גנקוטסואו - הרוזן ממונטה כריסטו

רקע

הסדרה מתרחשת בעיקר בפריז של המאה ה-51, תקופה בה בני-האדם מתגוררים על הירח ונוסעים בחלל בחופשיות. קיימות מכוניות מרחפות, אבל הרבה אצילים עדיין נוהגים לרכב על סוסים לשם ספורט ולהילחם בדו-קרב באמצעות חרבות ושריונות, אם כי השריונות הם בסגנון המכה הנפוץ בסדרות אנימה. ישנו קשר דיפלומטי בין כדור הארץ לבין כוכבי-לכת שכנים. היקום מחולק לארבעה רבעים, וכדור-הארץ ממוקם ב"חלל המזרחי".

האנימה

עלילת האנימה ברובה עוקבת אחרי הספר עליו היא מבוססת, אולם היא מתחילה בנקודה אחרת הממוקמת כמה מאות עמודים מתחילת הספר, וגיבורה הוא אלבר דה מורסרף. הסיפור של הרוזן ממונטה כריסטו נחשף בהדרגה במהלך הסדרה, מה שהופך אותו בעיני צופה חדש, שאינו מכיר את הספר, לאנטגוניסט. מוסיף לכך מראהו הלא-אנושי של הרוזן, עורו בצבע התכלת. מי שנוגע בו מרגיש שהוא קר כמו גופה.
השנה היא 5053. שני חברים צעירים בני אצולה - הויקונט אלבר דה מורסרף והברון פראנץ ד'יפנה, המבלים בקרנבל בעיר לונה שעל הירח (מבוסס על הקרנבל ברומא מהספר) פוגשים באציל מסתורי ומרתק, המוכר רק בכינויו "הרוזן ממונטה כריסטו". האדם המוזר מזמין אותם לארוחת ערב בטענה שהוא רוצה להכיר את כל בני האצולה שבקרבתו, ונותן לאלבר במתנה שעון זהב, עליו כתוב בלטינית: "המוות ידוע מראש. רק שעתו לא". הוא מזמין אותם למחרת לצפות ממרפסתו בהוצאה להורג פומבית. אז ניכר עליו שהוא קר וחסר רגישות. בכך הוא מפחיד את שני הצעירים מאוד.
אלבר ופרנץ מתרחקים מן הרוזן, אך באותו לילה, מפותה אלבר על ידי נערה צעירה, ונחטף על ידי לואיג'י וואמפה, שודד מסוכן ביותר. הוא דורש כופר עצום מפרנץ בתמורה לשחרור חברו, ולפרנץ לא נותר אלא לפנות אל הרוזן שיעזור לו. הרוזן נחלץ לעזרתו של אלבר ומציל את חייו. לאות תודה מבטיח אלבר למונטה כריסטו להציג אותו בפני האליטות החברתיות של פריז. הרוזן מבטיח שיבוא לפריז, וכשהוא אכן מגיע, אלבר מציג אותו בפני המשפחות המובילות - משפחתו של הגנרל פרננד דה מורסרף,  משפחתו של דנגלאר הבנקאי, ומשפחתו של וילפור התובע הכללי.
מאז שהגיע הרוזן לפריז, מתחילים בהדרגתיות לקרות אסונות לשלוש המשפחות. בבית וילפור מתחילים להירצח אנשים כתוצאה מהרעלות, שערורייה מן העבר של הגנרל דה מורסרף מתפרסמת, וכתוצאה ממנה מבטל דנגלאר את הנישואים המתוכננים בין בתו יוז'יני ואלבר, ומייעד אותה למרקיז מסתורי בשם אנדריאה קוולקנטי.
בביקור שארגן הרוזן ממונטה כריסטו בביתו לשלוש המשפחות החזקות של פריז שהוזכרו קודם, הוא מבקש מכל אורחיו להתחלק לקבוצות ולחפש חדר מסוים באחוזה. קבוצה הכוללת את אלבר, התובע וילפור והגברת דנגלאר מוצאת את החדר המדובר, ומגלים בו תיבה ישנה. כשהם פותחים אותה, מתעלפת מאדאם דנגלאר באימה. פרנץ עובר במקרה בקרבת הרוזן, ושומע את משרתו קורא לו בשם "גנקוטסואו". פרנץ מחליט לחקור את השם, ומוצא שהמידע אודותיו מסווג ברמה גבוהה. הוא מגלה כי גנקוטסואו הוא שד עתיק שנכלא לפני 1000 שנים בכלא "מצודת איף" הממוקם הרחק בחלל. הוא משתכנע עוד יותר כי הרוזן הוא מסוכן ומפציר באלבר להפסיק להיפגש עמו, ומשזה לא מאמין לו, פרנץ ואלבר מנתקים קשר.
