google/wiki40b huggingface dataset:
אצטדיון ימק"א

היסטוריה

הנדבן האמריקאי ג'יימס נאבגין ג'רווי הניח את אבן הפינה של האצטדיון ב-23 באוגוסט 1926. בניית האצטדיון הסתיימה רק ב-1933, אך השימוש בו החל קודם לכן. בנובמבר 1935 התקיימה באצטדיון האליפות הראשונה באתלטיקה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שיחקו במגרש קבוצות חיילים וקבוצות מקומיות מלאומים שונים. המגרש נחשב אז למודרני, משוכלל ונוח. אולם, כעבור חצי מאה הוא כבר היה מיושן. במשך השנים אירח המגרש משחקים מרכזיים רבים, ובהם הדרבי של ירושלים. בשנת 1991 עזבו שתי הקבוצות הירושלמיות את האצטדיון ועברו אל אצטדיון הכדורגל החדש בעיר, אצטדיון טדי. במשחק הדרבי האחרון במגרש ימק"א ניצחה הפועל והורידה את בית"ר לליגת המשנה. 
בעשור הראשון של המאה ה-21 נהרס מתחם האצטדיון יחד עם מתחם מגרשי הטניס, ובשטחו נבנה מתחם מגורים יוקרתי בשם כתר דוד.

ייחודיות

באצטדיון שררה אווירה ייחודית של מטען תרבותי ונוסטלגי רב מחד, ושל עזובה ואמצעים פרימיטיביים מאידך. מגרש הכדורגל שבאצטדיון היה קצר במטר וחצי מהתקן הבינלאומי, הטריבונות היו מיושנות ומכיוון שנמכרו כרטיסים רבים יותר מהמקומות על הטריבונות, כמעט תמיד היו צופי כדורגל שישבו על העצים שבצד המגרש. באזור הטריבונות היה גם ריח חזק של שתן משום שרבים מן הצופים לא טרחו להגיע אל חדרי השירותים. סביב האצטדיון הייתה חומת אבן גבוהה שבראשה גדר תייל. עליבותו של האצטדיון הייתה אנטיתזה למבנה ימק"א המפואר שבחצרו שכן:
היו שני יציעים מאחורי השערים: יציע האבן מאחורי השער הדרומי נבנה בסוף שנות השישים, יציע העץ הגדול (3000 מקומות) נבנה ב-1973 מאחורי השער הצפוני בגלל הגידול בכמות הקהל. המזרחי והמערבי היו יציעי עמידה. אנשים נכנסו בדוחק רב ועמדו על חביות ופיגומים. ימק"א נודע כמגרש מפחיד כבר בשנות החמישים, אבל עבור השחקנים והעסקנים היה מדובר במגרש מצוין, שהיה כיף להגיע אליו בגלל המקלחות והמתקנים של הארגון הנוצרי. זה היה כמו מעבר מצריף לסוויטה. רק בשנים מאוחרות יותר ימק"א הפך מושא ללעג. המגרש היה מכשול בפני בית"ר הטכנית של שנות השמונים, והיא לא השיגה בו שום תואר. באליפות הראשונה בית"ר אירחה בבלומפילד לאחר שימק"א נפסל, ולאחר מכן הגיעו האליפויות ב-"טדי" בשנות התשעים והאלפיים. הנטישה, ללא ספק, הועילה לקבוצה.
— רוני דיאון, באזז
גאורגי השמיני, מלך גאורגיה

