google/wiki40b huggingface dataset:
ליאון קורניצר

קורת חייו

קורניצר נולד בווינה למרי (לבית דומן) ולאדולף קנטור, בני משפחה מוזיקלית שהוציאה מקרבה מספר חזנים. הוא החל את לימודיו המוזיקליים אצל אביו ולאחר מכן למד בווינה (אצל אונגר) ובברנו (אצל שמידט) השכלתו המוזיקלית כללה נגינה על פסנתר, שירה, חזנות עיבוד וניצוח. 
בשנת 1900 לערך נישא לברטה לבית שמידט ונולדה להם בתם ליזי (לוינזון).
ב-1939 עלה לארץ ישראל והתגורר בחיפה.

קריירה

ב-1898 היה מנצח המקהלה בבית הכנסת של ייהלבה, ב-1899–1905 היה החזן הראשי בקלטאו  ובשאטק  שבצ'כיה, ב-1906–1913 היה החזן הראשי של בית הכנסת הגדול "ירושלים" שבפראג, וב-1913 מונה כחזן הראשי בבית הכנסת הגדול של המבורג.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס כקצין לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1918 שוחרר מהשירות ושב להמבורג למשרת החזן הראשי.
הקים והיה העורך הראשי של כתב העת הדו-חודשי "החזן היהודי" (Der jüdische Kantor) שיצא לאור בהמבורג ובברלין בין אפריל 1927 לאוגוסט 1938, שם פרסם מאמרים בנושא שאלות מעשיות בקשר בין החזן לשפה, בין הכותבים בכתב העת היה החזן מגנוס דוידזון .
ב-1926 פרסם את הספר "רוממות אל" הכולל תווים לפרקי חזנות עם ובלי ליווי של עוגב וכן פרקי מקהלה, הן מקהלת גברים בלבד והן מקהלה מעורבת של גברים ונשים. ב-1933 הוציא לאור בהוצאת לסמן (Lessmann) ספר בשם "קולות יהודים" (Jüdische Klänge) ובו פרסם גם יצירות של מלחינים אחרים.
קורניצר כיהן גם כיו"ר איגוד החזנים היהודים בגרמניה (Allgemeiner Deutscher Kantoren-Verband) ושל התאחדות החזנים היהודים (Vereinigung jüdischer Kantoren). עמדה זו עזרה לו להשיג סרטיפיקט שבעזרתו הצליח בשנת 1939 לצאת את גרמניה לארץ ישראל. 
לאחר עלייתו הוא התגורר בחיפה ועבד כחזן ומנצח המקהלה בבית הכנסת המרכזי בחיפה. בתקופה זו הוא פרסם יצירות נוספות וכן ערך ושידר תוכניות על מוזיקה בשירות השידור של פלשתינה מירושלים .
אומד קטום

בסטטיסטיקה, אומד קטום הוא אומד הנובע מאומד אחר על ידי הוצאת חלק מערכי הקיצון, הנחשבים לחריגים ביחס למדגם, לפני חישוב האומד.
היתרון העיקרי של האומד הקטום על האומד המקורי הוא בהיותו יותר חסין (robust), כלומר הוא פחות רגיש לערכים קיצוניים המתקבלים בתצפיות בודדות.
לאומדים קטומים יש בדרך כלל יעילות גבוהה יותר מאשר לאומדים הרגילים עבור התפלגויות זנביות כמו התפלגות זנב ארוך, אך זאת במחיר של יעילות נמוכה יותר עבור התפלגויות אחרות כמו ההתפלגות הנורמלית.

