רוזנברג נולד בשנת ה'תר"ב בן לאביו הרב ישראל יונה צבי רוזנברג אב-בית-דין טיסא-פירעד. למד והתחנך בבחרותו בביתו של הרב אפרים מטשאבא, אצל הרב טשאבא התחנך על משנתו של הכתב סופר. בשנת ה'תרכ"ט התמנה לכהן כאב-בית-דין של העיר טשאבא ובשנת ה'תרמ"ד נתמנה לכהן כרבה הראשי של העיירה אונסדורף. שם כיהן במשך 35 שנה עד לפטירתו בשנת ה'תרע"ט. במהלך חייו העמיד מאות תלמידים.
לרב שמואל רוזנברג היו שני ילדים, בן ובת. בשל פטירת בנו בעודו בחיים התמנה לאחר פטירתו של הרב שמואל רוזנברג נכדו, הרב יוסף צבי יונה הורביץ להיות לממשיך דרכו ומשנתו.
לירן אביב

ביוגרפיה

אביב נולד ב-22 בינואר 1985 בטירת הכרמל. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל צעיר כאשר הופיע בטקסים בבית הספר "אריאל" שם למד ובאירועים משפחתיים.
שירת כלוחם במשמר הגבול, ולאחר שחרורו החל להופיע במועדוני זמר ים-תיכוני, שם התגלה על ידי המפיק המוזיקלי שי ראובני וכותב השירים צ'ולי זכאי.

קריירה מוזיקלית

אביב הוציא את "תגידי", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, ביוני 2010. השיר שזכה להצלחה באינטרנט וגרף 2 וחצי מיליון ביוטיוב. במהלך 2010 ובתחילת 2011 הוציא 4 סינגלים נוספים לתחנות הרדיו: "זה לעולם", "כאן לבד", "שוב את שלי", ו-"לילה לא שקט", שהפך ללהיט ברדיו. בסינגל השני, "כאן לבד" (מילים ולחן: גילי זכאי, עיבוד: אלי קשת), שיתף את מעריציו בקבלת ההחלטות לגבי שם השיר, הסגנון המוזיקלי ובחירת התמונה לעטיפת הסינגל. באפריל 2011 יצא קליפ לשיר, המציג דו-שיח בינו לבין מעריציו, וכולל תמונות שהעבירו אליו.
בשנת 2011 זכה לירן בתואר "תגלית השנה" על ידי מצעד "חריף".
בנוסף, זכה אביב במקום השני במצעד היוטיוב הישראלי השנתי כזמר הישראלי הכי מושמע בישראל אחרי אייל גולן.
במהלך הקריירה שלו, הופיע אביב כמעט מעל כל במה אפשרית בישראל וגם בתוכניות טלוויזיה אהובות כגון: "צחוק מעבודה", "חדשות הבידור", "ערב טוב עם גיא פינס" (2 כתבות שעשו עליו), "ערוץ הילדים", "ערוץ ניקולדאון", תוכניות הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10, "צינור לילה", "ערוץ 24" ועוד.
עקב הצלחתו של אביב ואספת קהל גדול ומגוון בישראל ובעולם, צולמה כתבת ב-"חדשות 2" עם יונית לוי, המתייחסת להצלחתו.
ב-6 ביולי 2011 יצא דואט משותף של אביב עם זמר ההיפ הופ סאבלימינל, "מאו...הב", שנכתב על ידי קובי שמעוני וצ'ולי זכאי. הדואט זכה להצלחה ונכנס למקום הראשון במצעד ההשמעות הישראלי.
ב-21 בספטמבר 2011 יצא אלבום הבכורה של אביב, "עכשיו תורי", ובו 10 שירים מקוריים, כולל רצועת בונוס לשיר "לילה לא שקט".
ב-12 בפברואר 2013 שחרר אביב סינגל ראשון ומיוחד פרי עטו שנקרא "אליך ממעמקים" מאלבומו השני בו הוא מארח את הזמר והפייטן יובל טייב ולאחר מכן שחרר עוד ארבעה סינגלים מאלבומו השני: "מה נהיה ממני", "טיפה רחוקה", "עדיין אוהב", "דורי דורי" ו-"תאמיני".
נכון ל-2015, עמוד היוטיוב של אביב מונה מעל 10 מיליון צפיות. (סינגלים, קליפים, ראיונות ועוד)

חייו האישיים

ב-14 באוגוסט 2014 נישא אביב לדוגמנית נטלי סבג. ב-29 בינואר 2016 נולד לו ולסבג בן בכור. כיום הוא ובת זוגו גרים בטירת הכרמל.
Adjuvant! Online