חייו

גאורגי היה בנו השלישי של אלכסנדר הראשון הגדול מאשתו תמר. אף על פי שדמטרה, בנו השני של אלכסנדרה היה בעל הזכות לרשת את השלטון מאחיו הבכור, וחטנג הרביעי, השתלט גאורגי על השלטון עם מותו של אחיו הבכור בדצמבר 1446. בשלב זה כבר החל תהליך התפוררות הממלכה, והיה קרוב להגיע לשיאו. המדאיג מכולם היה מרד אצילי מערב גאורגיה ואטבאגות סאמצחה. האטבאגות אף ייסדה כנסייה נפרדת משלה לנסיכות שלה. אולם מהלך זה לא נשא פרי ומאמצי הפטריארך הקתולי, דוד הרביעי, מנע פיצול הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית-אפוסטלית.
תקופת שלטונו של גאורגי חפף לנקודת מפנה חשובה בהיסטוריה של המזרח הקרוב, כאשר בשנת 1453 כבשו העות'מאנים את קונסטנטינופול ושמו קץ לשלטונה של האימפריה הביזנטית. הקיסר שאליו הייתה מאורסת ביתו של גאורגי, קונסטנטינוס האחד עשר, נהרג בקרב. המדינאים הגאורגים שהיו שקועים במאבקי כוח משלהם, לא העריכו בצורה נכונה את ההתפתחויות שהובילו את הממלכה הגאורגית מבודדת מאירופה הנוצרית במשך שלוש המאות שבאו לאחר מכן.
עדיין, נחשבו הגאורגים כמשתתפים אפשריים למסע צלב אנטי-עות'מאני שתוכנן על ידי האפיפיור פיוס השני וכוחות מערב אירופאיים. מסיבה זו נשלח לודוביסוז בולוגנינוס לקיים שיחות בגאורגיה. גאורגי מצידו הסכים להפסקת אש מול אויביו הפנימיים. הגאורגים רצו לשלוח 120,000 חייל והציעו אף להמשיך את מסע הצלב עד לירושלים. בסופו של דבר לא התגבשה קואליציה והמלחמות הפנימיות חזרו במהרה לגאורגיה.
בשנת 1462 הפקיע גיאוגי את סאמוֹכַּלאכּוֹ (גאו') מבעליו, שהיה קרוב של המשפחה המלכותית, בגרט החמישי, כיוון שתמך בנסיך המורד, ק'ווארק'ווארה השני ג'אק'לי , אטבאג רב עוצמה של סאמצחה. בשנת 1463, כרת בגרט ברית עם מתנגדים אחרים לשלטון, דוכסים (אריסתווים) של מגרליה, גוריה, סוואנתי ואבחזיה, והם הביסו את המלך בקרב צ'יחורי. בסופו של דבר, איבד המלך את כל המחוזות המערביים של גאורגיה ובגרט הוכרז כמלך ממלכת אימרתי. בשנת 1465 ניסה גאורגי להכניע את ק'ווארק'ווארה השני אולם הוא הותקף על ידי האחרון, ונשבה בידו באגם פרוואני. בגרט מלך אימרתי ניצל את המצב באופן מיידי, הוא השתלט על טביליסי והכריז על עצמו כמלך גאורגיה. בעקבות זאת, החל ק'ווארק'ווארה השני להחשיב את בגרט כמתחרה עיקרי שלו ושיחרר את גאורגי לחופשי.
גאורגי ניסה להשיב לעצמו את הכתר כמלך גאורגיה אולם ללא הצלחה. לכן ייסד את במחוז קאחתי ממלכה נפרדת בשם ממלכת קאחתי והכריז על עצמו כמלך הראשון שלה. הוא ערך ארגון מחדש של האדמיניסטרציה והחלוקה למחוזות הפנימיים. הוא חילק את ממלכתו לתת-מחוזות קטנים, שהיו קלות לשליטה, בשם סַמוֹאוּראבוֹ, במקום דוכסויות עצמאיות שנקראו סאֶריסתַבוֹ. בראש המחוזות הוא הציב, שלא כמו בממלכות הגאורגיות האחרות, לורד שהוא כומר (הבישופים של בודבה, אלאוורדי, רוסתווי ונקרסי), שהיו באופן כללי נאמנים יותר לשלטון מאשר אצילים חילוניים, והיו אחראים על מחוזות צבאיים מיוחדים שנקראו סאדרוֹשוֹ.
גאורגי נפטר בשנת 1476 וירש אותו בנו אלכסנדר הראשון.
גבריאיל גולובקין

גבריאיל גולובקין (ברוסית: Гавриил Иванович Головкин‏; 1660 - 20 בינואר 1734) היה מדינאי רוסי בולט בתקופת פיוטר הגדול ואחריו. גולובקין היה קרוב משפחה של אימו של פיוטר הגדול והחל לשרת בקרבתו כבר בשנת 1677. בתקופת מאבקי הכוח מול הנסיכה סופיה היה נאמן מאוד ומאז הם התקרבו עוד יותר.
החל משנת 1706 עמד גולובקין בראש המשרד לענייני חוץ ובשנת 1709 התמנה לתפקיד קנצלר. גולובקין השתתף בכל ענייני החוץ בתקופת פיוטר הגדול למרות שלא ידע אף שפה זרה. בתקופת יקטרינה הראשונה היה חבר בהמועצה הסודית העליונה. הקיסרית נתנה לו את הצוואה שלה לפיה יורש העצר יהיה פיוטר השני וגולובקין יהיה אחד האפוטרופוסים. עם פטירת פיוטר השני הוא שרף את המסמך כי בהתאם למסמך יורשי העצר הבאים היו צריכים להיות צאצאיו של פיוטר הגדול, אך גולובקין תמך באנה, קיסרית רוסיה. בהיותו בסכסוך מתמשך עם משפחת נסיכי דולגורוקי סיכל את מאמציהם להגביל את שליטת הקיסר במדינה. בין היתר, בעקבות פעילותו המועצה הסודית העליונה פוזרה ונציגי משפחת דולגורוי נענשו על פעילותם.
בתקופת אנה כקיסרית רוסיה היה חבר הקבינט. בשנת 1710 קיבל תואר רוזן.
גולובקין היה בעל יכולת תמרון גבוהה בחצר והצליח להסתדר עם 4 קיסרים.
סטיב קר

ילדותו ונעוריו

קר נולד וגדל בביירות שבלבנון, בעת שאביו, פרופסור מלקולם קר, לימד באוניברסיטה האמריקנית בביירות ואמו שימשה כדיקן הנשים באוניברסיטה. בהיותו כבן 19 נרצח אביו בידי חמוש שהמתין לו מחוץ לחדרו וירה בו. ארגון ג'יהאד איסלאמי מקומי (פעיליו היו ממקימי חזבאללה) נטל אחריות לרצח. מאוחר יותר האשימה משפחת קר את איראן במעורבות, והציגה מסמכים בנדון.