הגדרה

בהינתן אומד כלשהו (כמו ממוצע, חציון, מקסימום, שונות וכדומה), האומד הקטום %A הוא האומד המתקבל על ידי השמטת %A הערכים הגדולים ביותר ו-%A הערכים הקטנים ביותר במדגם, ואז חישוב האומד עבור המדגם הקטום שהתקבל.
לדוגמה: ממוצע קטום 5% הוא ממוצע של 90% הערכים המרכזיים במדגם, החל מה-5% מלמטה (הערך ש-5% מערכי המדגם קטנים ממנו) ועד ה-95% מלמעלה.
במקרים מסוימים מחליטים להשמיט מספר ערכים קבוע מכל צד, במקום אחוז קבוע.

חציון

ניתן להסתכל על החציון כעל ממוצע קטום 50% - אם נוריד 50% מהערכים מכל צד נישאר עם ערך אחד בלבד - החציון, והממוצע שלו עם עצמו זה הוא עצמו. מאותה סיבה ניתן להסתכל על החציון כעל מקסימום קטום 50% או כעל מינימום קטום 50%.
כמו כן, חציון קטום %A תמיד שווה לחציון הרגיל, לכל %A, משום שאנו תמיד משמיטים מספר שווה של תצפיות מכל צד.

שברונים

על שברונים ניתן להסתכל כעל מינימום או מקסימום קטומים.
למשל, השברון ה-5% הוא גם מינימום קטום 5%, והשברון ה-80% הוא גם מקסימום קטום 20%.

שימושים

השימוש הנפוץ ביותר עבור אומדים קטומים הוא לצורך אמידה של אותו פרמטר שנאמד על ידי האומד הלא-קטום. במקרים מסוימים ניתן להשתמש באומד הקטום למטרה זאת באופן ישיר, בעוד במקרים אחרים יש צורך לבצע לו איזושהי התאמה על מנת לקבל אומד עקיב וחסר הטיה.
לדוגמה, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות סימטרית, האומד הקטום יהיה חסר הטיה. לעומת זאת, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות שאינה סימטרית, האומד בדרך כלל יהיה מוטה, ותידרש התאמה כלשהי על מנת להפוך אותו לאומד בלתי מוטה. לדוגמה, עבור התפלגות לא סימטרית, הצידוד של ההתפלגות הוא מדד למידת ההטיה של החציון כאומד לממוצע.
כשאומדים מדד פיזור, ומשתמשים באומד קטום בתור אומד חסין על מנת לאמוד למשל את השונות או את סטיית התקן, בדרך כלל יהיה צורך לכפול את האומד הקטום באיזשהו קבוע על מנת לקבל אומד בלתי מוטה. למשל, הכפלת אורך הטווח הבין-רבעוני בקבוע:  הופכת אותו לאומד בלתי מוטה לסטיית התקן של המדגם, אם הנתונים הגיעו מהתפלגות נורמלית.
כמו כן ניתן להשתמש בהם כאומדים לסטטיסטים שלהם עצמם - החציון של המדגם יכול לשמש אומד חסר הטיה ל"חציון" של האוכלוסייה, הטווח הבין-רבעוני של המדגם יכול לשמש כאומד חסר הטיה ל"טווח הבין-רבעוני" של האוכלוסייה.
יעקב טסלר

ביוגרפיה

נולד לחיה ולרב אפרים טסלר, שהיה ראש ישיבת ויז'ניץ בהר נוף. כילד התגורר בשכונת סנהדריה בירושלים. התחנך במוסדות ויז'ניץ ובישיבת טשיבין. לאחר נישואיו עבר להתגורר באשדוד.
את דרכו הציבורית החל כחבר במועצה הדתית מטעם אגודת ישראל, ובמקביל כיהן כמנהל פרויקטים בעיתון "המודיע".
בשנת 2013 נבחר כחבר מועצה בעיריית אשדוד מטעם אגודת ישראל, תפקיד בו כיהן עד שנת 2018.
החל משנת 2015 משמש כעוזרו של סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן.
ב-31 בינואר 2019 התכנס מרכז אגודת ישראל במלון גלי צאנז בקריית צאנז שבנתניה והוחלט כי טסלר יחליף את ח"כ לשעבר מנחם אליעזר מוזס בתור הנציג מטעם חסידות ויז'ניץ.
בהרכב רשימת יהדות התורה לכנסת ה-21 הוצב במקום החמישי.
חוג הרצל

חוג הרצל הוא ארגון ציוני, שפעל בקהילה היהודית בבנגאזי, לוב, החל מ-1919 ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. חוג הרצל הוקם על ידי רנאטו תשובה, מראשי הקהילה היהודית בבנגאזי.

