איש משפחה

מפיקים בפועל

יוצר הסדרה סת' מקפרלן משמש לכל אורך הסדרה כמפיק בפועל, וכיועץ קריאטיבי. המפיקים הראשונים בפועל היו דייוויד צוקרמן, לולי אריס, דייוויד פריטצ'ארד ומייק וולף. מפיקים בפועל נוספים במהלך היסטורית הסדרה היו דניאל פלאדינו, קארה ואלו ודני סמית'. דייוויד א. גודמן הצטרף לסדרה בעונתה השלישית כמפיק-שותף בפועל ולבסוף נעשה מפיק בפועל. אלכס בורסטיין, המדבבת את לויס, שימשה הן כמפיקה בפועל וכמפיקה אחראית במהלך העונות הרביעית והחמישית.

כתיבה ותסריט

צוות הכותבים הראשוני הורכב מכריס שרידן, דני סמית', גארי ג'אנטי, ריקי בליט, ניל גולדמן, גארט דונובן, מאט ויצמן ומייק בארקר. תהליך הכתיבה של פרק מתחיל ב-14 כותבים, אשר כותבים, כל אחד בתורו, תסריטים שונים, כאשר בגמר תסריט הוא מוגש לעיונם של שאר הכותבים. לרוב, התסריטים כוללים הרבה קטעי מעבר לא רלוונטיים לעלילה, אשר מהווים מוטיב חשוב בסדרה. כאשר יש מעט מדי קטעים מסוג זה, נדרשים הכותבים לספק רצפים נוספים או דומים בגרסאות שונות, כאשר חברי הצוות משמשים כשופטים המשבצים את הראויים בתוך הפרק. מקפרלן הסביר כי הפקתו של פרק אחד אורכת בדרך-כלל עשרה חודשים כיוון שבסיסה הגרפי של הסדרה הוא ציורי-יד. זו גם הסיבה שהסדרה אינה יכולה להיות עדכנית מאד, ולהגיב מיידית לאירועים אקטואליים המתרחשים בעולם. מרבית הכותבים הראשונים לא היו בעלי רקע בכתיבת תסריטים לסדרות מונפשות ורובם עסקו בעברם בתחום סדרות הסיטקום.
בראיונות ובהערות המופיעות ב-DVD של העונה הראשונה, מקפרלן הסביר שהוא מעריץ של תסכיתי רדיו משנות ה-30 וה-40, במיוחד מותחן הרדיו "השעיה", אשר הוביל לשמות הפרקים הראשונים אשר הכילו מוטיבים של רצח ומוות כמו "צילו של המוות" ו"מחשבה נעלית מרצח". רעיון זה נזנח במהירות, היות שהיה קשה לקשור את עלילת הפרקים לשמותיהם. בחודשי ההפקה הראשונים, ישב משרד הכותבים בחדר אשר הולווה להם על ידי צוות ההפקה של "המלך היל".
הכותב הפורה ביותר שלזכותו נזקפים 14 פרקים הוא סטיב קלאגהאן. הרבה מן הכותבים שעזבו את הסדרה עזבו ליצור או להפיק סדרות מצליחות אחרות כגון "סקראבס" ו"אבא אמריקאי", אף היא מבית היוצר של סת' מקפרלן.
במהלך שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי בחורף 2007–2008, הופסקה ההפקה הרשמית של הסדרה. למרות זאת, רשת פוקס המשיכה להפיק פרקים בלא הסכמתו של סת' מקפרלן, עובדה שהגדיר כ"צעד מחורבן ענקי" בראיון שהעניק בנושא. למרות שסירב לעבוד בסדרה בזמן זה, חוזהו עם רשת פוקס אילץ אותו לתרום לכל פרק שהופק. הפקת הסדרה נמשכה כסדרה בתום השביתה.

