google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה ניצן

חייו

ניצן נולד בשם יהודה בלום בעיר מנהיים שבגרמניה. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1935. היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא ובאגודת הספורט אליצור. 
ב-1942 התגייס לפלמ"ח ושירת במחלקה הדתית בפלוגה ה' בגן יבנה. בפלמ"ח זכה לכינוי "זכרוני". עבר קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות ומונה למפקד המחלקה הדתית. ב-1945 הוטל עליו ועל מחלקתו להקים את היישוב בירייה. הוא פיקד על ההיאחזות עד למעצרם של חברי הקבוצה על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הם הובלו למחנה המעצר כנען ולאחר מכן לכלא עכו, תוך שהם סופגים עינויים והתעללויות מהבריטים. במשפט שנערך להם באשמת אחזקת נשק נשא ניצן דברים בשם הנאשמים: 
כבוד השופטים. נשק זה נשק מגן הוא... ההגנה על עצמנו ומפעלנו היא צורך הכרחי וזכות קיום. על זכות זאת אין אנו יכולים לוותר, ולא ויתרנו גם אם החוק אוסר אותה.... פנינו לעבודה, לבניין ולשלום. נשקנו נשק מגן. בהרגשת צדק על קדושת זכותנו אנו נכונים לפסק דינכם.
— עיתון הצופה
20 מאנשי היישוב ובהם ניצן נידונו ל-4 שנות מאסר, שניים נידונו לשתי שנות מאסר ושניים לשנת מאסר. הוא ריצה את המאסר בכלא עכו ובמגרש הרוסים. בתקופת מאסרו המשיך להנהיג את פקודיו. ביוני 1947, לאחר 15 חודשי מאסר, שוחררו ניצן ושאר האסירים לאחר חנינה שהתקבלה ממלך בריטניה. לאחר שחרורו מונה למזכיר מטה הפלמ"ח. 
בצה"ל שירת כקצין השלישות של חטיבת גולני, כקצין השלישות של חזית הדרום תחת פיקודו של יגאל אלון, שימש ראש אכ"א/ארגון וממלא-מקום ראש אכ"א. בשנים 1961 עד 1964 כיהן כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף תקציבים במשרד הביטחון. במלחמת ששת הימים נקרא לשירות מילואים וכיהן במשך מספר חודשים כעוזרו של שר הביטחון ומתאם הנושאים האזרחיים בשטחים המוחזקים. שירת במילואים כיו"ר ועדת משק לשעת חירום בפיקוד המרכז.
לאחר שחרורו משירות הקבע מונה לסמנכ"ל בחברת ההשקעות "ג.א.ס רסקו". ב-1968 מונה למנכ"ל בנק מזרחי וכיהן כמנכ"ל הראשון של בנק המזרחי המאוחד לאחד המיזוג עם בנק הפועל-המזרחי. כיהן בתפקיד עד דצמבר 1970. בשנים 1971 עד 1990 כיהן כיו"ר ומנכ"ל שטיחי קיסריה. היה יו"ר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל". 
ב-2005 נפטר לאחר שלקה בלבו במהלך כנס ותיקי הפלמ"ח. נקבר בבית העלמין קריית שאול. היה נשוי לקלרה ואב לשתי בנות.
נבחרת פלסטין בכדורגל