שלושת ראשי המשפחות מקבלים הזמנה להלוויה של אדם בשם "אדמונד דנטס", שנחשב כמת מזה שנים רבות. כשהם מגיעים לכנסייה, הם מוצאים ארון קבורה, פותחים אותו ומגלים את גופתו של אדם ששלח וילפור כדי לחקור אודות הרוזן ממונטה כריסטו. מכאן מסיקים השלושה שאותו אדמונד דנטס חזר מהמתים, ושכל מה שקורה להם הוא תוצאה של נקמה אכזרית מידיו, נקמה על מעשה שעשו לו בעברם הרחוק.
וילפור מנסה לרצוח את הרוזן ממונטה כריסטו, נעצר ומודח מתפקידו המשפטי. לפני מעצרו הוא מזהיר את אלבר, שרואה ברוזן חבר, כי הרוזן עוד יהרוס גם אותו. למרות זאת ולמרות אזהרות שקיבל אלבר גם מפרנץ ידידו ומעוד מכרים שלא לבטוח ברוזן, נענה אלבר להצעה של הרוזן לצאת עמו לטיול פרטי, רק שניהם ביחד, בחללית שלו. הגנרל דה-מורסרף, אשר רץ לנשיאות, מתמודד עם שמועות המאשימות אותו בעוון פשע מלחמה שביצע כאשר שירת כמצביא על כוכב שכן. כשחוזר אלבר מהטיול עם הרוזן, הוא מגלה שאביו בצרות צרורות, כאשר הדייהה, שפחתו החוצנית של הרוזן, העידה נגדו מול כל הפרלמנט, שבגד ורצח את אביה הפחה של כוכב הבית שלה, שבשירותו עבד. הגנרל דה-מורסרף, ששמו האמיתי מתגלה כפרננד מונדגו, מודח מהמועמדות לנשיאות וכבודו אבד.
אלבר מתקשה להאמין כי הרוזן הוא שהכתים את כבוד אביו. הוא בא אל הרוזן, וזה מתוודה בפניו שאכן יזם את כל המהלכים אשר הובילו להרס שלוש המשפחות, ואף ארגן את חטיפתו של אלבר על הירח, והשתמש בו כדי להגיע לאביו, לדנגלאר ולוילפור. אלבר הרותח מזעם מאתגר את מונטה כריסטו לדו-קרב. אלבר מספר על כך לפרנץ, שכעת הוא משלים עמו, ובבוקר שלמחרת מתרחש הקרב. שני הלוחמים עטויים בשריונות, ניצבים זה מול זה, והרוזן דוקר את יריבו למוות. כשנחשף יריבו לאחר הקרב, מתגלה כי פרנץ הוא שיצא להילחם במקום אלבר, אחרי שנתן לו כדור שינה בלילה שלפני, ומנע ממנו מלהגיע לקרב. אלבר מגיע בזמן לראות את חברו הטוב ביותר מת.
בינתיים האסונות ממשיכים לקרות. הבנקאי דנגלאר נקלע לפשיטת רגל, ולכן הוא מזרז את חתונת בתו למרקיז קוולקנטי, במטרה להחזיר לעצמו את הונו האבוד. יוז'יני שמסרבת להינשא לקוולקנטי כל-כך מהר לאחר מות פרנץ, מנסה לברוח מהבית, אך קוולקנטי תופס אותה ואונס אותה. אלבר, שהבין שהוא אוהב את יוז'יני, מחליט להציל אותה ולהבריח אותה מן החתונה. הוא איבד את תואר האצולה בעקבות המקרה של אביו, ולכן מסתנן לבית דנגלאר לבוש כמשרתת. באמצע החתונה, פורצת המשטרה לאחוזה, ועוצרת את אנדריאה קוולקנטי באשמת נוכלות והתחזות לאציל. עכשיו דנגלאר הרוס לגמרי, ובתו ברחה עם אלבר וטסה לבדה לאמריקה ללמוד מוזיקה.
דנגלאר תאב הבצע בורח עם כספיהם של לקוחותיו במטוס שקנה את כל מושביו, ושם להפתעתו פוגש את הרוזן ממונטה כריסטו, שחושף בפניו שהוא אדמונד דנטס, האיש שנגדו קשר דנגלאר קשר, ביחד עם פרננד מונדגו (דה מורסרף) ועוד אדם בשם קדרוס. אדמונד דנטס לא הורג את דנגלאר, אלא נותן לו "מגע זהב" (כזה שניתן למלך מידאס). כל דבר שייגע בו יהפוך מייד לזהב, כולל אוכל ושתייה. דנטס משאיר את דנגלאר לבד במטוס המרחף בחלל ללא טייס, כשסביבו הכל זהב.