מקור

מקפרלן לראשונה הגה את רעיון הסדרה ב-1995 כאשר למד בבית הספר לאנימציה של רוד איילנד. התזה שלו הייתה סרט שנקרא "חייו של לארי", אשר הוגש על ידי מורהו בבית הספר לרשת האנה ברברה, אשר בתורם, העסיקו את מקפרלן בחברתם. שנה לאחר מכן, מקפרלן יצר סרט המשך בשם "המופע של לארי וסטיב", שבמרכזו עמדו דמות בגיל העמידה בשם לארי וכלב אינטלקטואלי, סטיב. הסרטון הקצר שודר ב-1997 ברשת Cartoon Network.
מפיקים ברשת פוקס צפו בסרטונים והחתימו את מקפרלן על חוזה ליצור סדרה המבוססת על הדמויות בשם "איש משפחה". פוקס הציעו שמקפרלן ייצור סרטון באורך 15 דקות והקציבו לו 50,000 דולר. חלק מהרעיונות באיש משפחה באו בהשראת סרטי לארי. כאשר עבד על הסדרה, הדמויות של לארי וכלבו סטיב אט אט התפתחו לפיטר ובריאן. מקפרלן ציין שההבדל בין הסרט הראשוני, "חייו של לארי" לבין "איש משפחה" הוא ש"חייו של לארי נצפה בעיקר בחדר המעונות שלי ואיש משפחה - לאחר הסופרבול". לאחר הפיילוט, ניתן אור ירוק לסדרה. מקפרלן שאב השראות מכמה סדרות קומדיה כמו "משפחת סימפסון" ו"הכל נשאר במשפחה". חלק מ"אתרי" הסדרה הגיעו מסרטים מצוירים בהם נהג לצפות כאשר היה ילד.
משפחת גריפין הופיעה לראשונה בפיילוט אותו הגיש מקפרלן לרשת פוקס והוא עלה לשידור בסוף שנת 1998, אשר הציג עלילה בת 15 דקות. במקור, תוכננה הסדרה להתחיל כסרטונים לתוכנית המערכונים "MadTV", אך התוכנית שונתה בשל בעיות תקציב. לבסוף, ב-15 במאי 1998, פוקס הזמינה 13 פרקים של "איש משפחה" לעלות לשידור באמצע העונה.
הקרנת העונה ה-17 החלה בספטמבר 2018.

הרצה ראשונית

הפרק הראשון בסדרה שודר בארצות הברית ברשת פוקס, ב-13 בינואר 1999, לאחר גמר הסופרבול ה-33. עשרים מיליון צופים צפו בפרק זה ("צילו של המוות"), שגרם למחלוקת על תוכן המבוגרים בו. התוכנית הוצגה לראשונה כסדרה בחודש אפריל באותה שנה, ושובצה ביום ראשון בין "משפחת סימפסון" ל"תיקים באפלה". עוד שישה פרקים שודרו, עד סוף העונה באמצע חודש מאי. העונה הראשונה כללה 7 פרקים והציגה בפני הצופים את הדמויות הראשיות.
שידור העונה השנייה, שכללה 21 פרקים, החל ב-23 בספטמבר 1999, והסדרה שובצה ביום חמישי בשעה 21:00. ברשת NBC המתחרה שובצה הסדרה "פרייז'ר", דבר שגרם לירידה חדה בנתוני הצפייה שלה, דבר שהוביל להורדת הסדרה ממשבצת קבועה והפרקים שודרו. הסדרה חזרה למשבצת קבועה ב-7 במרץ 2000 בימי חמישי בשעה 20:30, אך הובסה במדרוג מול "מי רוצה להיות מיליונר" והידרדרה למקום ה-114 במדד נילסן עם 6.32 מיליון צופים בלבד. FOX כבר החליטה על ביטולה לאחר סוף העונה השנייה, אולם חזרה בה והודיעה ביולי של אותה שנה כי הוזמנו פרקים נוספים לעונה שלישית.
העונה השלישית חזרה לאוויר ב-8 בנובמבר 2001, וכללה 22 פרקים. שיבוץ הסדרה המשיך להיות קשה: ימי חמישי בשעה 20:00 אשר גרם לה להתחרות עם הסדרות "חברים" ו"הישרדות" (בספיישל הסדרה, "סטואי גריפין: הסיפור שלא סופר" ישנה התייחסות לכך). בעת שידורי העונה השנייה והעונה השלישית, שינתה פוקס את ימי ושעות השידור של הסדרה, כמעט ללא כל התראה, ולעיתים, ללא התראה כלל. כתוצאה מכך, מדרוג הסדרה ירד. למעשה, לאחר ששודרו שני פרקים בלבד של העונה השנייה, הפכה "איש משפחה" מתוכנית קבועה בלוח השידורים לתוכנית לא קבועה.
בזמן שידור העונה השנייה והעונה השלישית התקיימו דיונים רבים בנוגע לביטול התוכנית. בסוף העונה השנייה הודיעה פוקס באופן רשמי כי התוכנית תבוטל. בניסיון לשכנע את פוקס לחדש את התוכנית, הקימו מעריצים רבים אתרי אינטרנט, החתימו וחתמו על עצומות וכתבו מכתבים. חלקם אף שלחו חיתולים ואוכל לתינוקות לרשת, כדי שיינתנו לסטואי (דמות התינוק). לבסוף, כאשר הרשת הודיעה על לוח שידורי הסתיו של שנת 2002, הסדרה לא היוותה חלק ממנה, והרשת הודיעה על ביטול הסדרה זמן קצר לאחר מכן.

