Rude Boy

רקע ופיתוח

השיר הופק על ידי רוב סוייר וסטארגייט ונכתב על ידי ריהאנה עצמה, אסתר דין, מקבה רידיק וסויר עצמו. בפברואר בתוכנית האירוח של אלן קאר דיברה ריהאנה על מילות השיר: "כשכתבנו את השיר, זה היה סוג של פריסטייל, אהבתי את השפעת המערב ההודי שהמוזיקה הייתה, ופשוט נכנסתי לתא, כבר היו להם כמה רעיונות, וזה בא אלי, רק רצתי לשם עם אחד הכותבים והתחלתי לעבוד עם זה באולפן ועכשיו כשקראו לי את זה ככה, 'בוא הנה ילד חצוף, זה מספיק גדול'?, זה נשמע כל כך מגעיל!". היא גם הסבירה את התפתחות השיר, ואמרה כי המילים הללו היו במקור ההקדמה, אבל מכיוון שהן היו קליטות, היא החליטה שהן יהיו הפזמון. 
בראיון לעיתון "Us Weekly", מבה רידיק, שעזר בהפקה הקולית של השיר, דיבר על ההשראה לשיר. רידיק הסביר שאסתר דין עלתה עם הרעיון של השיר, ועבדה עם סטארגייט כדי לפתח אותו. כששמע את זה, רידיק וריהאנה הביעו עניין בשיר אבל הם חשבו שיש צורך בשינויים מסוימים, ושלחו אותו רידיק להשלמת השיר. רידיק גם הסביר לאן הגיע הרעיון של כמה מהמילים הפרובוקטיביות: "אני וריהאנה בקשבנו למילים ופשוט צחקנו ודיברנו על כל כך הרבה סיטואציות שקרו בעבר וזה קורה בכל מקום שעשינו, כמובן, צחקנו וצחקקנו על המילים, באופן מפתיע כולם השתגעו על השיר." דין הסביבר את ההתפתחות של השירי בראיון ל"בום בוקס" ואמרה שהיא רוצה לתעל את האלטר-אגו של ריהאנה ולהשתמש בו כהשראה למילות השיר. דין שיבחה את יכולתה של ריהאנה לקחת סיכונים עם המוזיקה שלה, ואמרה: "אני חושבת שריהאנה סקסית ואומרת דברים שבחורות אחרות לא יאמרו, גם אם היא אומרת בואו נלך לנשק כמה בנות, שבאמת אכפת להן... זו ריהאנה. היא על הפנטזיה, זה מה שאנשים רוצים לעשות, אבל מפחדים לעשות."

הרכב מוזיקלי

השיר שהוא שיר אפ-טמפו דאנסהול אשר משלב אלמנטים של רגאיי. השיר נכתב בסולם E מינור בקצב של 87 ביטים לדקה. טווח קולה של ריהאנה בשיר משתרע מן התווים הנמוכים (E3) אל הגבוהים (D5) והוא עוקב אחר רצף האקורדים Em−Bm−C−Am−Bm. אלקסיס פטרידיס מה-"The Guardian" אמר שהשיר והשיר Hard הם "רגעי השיא של האלבום" ואף שיבח את ביצועים הווקאלים של ריהאנה בשיר: "שניהם [שני השירים] מבליטים את סגנון קולה הטוב ביותר של ריהאנה המונוטוני והקר כקרח". מייקל מנחם מ"בילבורד" העיר על התוכן הלירי של השיר, וכתב: "עם 'Rude Boy', ריהאנה מספקת את המילים הפרובוקטיביות ביותר שלה ואולי את הצליל האותנטי ביותר עד כה". מנחם כתב גם על הרכב השיר: "תופי פלדה הם נוכחות מבורכת בהפקה, מה שמניע בראשה לסקא ולדאנסהול, והמופע של ריהאנה מעולם לא היה משכנע כמו בשיר הזה".

הוצאה

השיר יצא כסינגל השלישי הרשמי מהאלבום מתוך אלבומה הרביעי של ריהאנה Rated R. הוא נשלח לתחנות הרדיו האורבניות בארצות הברית ב-9 בפברואר 2010 והועלה להורדה דיגיטלית ב-19 בפברואר 2010.