קשר ראשון בין הארגון ליהודי לוב

הקשר הראשוני בין יהודי לוב לבין התנועה הציונית נוצר כבר בשנת 1896. בנימין זאב הרצל עודד את יהודי לוב לפעילות ציונית, והם נענו לאתגר. עיקר הפעילות היה הפצת מידע אודות התנועה הציונית. בספטמבר 1903, כתב יעקב תשובה, אביו של מקים ארגון "חוג הרצל", רנאטו תשובה, מכתב לתנועה הציונית בנוגע להתעניינות בהתחלת פעילות ציונית בבנגאזי, ועל רצונו להקים סניפים של התנועה הציונית להפצת רעיונותיה. קשר ראשוני זה לא נמשך זמן רב, אך הוא היווה את הבסיס להקמת גרעיני פעילות ציוניים נוספים בהמשך.

הקמת הארגון וביסוסו

גרעין ציוני ניסה להקים ארגון בשם "חוג ציון" בטריפולי בשנת 1913, אך נכשל. בשנת 1916, נוסד "חוג ציון" מחדש בבנגאזי, והוא היווה בסיס להקמת "חוג הרצל", שהוקם ב-1919 בבנגאזי על ידי תשובה. בתחילת פעילותו, מנה "חוג ציון" כ-40 חברים, אך בהמשך ל"חוג הרצל" התווספו כ-300 חברים נוספים.
לחוג היו מספר מטרות מוגדרות: הגנת רעיון האחדות של ישראל והפצתו, פעילות למען שיפור תנאיה המוסריים והחומריים של הקהילה המקומית, חיזוק התודעה הלאומית והחייאת השפה העברית.
ביוני 1921, נערכו בחירות למועצה המייצגת את החוג. בעקבות אדישותם של חברי הארגון לגבי הבחירות והשתתפותם כ-53 חברים בלבד מתוך 125, תשובה, שעמד בראש הארגון, החליט להתפטר מתפקיד הנשיא, אך נבחר להיות נשיא הכבוד של הארגון. לבסוף, נשיא הארגון הנבחר היה שלום לגזיאל, ששימש כסגנו של תשובה לפני התפטרותו.

התמודדות חוג הרצל עם תנועות ציוניות נוספות

בשנת 1922, התהדקו ההתכתבויות בין "חוג הרצל" לתנועה הציונית בלונדון ולתנועה הציונית שבטריפולי. לבסוף, שלוש התנועות החלו לשתף פעולה בלוב כ"חברת ציון". "חוג הרצל" המשיך לפעול גם לבדו, אך בעיקר בתור חוג חברתי. באותה השנה, החלה לפעול בטריפולי נגד "חברת ציון" תנועה ציונית מקבילה שקראו לה "אחדות והתקדמות", זאת כתוצאה ממאבקים פנימיים בתוך הקהילה היהודית בלוב על הנהגת הקהילה. "אחדות והתקדמות" הוציאה עיתון בשם "התעוררות" ותכנים של עיתון זה הביעו דעה מנוגדת לאידאולוגיה של "חברת ציון". כתוצאה מכך החריף הסכסוך בין שתי התנועות, וחלה נסיגה בפעילותה של "חברת ציון", עד כדי הפסקת איסוף כספים למען הקרן הקיימת לישראל. בשל כך, באביב 1923 שלחה הנהלת קק"ל ללוב את המחנך אברהם אלמליח. אלמליח נפגש עם ראשי הארגונים כדי לנסות לפתור את הסכסוך ולשכנעם בחשיבות שיתוף הפעולה להשגת המטרות הציוניות שיוביל בסופו של דבר לאיחוד בין הארגונים. כתוצאה מכך, לאחר מספר מפגשי גישור, בשנת 1923 יושרו ההדורים ביניהם.