היסטוריה

בשנת 1953 רשמה הנבחרת את משחקה הראשון נגד מצרים במסגרת משחקי מדינות ערב, ובו הפסידה 1:8.
בשנת 1998, ארגון פיפ"א הכיר בנבחרת הפלסטינית כנבחרת לאומית לכל דבר, והיה לאחד הארגונים הבינלאומיים הראשונים שהכירו ב"פלסטין" כמדינה, וגם אחד הארגונים הראשונים שהרשות הפלסטינית שאפה לקבל מהם הכרה. בביקורו של נשיא פיפ"א ספ בלאטר בעזה בשנת 1998.
הישג השיא של נבחרת הרשות הפלסטינית הוא במסגרת המשחקים הפאן-ערביים בשנת 1999, בו הגיעה למקום 3–4 משותף יחד עם לוב, לאחר שהובסה בחצי הגמר 1:4 על ידי נבחרת ירדן. בשנת 2008 נחנך בא-ראם הסמוכה לרמאללה אצטדיון פייסל חוסייני, המשמש כאצטדיון הפלסטיני הלאומי.
במאי 2014 העפילה נבחרת פלסטין למשחק הגמר של "גביע האתגר", טורניר שמטרתו לקדם נבחרות כדורגל של ארצות אסייתיות מתפתחות. המנצחת בטורניר האתגר זוכה אוטומטית להעפיל לאליפות גביע אסיה בכדורגל (בו זכתה נבחרת ישראל בכדורגל בשנת 1964), המתקיימת אחת לארבע שנים. בדרך לגמר ניצחה את נבחרות בנגלדש, מיאנמר, קירגזיסטן, נפאל ואפגניסטן. בגמר, שיחקה פלסטין מול נבחרת הפיליפינים וניצחה 1-0.
בינואר 2015 הופיעה נבחרת פלסטין באליפות גביע אסיה בכדורגל שנערכה באוסטרליה. הנבחרת הפלסטינית הוגרלה לבית ד' עם יפן (המדורגת 54 בעולם) ירדן ועיראק, אך סיימה במקום האחרון בבית ולא עברה לשלב הבא בטורניר.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 מספר כדורגלנים ערבים-ישראלים, כגון: עלי חטיב, עבדאללה ג'אבר, חוסאם אבו סאלח, מוחמד דרוויש, אחמד אבו נהיה שאדי שעבאן ועלאא אבו סאלח עברו לשחק בליגת העל הפלסטינית ולאחר מכאן קיבלו זימון לנבחרת הלאומית.
בינואר 2019 השתתפה פלסטין בפעם השנייה בגביע אסיה וסיימה שלישית בבית, לאחר שתי תוצאות תיקו מול סוריה וירדן והפסד לאוסטרליה, ולא העפילה לשמינית הגמר.
ב-15 באוקטובר 2019, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, שיחקה לראשונה נבחרת ערב הסעודית בכדורגל מול נבחרת פלסטין באצטדיון פייסל חוסייני בא-ראם. עד אז סירבו הסעודים להגיע לשטחים משאחר שהדבר דורש קבלת אשרה מישראל ומעבר גבולות שנמצאים בשליטת מדינת ישראל.

דירוג פיפ"א

הדירוג הנוכחי של נבחרת הרשות הפלסטינית ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-101 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2019 - עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. דירוג השיא 73 נמדד לראשונה בפברואר 2018, והדירוג הנמוך ביותר 191 נמדד לראשונה באפריל 1999.
החל מנובמבר 2017 דורגה במשך מספר חודשים מעל נבחרת ישראל.
על חטא

עלילה

תחילת הסיפור בזמן מלחמת העולם הראשונה. בחלקה של הפולין הכבושה בידי הגרמנים חונה יחידה של צבא הקיסרות הגרמנית. קצין יהודי גרמני בשם ליאון אנטון מקבל הודעה, באמצע תפילת על חטא שעליו לצאת מיד לחזית. הוא משאיר מאחור את חברתו ההרה אסתר, בתו של הרב המקומי. ליאו מבקש משני חבריו הבטלנים לדאוג לאסתר. ליאון נהרג בקרב. אסתר עוזבת את הבית, יולדת בת ונוטשת אותה בפינת רחוב, אך שני חבריו של ליאון מעבירים אותה לבית היתומים.
אסתר מהגרת לארצות הברית ושם הופכת לזמרת מפורסמת. אסתר רוצה למצוא את הבת שלה וחוזרת לעיירת לידתה, אך זה לא מצליח. אותם שני בטלנים (דז'יגן ושומכר) רוצים לעזור לה, הפרט היחיד שהם מצליחים לברר הוא שאת בתה של אסתר אימץ אדם עם שם משפחה כהן, אך פרט זה לא מסייע להם בחיפושיהם. אסתר קושרת קשרים עם מוזיקאי בשם כהן, לכהן יש בת בשם רחל. מסתבר שרחל היא בתה של אסתר, אך כהן מבקש מאסתר שלא תגלה את הסוד.
מקדוניה הצפונית באירוויזיון

היסטוריה

בין התחרויות בשנים 1961-1991, מקדוניה הצפונית הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, אולם היא הרפובליקה היחידה שלא נשלחה כנציגת יוגוסלביה במשך כל השנים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות. אף על פי כן, מספר מלחינים מקדוניים הלחינו שירים למועמדים מרפובליקות יוגוסלביות אחרות. יוצאת הדופן היחידה היא תחרות הקדם היוגוסלבי ב-1979 בה נבחרה הנציגה המקדונית מאיה אודסקליאבסקה, אולם היא לא נטלה חלק בתחרות ב-1979 בשל החלטתה של יוגוסלביה לא ליטול חלק בתחרות.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, מקדוניה הצפונית נטלה חלק בתחרות לראשונה ב-1998, אולם היא ניסתה ליטול בה חלק שנתיים קודם לכן, ב-1996.
ב-1996, קליופי נבחרה במסגרת "פסטיבל סקופיה" כנציגתה של מקדוניה הצפונית לתחרות שנערכה באותה השנה בנורווגיה עם השיר "Samo ti". קליופי לא הופיעה לבסוף בתחרות, כיוון שבאותה שנה הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שנוטלות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות כאשר ב-1996 המספר הגיע ל-30 מדינות. קליופי נשלחה פעמיים כנציגת מקדוניה הצפונית בתחרויות ב-2012 ו-2016: בפעם הראשונה היא הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר, לראשונה לאחר 4 שנים בהן מקדוניה כשלה להעפיל לגמר, אולם בפעם השנייה, ב-2016, היא כשלה להעפיל לגמר התחרות.
מאמציה של מקדוניה הצפונית להצטרף לתחרות בשנה שאחריה כשלו לאחר שאיגוד השידור האירופי מנע מהמדינות בעלות הציונים הנמוכים ביותר בארבע השנים האחרונות להצטרף לשורות התחרות.