מיקומים במצעדים ומכירות

השיר הגיע בבכורה למקום ה-64 בארצות הברית ולאחר חודש הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי ובכך הפכה לאמנית הנשית החמישית עם הכי הרבה שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד בהיסטוריה לצד פאולה עבדול ודיאנה רוס, כאשר הן עשו זאת עם 6 שירים. השיר נשאר במקום הראשון במשך 5 שבועות. בנוסף השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד של הרדיו הקצבי, במצעד שירי הפופ ובמצעד שירי הדאנס. נכון ליוני 2015 השיר הגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית עם מכירות של 3,040,000 עותקים. גם באוסטרליה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום בבכורה למקום ה-45 ולאחר זמן קצר הגיע למקום הראשון שם שהה במשך שבועיים. השיר נשאר במצעד האוסטרלי במשך 19 שבועות והגיע למעמד פלטינה כפולה במדינה. גם בניו זילנד השיר זכה להצלחה כאשר הגיע בבכורה למקום ה-25 ולאחר 5 שבועות הגיע למקום ה-3. 
בבריטניה השיר שמר על אותו קו הצלחה גם כן כאשר הגיע למקום השני במצעד הבריטי ואילו במצעד שירי ה-R&B הבריטי השיר הגיע למקום הראשון. חודשיים לאחר שחרורו השיר הגיע למעמד זהב עם מכירות של 400 אלף עותקים. גם ביתר אירופה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השלישי בדנמרק, נורווגיה ובלגיה. באוסטריה, פינלנד וצרפת השיר הגיע למקומות ה-6,7 ו-8 בהתאמה. בשוודיה השיר הגיע למקום ה-11 ואילו ברומניה למקום הראשון במשך 5 שבועות והפך לשיר השלישי שלה ששהה שם הכי הרבה שבועות במקום הראשון.

הופעות חיות

כדי לקדם את השיר ריהאנה הופיעה איתו במשחקי הסופרבול בארצות הברית בחסות פפסי במיאמי, ב-4 בפברואר 2010 בידח עם שני שירים נוספים. יומיים קודם לכן היא גם הופיעה עם השיר ב-"AOL Music Sessions" לצד שירים נוספים במופע אשר היה זמין לצפייה באתר הרשמי של התוכנית. כמעט שבועיים לאחר מכן היא ביצעה שוב את השיר בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס. 
לאחר סדרת ההופעות בארצות הברית עברה לקדם את השיר גם בבריטניה בתוכנית של אלן קאר ב-24 בפברואר 2010. למחרת היא הופיעה עם השיר גם ב- ב-GMTV שם גם התראיינה. ב-4 במרץ 2010 ביצעה את השיר גם בטקס פרסי ה-ECHO בברלין. ב-27 במרץ 2010 היא חזרה להופיע עם השיר בארצות הברית כאשר הופיעה איתו בטקס פרסי ניקלודיאון ביחד עם שני שירים נוספים. ב-23 במאי 2010 הופיעה ריהאנה בפסטיבל Radio 1's Big Weekend שם ביצעה את השיר כחלק מרשימת השירים של המופע. שנתיים לאחר מכן הופיעה שוב בפסטיבל וביצעה שוב את השיר כחלק מרשימת השירים של המופע. בנוסף גם הקפידה לבצע אותו בכל סיבובי ההופעות שלה מאז שיצא.