קריירה כשחקן

קר שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אריזונה, במסגרת טורנירי ה-NCAA וקבוצתו אף הופיעה בפיינל פור.
קר נבחר בדראפט של 1988 על ידי פיניקס סאנס אך הוא הועבר לקליבלנד קאבלירס ושם שיחק שלוש שנים. בשנת 1993 עבר לשיקגו בולס ושם שיחק עם מייקל ג'ורדן וזכה בשלושה תוארי אליפות. קר היה משמעותי במשחקים אלה כשקלע מספר סלים מכריעים ברגעי המשחק האחרונים. ב-1998 עבר לסן אנטוניו ספרס וזכה עמה מיד באותה עונה באליפות הרביעית הרצופה שלו. ב-2003 זכה עם הספרס באליפות האחרונה ולאחריה פרש ממשחק פעיל.
לאורך הקריירה של קר, קלע באחוזים גבוהים מעבר לקשת השלוש, 45.4% מהזריקות נכנסו. זהו אחוז הדיוק הטוב ביותר בהיסטוריה של ה-NBA לשחקן שזרק מעל 2,000 זריקות.
בשנים לאחר פרישתו היה קר יועץ לבעלים בפיניקס סאנס. בנוסף הוא היה לאנליסט החוקר את האספקטים הסטטיסטיים של המשחק, ולפרשן משחקי כדורסל.

קריירת אימון

בקיץ 2014 חשקו מספר קבוצות בשירותיו, בהן גם ניו יורק ניקס, שנשיאה הוא מאמנו בעבר פיל ג'קסון, אך קר בחר בגולדן סטייט ווריורס. קר ביקש למנות לעוזרו הבכיר את דייוויד בלאט, אך זה מונה למאמנה של קליבלנד קאבלירס.
בעונתו הראשונה הציגה קבוצתו כדורסל שוטף בהובלת סטפן קרי, קליי תומפסון ודריימונד גרין והרבתה לנצח, סיימה את העונה עם המאזן הטוב בליגה, 67-15. הוא המאמן הרוקי הראשון בהיסטוריה של הליגה שניצח 21 משחקים מ-23 משחקיו הראשונים.
קר הוביל את גולדן סטייט לזכייה באליפות ה-NBA בעונת 2014/2015.
בעונת 2015/2016 הוביל את גולדן סטייט למאזן של 9–73, הטוב בליגה ושיא הניצחונות לעונה ב-NBA, ובתום העונה זכה בתואר מאמן השנה. למרות עונה טובה זו, בגמר ב-NBA הפסידו הווריורס לקליבלנד קאבלירס.
לאחר עונת 2015/2016 נוסף לסגל הווריורס  קווין דוראנט, אחד השחקנים הטובים ביותר בליגה בעונות הקודמות. יחד עם דוראנט, בעונות 2016/2017  ו2017/2018 NBA, זכה קר ברציפות באליפות ה-NBA עם הקבוצה.
התמוטטות טריזית

התמוטטות טריזית היא תהליך שבו מאגמה העולה ממקורה במעטפת כדור הארץ או מחלקו התחתון של קרום כדור הארץ ממוטטת את הסלעים בדרכה. התאוריה המסבירה את התהליך פותחה במקביל ובאופן עצמאי על ידי הגאולוג הקנדי רג'ינלד אלדוורת דאלי (Reginald Aldworth Daly‏; 1957-1871) והגאולוג האמריקני ג'זף בארל (Joseph Barrell‏; 1919-1869) בתחילת המאה ה-20.
התהליך מתחיל בהתפרקות מכנית של סלע האם, הנובעת מסדקים הנוצרים בו כאשר המאגמה העולה מפעילה עליהם לחץ רב. חום המאגמה גורם להתפשטות החומר הסלעי ומרחיב את הסדקים במידה רבה. הרחבה נוספת מתרחשת כאשר המאגמה חודרת לסדקים ויוצרת טריזים סלעיים חמים. בסופו של התהליך יתמוטטו גושים מסלע האם אל תוך המאגמה.
בחלק מהמקרים, גושי הסלע – שמשקלם הסגולי גדול מהמשקל הסגולי של המאגמה – ישקעו בתוכה. כאשר משקלם הסגולי נמוך יותר – הם יצופו על פניה. כאשר הגושים שוקעים אל תוך המאגמה מופעל עליהם לחץ גבוה וחום המפוררים אותם. אם הגושים צפים על-פני מאגמה זורמת, הגושים יינשאו איתה, כפי שמתרחש לדוגמה בהרי הגעש של הוואי, שם זרם תת-קרקעי של מאגמה ממוטט את התקרה באזורים בהם קיימות בסלע נקודות חולשה. כתוצאה מהתמוטטות זו נוצרים מכתשי שקיעה.