היעדרויות

מקדוניה הצפונית נעדרה מ-3 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, מקדוניה הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, מקדוניה הצפונית לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1999, 2001 ו-2003. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
MTV Unplugged (שאקירה)

רקע

בשנת 2000, הודיע הזמרת כי אלבום ההופעה ראשון שלה יצא ב-MTV ויקרא על שם האלבומים שלהם MTV Unplugged. במהרה האלבום זכה להצלחה רבה בכל רחבי האלבום כאשר מכר 5,000,000 עותקים ברחבי העולם והפך לאחד מאלבומי ההופעה הנמכרים בכל הזמנים. שנה לאחר מכן בשנת 2001, האלבום זיכה את הזמרת בפרס הגראמי והפך לפרס הגראמי הראשון של הזמרת, כאשר זכה בקטגוריית - "האלבום הלטיני הטוב ביותר של השנה".
בנוסף, האלבום קיבל דירוג של 4.5 כוכבי זהב ב-Allmusic.
פיאצלה רומא

פיאצלה רומא (באיטלקית: Piazzale Roma) היא כיכר בכניסה לעיר ונציה, איטליה. הכיכר מתחילה עם סיום גשר החירות המחבר בין העיר ונציה למסטרה. הכיכר היא מהכיכרות החשובות בעיר, היות שהיא מהמקומות הבודדים בעיר כולה בה מותרת כניסת כלי רכב ואוטובוסים (בנוסף לכיכר מותרת הנסיעה בכלי רכב רק באי טרונקטו), כך שכל התחבורה הציבורית היבשתית יוצאת מכיכר זו (למעט הרכבת, היוצאת מתחנת ונציה סנטה לוצ'יה הסמוכה). בנוסף, בכיכר תחנות ואפורטו המקשרות את הכיכר עם רחבי העיר.
מהכיכר יוצאים קווי אוטובוס המקשרים את העיר עם נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו ונמל התעופה טרוויזו, וכן חשמלית המחברת את העיר עם מסטרה.
בין הכיכר לבין תחנת הרכבת סנטה לוצ'יה הקרובה מחבר גשר החוקה, בעיצובו של האדריכל סנטיאגו קלטרווה. הגשר נבנה בשנת 2008, ומיועד להולכי רגל בלבד. בנוסף, מחבר המונורייל של ונציה את הכיכר לתחנת הרכבת.
שאלון מקוון

שאלון מקוון הוא שאלון המועבר באמצעות רשת האינטרנט. עם העלייה בשימוש ברשת האינטרנט ביססו השאלונים המקוונים את מעמדם כאחת הדרכים הנפוצות והמקובלות לאיסוף מידע למחקר באמצעות האינטרנט ולצרכים אחרים. זאת, עקב מספר יתרונות בולטים, המאפיינים את השאלון המקוון ומבדילים אותו מן השאלון המסורתי, כגון: עלות שילוח נמוכה יחסית לשאלון בדואר נייר ובטלפון, מהירות שילוח גבוהה יחסית לשאלון בדואר נייר, תצוגה וסדר שאלות גמיש יחסית לשאלון נייר והזנה אוטומטית של הנתונים בבסיס הנתונים הממוחשב.

השימוש בשאלונים מקוונים: יתרונות וחסרונות

לשאלון מקוון ישנם מספר יתרונות וחסרונות, להלן העיקרים שבהם:
דנאי גרסיה

חייה

גרסיה נולדה וגדלה בקובה. היא התחילה ללמוד ריקוד מגיל 10. היא יודעת לרקוד בלט, סלסה ועוד. בבגרותה היא התחילה לדגמן.

