יחסי איטליה–ישראל

יחסים דיפלומטיים


יחסיהן הדיפלומטיים של ישראל ואיטליה כוננו עם הקמת מדינת ישראל ב-1948, אז מונה השגרירי הישראלי הראשון באיטליה אריה אורון.
בסוף שנות ה-50, הקפידה איטליה לנהל מדיניות זהירה עם ישראל. בשנים אלו היא ניסתה לרכוש את אמונן של מדינות ערב ולבסס לעצמה מעמד נכבד במזרח התיכון. להסתייגות של איטליה מישראל תרם גם החשש שלה מהצטרפות של ישראל לארגונים כלכליים אירופיים, שמא מוצרי החקלאות של מדינת ישראל, יתחרו בייצוא החקלאי שלה ויפגעו בו. מנגד, ראתה ישראל באיטליה בעלת ברית חשובה באזור הים התיכון. ביקורה של שרת החוץ, גולדה מאיר ברומא באוגוסט 1958 והזמנתה לארח את מנהיגי איטליה בישראל, הם הוכחה לכך.
ב-12 ביולי 2001, נחת ראש ממשלת ישראל אריאל שרון באיטליה. הביקור התקיים בשיאה של האינתיפאדה השנייה, במטרה לגייס את איטליה להפעלת לחץ אירופי על הרשות הפלסטינית להפסקת האלימות והפיגועים. במהלך הביקור, נפגש שרון עם נשיא איטליה קרלו צ'אמפי, ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני ושר ההגנה האיטלקי. ב-17 בנובמבר 2003, שוב הגיע שרון לביקור בן שלושה ימים באיטליה, לאחר גל האנטישמיות שהתרחש באירופה ושוחח עם המנהיגים האיטלקיים.
במאי 2002, החליטו שלטונות המכס באיטליה, להטיל הגבלות על הייבוא מישראל, עם חיוב כספי על יבואני סחורות מישראל, שיוחזר רק אם יתברר כי מקור הסחורה אינו בהתנחלויות. משרד החוץ אמר כי זהו צעד חמור העלול להפסיק את יחסי המסחר של איטליה עם ישראל.
החל משנת 2004, החלו מאמצים איטלקיים גדולים לצירופה של ישראל לאיחוד האירופי. בנובמבר 2006 תמכו חברי פרלמנט איטלקים באיחוד האירופי בצירוף ישראל לאיחוד, ואף תכננו יוזמה ובה ישראל יכלה להציע את מועמדותה כבר באותו זמן, אך צירופה המלא ייעשה לאחר חתימת הסכם שלום עם הפלסטינים. בפועל יוזמות אלו לא פעלו, ונכון ל-2019, ישראל איננה חברה באיחוד האירופי.
ב-3 בנובמבר 2005, לאחר התבטאותו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", התקיימה ברומא שבאיטליה, הפגנת תמיכה גדולה בישראל מול שגרירות איראן באיטליה במחאה על דבריה של איראן, וכללה כ-15 אלף מפגינים. במקביל נערכה הפגנה בת כ-2,000 אנשים תומכי ישראל, מול הקונסוליה האיראנית במילאנו. למחרת ההפגנה, התנוססו כותרות ראשיות באתרי החדשות האיטלקיים הגדולים שהעמידו את נושא התמיכה בישראל במרכז העניינים ודיברו על ההפגנה הגדולה שנערכה במדינה אמש. שגריר איראן זומן לשיחה במשרד החוץ האיטלקי, ושר הרפורמות האיטלקי קרא לגרש אותו מהמדינה.