מחלוקת על קיום התהליך

בין אם הגושים שוקעים במאגמה ובין אם הם צפים על-פניה ונסחפים – לרוב לא נותרות בשטח עדויות לתהליך ההתמוטטות הטריזית, מה שגרם בעבר למחלוקת על עצם קיומו. היעדר העדויות נובע לרוב מהתכה של גושי סלעי הסביבה בתוך המאגמה, ולכן רק גושים שנפלו אל תוך המאגר בשלבים האחרונים של הגיבוש המפריט – שורדים כראיות נדירות. ראיות חשובות נוספות מיוצגות על ידי היעדר יחידות סלע ברצף סלעי הסביבה בשולי מסלע פלוטוני.
פרנסיס ייטס

שנים ראשונות

נולדה בעיר סאות'סי במחוז המפשייר באנגליה, למשפחה אנגליקנית. אביה היה מהנדס ימי. רוב חינוכה נעשה בבית, על ידי אמה. הייתה הצעירה מבין ארבעה אחים (אח אחד, שנהרג במלחמת העולם הראשונה ושלוש אחיות).

אגודות סתרים וזיקתן למחקר המדעי

בספרה "The Rosicrucian Enlightenment" (הנאורות של מסדר צלב הוורד) מעלה ייטס תזה לפיה קיימת זיקה בין אגודות הסתרים והשאיפה לקדמה ולנאורות הנמצאת בבסיסן והאתוסים, הטקסים והסמלים של אגודות מדעיות ובפרט החברה המלכותית. השאיפה לקידמה עמדה בניגוד לתפיסה הכנסייתית והמסורתית בכלל, לפיה "אם ראשונים כמלאכים אנו כבני אדם, ואם ראשונים כבני אדם - אנו כחמורים" (מסכת שבת קיב ומקבילות רבות, כלומר שאין קדמה והתפתחות אלא התדרדרות דורות) וחייבה הסתרה בצד רצון ויכולת לשליטה ותאוות כוח.
רותי אסרסאי

ביוגרפיה

אסרסאי נולדה וגדלה בבאר-שבע להורים יוצאי תיגראי שבאתיופיה. הוריה הכירו בדרכם כשעלו לישראל בסוף שנת 1979, התחתנו בארץ והתמקמו בעיר באר-שבע. היא בת בכורה מבין חמישה אחים ואחיות. למדה בתיכון מקיף ג' בעיר מגוריה.  
בצה"ל שירתה כמש"קית בחיל ההנדסה.

קריירה

לאחר שחרורה מהצבא החלה את לימודיה בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי", ושם הפכה לבת טיפוחיו של המנהל גרי בילו. במהלך לימודיה זכתה במלגות "אלי לאון", "אריה גוטקינד", שמואל וניורה רודנסקי, המועדון המסחרי-תעשייתי, "דוד טולדנו", יהודית ומשה זעירי, משרד התרבות והספורט ובמלגת "צבי קליר" (מצטיינת שלוש שנות לימוד). 
משנת 2006 עם תום לימודיה ב"בית צבי" החלה לשחק בתיאטרון באר-שבע. משנת 2009 היא משחקת ב"תיאטרון הקאמרי". באותה השנה גילמה במחזה "וויצק", מאת גאורג ביכנר ובבימויו של איתי טיראן, את דמותה של מארי. על תפקידה במחזה זה זכתה ב"פרס התיאטרון הישראלי" לשחקנית המבטיחה לשנת 2010. 
בשנת 2010 שיחקה ב סדרת הטלוויזיה, "חסמבה דור 3". ובשנת 2012, הצטלמה לקליפ של השיר "עפיפונים", של דיקלה.
בשנת 2013 שיחקה בסרטי הקולנוע "סוכריות" בבימויו של יוסף פיצ'חדזה, "אילוף הגוררת" בבימויו של ריקי שלח ו"בננות" בבימויו של איתן פוקס. באותה השנה נבחרה למקום התשיעי ברשימת "100 המשפיעים בתרבות הישראלית" של עיתון "הארץ".
ב-2014 שיחקה בסרט הקולנוע "עלים אדומים" ובסדרת הרשת "שיחות יוצאות" של יוגב יפת - פרודיה על אפליקציית טינדר. בשנת 2015 שיחקה בסדרת הדרמה "אטלנטיקה", ששודרה בערוץ HOT3.
משנת 2016 משחקת בסדרת הדרמה "מטומטמת", המשודרת בערוץ HOT3.