קריירה

ב-2007 השתתפה גרסיה בעונה השלישית של "נמלטים". בספטמבר 2008 הוצאה דמותה של גרסיה מצוות השחקנית הראשיים. ב-2009 היא חזרה בתור סופיה לוגו בפרק האחרון של הסדרה. היא גם שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "CSI".
בשנת 2011 שיחקה בסרט "גמילה", לצד גייל הרולד וכריסטופר ג'אדג'. 
בשנת 2016 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של הסדרה "אימת המתים המהלכים". בשנת 2017 השתתפה בסרט "סנייפר: ההריגה האחרונה" בתפקיד של קייט אסטרדה.

חיים אישיים

גרסיה גרה עם בעלה ושני ילדיה במקסיקו סיטי, מקסיקו.
ננסי מקרי

ילדות וחינוך

ננסי מקרי נולדה באתונה, יוון ב-5 בספטמבר 1962. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת אתונה ב-1985 עם תואר ראשון בכימיה, בהנחיית פרופסור סי. איי. ניקולאידס. לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבלה את הדוקטורט שלה ב-1989, תחת ההנחיה של וויליאם ה. מילר. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"שיטות תאורטיות ללמידה של דינמיקות כימיות". ב-1992 היא נישאה לכימאי מרטין גרואבל, ולהם שני ילדים-אלכס וואלרי.

קריירה

מקרי הייתה עמיתה זוטרה באוניברסיטת הרווארד, בין השנים 1989-1991, והצטרפה לסגל הכימיה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה שמפיין ב-1992. ב-1996 היא נהייתה פרופסור חברה עם קביעות, וב-1999, פרופסור לכימיה ופיזיקה. היא החוקרת הראשית של קבוצת המחקר "קבוצת מקרי" שעוסקת בהבנה התאורטית של השלב המרוכז של הדינמיקה הקוונטית, וכתבה במשותף מעל 100 מאמרים מדעיים. מקרי היא גם חברה ב-"מכון בקמן למדע וטכנולוגיה".

מטרת המחקר

כאשר רוצים לחשב מה יהיה מצבם הקוונטי של אטומים בודדים או מולקולות קטנות בעוד זמן מסוים ניתן להשתמש ב"משוואת שרדינגר". אך כיוון שכאשר יש אטומים רבים שקרובים אחד לשני באותה מולקולה הם משפיעים אחד על השני, סיבוכיות החישוב עולה מאוד. מטרת המחקר של ד"ר מקרי היא למצוא דרך לחשב את המיקום של אטומים בעוד זמן מסוים, גם כאשר המולקולה היא מולקולה גדולה (כאשר יש בה הרבה אטומים), וגם כאשר היא במצב מרוכז (מצב שהוא לא גז, כלומר נוזל או מוצק).
ויילנדר

היסטוריה וסגנון מוזיקלי

ויילנדר הוקמה בשנת 1993 בצפון אירלנד, והייתה לאחת מהלהקות הראשונות שייסדו את הקלטיק מטאל, אחד מהסגנונות הפנימיים של תת-הז'אנר הכללי פולק מטאל. הלהקה ידועה בשילוב מוזיקה קלטית עתיקה עם בלאק מטאל ובעיסוק לירי באגדות ובמיתוסים הקלטיים.
הדמו הראשון של הלהקה יצא שנה לאחר הקמתה, שמו היה Once Upon An Era ("פעם בתקופה") והוא התאפיין במרכיבי הבלאק מטאל יחד עם תוספות עממיות, ונגינה בעלת גוון עממי וקלטי, כשבמוזיקה של הלהקה שולבו כלים עממיים מאירלנד כגון חליל הבודהרן (חלילן הלהקה היה חבר קבוע בלהקה). בשנת 1996 הוציאה הלהקה דמו נוסף בשם Dawning of a New Age ("זריחתו של עידן חדש"), גם הדמו הזה התאפיין במרכיבים של בלאק מטאל יחד עם האלמנטים העממיים הקלטים. הדמו השני של הלהקה חיזק והגדיל את המוניטין של הלהקה בסצנת הפולק מטאל הצומחת באירופה.
אלבומה המלא הראשון של הלהקה יצא בשנת 1998 בחברת התקליטים Century Media, והוא נושא את השם "Reawakening Pride Once Lost" ("מעוררים גאווה שאבדה"). חלק משירי האלבום הופיעו בשני הדמואים הראשוניים של הלהקה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בחסות חברת התקליטים למטרת קידום האלבום, אך בגלל בעיות פנימיות ובעיות עם חברת התקליטים סיבוב ההופעות לא הושלם והוא גרם לטלטלה בלהקה; כמה חברי הרכב עזבו אותה. הלהקה יצאה לדרך חדשה לאחר צירופם של חברי הרכב חדשים, וחתמה בחברת התקליטים "Blackend Records", ותחתיה הוציאו חברי ההרכב את האלבום "The Light, the Dark and the Endless Knot" ("האור, החושך והקשר האינסופי"), בתחילת שנת 2001.
האיזון בלהקה נפגם שוב כאשר נטשו אותה מספר חברי הרכב נוספים, ולמרות זאת הצליחה הלהקה להשלים כמה סיבובי הופעות בפסטיבלי מטאל נחשבים באירופה, וסיבובי הופעות משותפים עם כמה להקות פולק מטאל נחשבות, כמו Skyforger הלטבית, ולהקת הפולק מטאל\בלאק מטאל הבלגית Ancient Rites.
בשנת 2005 חזרו להרכב כמה מחבריו המקוריים, והלהקה מתכננת להוציא אלבום חדש, כנראה לקראת סוף 2006, אלבום שילווה בסיבוב הופעות ברחבי אירופה.
בשנת 2006 יצא האלבום Reawakening Pride Once Lost מחדש, בחברת התקליטים האירית Midhir Records.
בדצמבר 2006 שוחרר שמו של אלבומה החדש של ויילנדר, אלבומה הראשון מזה 5 שנים, "Honour Amongst Chaos" ("כבוד בתוך כאוס").
באטמן: הקרב על הברדס