בינואר 2009, בעת מבצע עופרת יצוקה, החלו להתקיים הפגנות גדולות נגד ישראל באיטליה. אירועי המחאה במדינה הלכו וצברו תאוצה, והגיעו לשיאם כאשר ב-9 בינואר 2009, חמישה אלמונים רעולי פנים פרצו למשרדי חברת הספנות הישראלית צים סמוך לעיר וונציה. יממה לאחר מכן, הופיעו ברחבי רומא כתובות נאצה אנטישמיות רבות, והפגנות המוניות נערכו בכל רחבי המדינה, בין השאר בעיר מילאנו, וארגון סוחרים מקומי קרא לחרם על חנויות יהודים. למרות ההפגנות לגנותה של ישראל, מרבית מנהיגי איטליה המשיכו לתמוך בישראל וגינו את פעילותו של חמאס ברצועת עזה.
ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני היה ידוע בתמיכתו בישראל לאורך כל שנות הכהונה שלו. ב-1 בפברואר 2010, הגיע ברלוסקוני לישראל לביקור ממלכתי בן יומיים יחד עם עוד שבעה שרים איטלקיים. באותה שנה, כמה חודשים לאחר מכן, עורר ברלוסקוני סערה בקרב הקהילה היהודית באיטליה, לאחר שסיפר בדיחות על השואה בפומבי וזכה לגינויים רבים, אפילו מצד הוותיקן. ב-7 באוקטובר, השתתף ברלוסקוני בעצרת תמיכה בישראל שהתקיימה ברומא, גינה את איומיה של איראן כלפי ישראל, ואף הכריז כי הוא מרגיש "ישראלי".
ב-22 ביולי 2011, החליט שר החוץ האיטלקי להחרים את ועידת דרבן השלישית שתוכננה להתקיים בספטמבר, מאחר שלטענתו הפכה לבימה להטחת האשמות בישראל.
ב-15 במרץ 2012, נעצר צעיר בן 20 ממוצא מרוקני, בחשד שניסה לבצע פיגוע נגד בית הכנסת בעיר מילאנו. כמה חודשים לאחר שהכו בצפון איטליה בחודש אפריל רעידות אדמה רבות וגרמו לנזק רב, הגיע שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן ב-1 ביולי לאיטליה במטרה להעניק תרומה בשם איש עסקים קנדי-ישראלי לארבעה בתי חולים שדה בצפון המדינה למען נפגעי הרעידות. בנוסף, נשלחה לאזור האסון באיטליה משלחת ישראלית של מומחי טראומה על ידי ראש הממשלה. לאחר הרעידות, הוכרז על סטודנט ישראלי שנעדר במדינה, וב-8 באפריל, נמצאה גופתו של הסטודנט, שזוהה על ידי אביו ששהה במקום והיא הוטסה חזרה לישראל.
ב-13 ביוני 2013, נחת בישראל לביקור ראשון, ראש ממשלת איטליה החדש אנריקו לטה, במהלכו נפגש עם ראש הממשלה נתניהו.
ב-11 בדצמבר 2018 ביקר בישראל סגן ראש ממשלת איטליה ושר הפנים, מתאו סלביני, שידוע כאוהד ישראל. הוא נפגש עם רוה"מ ושרים נוספים. נשיא המדינה ראובן ריבלין הודיע שלא ייפגש עם סלביני. לטענת לשכת הנשיא הסיבה לכך היא "לוח זמנים צפוף" של הנשיא. אמנם שבוע לפני בואו של סלביני התראיין ריבלין לCNN ואמר: "אי אפשר לומר 'אנחנו מעריצים את מדינת ישראל ורוצים אתה קשרים, אבל אנחנו נאו-פאשיסטים'".

