אביגדור אסקין

אביגדור אסקין (ברוסית: Авигдо́р Э́скин; נולד ב-26 באפריל 1960) הוא פעיל ימין רדיקלי ישראלי-רוסי. בשנות התשעים היה בין פעילי הימין הרדיקלי הבולטים ביותר בישראל. אסקין הוא גם עיתונאי שמרן הכותב ברוסית.

ביוגרפיה

נולד במוסקבה למשפחה מעורבת אוקראינית-רוסית-יהודית מתבוללת וחילונית. אמו הייתה ממוצא אוקראיני, ורבים מבני משפחתה התנצרו. אסקין ספג בילדותו התקפות על רקע אנטישמי, ובגיל 11 התחזקה אצלו התודעה היהודית לאחר שסבתו מצד אביו סיפרה לו על זוועות השואה. אז גם החל להאזין לתחנות רדיו מערביות, דוגמת קול אמריקה, קול ישראל ושידורי הבי בי סי ברוסית. בגיל 13 אסקין החל בפעילות אנטי-ממשלתית, אחר כך הכיר פעילים ציוניים במוסקבה, הצטרף אליהם ולפעילותם, תוך כדי הטרדות מהק.ג.ב. הוא התגייר בגיל 16, היה למורה המחתרתי לעברית וליהדות, תרגם את המנשר "לעולם לא עוד" של הרב מאיר כהנא לרוסית. אסקין עלה לארץ בינואר 1979, בגיל 18. כעבור מספר שנים אמו ואחותו עלו לארץ בעקבותיו, לאחר פטירת אביו.
זמן קצר לאחר עלייתו לישראל הפך לפעיל מרכזי בתנועת כך של מאיר כהנא והיה לאחד מתומכיו הגדולים והנלהבים. לאחר שנה של פעילות משותפת, החלו להתעורר חילוקי דעות בין אסקין לכהנא. אסקין ניסה להוביל קו אליטיסטי יותר, ולפנות לאוכלוסיות משכילות, בעוד כהנא העדיף להמשיך לפנות אל ההמון. אסקין הסתייג מדבריו של כהנא שדיבר במושגים של "שואה תרבותית" על מה שהממסד האשכנזי עולל כביכול לבני עדות המזרח. בעקבות חילוקי דעות אלו עזב את התנועה, אך שמר על קשר עם הרב כהנא ואף סייע לו בפועלו.
בתחילת שנות השמונים הקים תנועה פוליטית יחד עם חבר הכנסת מיכאל קליינר, והם שיתפו פעולה ביחד עם הסנטור האמריקאי השמרן ג'סי הלמס.
באמצע שנות השמונים פרש זמנית מפעילות פוליטית, החל ללמוד פילוסופיה ומדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה ועבד כעיתונאי וכעורך בעיתונים ברוסית.
אסקין התפרסם בציבור הרחב בעיקר בשל בטקס פולסא דנורא נגד ראש הממשלה, יצחק רבין, שבו השתתף ב-2 באוקטובר 1995 בעקבות הסכמי אוסלו. כחודש לאחר מכן יגאל עמיר התנקש ברבין. לאחר ההתנקשות אמר אסקין כי "תפילתנו התקבלה במלואה". הוא הועמד על כך לדין באשמת הסתה וזוכה. אסקין הפך לחבר קרוב של יגאל עמיר, בו הוא רואה איש נעלה שמעשהו הציל רבבות יהודים, והיה לראשון שחגג לו יום הולדת בכלא.
בשנת 1998, נעצר בידי השב"כ בחשד לקשירת קשר לביצוע פיגוע על הר הבית בלילת אל-קאדר בסוף חודש הרמדאן. לפי טענת השב"כ, אסקין התכוון להטיל ראש חזיר באמצעות בליסטרה למתחם הר הבית במהלך תפילה המונית, במטרה להבעיר את המזרח התיכון.
בשנת 1999 במהלך הפגנה של הימין בבית הקברות בנשר, הונח ראש חזיר על הקבר של עז א-דין אל-קסאם, במחאה על הקמת אנדרטאות לרוצחים. אסקין נשפט על כך והורשע בשידול ובקשירת קשר להנחת ראש החזיר על הקבר וכן בשידול ובקשירת קשר להצתת משרדי "דור שלום" בשכונת תלפיות בירושלים. הוא נידון ל-30 חודשי מאסר בפועל ו-18 חודשים על תנאי; החל לרצות את עונשו ב-2001 והשתחרר ב-20 בפברואר 2003. במהלך מאסרו בכלא הדרים פתח בשביתת רעב לאחר ששירות בתי הסוהר העניש אותו על כך ששידר מהכלא ל"רדיו כהנא" בארצות הברית.
במרץ 2003 בג"ץ דחה את עתירתו לפסול את "חוק יגאל עמיר", לפיו לא ייקצב עונשו של אדם שהורשע ברצח ראש הממשלה ממניעים אידאולוגיים.
במאי 2005 זכה בתביעת דיבה שהגיש בבית המשפט לתביעות קטנות נגד ברי חמיש, מפרסם תאוריות הקשר באשר לרצח רבין, שטען כי אסקין הוא סוכן שב"כ. לטובת אסקין נפסקו פיצויים והוצאות משפט בסך 3,500 ש"ח.
בינואר 2011 הוגש נגד אסקין כתב אישום באשמת האזנות סתר למזכירתו של האוליגרך מיכאל צ'רנוי שבוצעו בשנת 2007. באוקטובר אותה שנה הוא הורשע במסגרת הסדר טיעון ונידון לעבודות שירות וקנס.
אסקין היה תומך נלהב של האפרטהייד, משטר האפליה הגזעית, עוד בשנות השמונים של המאה העשרים; הוא הביע תקווה שנלסון מנדלה לא ישוחרר לעולם. הוא עדיין תומך בארגונים אפריקאנרים בדלניים בדרום אפריקה השואפים להקמת מדינה לבנה. הוא מחרים אפריקאנרים אנטישמיים ונאו-נאצים. לדעתו שלטון האפרטהייד היה הרע במיעוטו. לדבריו "בתקופת האפרטהייד אמנם הייתה תחבורה ציבורית נפרדת ללבנים ולשחורים, אבל היום יש תחבורה ציבורית רק עבור השחורים. אף לבן לא מעז לעלות שם על אוטובוס".
בשנים האחרונות הפך אסקין לאורח קבוע בתוכניות אקטואליה בטלוויזיה הרוסית כמו "יום ראשון בלילה עם ולדייר סולוביוב" בערוץ רוסיה-1, שם הוא מביע בהן תמיכה נחרצת במדיניותו של ולדימיר פוטין ובדיונים על המזרח התיכון הוא מגן על ישראל ומציג אותה באור חיובי. הוא מופיע גם בטלוויזיה האוקראינית והגאורגית.
אסקין מתפרנס מתיווך בין גורמים ישראלים לחברות מסחריות ברוסיה.

חיים אישיים

אסקין נשוי ברביעית ואב לשבעה. מחלק את זמנו בין רוסיה לשכונת הר נוף בירושלים. אחת מגרושותיו הייתה מזל כהן, שזכתה לכינוי "מזל היורקת".