פיתוח ונתונים טכניים

פיתוח התוכנה החל בשנת 1996 והיא מבוססת על נתונים המשתנים מעת לעת, על פי תוצאות תצפיות רטרוספקטיביות ומתוצאות ניסויים קליניים. מימון לפיתוח התוכנה ניתן מתרומות אישיות, מקרנות פילנתרופיות וממענקים ממשלתיים ותעשייתיים. 
התוכנה פועלת בסביבת Java. ניתן להפעיל את התוכנה בגרסת אינטרנט או בגרסת pocket PC. גרסת Adjuvant הנוכחית היא גרסה 8.
מקסימיליאן, מרקיז באדן

ביוגרפיה

מקסימיליאן נולד בזאלם ב-3 ביולי 1933 לברטהולד, מרקיז באדן ולתאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג. מקסימיליאן הוא אחיינו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ובן דודו של צ'ארלס, נסיך ויילס. לאחר סיום לימודיו התגייס מקסימיליאן לבונדסוור, והתקדם במהלך שירותו במילואים לדרגת אוברסט.
בשנת 1963 מת אביו ברטהולד, מרקיז באדן, ומקסימיליאן ירש את תאריו. מקסימיליאן היה פעיל כמעט בחמישים אגודות, מה"ריינשיפפרסברבנד" ועד הצלב האדום הגרמני, והוא אף חבר מועצת הכבוד של הפדרציה הלאומית של באדן.
ב-23 בספטמבר 1966 התחתן מקסימיליאן עם ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ורוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, ממנה נולדו לו 4 ילדים. על פי חוק ההסדר 1701 איבד מקסימיליאן את זכותו לסדר הירושה לכתר הבריטי, בשל נישואיו לקתולית, אולם בשנת 2013 הוחזרה לו זכותו בעקבות חוק ירושת הכתר 2013.
אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

ביוגרפיה

אידה נולדה ב-10 במרץ 1804 בטירת שאומבורג לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. אידה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין אחותה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-24 ביוני 1825 התחתנה אידה עם אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג, ממנו נולד לה בנה היחיד - פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. ב-31 במרץ 1828 מתה אידה לאחר 3 שנות נישואים, והיא בת 24 שנים בלבד.
ביקיני קיל

היסטוריה

הלהקה נוסדה באולימפיה, וושינגטון באוקטובר 1990 על ידי קתלין האנה (מילים ושירה), בילי קארן (גיטרה), קתי ווילקוקס (בס) וטובי וייל (תופים). עבודתן המשותפת של האנה, ווילקוקס ווייל התחילה בפאנזין בשם ביקיני קיל, ובעקבותיה החליטו על הקמת הלהקה, אליה הצטרף קארן. בניגוד למקובל בסצנת הפאנק של אותם שנים שנחשבה גברית ואלימה, כאשר הקהל באותן ההופעות נהג להשתתף בריקודי פוגו שגרמו לנשים רבות לחוש לא בטוחות ולא רצויות, הלהקה עודדה אוירה המאפשרת לנשים להרגיש רצויות ובטוחות. הופעות רבות נפתחו בהכרזה של קתלין האנה שקראה לנשים לבוא לקדמת האולם ולגברים לזוז אחורה, ובכך לגרום לנשים להרגיש בטוחות ולמנוע הטרדה.
ב-1991 הלהקה הוציאה קלטת דמו עצמאית בשם "Revolution Girl Style Now!". שנה לאחר מכן הלהקה שחררה את המיני אלבום "Bikini Kill" בהפקת חברת האינדי "Kill Rock Stars". מיני אלבום זה הוא שהחל למשוך אליה קהל מעריצים. אלבום הבכורה של הלהקה, "Pussy Whipped" יצא בספטמבר 1993. הלהקה יצאה אז לסבב הופעות באנגליה, שתועד על ידי לוסי טיין בסרט התיעודי "It Changed My Life: Bikini Kill In The U.K". כשחזרה הלהקה לארצות הברית היא החלה לשתף פעולה עם ג'ואן ג'ט, בעברה ממלהקת The Runaways, שאת המוזיקה שלה תיארה קתלין האנה כדוגמה מוקדמת לסגנון הריוט גירל. ג'ט הפיקה לביקיני קיל את הסינגל "New Radio"/"Rebel Girl".
בשלב זה תנועת הריוט גירל כבר החלה לעורר עניין תקשורתי, וביקיני קיל הוזכרה פעמים רבות כחלוצת התנועה. אז קראה האנה לחרם על התקשורת בקרב אוהדות התנועה, מכיוון שהיא חשה שהתנועה מיוצגת באופן סקסיסטי על ידי התקשורת. ב-1996 הוציאה הלהקה את אלבומה האחרון "Reject All American". שנה לאחר התפרקות הלהקה ב-1997, יצא אלבום אוסף שכלל סינגלים שהוקלטו בין השנים 1993 ל-1995, תחת השם "The Singles".
אפריליה (עיר)