דעיכת הארגון

בשנת 1924, קם בבנגאזי ארגון המקביל ל"חוג הרצל" בשם "חיים ויצמן". הסיבה להיווסדות הארגון הייתה יריבות תרבותית עם חוג הרצל. בעוד "חיים ויצמן" היה ארגון תחת השפעה ציונית-צרפתית, "חוג הרצל" היה תחת השפעה ציונית-איטלקית. השפעתו של "חוג ויצמן" הייתה מצומצמת, ובמהרה הפכה לחוג חברתי בעיקר.
היחס המנוכר של השלטון הפשיסטי באיטליה כלפי היהודים גרמו להיחלשות הפעילות הציונית בבנגאזי. כתוצאה מכך, עד לסוף שנות השלושים התרכז "חוג הרצל" בעיקר בתלמוד תורה ולימוד עברית. גורם נוסף להיחלשות הפעילות היה הפסקת עבודתו של המורה מאיר עקנין ששהה בשליחות בבנגאזי וחזר לירושלים בראשית שנות ה-20. אחריו, לא נשלחו עוד שליחים אחרים מארץ ישראל, והמורים שהמשיכו ללמד עברית בבנגאזי היו מקומיים, ולכן לא שלטו בהוראת השפה העברית. חוג הרצל המשיך לפעול עד סוף שנות השלושים כחוג חברתי לבני נוער בעיקר במוצאי שבת.
אברהם פרבשטין

תולדותיו

נולד בפולין ליעקב פרבשטין, לימים ראש המועצה הראשון של בני ברק. בשנת תר"פ (1920) בגיל שלוש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבה המשפחה בתל אביב, ובשנת תר"צ (1930) עברה המשפחה להתגורר בבני ברק. באותה שנה, בהיותו בגיל בר מצווה, נכנס ללמוד בישיבת חברון בירושלים. כתושב בני ברק היה מקורב לחזון איש. בשנת תרצ"ו (1936) הביאו רבי אליעזר יהודה פינקל לפולין ללמוד בישיבת מיר, שם למד בחברותא עם רבי אריה לייב מאלין ורבי נפתלי וסרמן, בנו של הרב אלחנן וסרמן. כמו כן למד חצי שנה בישיבת סלובודקה.
בשובו לארץ התחתן עם חנה, בתו של הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת חברון. כיהן כראש ישיבה בישיבת חברון במשך למעלה משלושים שנה, והיה הראשון בישיבת חברון שמסר שיעורים בעברית.
Serious Moonlight

Serious Moonlight Tour

מסע ההופעות החל בחודש מאי 1983 ונמשך עד חודש דצמבר אותה השנה. 
הוא נחשב למסע ההופעות הארוך ביותר והמוצלח ביותר שערך בואי עד כה.
 96 הופעות התקיימו ב-16 מדינות, בהן ארצות הברית, יפן, תאילנד, סינגפור, קנדה והונג קונג.
 נמכרו 2,601,196 כרטיסים להופעות השונות.
רובי ראובני