ניסיונות החייאה

מעריצים רבים של הסדרה כעסו מאוד על ביטולה, ופתחו בניסיונות לשכנע את פוקס להחזיר את התוכנית לאוויר. עצומה מקוונת הוקמה, עליה חתמו יותר מ-10,000 איש תוך שבועות בודדים. על העצומה חתמו בסך הכול 100,000 איש - אך מספר זה, יחד עם המכתבים הרבים נשלחו אל פוקס ועם ההפגנות המאורגנות - לא הצליחו להציל את הסדרה. פוקס ניסתה למכור את זכויות השידורים החוזרים של הסדרה, אך קשה היה למצוא רשתות שהיו מעוניינות בכך. לבסוף Cartoon Network קנתה את הזכויות בסכום זעום על פי דברי נשיא חברת ההפקות של פוקס המאה ה-20. ברגע שהחלו השידורים החוזרים, הסדרה קנתה לה מעמד של סדרה עם נתוני צפייה גבוהים, יחסית למשבצת השידור שלה: חצות הלילה והלאה, מביסה בכך את שאר השידורים הן בכבלים והן ברשתות הארציות ומעלה את נתוני הצפייה ברשת עצמה פי 3 ויותר. באותו שבוע, גם הופצו ב-DVD העונה הראשונה והשנייה והפכו לתופעת קאלט - בחודש אחד נמכרו מעל ל-400 אלף עותקים, ובסך הכול באותה שנה מעל ל-2 מיליון. ה-DVD של העונה השלישית מכר יותר ממיליון עותקים. נתוני המכירות המעולים, וכמו כן, נתוני הצפייה הגבוהים בשידורים החוזרים גרמו לרשת פוקס להתעניין בה חזרה, וב-20 במאי 2004 הזמינה הרשת 35 פרקים חדשים של הסדרה, ובכך הפכה את הסדרה לראשונה אשר חוזרת למרקע בעקבות נתוני מכירת תקליטורים.

הרצה נוכחית

הפרק הראשון בעונה הרביעית של "איש משפחה", "צפון צפון קוהוג" שודר ב-1 במאי 2005. הוא נכתב על ידי סת' מקפרלן ופיטר שין. כבר בפרק הראשון של העונה נראה פלאשבק לשנת 2002, לפרק בו פיטר מונה את הסדרות שתבוטלנה לפני שתוחזר "איש משפחה". בדיעבד, הסתבר שפיטר צדק. מקפרלן אמר כי הסדרה תמשיך בדיוק מאותה נקודה בה הפסיקה. בפרק זה צפו 11.85 מיליון איש והצדיקו את חזרתה לאוויר. הסדרה החלה להיות משובצת מעתה בימי ראשון בלילה, משבצת השידור של סדרות האנימציה המצליחות של רשת פוקס כגון "משפחת סימפסון", "המלך היל" ו"אבא אמריקאי".
בנוסף, יצא לסדרה סרט ישירות ל-DVD: "איש משפחה מציג את סטואי גריפין: הסיפור שלא סופר". סרט זה חולק, למעשה, לשלושה פרקים של הסדרה ולסצנות נוספות, ושודר בתום העונה הרביעית. הסרט יצא לחנויות ב-27 בספטמבר 2005.
משחק וידאו המבוסס על הסדרה יצא ב-1 באוקטובר 2006. המשחק פותח על ידי High Voltage Software והופץ על ידי Take-Two Interactive. במשחק אפשר לשחק כפיטר, בריאן וסטואי. המשחק יצא לקונסולות Game Boy Advance,‏ Xbox,‏ PSP‏, PS2 ו-GameCube.