רקע והרכב

הקליפ בוים על ידי מלינה מטסוקס שגם ביימה את הקליפ הקודם של ריהאנה לשיר "Hard". הקליפ מסתמך על שימוש בטכניקת "המסך הירוק" והוא מכיל אזכורים לאמנים כמו אנדי וורהול, קית' הרינג, סולט אנ' פפה, M.I.A, וז'אן-מישל בסקיה. בריאיון עם קארסון דאלי בתוכנית הרדיו שלו, "אמפ רדיו", ריהאנה תיארה את הקליפ "כשונה לחלוטין מכל וידאו אחר שהיא עשתה בעבר" וכינתה אותו "מוזר ומגניב". היא הסבירה את האיכויות האומנויות, ואמרה: "הרבה מהקליפים שלי הם באמת כהים ועצבניים וקשים", "Rude Boy" משחק יותר בשורשים, השתמשנו בהרבה צבע, אבל גם התלבושות היו מאוד ג'מייקה- דאנסהול". הקליפ הוצג לראשונה בערוץ ה-VEVO של הזמרת ב-10 בפברואר 2010. 
הקליפ מציג את ריהאנה במספר רב של סצינות בהשראות צבעוניות, קאריביות ותוססות. בסצנת הפתיחה ריהאנה ניגשת לערכת תופים ומנגת בה כאשר השיר מתחיל להתנגן. בשאר הסצינות בקליפ ריהאנה מתעסקת ומנגנת במגוון רחב של כלים ואביזרים כמו פסלים של זברה ואריה ואופנוע. בנוסף היא לובשת בקליפ מגוון רחב של תלבושות מיוחדות ובניהם חולצת זברה בצבע שחור לבן ובגד גוף בצבע זהב עם ניטים. בנוסף ריהאנה מבצעת בקליפ מספר תנועות ריקוד שונות כמו הבוגל.

ביקורת

עם שחרור הקליפ הרבה מבקרים השוו את אותו לקליפ לשיר "Boyz" של הראפרית M.I.A אם כי הבמאית של הקליפ מלינה מטסוקס דחתה את הטענות על כך שהקליפ מועתק מהקליפ ל-"Boyz". כמה מבקרים ציינו גם הבדלים לטובה בין הקליפים הקודמים מהאלבום שהיו בעלי אופי אגרסיבי יותר. בקי ביין מ- "Idolator" גם הבחינה בדמיון בין הקליפ לקליפ של "Boyz": "אנחנו חופרים הרבה בנטיית הרגאיי אף על פי שבוב מארלי פגש את M.I.A בפיצוץ צבעוני שהופכת להיות קצת קשה לעיניים לאחר זמן מה". בנוסף ביין ציינה כי הקליפ "צבעוני, תוסס, רועש ועוזב לחלוטין את תרחישי השבי המדכאים בעיקר ותמונות המלחמה של הקליפים הקודמים שלה".

ביקורות

אן פאוורס מ-"Los Angeles Times" אמרה שלשיר יש סגנון של רגאיי ובנוסף גם העירה על המילים של השיר: "אפילו כשהיא מציעה את עצמה בצורה לא ברורה- "אני אתן לך להיות הקפטן הערב" היא לועגת, היא שואל את כוחו, "אתה יכול לקבל את זה?", היא חוזרת על עצמה בפזמון, מה שמקשה לדמיין שכל מחזר יכול לעמוד בסטנדרטים האלה". ביל למב מ-"About.com" שיבח את השיר, וכינה אותו "השיר המעניין ביותר מ-Rated R", וכי היא מייצגת דמות נשית דומיננטית שהיא בדיוק מה שהיה נחוץ כדי לעבור את כריס בראון האומלל, פרק בקריירה שלה". עם זאת, לאמב הוסיף כי "הרגשת הקרח הולכת ונחשקת, ריהאנה נשמעת כאילו היא נסוגה כמה צעדים לאחור כדי להרחיק את עצמה מכל השיר, יש מגניבות נעימה, אבל אנחנו אף פעם לא מקבלים את זה". 
ניק לוין מ-Digital Spy כתב כי השיר "יכול להתפרש כסינתזה מנצחת של התחלות הפופ הקראבי שלה, את ההתנקשות חסרת המאמץ בעידן הנעורים הטובים, ואת הפרסונה המאיימת יותר שהיא חשפה באלבום, ומצד אחר, זו רק מנגינה טובה". לוין כתב גם כי השיר הוא "הרגע הקליט ביותר באלבום". אליב מאלון מ- "NME" כתב: "יש בשיר רק כותבת נשית אחת מלבד ריהאנה (אתסר דין) זה שיא גברי מדהים - בסאונד ובגישה". מאלון גם כתב "שריהאנה מתעקשת שנבין איך היא רוצה גברים במיטתה". ראיין דומבל מ-"Pitchfork Media" כתב ביקורת מעורבת על השיר: הוא כינה אותו כשיר "המטורף ביותר באלבום" אך כתב כי הוא "מתעלה על החמרים המסוכנים ביותר באלבום".