היסטוריה

אפריליה נוסדה ב-25 באפריל 1936 על ידי ממשלת איטליה הפאשיסטית. מיזם טיוב הקרקע, ביוזמתו של בניטו מוסוליני, היה מבוסס על רצונו להציע לאזרחי איטליה מקומות מגורים ועבודה במרחק לא רב מהערים הגדולות. אפריליה הייתה חלק ממיזם אזורי על שטח שהיה חלק משטחה של נפת רומא והייתה העיר הרביעית שהוקמה במסגרת מיזם זה. שמה של העיר לקוח מהמונח בשפה הלטינית "ונוס הפורה" (Venus Aprilia).
ב-1929 לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים, החלו עבודות טיוב הקרקע באזור, שמשכו אליהם אנשים רבים שהגיעו מטרנטו, מפריולי ומאמיליה-רומאניה. בסוף שנת 1931 החל השלב העיקרי בעבודות. בירוא יערות בוצע בכל האזור, ביצות יובשו, האדמה נחרשה ונבנו בתים.
בינואר 1944 במלחמת העולם השנייה חרבה העיר ותושביה נסו ממנה כפליטים. בשנות החמישים יושבה העיר מחדש על ידי איטלקים שהגיעו ממושבותיה לשעבר של איטליה בצפון אפריקה וענף גידול גפן היין פותח מחדש. בהמשך התפתחה באזור חקלאות תעשייתית מודרנית והיה זה הצעד הראשון לפיתוחה של התעשייה.
מריו צ'יפוליני

אופי ומאפיינים

מעבר להיותו רוכב אופניים מצטיין שזכה, כאמור, באינספור ניצחונות, זכה צ'יפוליני לפרסום רב בשל אופיו הראוותני והתנהגותו הייחודית וגם כיום הוא זוכה להתעניינות ופרסום בתקשורת השמורים בדרך כלל לכוכבי טלוויזיה וקולנוע. הוא נודע בשני כינויים. האחד הוא "סופר מריו" והשני הוא "מלך האריות", כינוי שזכה לו גם עקב בלוריתו המעוצבת.
מצד אחד נודע צ'יפוליני ביחס הבלתי אמצעי ובכבוד הרב שהוא נותן למעריציו הפשוטים וגם לתקשורת ומצד שני הוא הסתבך מספר פעמים באירועים אלימים. פעם אחת כאשר תקף רוכב בקו הזינוק בטענה כי ביום הקודם הלה חסם אותו במיאוץ אל קו הסיום (הוא הורחק מהוואלטה אספניה בעקבות תקרית זו) ופעם אחרת כאשר יידה שני בקבוקי מים על רוכבי אופנוע שליוו את המרוץ וצפרו לו.
צד נוסף באישיותו הוא עיצוב מדי חלק מהקבוצות בהן היה חבר. בהיותו בקבוצת אקווה א-ספונה הוא עיצב את מדי הקבוצה בצורת עור הזברה, תלבושת שעברה בשינויים קלים גם לקבוצתו הבאה דומינה וקאנצה. במקרים אחרים הוא נהג להופיע לקטע הראשון בג'ירו ד'איטליה (הפרולוג) בתלבושת ייחודית רק לו וזכה בעקבות כך, גם להתעניינות תקשורתית וגם לקנס מהמארגנים.
בשנותיו האחרונות כרוכב מקצועני, נמנע ממנו להשתתף בטור דה פראנס על רקע אי הזמנת קבוצתו למרוץ. ההתעלמות של מנהל הטור הצרפתי, ז'אן-מרי לבלאן מהספרינטר הטוב בעולם בזמנו עוררה גלים רבים בין חובבי מרוצי האופניים. לשיא הגיע הדבר ב-2003 כאשר כולם היו בטוחים כי חולצת הקשת בענן אשר לבש כאלוף העולם הנוכחי, תבטיח לצ'יפוליני את הכרטיס הנכסף. אולם, גם אז נמנע לבלאן מהזמנת צ'יפוליני בטענה כי צ'יפוליני נוהג לפרוש מהמרוץ עם תום הקטעים המישוריים (בהם יש לו סיכוי לנצח) ועם תחילת הקטעים ההרריים (בהם הוא מתקשה) וכי הדבר מלמד על חוסר כבוד למרוץ. נטען גם כי ברוב הפעמים בהם רכב צ'יפוליני בג'ירו ד'איטליה הוא הגיע לסיום המרוץ במילאנו לאחר שעבר פסגות הרים וטיפוסים שאינם נופלים במאומה מהאלפים והפירנאים המצויים במסלול הטור דה פראנס וכי נקודה זו מחזקת את טענתו של לבלאן.