סרט קולנוע

ב-10 באוגוסט 2018, הודיעה חברת פוקס המאה ה-20 על פיתוח של סרט קולנוע המבוסס על "איש משפחה", הסרט ישלב אנימציה ולייב-אקשן.

ביקורות ומחלוקות

אף על פי שזכתה לאחוזי צפייה יחסית גבוהים, היא קיבלה תלונות נזעמות מצופים רבים. כבר מתחילת שידוריה היא עוררה זעם אצל מבקרי טלוויזיה והורים רבים בארצות הברית, על כך שהיא מציגה את עצמה בתור חיקוי של הסדרה "משפחת סימפסון" (שגם משודרת באותו ערוץ), אך אנוכית וגסה יותר, תוך שימוש רב בהומור שירותים ובהומור שחור על רקע מיני. לפי מבקרים היא נחשבת לאחת "הסדרות הגרועות ביותר" של רשת פוקס.
במרץ 2007, הגישה הקומיקאית קרול ברנט תביעה על סך שישה מיליון דולר נגד אולפני פוקס. בתביעתה, טענה כי האולפנים השתמשו בדמות עוזרת הבית ללא הסכמתה ובכך הפרו את החוק. ביוני של אותה שנה, דחה השופט המחוזי דין פרגרסון את התביעה וציין כי פארודיה מוגנת בתיקון הראשון לחוקה.

ב-3 באוקטובר של אותה שנה, הגיש תאגיד בורן למוזיקה תביעה על הפרת זכויות של השיר "When You Wish upon a Star" (מתוך הסרט "פינוקיו"). בפרק המדובר, בוצעה פרודיה על השיר שנקרא "אני זקוק ליהודי" (שם הפרק עצמו נקרא "When You Wish upon a Weinstein"). תאגיד בורן הוא בעל הזכויות לשיר המקורי, והם טענו לקישור של הפרודיה לסממנים אנטישמיים. הם תבעו את אולפני פוקס, רשת פוקס, ערוץ Cartoon Network, סת' מקפרלן וראיין מרפי. גם תביעה זו נדחתה על ידי השופטת המחוזית דבורה באטס.
בשנת 2010 תקפה שרה פיילין בחריפות את התוכנית, לאחר שהציגה דמות של נערה בעלת תסמונת דאון כמוקד משיכתו של כריס, ודמות זו התוודתה בפניו כי אמה היא מושלת אלסקה לשעבר. הבדיחה לכאורה התייחסה לבנה הצעיר של המושלת לשעבר פיילין, טריג, שסובל אף הוא מהתסמונת. בתגובה לביקורת זו, השחקנית שדיבבה את הדמות (אנדריאה פיי פרידמן, אף היא סובלת מהתסמונת) טענה כי במשפחתה צחוק הוא דבר טוב, ושהוריה חינכו אותה כי חוש הומור הוא חלק מחיים נורמליים. היא הוסיפה כי מעולם לא סחבו אותה ממקום למקום מתחת לזרוע כמו באגט, כפי שלטענתה המושלת פיילין עושה עם בנה טריג על מנת להשיג קולות.
ביקורת על הסדרה הוטחה גם מכיוונם של יוצרי "סאות' פארק", טריי פארקר ומאט סטון, שבה שודר פרק פרודי בשם "מלחמת הדמויות המצוירות" הצוחק על מה שמוצג כהומור רדוד ונמוך של "איש משפחה". אף על פי שהיוצרים הבהירו שלדעתם אין סיבה לבטל את התוכנית הם הודו שהם לא מתחברים למערכונים שלא קשורים לעלילה. השניים הוסיפו שזה מעצבן אותם לשמוע השוואות בין איש משפחה לתוכנית שלהם.
באפריל 2013 הורידה רשת FOX מהרשת ומהאוויר פרק של "איש משפחה" לאחר שקטעים ממנו נערכו והוצגו בקליפ ויראלי כאילו חזו שם את הפיגוע במרתון בוסטון.