יחסים צבאיים

היחסים הצבאיים בין איטליה לישראל גם הם התפתחו בהדרגה, והחלו לתפקד לאחר הקמת מדינת ישראל, עם אימון טייסים ישראלים בבתי ספר לטיס באיטליה.
באוקטובר 2009, הותר לפרסום קיומו של תרגיל אווירי גדול בין חיל האוויר הישראלי לאיטלקי בסרדיניה, תרגיל שהיה אמור להתקיים עם חיל האוויר הטורקי ובוטל. בתרגיל תורגלו קרבות אוויר, תקיפות קרקעיות ותדלוק אווירי. ב-19 ביולי 2010, נפגש הרמטכ"ל גבי אשכנזי עם ראשי הצבא האיטלקי באיטליה. שנה לאחר מכן, בדצמבר 2011, שוב התקיים תרגיל משותף בין חילות האוויר של המדינות שהתקיים בישראל. התרגיל נמשך במשך חודשיים והתקיים בבסיס עובדה.
בסוף 2011, קיימה ישראל משא ומתן עם המדינות קוריאה הדרומית ואיטליה, על רכישת 30 מטוסי אימונים חדשים שיחליפו את מטוסי הסקייהוק הישנים שבבעלות חיל האוויר הישראלי. בנובמבר, גילתה קוריאה הדרומית כי ישראל חתמה על הסכם זיכרון דברים עם איטליה בנוגע לעסקה, והתלוננה בפני ישראל, כי משרד הביטחון שלה עבר על חוק חובת המכרזים, ונתן עדיפות לאיטליה. לעסקה ששווייה מוערך בכמיליארד דולר, הציעו הדרום קוריאנים את מטוס ה-T-50 שלהם, ואילו איטליה הציעה את מטוס ה-M-346. בסופו של דבר, החליטה ישראל לקנות את המטוסים האיטלקיים, וחברת תור שותפת התעשייה האווירית ואלביט מערכות, החליטה לממן כ-600 מיליון דולר מהעסקה ששווייה הוערך לבסוף ב-6.3 מיליארד דולר, 4 מיליארד מהם תכסה איטליה בקנייה של כלי נשק ישראליים בעתיד. מטוסי ה-M-346 הראשונים הגיעו לישראל באמצע שנת 2014. כחלק מעסקת התמורות, בתמורה ל-30 המטוסים האיטלקיים, תספק התעשייה האווירית לישראל לאיטליה לוויין תצפית ושני מטוסי התרעה, בעסקה של כחצי מיליארד דולר.
ב-7 בדצמבר 2012, דיווחה סוכנות הידיעות האיטלקית, כי משטרת איטליה סיכלה ניסיון הברחת נשק על ידי אזרח מצרי בעיר נאפולי, הודות למידע מודיעיני ישראלי מוקדם שהגיע לאיטליה. הניסיון כלל חמש מכולות מלאות באמצעי נשק, ביניהם משגרי רקטות. באוקטובר של אותה שנה, ביקר לראשונה רמטכ"ל איטליה בישראל, הגנרל ביאג'יו אבראטה, ונפגש עם הרמטכ"ל הישראלי בני גנץ.

יחסים מסחריים-כלכליים

בשנת 1955 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה איטליה-ישראל. בשנת 1993, קיבלה הלשכה הכרה רשמית מממשלת איטליה. באפריל 1968 נחתמה אמנת מס בין ישראל ואיטליה למניעת כפל מס בין שתי המדינות, וב-8 בספטמבר 1995 נחתמה אמנה חדשה.
באפריל 2008, נחתם הסכם תעופה בין איטליה לישראל המתיר לחברות תעופה נוספות של המדינות להפעיל טיסות ביניהן. בהסכם הוחלט כי כל צד יוכל להפעיל עד 26 טיסות שבועיות בקווי ישראל-איטליה, לעומת 20 טיסות שהיו לפני כן בחודשי הקיץ ו-15 בחודשי החורף.
ב-2 בפברואר 2010, חתם שר התמ"ת בנימין בן אליעזר, ביחד עם נציגי ממשלת איטליה וראש הממשלה האיטלקי על שלושה הסכמים של שיתופי פעולה; בתחום הכשרת עובדים עם שר הרווחה האיטלקי, בתחום המים עם השרה האיטלקייה לאיכות הסביבה, ובתחום הכלכלה עם שר הכלכלה האיטלקי. באוקטובר 2012, עם ביקורו של ראש ממשלת איטליה מריו מונטי בישראל, חתמו הוא ובנימין נתניהו על חמישה הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הישראלי-איטלקי. בין ההסכמים, נחתם הסכם בתחום רישיונות הנהיגה, בין שר התחבורה ישראל כץ עם שר הכלכלה והתשתיות האיטלקי, ובו יוכלו נהגים ישראליים להמיר את רישיון הנהיגה שלהם באיטליה לרישיון איטלקי, ללא צורך במבחני נהיגה חוזרים, כך גם לנהגים איטלקיים השוהים בישראל. על פי נתוני משרד התמ"ת, ההסכם צפוי להקל על כ-40 אלף אנשי עסקים ישראליים השוהים באיטליה.
על פי נתוני התאחדות התעשיינים בישראל לשנת 2011, עלה הגירעון המסחרי של ישראל עם איטליה ב-77.5 אחוזים בתשעת החודשים הראשונים של השנה לעומת התקופה המקבילה אשתקד, והסתכם ב-1.3 מיליארד דולר. היצוא לאיטליה מישראל בתקופה זו של השנה עלה בארבעה אחוזים ועמד על מיליארד דולר, ואילו היבוא מאיטליה לישראל זינק ב-36 אחוזים ועמד על 2.35 מיליארד דולר. בשנת 2009, עמד הייצוא הישראלי לאיטליה על כמיליארד דולר, והייבוא ממנה עמד על 2.1 מיליארד דולר. בשנת 2010, עמד הייצוא על 1.2 מיליארד דולר, והייבוא על 2.4 מיליארד דולר.
בשנת 2011 כל הייבוא מאיטליה לישראל עמד על כשלושה מיליארד דולר. נתונים אלו הפכו את איטליה לשותפת הסחר השביעית בגודלה בעולם עם ישראל, ושלישית באירופה.