חיים אישיים

ב-2018 התארסה לאיש העסקים צחי מימון.
ב-15 בינואר 2019 נישאה לצחי מימון.
אלתיים

בישראל

בישראל המשפחה מיוצגת על ידי שלושה סוגים: האלה, המונה 4 מינים (אלה ארצישראלית, אלת המסטיק, אלה אטלנטית ואלת הכלאיים); האוג המונה שלושה מינים (אוג הבורסקאים, אוג מחומש ואוג קוצני); והפלפלון המונה שני מינים (פלפלון דמוי אלה ופלפלון רך).
נתנז

המתקן הגרעיני

בשנת 2002 חשף הדיסידנט האיראני עלירזה ג'פרזדה, חבר בארגון "המועצה הלאומית העליונה להתנגדות באיראן" (NCRI) המאגד גולים המתנגדים לממשלת איראן (ויש הטוענים חלק מארגון הגרילה מוג'אהדין ח'לק), כי בנתנז הוקם מתקן צנטריפוגות סודי להעשרת אורניום אשר נכרה במחוז יזד. המתקן נמצא כקילומטר צפונית-צפונית-מזרחית מהעיר (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח) על יד כביש ראשי ונחשב כמתקן ההעשרה האיראני המרכזי ומכונה גם כאשאן. ביוני 2003 איראן שברה את החותמים על אורניום לא מועשר והחלה בהעשרתו בצנטריפוגה בודדת, באוגוסט חיברה קסקדה קטנה של 10 צנטריפוגות, בהמשך חוברו הצנטריפוגות הגזיות לקסקדה של 164 צנטריפוגות מסוג P-1 (המכונות כך בשל מוצאן מפקיסטן. פקחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שביקרו באתר דיווחו על הרחבת האתר בנובמבר 2007. דיווח סבא"א מפברואר 2008 הראה כי איראן החלה להרכיב צנטריפוגות מתוחכמות יותר מ-P-1, בדגם המכונה P-2 או IR-2 על ידי איראן.
עם זאת, ישנם גם משקיפים המעריכים כי האתר הוא "אתר ראווה" איראני בלבד, וכי פעילות ההעשרה המרכזית מוסתרת באתר אחר. טענות אלו נסתרות בתמונות לוויין מאמצע 2004 המעידות על עבודה מקיפה לביצור התקרה של האתר התת-קרקעי בבטון מזוין וחומרים אחרים בסך של יותר מ-20 מטרים.
ב-2007 טען מהדי אבריסאמצ'י, נציג ה-NCRI, כי אתר תת-קרקעי גדול וחדש מוקם בנתנז, כ-5 ק"מ מדרום לאתר המרכזי, בקרבת הכפר עבאסאבאד. אתר זה מקושר בשתי מנהרות לאתר נתנז הראשי.
ייננות

ייננות הוא תחום העוסק באופני ייצור יין והפיכת תירוש (מיץ ענבים) ליין. כתחום ידע, ייננות כוללת את החלקים ההכרחיים לייצור יין (כלומר, ההתססה), אך גם פרטים אחרים התורמים לטעם וריח היין, מבציר הענבים ועד לביקבוק המוצר המגומר. 
ניתן לחלק את היינות לסוגים שונים של תהליכים (למשל: יצירת יין לא תוסס לעומת יצירת יין נתזים). 
יינן (או ייננית) הוא אדם המתמחה בתהליכי ייצור היין. את המקצוע לומדים במסגרת אקדמית. ייננים המועסקים ביקבים עוברים בדרך כלל הכשרה ארוכה כתואר אקדמי. מכון היין הישראלי שליד הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות מופקד על מחקר הייננות בישראל, אך אינו מעניק תארים. הארגון הבינלאומי של הגפן והיין עוסק בין היתר במחקר ההיבטים הטכניים והמדעיים של התחום.
פוליטיקה של הודו

מפלגות בהודו

ב-22 במאי 2004, מונה מאנמוהאן סינג לתפקיד ראש ממשלת הודו בעקבות ניצחונה המפתיע של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי בבחירות ללוק סבהה, במסגרת הבחירות הכלליות. לפני כן, כיהן בתפקיד זה מאז אוקטובר 1998 אטל ביהארי ויאפאי, לאחר שבעקבות בחירות כלליות הורכבה קואליציה בת 13 מפלגות בשם הברית הלאומית הדמוקרטית, בהנהגת מפלגת העם ההודית. 
הרכבי הממשלות הקואליציוניות בהודו משקפים מעבר בפוליטיקה ההודית ממפלגות לאומיות למפלגות קטנות יותר, בעלות בסיס צר של פוליטיקה מקומית. תהליך זה נמשך במשך רוב שנות ה-90 של המאה ה-20, ונראה כי יימשך גם בעתיד.
הודו, אשר בשנת 2004 היו בה מעל 655 מיליון בוחרים רשומים, מכונה לפעמים "הדמוקרטיה הגדולה בעולם".
וינסנט אבובקאר

קוטון ספורט

אבובקאר נולד ביאונדה שבקמרון. הוא גדל במחלקת הנוער של קוטון ספורט מליגת העל הקמרונית. בעונת 2009/2010 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, וערך 15 הופעות בהן הבקיע 7 שערים.