מבוא

המבוא לסיפור מתחיל בכותר Batman and Son פרי עטו של גראנט מוריסון, שבו הג'וקר נורה בידי אדם שהתחזה לבאטמן. באטמן עצמו מגלה כי מאז שחזר לגות'אם סיטי לאחר שנת היעדרות, הוא חיסל את הפשיעה בעיר לגמרי. טליה אל-גול משיגה את נוסחת אדם-עטלף מקירק לנגסטרום, ובאטמן מתעמת עימה. טליה מגלה לו שברוס הוא אביו של בנה, דמיאן. או אז, דמיאן מנסה להיכנס לנעליו של טים דרייק כרובין, דבר שגורם לברוס לשלוח את דמיאן בחזרה לאמו. דמיאן חוזר לברוס במאורעות "באטמן: חזרתו לחיים של ראס-אל-גול" ולומד את דבר קיומם של שאר בניו המאומצים. במאורעות "באטמן: נוח בשלום", באטמן מתעמת מול ארגון הכפפה השחורה ותוקף את סיימון הורט במסוק אשר מתפוצץ לבסוף. באטמן שורד את הפיצוץ ומנסה למצוא את גופתו של הורט, אך נקרא על ידי סופרמן כדי לחקור את נסיבות מותו של האל החדש אוריון. באירועי המשבר האחרון, באטמן נלכד בידי גראני גודנס ומשרתיו של דארקסייד המנסים לשכפלו. באטמן נמלט, הכפיל שלו מתאבד, וברוס לוקח את הכדור שהרג את אוריון ויורה בדארקסייד (בכך שובר את העיקרון העיקרי לפיו הוא חי, שזה אי-השימוש באקדח). אולם, דארקסייד מכה בבאטמן בעזרת קרן האומגה, ששולחת את באטמן לזמן העבר. סופרמן לוקח את גופתו של באטמן, שמתגלה כגופתו של השיבוט האחרון, לנייטווינג. תוהו ובוהו שורר בגות'אם בעקבות מותו של באטמן ודיק גרייסון מסרב להפוך לבאטמן החדש משום שברוס אמר לו כך בצוואתו.