יחסים מדעיים-טכנולוגיים

שיתוף הפעולה המדעי עם איטליה החל בשנת 1971 עם חתימת הסכם מסגרת בין המדינות בתחום המדע. הסכם זה הביא לחתימתו של ההסכם הראשון לשיתוף פעולה במדע בין המדינות, אשר נחתם ביולי 1975. ביוני 2000 חודש ההסכם בין המדינות. בתוכנית שיתוף הפעולה שהחלה בשנת 2011 ושהוקצתה לה כשני מיליארד יורו, מומנו כ-11 פרויקטים בתחומי מחקר של אנרגיה מתחדשת, חקלאות ומזון.
באוגוסט 2003, אישרה קרן המחקר והפיתוח ישראל-איטליה 6 פרויקטים חדשים בהיקף של 5.9 מיליון יורו בין חברות איטלקיות וישראליות, בהשתתפות המדען הראשי במשרד התמ"ת ומנהל אגף המזרח התיכון במשרד החוץ האיטלקי.
בשנת 2008, הגיעה לישראל, במחווה לחגיגות ה-60 שלה, משלחת בת 30 מדענים איטלקיים במטרה לחזק את קשרי המדע בין המדינות.
ב-16 ביוני 2009, חתם שר המדע והטכנולוגיה דניאל הרשקוביץ בפריז, על הסכם שיתוף פעולה מחקרי במשימות חלל בין סוכנויות החלל של ישראל ואיטליה בנוכחות ראשיהם. שיתוף הפעולה כולל פיתוח משותף של לווייני תצפית ותקשורת בין המדינות.
ב-23 במאי 2011, הגיעה לישראל משלחת גדולה בתחום הביו-רפואה, הכוללים נציגים מהמוסד הלאומי לבריאות (ISS), מועצת המחקר הלאומי (CNR) והמוסד האיטלקי לטכנולוגיה (ITTׂׂ), נציגים מחברות תרופות גדולות באיטליה, נציגי בתי חולים ואוניברסיטאות איטלקיות ויועצים בתחום הביוטכנולוגיה לרגל תערוכת ביו-רפואה שנערכה בישראל. שנה לאחר מכן, באפריל 2013, הגיעו לישראל נציגים מ-30 ארגונים ותעשיות בתחום החלל באיטליה, כדי לקדם את שיתוף הפעולה עם תעשיית החלל בישראל, בהשתתפות ראשי סוכנויות החלל של שתי המדינות ושגריר ישראל באיטליה.
מ-11 באפריל עד 13 באפריל 2016 התקיים בארץ כנס מדעי בתחום של הפיזיקה של מערכות מחוץ לשווי משקל  . הכנס התקיים באוניברסיטת בר-אילן ואורגן על ידי ד"ר עמנואל דלה טורה ושותפים איטלקיים נוספים. שגריר איטליה נכח בפתיחה של הכנס והזכיר את דברי ראש הממשלה בקשר לתנועת החרם נגד ישראל באומרו "מי שמחרים את ישראל מחרים את עצמו". הכנס סוקר בעיתונות בעברית  ובאנגלית.

היחס לסכסוך הישראלי פלסטיני

ב-11 במאי 2011, השתתף ברלוסקוני בחגיגות יום העצמאות ה-63 למדינת ישראל ברומא בהשתתפותם של כ-1,000 אנשים, והבהיר כי יתנגד באו"ם להקמתה של מדינה פלסטינית בהצבעה שהתקיימה בספטמבר שלאחר מכן. חודש אחר כך, ב-12 ביוני, נחת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו באיטליה ביחד עם עוד שרים, וקיים פגישה עם ראש ממשלת איטליה ברלוסקוני. היסטורית איטליה תומכת בצד הפלסטיני בהקשר לסכסוך הישראלי פלסטיני ואף ברעיון הקמת מדינה פלסטינית.