ואלנסיין

ב-26 במאי 2010 חתם אבובקאר בואלנסיין מליגת העל הצרפתית. ב-7 באוגוסט 2010 ערך אבובקאר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בתיקו 0-0 נגד ניס במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-26 באוקטובר 2010 הבקיע אבובקאר את שערי הבכורה שלו במועדון: שלושער בניצחון 4-0 על בולון במסגרת גביע הליגה הצרפתית. ב-11 בדצמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-82 בהפסד 2-1 לפריז סן ז'רמן במסגרת המחזור ה-17. בסך הכל הבקיע אבובקאר 9 שערים ב-72 הופעות במועדון.

לוריין

ב-1 ביולי 2013 חתם אבובקאר בלוריין, גם היא מליגת העל הצרפתית, בהעברה חופשית. ב-10 באוגוסט 2013 ערך אבובקאר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לליל במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-18 באוגוסט 2013, בהופעתו השנייה בליגה במדי לוריין, הבקיע את שער הבכורה שלו, שער בדקה ה-40 בניצחון 2-1 על נאנט. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע אבובקאר 16 שערים ב-35 הופעות. את עונתו השנייה התחיל עם שער אחד בשתי הופעות, אך מיד עבר לפורטו.

פורטו

ב-24 באוגוסט 2014 חתם אבובקאר בפורטו מליגת העל הפורטוגלית. ב-14 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את הקטור הררה בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד ויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-17 בספטמבר 2014 ערך אבובקאר את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את ג'קסון מרטינז בדקה ה-64 בניצחון 6-0 על באטה בוריסוב במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2014/2015. 12 דקות לאחר כניסתו הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל. ב-25 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בליגה, שער בדקה ה-87 בניצחון 5-0 על ארוקה במסגרת המחזור השמיני. בעונתו הראשונה בפורטו ערך אבובקאר 14 הופעות ליגה בהן הבקיע 4 שערים, ו-4 הופעות בליגת האלופות בהן הבקיע שלושה שערים.

בשיקטש

ב-27 באוגוסט 2016 הושאל אבובקאר לבשיקטש הטורקית עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית

ב-29 במאי 2010 ערך אבובקאר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, כששיחק 67 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת סלובקיה במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל נבחרת קמרון למונדיאל 2010, וערך 2 הופעות בשלב הבתים בו הודחה נבחרתו, נגד נבחרות דנמרק והולנד, בשתיהן נכנס כמחליף. ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע אבובקאר את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-85 בניצחון 3-0 על נבחרת פולין במשחק ידידות. אבובקאר ערך 2 הופעות ב-3 משחקי נבחרתו במונדיאל 2014 ו-3 הופעות ב-3 משחקי נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2015, אך לא הבקיע שער. בגמר גביע אפריקה לאומות 2017 נכנס כמחליף וכבש את שער הניצחון לקמרון על נבחרת מצרים.
יעבץ בנטינג

יעבץ בנטינג (Jabez Bunting; ‏13 במאי 1779 - 16 ביוני 1858) היה כומר מתודיסטי, מראשי הכנסייה לאחר מותם של המייסדים, האחים ג'ון וצ'ארלס ווסלי. הוא שימש משנת 1820 ועד 1850 כנשיא הוועידה המתודיסטית.
ביוגרפיה אודותיו, "The life of Jabez Bunting", נכתבה על ידי בנו, תומאס פרסיבל בנטינג.
בנו, ויליאם בנטינג היה אף הוא מטיף מתודיסטי.
קול מהיכל

קול מהיכל הוא מכון יהודי תורני להוצאה לאור של ספרי קודש.
קול מהיכל התפרסם בעיקר עקב הוצאתו של המאסף התורני הנקרא ”קול מהיכל”, המוציא לאור בהתנדבות את פרי עטם של תלמידי ישיבות ברחבי העולם, המעלים על הכתב את חידושיהם בסוגיות מהתלמוד הבבלי.

המכון מוציא שני קבצים במקביל: קובץ מוסרי העוסק בענייני מוסר וקובץ תורני-הלכתי העוסק בעיקר בנושאי הלכה. הקבצים יוצאים מספר פעמים בשנה לקראת חגים ומועדים שונים.

הקמה

המערכת הוקמה ביוזמתו של הרב משה שמואל שפירא ראש ישיבת באר יעקב, שאף כתב את מכתב הפתיחה לספר הראשון, ובו כתב: ”כל מתיקות התורה שהייתה בהר סיני עריבה ובלולה היא בתוך כתיבת התורה... באופן שאדם המתייגע בתורה ומחדש חידושי תורה שואב לנפשו מעצם מתיקות התורה שהייתה במעמד הר סיני, ולכן מה נכבד היום בהוצאה לאורה של ”קול מהיכל” אשר יצוק פה מקול ה' בהדר... אשר הגו בני הישיבות בפרי עמלם".