חדשנות טקטית

מריו צ'יפוליני אחראי אולי, יותר מכל רוכב אחר, על התפתחות צורת הרכיבה הדורשת את תכנון והרכבת הקבוצה כולה סביב ספרינטר בעל תכונות ייחודיות. ניצחונותיו הרבים ודרישתו ממנהלי הקבוצות בהן רכב, לתכנן את כל הקבוצה סביבו, הביאו להתפתחות התופעה של ה"רכבת". ה"רכבת" הוא כינוי לקבוצה אחת העובדת בתיאום מלא בראש דבוקת הרוכבים ורוכבת במהירות גבוהה מאוד, במטרה למנוע מרוכבים אחרים אפשרות בריחה ובמטרה להביא את הרוכב הספרינטר של אותה קבוצה, אל המיאוץ לקו הסיום, במצב אופטימלי.
אמנם "רכבות" דומות הופיעו גם לפני צ'יפוליני במרוצי האופניים, אך הן דאגו רק לנטרל את הבריחות עד כק"מ אחד לפני הסיום ומשם היה הספרינטר צריך להסתדר בכוחות עצמו. בקבוצות של צ'יפוליני גם הק"מ האחרון היה מתוכנן בקפדנות והתיאום בין הרוכבים היה חייב להיות מושלם על מנת שצ'יפוליני יצא אל 200-300 המטרים האחרונים במרוץ בעיתוי האופטימלי ובמלוא כוחו. כאשר כל התנאים הללו התקיימו, לא היו לו מתחרים והוא ניצח בקלות.
בזכות ניצחונותיו הרבים של צ'יפוליני זכו לפרסום (אם כי ברמה נמוכה בהרבה) גם הרוכבים שהיו מובילים אותו אל המיאוץ. במיוחד זכו לכך הרוכבים אשר תפקדו כמושך האחרון לפני היציאה למיאוץ. תפקיד זה דורש יכולת האצה כשל טובי הספרינטרים ובנוסף, דורש יכולת התמצאות ותאום מושלם עם הספרינטר הכוכב. בין הרוכבים שהובילו את צ'יפוליני לקו הסיום התפרסמו במיוחד: פביו בלדאטו, ג'אן-מטאו פאניני וג'ובאני לומברדי.
ג'וש הנדרסון

ביוגרפיה

הנדרסון נולד בדאלאס שבטקסס לשרון לי הנדרסון. הוא גדל בטלסה שבאוקלהומה ושם סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 2000. תחביבו העיקרי הוא לשחק בייסבול. הנדרסון לוקה בהטרוכרומיה, קשתית עינו הימנית היא בצבע כחול ואילו השמאלית היא בצבע ירוק.

קריירה

הנדרסון השתתף בתוכנית לגילוי כשרונות בשם "Popstars". לאחר התוכנית הוא היה חלק מלהקה תחת השם "Scene 23" אך לאחר תקופה קצרה עזב את הלהקה כדי להתחיל בקריירת משחק ודוגמנות. הנדרסון השתתף בתחילת דרכו בסיטקומים שונים כגון: "Maybe It's Me", "One on One" ו"8 Simple Rules... for Dating My Teenage Daughter".
ב-2003 ביצע את הופעת הבכורה שלו בסרט האימה "עלוקות" ושנה לאחר מכן בסרט הקומי "איזו מן שכנה". בשנת 2005 לוהק הנדרסון לסדרה "Over There" של רשת FX Networks. שנה לאחר מכן שיחק בשובר הקופות "סטפ אפ" לצדם של ג'נה דוואן וצ'נינג טייטום. לאחר מכן לקח חלק בעוד מספר סדרות וסרטים.
בין 2006 ל-2007 השתתף בסדרה "עקרות בית נואשות" בתור אחיינה של אחת מהשחקניות הראשיות, ניקולט שרידן. לאחר מכן שיחק בתפקיד משנה בסדרה "90210" וביצע הופעת אורח ב-"CSI".
ב-2011 לוהק הנדרסון לתפקיד הראשי בחידוש לסדרת הדרמה של רשת TNTֻ, "דאלאס". הסדרה עלתה לשידור ב-13 ביוני 2012 ושודרה למשך 3 עונות עד 2014. 
בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "הסידור" בערוץ E!