עלילה ראשית

בעקבות מעורבותו בתוכניתו של הורט להרוג את באטמן, מייקל ליין מאמין שהוא אחראי לפשיעה שאוחזת בגות'אם. הוא מתוודה על כך לכומר שלו, שלוקח אותו למסדר הטוהרה כדי להפוך לעזראל הבא. בפעילות הראשונה כעזראל, ליין מגן על סודות חליפתו של עזראל פן יפלו לרשותה של טליה אל-גול, אשר תעניק זאת לבנה דמיאן. עזראל מצליח להביס את טליה אך מותקף בידי נייטווינג באשמת רצח של שוטר בכיר. הוא משכנע את נייטווינג בדבר חפותו.
נייטווינג הופך לקר רוח כמו ברוס, וחרף הפצרותיו של טים דרייק מסרב לנטול את זהותו של באטמן. הדבר מוביל לכך שמתחזה נוטל את זהותו של הצלבן בגלימה, בהבדל שמתחזה זה משתמש בכוח קיצוני ויורה בקורבנותיו למוות. המסיכה השחורה השני משתלט על מטופלי ארקהם אסיילום בעזרת שתלים שיהרגו אותם אם לא יצייתו לו. בין המגויסים נמנים הדחליל, פיירפליי, פויזן אייבי, קילר קרוק ו-ויקטור זאס.
לאחר שדמיאן מותקף על ידי קילר קרוק, נייטווינג מציל אותו אך בעצמו מותקף על ידי המתחזה לבאטמן, ג'ייסון טוד. כשדמיאן מנסה להוכיח את ערכו לגרייסון בכך שהוא תוקף את טוד, הוא נורה ונפצע אך ניצל בידיו הנאמנות של אלפרד. מאורע זה גורם לטים דרייק לנטול את זהות באטמן ולאתר את מקום הימצאו של טוד למערת עטלף מעוותת משלו. גם הוא מותקף ונפצע בידי טוד, שממתין לבואו של נייטווינג.
דמיאן נשלח בידי אלפרד למצוא את דרייק, וכדי למנוע את פציעתו בשנית הוא נשלח עם סקווייר, והשניים מצילים את דרייק. בינתיים, גרייסון נכנס לעימות חזיתי עם טוד במערכת הרכבל של העיר. הוא מצליח להביס אותו לבסוף, וטוד נופל לנהר באומרו שהשניים ייפגשו בהמשך. או אז, דיק חוזר למערת העטלף ונוטל את זהות באטמן.
יישון בשר

יישון יבש

בשר לאומצות בסגנון הקלאסי הישן (כמותן ניתן להשיג כיום רק במסעדות יוקרה או באטליזים מובחרים) מיושן באוויר פתוח בטמפרטורה של 2 - 3°C ובלחות יחסית של 85%. במשך זמן היישון הבשר מאבד נוזלים (כחמישית ממשקלו), מה שגורם לחומרי הטעם שבו להיות מרוכזים יותר. סביב הבשר נוצר קרום בלתי אכיל שיש להסיר. שיטה זו קרויה יישון יבש (dry aging) בשל איבוד המשקל, הזמן הארוך הנדרש ושטח האחסנה הגדול בטמפרטורה נמוכה ולחות מבוקרת (נדרש שטח גדול כי יש להבטיח זרימת אוויר סביב נתחי הבשר ואי אפשר, לכן, לתלות אותם בצפיפות), בשר זה יקר יותר.
ניתן ליישן בשיטה זו רק בשר באיכות גבוהה משום שנדרשת תכולת שומן גבוהה ופיזור אחיד של השומן בנתחי הבשר. משך היישון המקובל בשיטה זו 15 - 28 ימים. ישנן מסעדות המיישנות נתחים יותר מ-28 ימים, כשהמובילה כרגע היא Dallas Chop House בטקסס שהגישה סטייק שיושן 459 ימים. החל מהשבוע הרביעי ליישון ניתן למצוא על הנתח בקטריות מסוג Penicillium Nalgiovense שאחראיות על טעמים דומים לאלו הנמצאים בגבינות כחולות. החיידקים העיקריים המתרבים בבשר בקר במהלך יישון יבש הם אירובים (צורכי חמצן) מהסוג פסאודומונס (pseudomonas). 
לאחרונה הראו מחקרים כי ניתן להאיץ תהליך יישון יבש באמצעות הפעלת אולטרה סאונד על הבשר במשך 24 השעות שלאחר השחיטה. ההאצה נגרמת משבירה של מבנים חלבוניים בסיבי השריר.

יישון רטוב

רוב הבשר כיום מיושן באריזות ואקום אטומות, היישון אינו מלווה בייבוש ולכן מכונה השיטה יישון רטוב (wet aging) והטעם עדין יותר. בשיטת יישון זו האנזימים מפרקים ביתר יעילות את רקמות החיבור ולכן הבשר רך יותר. בניגוד לשיטת היישון היבש התהליך דורש רק כמה ימים להשלמה. משך הזמן הקצר, האריזה הצפופה ומניעת איבוד משקל בתהליך הופכים את היישון הרטוב לחסכוני יותר. היישון הרטוב הומצא בתחילת שנות ה-60 ובשל החסכון והמהירות הפך לתהליך הנפוץ בתעשייה תוך זמן קצר. אריזת הוואקום מאפשרת התרבות של חיידקים אנאירובים: בעיקר לקטובצילוס (lactobacilli).
למרות שבשר שטופל ביישון יבש נחשב יוקרתי יותר, מבחני טעימה הראו כי רוב הצרכנים מעדיפים בשר שיושן בשיטת היישון הרטוב מבחינת טעם ומרקם.
אניה סלומונוביץ