ביוגרפיה

ראובני נולד בתל אביב לדרור ולשרה ראובני. אביו הוא ממייסדי חברת ההפקות "האחים ראובני".
בילדותו למד ראובני לנגן על חלילית, פסנתר, אורגן ובהמשך למד קומפוזיציה ותיזמור באופן פרטני מהמוזיקאי אלברט פיימנטה.
בשנת 1991 התחיל לנגן על קלידים כשהוא מלווה זמרי מועדונים.
בשנת 1994 קיבל ראובני הצעה מאביהו מדינה להצטרף לצוותו כקלידן ראשי ובהמשך כמנהל מוזיקלי של הלהקה, ולקחת חלק בהופעותיו בארץ ובחו"ל ובתוכניות הטלוויזיה הרבות שמדינה נהג להתארח בהם.
בשנת 1996 ביקש מדינה מראובני שיסייע בקליטתו של דודו טסה (אז נגן גיטרה צעיר) ולעזור לו להשתלב בלהקה.
בשנים 1997- 2003 ראובני שיתף פעולה כקלידן ומלחין עם אמנים נוספים כמו אייל גולן, אהוד מנור, דודו טופז ודורון מזר.
בשנת 2003 הקים את אולפני שיר בעצמך, המפיקים שירים עם קליפים לאירועים שונים.
בשנת 2004 הוציא לרדיו את הסינגל "ימים של המתנה" שכתב, הלחין וביצע. השיר נכנס לקטגוריית הקליפים המבוקשים בערוץ 24, ונבחר לשיר השבוע ברדיו רדיוס, בתוכניתו של ארי שמאי. בתוכניתו אמר שמאי על השיר "תקשיבו למילים. בוב דילן יכל לכתוב כאלה".
בשנת 2009 הקים את אולפני שיר - קידום אמנים ויוצרים, ומאז ועד היום עיקר פעילותו של ראובני מתמקדת בייעוץ, הכוונה והפקה לאמנים ויוצרים חדשים בישראל.
בשנת 2012 יזם ראובני את מופע "קולות חדשים", בשיתוף עם צוות האנגר 13 בנמל תל אביב. המופע, המתקיים מאז מדי חצי שנה, מושך אליו צלמים, ציידי כשרונות, כתבי עיתונות, אנשי רדיו ומוזיקה באופן תדיר, והוא מאפשר במה וחשיפה לאמנים ויוצרים חדשים, מכל הגילאים ומכל הסגנונות המוזיקליים. 
החל משנת 2013 מעביר ראובני סדנאות ומפגשי העשרה לאמנים ויוצרים מתחילים באופן קבוע באולפני שיר.
החל משנת 2018 עם הגידול בכמות הקהל למופעי קולות חדשים, עברו המופעים להתקיים במתחם ההופעות "פפאיתו-בר" בתל אביב.

חיים אישיים

ראובני מתגורר בתל אביב. הוא נשוי לאסתר, עולה חדשה מהונגריה שעובדת כקונדיטורית בבתי מלון.
בוב וילסון

קריירת האימון

לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עבד עבור ארסנל בתפקיד מאמן השוערים במשך 28 שנים שבהן שוערי המועדון היו פט ג'נינגס, ג'ון לוקיץ' ודייוויד סימן. הוא פרש מתפקידו בסוף עונת 2002/2003, לאחר שסייע לארסנל לזכות בשני דאבלים נוספים (1997/1998 ו-2001/2002). וילסון הוא היחיד מלבד פט רייס שהיה מעורב בכל שלושת הדאבלים של ארסנל.

קריירה כשדרן

וילסון שימש פרשן ה-BBC בזמן מונדיאל 1970. לאחר קריירת הכדורגל שלו הוא הפך למגיש טלוויזיה בתחום הכדורגל, והגיש את התוכנית "Football Focus" של ה-BBC מ-1974 עד 1994. לאחר מכן הוא עבד עבור רשת ITV הבריטית עד לפרישתו בשנת 2002, ונתן את פרשנותו בשידורי ליגת האלופות ברשת עד להגעתו של דס לינאם ב-1999. הוא גם היה הפרשן של ITV ביורו 1996 ובמונדיאל 1998. גם לאחר פרישתו הוא ממשיך להופיע כפרשן מדי פעם בתוכניות של ה-BBC.
באמצע שנות ה-80 הוא זכה לחיקוי ברצועת קומיקס שבה תוארה הקבוצה הבדיונית מלצ'סטר רוברס, המנסה לזכות בתהילה בגביע החלב ולשבור את שיא המשחקים ללא ספיגת שער, שהיה רעיון חריג כיוון שווילסון כבר היה מבוגר ולא שיחק ברמות הגבוהות של הכדורגל מזה עשר שנים.