מטרתו

מטרתו של הקובץ היא איחוד כל לומדי התורה באשר הם על במה אחת, ללא הבדלי מעמדות ועדות, ראשי ישיבות, אברכים ובחורים, ועידוד לימודם על ידי פרסום חידושיהם.
במכתב ששלחה המערכת לראשי ישיבות בשנת 2004 נכתב כי ”ההחלטה אלו חידושים יתפרסמו ואלו לא מתקבלת אך ורק על פי טיב החידוש ורמתו הלימודית, ללא שום קשר למוצאו או מקום לימודיו". מקום לימודיו של אדם הוא נושא רגיש בציבור החרדי, המערכת הסבירה כי מעמדו של בחור - אם לומד בישיבה "נחשבת" או פחות מקובלת - אינו נחשב, אלא רמת חידושיו היא הקובעת.
הרעיון לקובץ כנראה נשאב מדבריהם של רבנים חרדים שקראו ללומדי התורה להעלות חידושיהם על גבי הכתב, כדי שאדם ”יזכור לימודו ויכובד ע”י הבריות” (הרב אלעזר מנחם מן שך).
בין מנוייו של הקובץ נמצאים: הרב יוסף שלום אלישיב, מנהיג הזרם הליטאי, הרב עובדיה יוסף, האדמו”ר מגור ועוד.
הנהלת הקובץ נמנעת מלהתערב בנושאים רגישים, המפורסמת ביותר היא גישתם למחלוקת בישיבת פוניבז'. לא מתפרסמים בקובץ חידושי תורה מראשי ישיבת פוניבז' שיש בינם מחלוקת על הנהגת הישיבה.
”קול מהיכל” נחשב לאחד ממכוני ההוצאה לאור המקובלים בעולם הישיבות החרדי.] המכון נמצא בירושלים ובראשו עומד א. וואלקין.
רבי יאשיה

קורות חייו

נולד בבבל. על אביו אין בידינו פרטים מלבד שהיה גם הוא תלמיד חכם. רבי יאשיה עלה לארץ ישראל והיה תלמידו של רבי ישמעאל, ככל הנראה בסוף ימיו של האחרון. בבית מדרשו של רבי ישמעאל ב"דרום" (כפר עזיז) פגש גם את חברו ובן מחלוקתו, רבי יונתן. מחלוקות רבות שלהם מצויות בתלמוד ובמדרשים. לרוב נחלקו במדרש המקרא, למעט פעם אחת בה הם נחלקים בהלכה, לגבי מכסת האנשים שצריכים להיות בעיר הנידחת.
עסק בתורה יחד עם רבי מתיא בן חרש, עד שבשלב מסוים נאלץ להפסיק את לימודיו ולעסוק במסחר לפרנסתו.
מאוחר יותר חזר לבבל ושהה בבית מדרשו של רבי יהודה בן בתירא בנציבין. כן מוזכרות מחלוקות שלו עם חכמים בבליים: רבי נתן, מר זוטרא ורבי יצחק. לימד תורה בעיר הוצל. בתלמוד מסופר כי בזכותו הפכו בני הוצל לתלמידי חכמים עד שרב כהנא קרא עליו את הפסוק ממשלי "צדיק יסוד עולם".
ככל הנראה נפטר קודם רבי ואת מקומו מילא בנו, רבי אחי, שכן בפטירת רבי הוא סיפר על עיר מסוימת שבה חיללו שבת, והטיל עליהם רבי אחי ברבי יאשיה שמתא, ונשתמדו. לעומת זאת, מובא בתלמוד אמרה אותה אמר רבי אלעזר בן פדת לרבי יאשיה "בן דורו". מהמילים "בן דורו", מסיק רש"י שבאותה עת היה קיים עדיין רבי יאשיה הראשון, ולכן הוצרך לומר "בן דורו".
בולג (דמות)

ביוגרפיה

בולג היה מושל אורקי שעלה לשלטון בהרי הערפל לאחר שאביו, אזוג, נהרג במלחמה עם הגמדים. בולג שלט במשך כ-150 שנים, ולאחר שהאורק הגדול מתחת להרים נהרג, בולג הוביל צבא של אורקים כנקמה לקרב על ארבור, הקרב הגדול נקרא קרב חמשת הצבאות בו הוא נהרג על ידי ביאורן במהלך הקרב: "עד מהרה הוא חזר בזעם כפול ומכופל. דבר לא עמד בדרכו, ונדמה ששום כלי נשק אינו מסוגל לפגוע בו. הוא פיזר את המשמר, וגרר את בולג עצמו ומחץ אותו".

בסרטי ההוביט

בסרטים, תפקידו המקורי של בולג הוקטן מאחר שאביו, אזוג, הושאר בחיים, ומילא את התפקיד של פיקוד על צבא האורקים. בסרט ההוביט: מפלתו של סמאוג בולג מקבל מאביו משימה לצוד את חבורתו של תורין צינת-אלון, ובסרט ההוביט: קרב חמשת הצבאות הוא מוביל אחריו יחידה של אורקים כתגבורת לצבאו של אזוג, רודף אחרי טאוריאל והורג את הגמד קילי שבא להגנתה. זמן קצר לאחר מכן, הוא מתעמת עם לגולס ונהרג על ידיו.
סילי פרידום