קורות חיים ופעילות

אניה סלומונוביץ החלה ללמוד היסטוריה של האמנות ומדעי הקולנוע והתיאטרון באוניברסיטת וינה, אולם העתיקה את מקום לימודיה כעבור זמן קצר לאקדמיה לקולנוע של וינה, שבה היא התמחתה בבימוי ובעריכת סרטים. כעורכת היא למדה גם במכללה הגבוהה לקולנוע וטלוויזיה בפוטסדם-בבלסברג, גרמניה. 
אחת מעבודותיה המוקדמות הייתה ארבעה "מבזקי פרסום" נגד תופעת הגזענות שצורפו יחד לכדי סרט קצר. כבר כאן זוהה הקו הקולנועי היצירתי שלה שבאמצעותו היא ביקשה להעלות לסדר היום הציבורי דיון חתרני בבעיות חברתיות. סרטה הראשון שלה שהוקרן באופן סדיר בבתי קולנוע היה הסרט הדוקומנטארי באורך של 52 דקות "לעולם לא תבין זאת" (2003), שבו היא מעמתת את עצמה ואת בני משפחתה עם סיפורם המשפחתי: הדודה סבתא היהודייה הייתה במחנה ריכוז, הגננת שלה נטלה חלק בתנועת ההתנגדות הסוציאליסטית, ואילו סבתה "לא עשתה דבר." הסרט צבוע בצבע לבן לכל אורכו: הלבוש והרקע הם בצבע לבן המשליט תחושה ניטראלית, כאשר ריכוזו של הצופה מנותב לעבר דבריהם של בני משפחתה, שהוקלטו לרב במצבים של שגרת יום-יום. 
בסרטה הקצר ביותר Codename Figaro, האורך בסך הכל דקה אחת – תרומתה לשנת מוצארט 2006 – היא מעלה, באמצעות הדגמת שיחת טלפון בין אישה לבין ארוסה בעל הנתינות הזרה, את השאלה האירונית, בשל התייחסותה למדיניות ההגירה האוסטרית, האם "נישואיו של פיגרו" לא היו אלא נישואין למראית עין. שני הדוברים מדקלמים זה לזה בשיחת הטלפון את התשובות לשאלותיה האפשריות של משטרת ההגירה: "איזו מתנה קנית לי לחתונה?" "איפה יש לי כתמי לידה?" לבסוף מסתיים הסרט בדרישה: "הינשא/י למהגר מתוך אהבה, זו ההזדמנות בעבורו שתאפשר לו לחיות ולעבוד באוסטריה."
לאחר מכן הגיע הסרט "זה קרה זמן קצר קודם לכן" – סרט דוקומנטארי בנושא הסחר בנשים. הסרט אינו מציג ישירות את דמויותיהן של הנשים שסיפוריהן מסופרים בו, ואלה מתוארים על ידי אנשים אחרים. אלה הם אוסטרים מן השורה, לדוגמה – הדיוטות, דיפלומטית או סוכן מכס. באמצעות כוח משיכה יחיד במינו ייאמן מצליח הסרט "זה קרה זמן קצר קודם לכן" ליצור התרחשות בו-זמנית שלא תיאמן: חיים מקבילים במספר אתרים "אמיתיים," שהתקיימו שם וממשיכים להתקיים בהם. הסרט זכה בפרסים רבים, בין היתר בפרס "Caligari" בפסטיבל Berlinale 2007 או ב"פרס הקולנוע של וינה" בשנת 2006, והוא הוצג בפסטיבלי סרטים רבים ברחבי העולם. בעקבות הבחינה המדוקדקת והכישרונית של האסטרטגיות והאפשרויות הדוקומנטריות השגורות, ושבירתן, מצא הסרט ביטוי גם בספרים, מגזינים ובעבודות בנושא הסרט הדוקומנטארי. 
בשנת 2012 הפיקה אניה סלומונוביץ את סרטה העלילתי הראשון - "ספרד." התסריט נוצר בשיתוף פעולה עם הסופר דימיטרה דינב, ועל הפסקול היה אחראי המוזיקאי תושב ברלין מקס ריכטר שגם הלחין את המוזיקה לסרט "ואלס עם באשיר" את התפקיד הראשי בסרט משחק Gregoire Colin המוכר מסרטיה של קלייר דניס.
פירוק נשק כימי

פירוק נשק כימי הוא תהליך הפיכתו של נשק כימי ללא-שמיש ובטוח לסביבה.
תהליך הפירוק מורכב וממושך בשל רעילות החומרים וריכוזם. על פי רוב יש לשנע את כלי הנשק למתקני פירוק ייחודיים ולא ניתן לבצע את הפירוק במקום האחסון. דרכי הפירוק המותרות מוגדרות באמנת הנשק הכימי.