דמויות נוספות

דמויות נוספות בסדרה הן השכנים של משפחת גריפין: קצין המשטרה הנכה ג'ו סוואנסון; אשתו בוני והילד שלהם קווין; הטייס הרווק ובעל היצר-המיני הבלתי נדלה גלן קווגמייר, קליבלנד בראון שבמקרים רבים ביתו נהרס והוא מתרסק עם האמבט שלו, אשתו (והחל מהעונה הרביעית, גרושתו) לורטה בראון ובנם קליבלנד בראון הבן שזכה לסדרה משל עצמו; מנחי החדשות טום טאקר, ודיאן סימונס (שנהרגה בפרק הפתיחה של עונה 9 והוחלפה על ידי ג'ויס קיני), כתבת השטח האסייתית של החדשות, טרישה טאקאנאווה; וראש העיר, אדם וסט, הפרנואיד וחולה-הנפש.
ישנן גם דמויות חצי-קבועות, המציגות את אותה הבדיחה בכל פעם: דמויות אלה כוללות: הקוף המרושע המסתתר בארונו של כריס ומצביע אליו בזעם; הרברט, הזקן הפדופיל הנוהג לצפות בכריס בסתר; אולי ויליאמס, חזאי מזג האוויר בתחנת הטלוויזיה הצועק את דעתו; התרנגול הענקי, אויבו המושבע של פיטר, שנלחם נגדו בחוצות העיר (קרבות אלו מסתיימים, לרוב, בהרס בקנה מידה עצום); האיש החירש המשומן; קנקן משקה שפורץ מדי פעם דרך קירות (בדרך כלל לבית המשפט לאחר שנקבע גזר דין) תוך כדי זעקת "או יה!" ("Oh yeah"); ג'ייק, הילד בעל הראש ההפוך (בנו של מגיש החדשות טום טאקר); תלמה גריפין, אימו של פיטר גריפין - מדובבת על ידי פיליס דילר ועוד דמויות רבות.

מקום התרחשות

רוב העלילה של "איש משפחה" מתרחשת בעיירה הבדיונית, קוהוג (באנגלית Quahog), רוד איילנד. קוהוג הוא סוג של צדפה בעלת קליפה קשיחה וגם מילה נרדפת בסלנג האמריקני לאיבר המין הנקבי. מקפרלן שהה בפרובידנס בזמן לימודיו כסטודנט בבית-הספר לעיצוב רוד איילנד, ועל כן בסדרה נמצאים מאפייני בנייה וציוני דרך הדומים למיקומים אמיתיים באזור. מקפרלן שואל שמות ידועים מרוד איילנד כמו פוטאקט ובאדי ציאנצי. הדמויות סובבות סביב רעיונות ופריטים מהתרבות הפופולרית שמשתלבים בשיחות ובאירועים. בכל פרק מופיע לפחות שם אחד של סלבריטאי והתייחסות לפרט מהתרבות הפופולרית.

מאפיינים קומיים

הסדרה ידועה בפלשבקים שלה, בהם העלילה מופרעת על ידי סאגות ואנקדוטות באורך משתנה מעברן של הדמויות. הפלשבקים מופיעים בעיקר כשהדמויות מתייחסות לאירוע שקרה בעבר (לדוגמה: "לא הרגשתי כך מאז...", או "כמו הפעם ההיא בה..."). נושאי הפלשבקים מגוונים ונעים מסצנות מסרטים קלאסיים, דרך אירועים הזויים ודמיוניים ועד לאירועים היסטוריים שקרו במציאות. הפלשבקים מכילים לעיתים גם חלקים הומוריסטיים ומעוותים, לפעמים שטותיים לחלוטין – כמו הפיכתו של פיטר למראת קסמים עבור הזמר קווין פדרליין או שימוש בהיקפו וכרסו של פיטר לחימום שחקנית הקולנוע לארה פלין בויל.