הרוזן מגיע לבית-המשפט, שם נערך משפטו של התובע הכללי לשעבר וילפור, המואשם בניסיון הפללה וניסיון לרצח של הרוזן ממונטה כריסטו. העד המרכזי הוא אנדריאה קוולקנטי, המעיד כי הוא בנם הבלתי-חוקי של הגברת דנגלאר ושל האדון וילפור, אותו ניסו לרצוח מייד לאחר שנולד, וקברו חי בתוך תיבה, בבית שהיום שייך לרוזן ממונטה כריסטו. וילפור ההמום מחבק את בנו האבוד, ואנדריאה תוקע מזרק בראשו של אביו. וילפור פוגש בבית-החולים ברוזן ממונטה כריסטו, שחושף גם לפני את זהותו האמיתית, אדמונד דנטס, שמת בכלא וחזר לחיים בתור גנקוטסואו. הדבר האחרון שמספר גנקוטסואו לוילפור, הוא שהזריקה שקיבל הרעילה את מוחו, ושמוחו יימס כך שיחזור לילדות לשארית חייו.
ביציאה מהמשפט, ממתין אלבר לרוזן ממונטה כריסטו, ודורש ממנו שיספר לו מיהו ומה עומד מאחורי מעשיו. מונטה כריסטו מספר לאלבר כי פעם נקרא אדמונד דנטס, והיה טייס חלל צעיר ממרסיי שהתארס למרסדס, אמו של אלבר. עם מות קפטן ספינת החלל, שדנטס היה סגנו, השאיר הקפטן בידיו מכתב סודי, ובקשתו האחרונה של המפקד הייתה שהמכתב יועבר לרשויות. דנגלאר שהיה על הספינה. שמע את השיחה, ותכנן ביחד עם פרננד, שאהב את מרסדס, ששניהם ידווחו לרשויות כי דנטס נושא את המכתב. באמצע החתונה נלקח דנטס ונעצר. השופט ששפט אותו היה וילפור. לאחר שהשתכנע שדנטס חף מפשע, וילפור קרא את המכתב שכלל את רשימת השמות של המעורבים בהתנקשות בנסיך של כוכב שכן, וגילה שגם שמו שלו כתוב בו. וילפור נתן הוראה לכלוא את דנטס במצודת איף במרחק עצום בחלל. אדמונד דנטס שלא ידע כלל מה פשעו, חי שנים רבות בכלא, ולא קיבל את האפשרות למות ולהיגאל מיסוריו, ושם מצא אותו השד גנקוטסואו, אשר הציע לו את כוחו וחכמתו, בתמורה לכך שישתלט על גופו ונשמתו.
באותו הזמן, הגנרל פרננד מונדגו שהודח מהתמודדותו לנשיאות, אך עדיין שולט על הצבא, מכריז על משטר צבאי ותופס את השלטון בכוח. מאשתו מרסדס, שתמיד ידעה שהרוזן הוא אדמונד, נודע לו על גנקוטסואו ועל הנקמה, וזה הרגע שנטרפת עליו דעתו. פרננד יורה באשתו, ויוצא להתעמת בדו-קרב ראש בראש מול גנקוטסואו. אלבר וכל המשרתים של הרוזן באים לנסות לעצור את הקרב. הדייהה קוראת לרוזן להניח את נשקו, ומתוודה שהיא אוהבת אותו. פרננד מצמיד אקדח לראשה ומאיים להרגה, אבל אז מכוון משרתו של דנטס אקדח לראשו של אלבר. פרננד נכנע ומבקש מאדמונד רחמים, ושיהרוג אותו ורק לא את בנו. אדמונד מחייך אל פרננד ואומר לו שאינו רוצה במותו, אלא שיתייסר. הוא שולף אקדח ויורה לכיוונו של אלבר. אחד ממשרתיו חוטף במקום אלבר את הכדור ומת. אלבר נעמד פנים אל פנים אל מול גנקוטסואו, שעכשיו מדבר מתוך דנטס, ואומר לו שרצח הוא רצח, ולא משנה הסיבה. הוא מחבק את גופו הקר של הרוזן באהבה, וגנקוטסואו הזקוק לשנאה כדי להתקיים, נעלם.
אדמונד עכשיו נראה אנושי מתמיד, אבל אז לבו מתפוצץ במכה אחת, וכל כולו דם. בקשתו האחרונה, שיזכרו לתמיד את שמו, והשם הוא אדמונד דנטס. המבנה שהם בתוכו מתחיל להתמוטט, ואלבר הנושא את היידה הפצועה בורח. אלבר קורא גם לאביו פרננד לברוח, אך פרננד מאשים את עצמו ששאיפותיו הלאומיות שהפכו אותו לגנרל התגלו כשאיפות אגואיסטיות, ושבמרדפו אחרי כוח, הפך לאדם שלא ראוי לחיות. הוא נשאר מאחור ונקבר גם הוא בתוך ההריסות. אחרי שכולם עזבו, נשמע קולו של גנקוטסואו, שיישאר ללוות את אדמונד דנטס אל העולם הבא.