ביוגרפיה

סילי פרידום נולד ב-16 במרץ 1839 בפריז, צרפת בשם רנה פרנסואה ארמן. הוא היה בנו של חנווני צרפתי ושאף להיות מהנדס או מדען, אך מאחר שסבל ממחלה בעינו, נאלץ כעבור זמן קצר להפסיק את לימודיו במכון הטכנולוגי. הוא התחיל ללמוד ספרות, וסיים לימודים אלה בהצטיינות יתרה בשנת 1857. במשרה הראשונה שלו, התקבל לעבוד כפקיד במשרד בית חרושת. לאחר שעבד בחוסר הצלחה תקופת בינים קצרה, הוא פרש מהתעשייה בשנת 1860 כדי לחזור ללימודים. הוא למד וסיים בהישגים לא מרשימים לימודי משפטים, ועבד במשרד פרקליטים. במקביל גם למד לימודי פילוסופיה.
בשנת 1870, בתחילת המלחמה בין צרפת ובין גרמניה, התנדב לשירות צבאי, אך חלה ושב מהחזית כשהוא משותק בחלק גדול מגופו. השתקמותו נמשכה זמן רב מאוד.
פרידום היה חבר בארגון סטודנטים בשם "Conférence La Bruyère", ובמסגרת ארגון זה השתתף בפגישות שגרמו לו להתחיל לכתוב שירה. בשנת 1865 פרסם פרידום את ספר השירים הראשון שלו: "חרוזים ושירים" ("Stances et Poèmes"). ספר שביסס את המוניטין של פרידום, בעקבות בקורת חיובית מאוד מאת המבקר הצרפתי החשוב של המאה ה-19 שרל אוגוסטין סן-בווה (Charles Augustin Sainte-Beuve).
פרידום היה ממנהיגי החברים של אסכולת הפארנאס (Parnassian), (אסכולת משוררים בספרות הצרפתית, במחצית השנייה של המאה התשע עשרה, שדגלה בדקדקנות אסתטית, מקצבית, ואלגנטית בבחירת המלה בשירה. והייתה ביסודה אסכולת תגובת נגד השירה הרומנטית), ובמיוחד היה פרידום נאמן לעקרונותיה האסתטיים של אסכולת הפארנאס. מקוריותו של פרידום הייתה בעיקר בניסיונו לבטא את התגליות המדעיות של זמנו בשירה.
שיריו המוקדמים של פרידום, כגון: "חרוזים ושירים" (Stances et Poèmes, 1865), "הגורלות" (Les Destines 1872), היו בעלי אופי מלנכולי. יצירותיו המאוחרות יותר עסקו בתאוריות מדעיות ופילוסופיות. המפורסמות שבהן, הפואמות: "הצדק" (La Justice ,1878), ו"האושר" (Le Bonheur, 1888), היו בעלי אופי של אסכולת הפרנס.
פרידום גם תרגם את ספרו הראשון של המשורר הרומי לוקרטיוס (Lucretius), "על טבע היקום" (De Rerum Natura).
בשנת 1881 פרידום נבחר כחבר אקדמיה הצרפתית, ונשאר חבר בה עד שנפטר.
בשנת 1901 הוענק לפרידום פרס נובל בספרות. זכייתו בפרס לוותה במחאות של החושבים שאת הפרס היו צריכים להעניק לסופר הרוסי לב ניקולייביץ' טולסטוי. 42 סופרים ואמנים שוודיים חתמו על כרוז מחאה בעניין זה. המחאה נעשתה מתוך טעות, כי טולסטוי לא קיבל את הפרס בגלל בעיה טכנית - מועמדותו הוגשה בצורה לא-תקנית וחברי ועדת הפרס לא היו זכאים להעלות מועמדים מטעמם.
סילי פרידום נפטר ב-7 בספטמבר 1907 ב-Châtenay-Malabry, בקרבת פריז.
סורת א-נצר

סורת א-נַצְר (ערבית: سورة النصر), בעברית סורת הניצחון או בשורת הישועה, היא סורה מספר 110 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שלושה פסוקים (אַיאַת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במדינה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'ל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-חשר ולפני סורת א-נור. על פי המסורת המוסלמית, קריאתה של סורה זו שווה לרבע מהקוראן.
מרבית הפרשנים מאמינים כי הסורה מתייחסת לניצחון מוחמד בכיבוש מכה ב-630, ונהירת הערבים, ביניהם אנשי אזור תימן, להתאסלם לאחר ניצחון מופלא זה. הסורה משבחת את אללה על שהוביל אנשים רבים לדרך האסלאם, וקוראת לאנשים לשבח את אלוהים ולבקש את מחילתו. מסורת מוסלמית נפוצה מספרת כי לאחר שירדה סורה זו למוחמד, הוא לא הפסיק להודות לאללה ולבקש מחילה, מפני שידע כי מותו קרב. פרשנים מוסלמים רבים מאמינים כי הייתה זו הסורה האחרונה שירדה למוחמד, שנתיים לפני מותו. יש הטוענים אף כי סורה זו הבהירה לו כי ימות בקרוב.