חיים אישיים ופעילות צדקה

וילסון נולד באשגייט רואד שבצ'סטרפילד. וילסון היה הצעיר ביותר מבין חמישה בנים ובת אחת, ושניים מאחיו הגדולים נהרגו במלחמת העולם השנייה. את אשתו לעתיד הוא פגש בבית הספר שאליו עבר בגיל 13. הוא היה הקפטן של קבוצת הצעירים של דרבישייר בקריקט, ולאחר מכן החל ללמוד היסטוריה וחינוך גופני בחוג להוראה של מכללת לובורו.
וילסון נישא למרגרט מילס ב-1964, ולזוג נולדו שני בנים ובת אחת. אנה, ביתו, אובחנה בפברואר 1994 כחולה בסרטן של תאי שוואן. לאחר מאבק ארוך במחלה היא מתה ב-1 בדצמבר 1998, שישה ימים לפני יום הולדתה ה-32. ב-1999 הקים וילסון את "Willow Foundation" (קרן וילואו) על מנת להנציח את זכרה, ופעל במסגרת הקרן בעיקר בהרטפורדשייר. וילסון החל לפעול בכל המדינה ב-4 באוקטובר 2005. הקרן מסייעת בכל שנה לכ-12,500 אנשים בממלכה המאוחדת שגילם הוא בין 16 ל-40 וחולים במחלות מסכנות חיים.
בשנת 2007 הוא זכה לתואר קצין של מסדר האימפריה הבריטית כהוקרה על פעילות הצדקה שלו.
Antología

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר יצא בשנת 1997, כאשר לאורכו ניתן לראות את שאקירה מופיעה על במה חשוכה בזמן שהקהל מחזיק נרות ומנופף בהם, דבר אשר מייצר אווירה שנותנת רגש לשיר. 
את השיר העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה בשנת 2009, 12 שנים לאחר צאתו המקורית. נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על כ-97 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לנצפה ביותר מן האלבום.
סגנון ברנקובאני

סגנון ברנקובאני או אומנות ברנקובאנית (ברומנית: stilul brâncovenesc או artă brâncovenească) הוא הכינוי לזרם אומנותי באדריכלות ובאומנויות פלסטיות, שהתפתח בארצות הרומניות בתקופתו של השליט קונסטנטין ברנקובאנו (1688 - 1714).
היסטוריונים של אומנות מקשרים את הסגנון הברנקובאני עם הרנסאנס המערבי, לכן משתמשים לעיתים במינוח בארוק ברנקובאני. האדריכלות הברנקובאנית שמשה בעיקר לבניית מנזרים וכנסיות, אך יש גם דוגמאות יפות של אומנות חילונית: ארמון מוגושואיה, ארמון פוטלוג'י ועוד.
הסגנון הברנקובאני, שנפוץ בארצות הרומניות החל מהמחצית הראשונה של המאה ה-17, הוא שילוב של כמה סגנונות קדומים יותר, רומאי, ביזנטיני והשפעות גוטיות. לסגנון הברנקובאני יש המשך, שיזם לקראת סוף המאה ה-19 האדריכל יון מינקו, סגנון ברנקובאני חדש או הסגנון הרומני החדש.
TNT

טרי-ניטרו-טולואן (באנגלית: 2,4,6-trinitrotoluene), ובראשי תיבות TNT, הוא חומר נפץ שנוצר בניטרציה של טולואן.
TNT הוא תרכובת אורגנית צהבהבה שנוסחתה הכימית היא C₆H₂(NO₂)₃CH₃. נקודת ההתכה שלה היא 354 קלווין, או 81 מעלות צלזיוס, מסתה המלקולרית היא 227.31 גרם למול וצפיפותה 1.654 גרם לסמ"ק. TNT משמש כחומר נפץ נפוץ הן בצורתו הטהורה והן בתערובות עם חומרי נפץ אחרים, כגון אמוניום ניטראט. 
TNT אינו דינמיט ואינו מכיל דינמיט. TNT הוא תרכובת לעומת דינמיט שהוא חומר הספוג בניטרוגליצרין.