המנגה

המנגה יצאה לאחר האנימה. היא נבדלת מהאנימה בכך שהיא הרבה יותר אפלה מהאנימה הצבעונית, וגם יותר גרוטסקית, כלומר בעלת תיאורים גרפיים הרבה יותר מוקצנים, כמו עיוותים בפנים של דמויות שמפחדות או נטרפת עליהן דעתן. המנגה משנה מספר תרחישים שהיו באנימה, אבל הסיפור הכללי נשאר זהה. למשל וילפור, שבאנימה הוזרק לו רעל למוח שהחזיר אותו לילדות, מקבל במנגה סוף הרבה יותר אלים.
המנגה, כמו האנימה מתחילה אותו הדבר, גם כן בפסטיבל בלונה, אבל במקום לספר את הסיפור פעם נוספת, החליט היוצר מאהירו מאאדה, לענות על סוגיות שהאנימה לא התייחסה אליהן, או נתנה להן הסבר לא מספיק רחב. קודם כל היא עוקבת אחרי הרוזן, ולא אחרי אלבר כמו שעשתה האנימה. כבר בתחילתה היא חושפת בפנינו מה היה בכלא "מצודת איף" שם שהה אדמונד דנטס לפני שהפך לגנקוטסואו. מצודת איף, השוכנת במציאות ובספר ליד מרסיי, שוכנת ב"גנקוטסואו" במיקום מרוחק ולא ידוע במעמקי החלל החיצון. היא מתקן כליאה אוטומטי, שהאסיר משמש כמנגנון המפעיל אותו. מכונות כבלו את דנטס ולא אפשרו לו לזוז, או להתאבד, צינור האכלה היה מכניס מזון דל לפיו כדי שלא ימות ברעב וימשיך לסבול. בשלב מסוים ניסה אדמונד לישון, כדי לא להרגיש את הסבל, אך המכונות החלו לגרום לו כאב רב, ולהעיר אותו כדי שלא יישן. בסביבות 10 שנים, חי כך עד שנמלט.