קיפאון הזמן

פרקי "איש משפחה" והאירועים המתרחשים בהם לא בהכרח ישמרו על עקביות בזמן. פיטר מבצע פשעים ועבירות שונות ולעיתים נענש עליהן בבית דין, אך אין התייחסות לעונש או לעבירות בפרקים העוקבים; בפרקים אחרים פיטר (או בריאן) עוזב את הבית לתקופות של חודשים, ולאחר חזרתו הזמן אינו מתקדם כלל.
לגבי דמויות מסוימות הזמן מתקדם, אך באיטיות רבה: כך למשל סטואי חוגג בעונה הראשונה את יום הולדתו הראשון, אבל במהלך 7 עונות עוקבות אינו מתבגר. בפרק "Road to Rupert" שואל אותו בריאן אם אינו קצת מבוגר מכדי לשחק בדובי שלו, וסטואי מגיב שהוא בן שנה בסך הכול ובריאן שואל שנית "עדיין?". באופן דומה כריס מתבגר רק בשנה אחת ועולה מחטיבת הביניים לתיכון, ומג מתבגרת בשנה אחת מ-16 ל-17 ובמהלך העונה ה-10 חוגגת את יום הולדתה ה-18. בוני סוואנסון נראית בהיריון מתקדם בעונה הראשונה, אך יולדת רק בעונה השביעית ופיטר אף מתבדח על משך הזמן שהיא בהריון.

פרקי הסדרה

כדי לשמור על ההומור בסדרה, חלק מהפרקים הם פרודיות על סרטים ותוכניות טלוויזיה.
עד מחצית העונה הראשונה (למשך 4 פרקים), הכותבים ניסו לכתוב את המילים "רצח", "מת" או "מוות" בשם של כל פרק, אך הפסיקו עם מנהג זה כדי שלא יתבלבלו.
במהלך הסדרה שודרו מספר פרקים בהם בריאן וסטואי יצאו לטייל בעולם בגלל סיבה שטותית, לרוב עם שילוב שירי מחזות זמר, ושם כל פרק מתחיל ב-"Road To". בפרקים אלו נוסעים בריאן וסטואי לרוד איילנד, לגרמניה ולעבר, בין השאר (למשל כשמורט בטעות נוסע במכונת הזמן של סטואי לפולין בשנת 1939, ביום הפלישה הנאצית לפולין, ובריאן וסטואי יוצאים להצילו).
ספיישל פתיחת העונה השישית, סיום העונות השמינית והתשיעית של הסדרה (ששודרו בתאריכים 23 בספטמבר 2007, 23 במרץ 2010 ו-22 במאי 2011 בהתאמה) הם בעצם מחווה\פרודיה על "מלחמת הכוכבים".
לסדרה 16 עונות, וסרט אחד, "סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר", שבו לקחו את שלושת הפרקים האחרונים מהעונה הרביעית וחיברו אותם ביחד לסרט רצוף של 50 דקות.
בנוסף, פרק הבכורה של העונה התשיעית הוא מעין סרט \ פרק כפול באורך של 50 דקות שבו כל העיר מוזמנת ללון אצל ג'יימס וודס שרוצה להתנצל על מעשיו, ואחר כך מתגלה שהלינה הפכה למרחץ דמים שבו נהרגות מספר דמויות על ידי רוצח מסתורי (שבסוף התברר להיות דיאן סימונס, השדרנית בחדשות ערוץ 5 יחד עם טום טאקר).
ספיישל נוסף שהיה בעונה התשיעית נקרא "Road to the North Pole", בפרק זה בריאן וסטואי נוסעים לקוטב הצפוני כדי להרוג את סנטה קלאוס, אך במקום להרוג אותו, הם עוזרים לו להציל את חג המולד.

שיר הפתיחה

שיר הפתיחה של התוכנית הולחן על ידי וולטר מרפי. השיר מתחיל כמחווה לשיר הפתיחה של הסדרה "הכל נשאר במשפחה", כשפיטר ולויס יושבים ליד הפסנתר המשפחתי ושרים בסגנון אדית' וארצ'י בנקר. בשלב זה התמונה עוברת לשורת מקהלה ענקית הכוללת רקדני רוקט ואת שאר המשפחה הקרובה.
היה מעט בלבול בנוגע לשורת הסולו של סטואי "Laugh and cry" (לבכות ולצחוק), שנשמעה כמו "effin cry" (מילה גסה). הסיבה לכך יכולה להיות הבעת הפנים איתה הוא אומר את הטקסט והתפיסה הכללית של הצופים שסטואי הוא גס רוח. המחלוקת הובהרה בעונה השלישית, כאשר השורה הוקלטה מחדש.