עין הדג

היסטוריה

האתר הוקם ב-13 באוקטובר 2000 בכותרת "ביקורות קולנוע לאנשים שאינם סובלים ביקורות קולנוע" ובמטרה ליצור אלטרנטיבה לביקורות הקולנוע בכלי התקשורת הגדולים, שלדעת עורכי האתר, אינן קשובות לטעמו ולצרכיו של הקהל. בהתייחסם לביקורות אלו מרבים משתמשי האתר להשתמש בשם הפיקטיבי "נחמן שניצקליין" (הלחם של שמות מבקרי הקולנוע נחמן אינגבר, מאיר שניצר ואורי קליין) ככינוי בוז לביקורת אשר נתפסת לדידם כיומרנית, מתעלמת מערכו של הסרט כבידור, ושופטת אותו בקריטריונים צרים של "אמנות הקולנוע האירופאית". למרבה האירוניה, לימים הפך דורון פישלר עצמו למבקר קולנוע רשמי בשבועון "Time Out תל אביב" בעקבות ההכרה על פועלו באתר.
לצד פישלר, העומד בראש צוות האתר, פעלו בעבר אחרים, הבולטת שבהם עינת חורשי ("לונג ג'ון"). במתכונת המקורית של האתר פישלר והאחרים ערכו בהתנדבות ביקורות על סרטים אשר אך החלו להציג בקולנוע, או שהוצגו בעבר. נוסף על כך פורסמו כתבה שבועית הסוקרת ומפרשת את נתוני הכנסות הסרטים בקופות בארצות הברית בסוף השבוע החולף, כתבות כלליות בנושא קולנוע, ידיעות "יומיות" וסקרים להצבעת הגולשים. כיום, מתקיים באתר משחק שבו גולשי האתר מנחשים כמה ירוויחו בקופות סרטי קולנוע חדשים.
לכל הביקורות והכתבות באתר קיים מנגנון תגובות ליצירת דיון בין הגולשים. לשם כך התגובות לא מופיעות כאסופת טוקבקים לא-משורשרת, אלא כ"פתילי" הודעות, מהם קל יותר להבין מי מגיב למי ולהתייחס לתגובות קודמות. מדיניות מחיקת התגובות של האתר שמה דגש גם על איכותן, הן מבחינה תוכנית והן מבחינה תחבירית, כדי לשמור על רמת הדיון. דיונים אלו, המורכבים מתגובות הגולשים, מתפתחים לא אחת לדיונים מתמשכים המהווים מקור עניין לא פחות מזה של הביקורת או הכתבה עצמה. לאורך השנים נוצרה באתר קהילה קבועה ומגוונת החולקת מטבעות לשון ייחודיים, דמויות קבועות (חלקן פיקטיביות) והווי משותף, אשר כולל גם כנסים וערבי הקרנות.
בסתיו 2009 הוחלט לסגור את האתר, אך כעבור כשנה, בדצמבר 2010, חזר האתר לפעול בפורמט מעט שונה. בפורמט הנוכחי של האתר פישלר הוא הכותב העיקרי, אם לא הבלעדי, והאתר משלב יותר חדשות קולנוע בין כתבותיו. בנוסף, בפורמט החדש יכולים גולשים לדון בסרטים עוד בטרם נכתבה ביקורת ואף בטרם עלו לאקרנים. הממשק המקורי של האתר דמה לזה של אתר "האייל הקורא" ושל אתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטזיה, וגם בין קהילות האתרים קיימת חפיפה. בפורמט המחודש הוחלף הממשק מאחר שפישלר הכריע כי הוא איננו מתאים עוד לסטנדרט באינטרנט.
ב-2012 גייס האתר במסגרת פרויקט מימון המונים 63,825 שקל לצורך תמיכה בכתיבת תכנים באתר תוך שמירתו נטול פרסומות (היעד היה 15,000 שקלים).
במרץ 2012 החל פישלר בהקלטת "פישקאסט", הפודקאסט הנלווה לאתר, אשר גם בו הוא מקיים דיונים שונים בנושא קולנוע עם משתתף אחד או יותר. בהמשך נוסף גם "עין הדג TV", קטעי וידאו בהפקה עצמאית מטעם האתר ובהם פישלר דן עם אורחים שונים בנושא קולנוע. בהמשך שולבו באתר קטעי וידאו נוספים תחת הכותרת "פישטיוב", בהם מופיע רק פישלר.
ביוני 2016 לאחר תקופת חוסר פעילות, בחלקה עקב מתקפות על האתר, הודיע פישלר על הצטרפותו של מתן בכר לכתיבה, תוך הבטחה שאין לו כוונה לפרוש. תקופה קצרה לאחר מכן, האתר חזר לפעול במתכונת שמערבת כותבים נוספים שכתבו ביקורות, חדשות והגיגים. בשנת 2017 השתנתה מתכונת האתר, כשפישלר פרש מכתיבה סדירה באתר והחל לשמש כיועץ, יהונתן צוריה מונה לתפקיד מנהל ועורך האתר וצוות הכותבים הקבוע כולל את מתן בכר, נעמה רק, זוהר אורבך, גבי קוגן, יגיל הנקין, עידן זיירמן ואדם קלין אורון.

השפעה תרבותית

האתר זכה לסיקורים, אזכורים, מחוות ואף העתקות בכלי תקשורת שונים. העיתונאי והלשונאי רוביק רוזנטל נוהג לצטט את תגובות הגולשים כדוגמאות לשפה עדכנית ולסלנג בטוריו בעיתון "מעריב" ועשה זאת גם ב"מילון הסלנג המקיף" שפרסם. מבקר הקולנוע יאיר רוה נהג לאזכר את האתר בטורו "סינמסקופ" במקומון "העיר" וממשיך לעשות כן גם כיום בבלוג הנושא אותו שם. תוכנית הטלוויזיה "חלומות בהקיציס" העתיקה מצגת קומית שנוצרה על ידי עורכי האתר ובה הושוו תמונות של אישים מפורסמים לתמונות של דמויות קולנועיות מפורסמות (למשל, מנחם בגין הושווה לגולום משר הטבעות).
ב-28 בפברואר 2001 פורסמה באתר כתבה יומית בשם "מניח רעפים נוצרי" על תרגום כתוביות לקוי בפרק בסדרה "הבוקר שאחרי" ששודר בערוץ 3 בכבלים. במהלך הפרק אמר מר טרן (קלייד קוסאטסו) "I came to this country to work, not to chase Christian Slater up the street at 3 A.M." (באתי לארץ הזו כדי לעבוד, לא כדי לרדוף אחרי כריסטיאן סלייטר במעלה הרחוב בשלוש לפנות בוקר), אך בכתובית הופיע: "באתי לארץ הזאת לעבוד, לא כדי לרדוף אחרי מניח רעפים נוצרי". "מניח רעפים נוצרי" הוא תרגום מילולי של שמו של השחקן כריסטיאן סלייטר. הכתבה הולידה מאות תגובות שבהן סיפרו הגולשים על טעויות תרגום מביכות שנתקלו בהן, וטבעה את הביטוי "מניח רעפים נוצרי" (בראשי תיבות: מר"ן) כמונח סלנג לתרגום כושל. המונח רווח בקרב קהילת המתרגמים בישראל והכתבה (הפתוחה לתגובות גם כיום) הפכה לאימת מתרגמי הכתוביות, שחוששים למצוא בה טעויות שעשו.