הדמויות

כל הדמויות ב"גנקוטסואו - הרוזן ממונטה כריסטו" מבוססות על דמויות בעלות אותם שמות (עם שינויים מטעם ההגייה היפנית) מהספר של דיומא "הרוזן ממונטה כריסטו" עליו מבוססת הסדרה, שנכתב במקור בצרפתית. כל הדמויות מלבד גנקוטסואו עצמו, שהמציא מאהירו אמאאדה, יוצר הסדרה.

ציור וצביעה

הסדרה "גנקוטסואו" משתמשת בכמה מאפיינים חדישים בסוגת האנימציה בכלל ובאנימה יפנית בפרט. כל הסדרה מצוירת ביד, אך נצבעה במחשב. כדי לצבוע את הבגדים של הדמויות, נעשה לראשונה שימוש בטקסטורות של פוטושופ, מה שגורם גם ליצירת אשליה שהבגדים זזים כשלובשיהם זזים. נעשה בה שילוב של תלת-ממד ואנימציה יפנית מסורתית. כל פרט בסדרה צבוע בצורת טקסטורה, ולא בצבע יחיד, כולל שיער של הדמויות. הדבר מקנה לסדרה צבעים חיים המעצימים את חווית הצפייה ומושכים את העין.

הפסקול

היות שהסדרה מבוססת על קלאסיקה צרפתית, הפסקול של הסדרה מקנה לה אווירה אירופאית, וזה בא לידי ביטוי בכמה אופנים.
בתחילת כל פרק, מוצגים קטעים מהפרק הקודם, בליווי קריינות בצרפתית רהוטה, שלמעשה הקריין הוא גנקוטסואו, השוכן בתוך הרוזן ממונה כריסטו, ומספר את אירועי הפרק מהזווית שלו. את הרוזן הוא מכנה "ידידי", ואת אלבר "הנפש התמימה". גם בפעמים המעטות שגנקוטסואו מדבר מתוך הרוזן בזמן פרק, הוא מדבר צרפתית ולא יפנית.
הקו המוזיקלי בסדרה מחולק לשני סוגים: אחד הוא רצועות מוזיקה מקוריות שנכתבו עבור הסדרה על ידי המוזיקאי הבריטי ג'ון גא'קס בורנל, והמוזיקאי היפני קסמאצו קוג'י. הסוג השני הוא יצירות קלאסיות מוכרות שעובדו לסדרה. לדוגמה יוז'יני, שהיא פסנתרנית, נשמעת מנגנת את יצירתו המפורסמת של שומאן "חלום" ברסיטל שהיא מופיעה בו, ומקדישה אותו לאלבר. כמו כן קטעים מסימפוניית מנפרד של צ'ייקובסקי מלווים רבות מסצנות המתח והדרמה הכי עוצמתיות בסדרה, כולל בשיאה שבפרק 23.

ביקורת

הסדרה התקבלה בשבחים רבים בין המבקרים. היא הוכתרה כסדרה הטובה ביותר לשנת 2004, וצויין אודותיה, כי מכל הסיפורים המערביים שעובדו לסדרות אנימה, רק "גנקוטסואו" הצליחה לשמור נאמנה על אופי הספר המקורי, ואף לשדרג אותו בעזרת הווריאציה העתידנית והסוף השונה, שהוא במהותו מותח יותר ומכיל יותר פעולה מהדרך בה בחר דיומא לסיים את ספרו.