הכנה

תהליך הכנת ה TNT מורכב משלושה שלבי ניטרציה:
בראשון, טולואן (מתיל בנזן) עובר, באמצעות חומצה חנקתית וחומצה גופריתית, ניטרציה ראשונה ל-MNT (מונו-ניטרו-טולואן). לאחר מכן החומר עובר ניטרציה שנייה ל-DNT (די-ניטרו-טולואן) ולבסוף ניטרציה שלישית ל-TNT. את החומצות שנותרו ניתן למחזר ולהשתמש שוב לייצור עוד TNT.

היסטוריה

TNT סונתז לראשונה בשנת 1863 על ידי הכימאי הגרמני יוזף וילברנד, אך הפוטנציאל הטמון בו לא זוהה במשך מספר שנים, בעיקר בגלל הקושי שבהפעלתו. מנגד זכו יתרונות החומר לתשומת לב, בעיקר יציבותו וקלות התכתו בעזרת מים חמים או קיטור, כך שניתן ליצוק אותו לתוך תבניות.
כוחות הצבא הגרמנים החלו להשתמש ב-TNT ב-1902 כחומר נפץ בפגזי ארטילריה. הצבא הבריטי הכניס את ה-TNT לשימוש בהדרגה החל מ-1907 - הוא החליף את השימוש בחומרי נפץ אחרים. במלחמת העולם הראשונה תרם השימוש שעשו הגרמנים ב-TNT ליכולות המלחמתיות הימיות שלהם: הם השתמשו בו בפגזים וכך יכלו אלה לחדור את שריונן של הספינות הבריטיות, ולהתפוצץ בתוכן. בניגוד לבריטים שהשתמשו בפגזים שהתפוצצו מחוץ לספינות הגרמניות.
עקב הביקוש הרב ל-TNT במהלך מלחמת העולם הראשונה נוצר מחסור בו, וחלק גדול מתערובות הנפץ שבהן השתמשו הצדדים היו תערובות של TNT עם חומרים אחרים, בהם אמוניום ניטראט.

רעילות

TNT הוא חומר רעיל. במגע עם העור, הוא יוצר גירוי חריף וכן צובע את האזור הפגוע בצהוב זרחני. אנשים הנחשפים לחומר לזמן ממושך עלולים לפתח אנמיה, פוריות נמוכה ותפקודי הכבד שלהם יפגעו. בנוסף, TNT נמצא ברשימת החומרים החשודים כקרצינוגנים. פגיעות שונות, כגון פגיעות בדם, בכבד, בטחול ובמערכת החיסון נצפו אצל בעלי חיים אשר נשמו או אכלו TNT.
אכילת TNT צובעת את השתן באדום כתוצאה מפירוק ולא כתוצאה מדם בשתן. ידוע על מקומות שונים בהם מופיעים מים ורודים אלו כתוצאה מזיהום ב TNT, למשל, ליד אזורי אימון צבאיים. זיהום מים כזה יכול להיות קשה ויקר לנקותו.
דוכסות בראונשווייג