הידרוליזה

בשיטה זו הנוזל הכימי מעורבב עם חומר אחר היוצר תגובה כימית. התהליך מתבצע במכל נפרד עם מים חמים, והתמיסה מושרית במשך כמה שבועות. התגובה הכימית הורסת את המרכיב הפעיל ברעל, והופכת אותו לחומר שניתן לעבד שוב באמצעות שריפה, או בתהליך הדומה לטיפול במי שופכין. חלקי המתכת של הנשק מעובדים בנפרד בכבשן מתכות. בסיום התהליך מתקבל תוצר דמוי אבקה.
שיטה זו דורשת שינוע אל כבשנים מרכזיים. מפעלים רבים ברחבי העולם משתמשים בתהליך זה. ב-2013 החליט הארגון למניעת הפצת נשק כימי להשתמש בשיטה זו כדי לפרק את ארסנל הנשק הכימי של סוריה. אולם מאחר שאף מדינה לא הסכימה להעבירו לשטחה הוחלט, לראשונה, לבצע תהליך זה על גבי ספינה בים.

שריפה כימית

בשיטה זו משתמשים בתנורי ענק, אליהם מוכנסים הכימיקלים. ראשית, כלי הנשק מפורקים, ומנוקזים מהחומרים הכימיים על ידי רובוטים. הנוזלים מועברים למכלים נפרדים ולאחר מכן נשפכים לתנור מיוחד המשמש לשריפתם (°C‏ 1,093). תנור נפרד משמש לשריפת שאר חלקי הנשק (°C‏ 816 למשך 15 דקות). בתהליך זה משתחררים כמויות גדולות של חומרים רעילים. החומרים מועברים דרך מספר מסננים יבשים ורטובים ולאחר מכן משוחררים לאוויר דרך ארובות גבוהות.
תהליך זה נכנס לשימוש בארצות הברית ב-1990. ב-2013 השתמשה החברה השוודית Dynasafe בתהליך זה באמצעות מתקן הצתה סטאטי (static-detonation chamber) שבנתה כדי לפרק את הנשק הכימי שנותר בלוב.

תא פיצוץ

בשיטה זו השמדת כלי הנשק מתבצעת במתקן סגור, המיועד לפירוק כל המרכיבים יחד.
שיטה זו שימשה ביפן להשמדת כלי נשק שנותרו בגבול הסיני וכן באירופה להשמדת תחמושת כימית ממלחמות העולם.
השיטה מחייבת את שינוע הכימיקלים לאתרים מרכזיים ולא מאפשרת להשמידם במקום.
הארמייה התשיעית (בריטניה)

היסטוריה

הארמייה התשיעית הוקמה ב-1 בנובמבר 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה. הארמייה ריכזה תחתיה את כוחות היבשה של חבר העמים הבריטי בארץ ישראל ועבר הירדן (ובהמשך גם בקפריסין). כמפקדה הראשון של הארמייה מונה הנרי מייטלנד וילסון. הארמייה המשיכה להגן על האזור עד סיום המלחמה ב-1945, ובפועל לא השתתפה בקרבות.
נקמת המרובעים

תקציר העלילה

לואיס שקולניק (מגולם על ידי רוברט קאראדין) וגילברט לואל (מגולם על ידי אנתוני אדוארדס) הם חנונים מגושמים וחביבים שעוברים ללמוד בקולג'. בתחילה הם עוברים להתגורר באופן זמני ביחד עם קבוצת סטודנטים חנונים אחרים אשר גם מעוניינים להצטרף לאחווה כלשהי. לבסוף לאחר שכל החנונים נדחו על ידי האחוות השונות הם מחליטים לעבור לבית נטוש ולהקים אחווה משלהם.
שקולניק ולולאל וחבריהם החנונים מהווים בתחילה מושא ללעג ומוטרדים באופן תדיר על ידי הסטודנטים מאחוות אלפא ביתא אשר כוללת צעירים ספורטאים, עשירים ופופולריים בלבד, אשר הופכים במהרה לאויביהם המשובעים של החנונים.
שקולניק מתאהב בהמשך בבטי צ'יילדס הפופולרית (מגולמת על ידי ג'וליה מונטגומרי) אשר חברה באחוות פיי דלתא פיי ואשר היא חברתו של גייבל סטן (מגולם על ידי טד מקגינלי) אשר הוא המנהיג הפופולרי של אחוות אלפא ביתא.
לאחר שהספורטאים של אחוות אלפא ביתא מעלים באש את מגוריהם של החנונים, החנונים המושפלים מחליטים לעמוד על זכויותיהם ולצאת למלחמת חורמה נגד הספורטאים של אחוות אלפא ביתא.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 77% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 26 ביקורות.