היסטוריה

נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל הייתה נסיכות בצפון-מערב גרמניה, שהייתה חלק משטחי בראונשווייג, שנשלטו על ידי צאצאי אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ועברו חלוקות ואיחודים שונים במהלך השנים.
בשנת 1806 נהרג קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל במהלך קרב ינה, ובנו פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ירש את הנסיכות. בשנת 1807 קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות ונקראה בשם דוכסות בראונשווייג, והצטרפה לקונפדרציה של הריין, כחלק מממלכת וסטפאליה. במהלך שנת 1807 ברח פרידריך וילהלם לדוכסות הגדולה של באדן, בעקבות הכיבוש הצרפתי. בשנת 1813 חזר פרידריך וילהלם לבראונשווייג, ובשנת 1815 נהרג במהלך קרב קאטר ברה, ובנו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.
במהלך קונגרס וינה קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות, וכללה את כל שטחי בראונשווייג שלא היו תחת שליטת ממלכת הנובר. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830, וקרל נאלץ לברוח מהמדינה, ואחיו וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג לפרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר בן דודו הרחוק, וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג. ב-1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות.
המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג.
ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט השלישי, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.
ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר מכן

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה התחתונה.
עולם גדול מופלא

עלילת הסרט

הסרט מתחיל באזור הארקטי בו נראית דובת קוטב המתעוררת באביב יחד עם גוריה מעל קרחון גבוה והיא יורדת איתם אל שטח פני הים, שם היא צריכה לצוד כלבי ים המתרבים באביב החמים. דרומה יותר נראים אזורי הטונדרה, בה נראה זאב לבן רודף אחרי עופר של אייל צפון ומשיג אותו, יער הטייגה בו שונר מחפש מזון, היערות הנשירים האירופאים השופעים חיות כמו אפרוחי מנדרין ויערות אסיה בהם נמר אמור הנדיר. דרומה משם ביערות הגשם נראים עדניים בגינאה החדשה ושימפנזות באגן הקונגו, שם חם ולח כל השנה. נראה גם מפל אנג'ל הגבוה בוונצואלה ועגורי חן הנודדים מעל ההימלאיה. 
חיות אחרות מצויות באזורים חמים יותר כמו ראמים במדבר, ברדלס בסוואנה האפריקנית הרודף אחרי אנטילופות, נשרים ועדרי פילים אפריקנים. חיי הפילים מבוססים על תנועה לעבר מקווי מים, אך בכמה בורות מים ישנם אריות שצדים פילים צעירים במשך הלילה, תוך כדי טיפוס של לביאות רבות על גבו והפלתו לקרקע. הפילים נעים במדבר קלהרי לעבר דלתת האוקוונגו השופעת, בהם הפילים משחקים במים. 
בימים ובאוקיינוסים משפיעים חומרים מזינים על כמות החיות. במימי טונגה נראית נקבת לווייתן גדול-סנפיר וגורה ששוקל 1 טון המבלים במים הטרופיים אך נאלצים לנדוד לעבר אזורים ממוזגים יותר כדי למצוא תזונה. נראים גם להקת דולפינים מסתערת על דגים באוקיינוס לצד מפרשניים ואריות ים. הלווייתנים מגיעים לימים הממוזגים אך נאלצים להיזהר מטורף ענקי - עמלץ לבן, הצד דובי ים גורים בחופי דרום אפריקה. לבסוף הם מגיעים למימי הקוטב האנטארקטי ושם ניזונים מיצורי קריל קטנים, אותם הם לוכדים במזיפותיהם. נראים גם הפינגווינים המתרבים ביבשת.
לבסוף נראה הזוהר הדרומי שמסמל את החורף האנטארקטי הקשה, מתי שבקוטב הצפוני קיץ. בקיץ הדובים הלבנים הזכרים לא מצליחים להישאר על הקרח הדק ואחד הדובים נאלץ לשחות בין קרחונים והרחק לעבר הים, שם הוא מנסה לצוד ניבתנים ללא הצלחה עד למותו ברעב.
הסרט מסתיים בשורת משפטים קצרה על שלושת המינים הראשיים בסרט: דוב לבן, פיל אפריקני ולווייתן גדול-סנפיר ומהיר שאם כדור הארץ ימשיך להתחמם ולהיפגע, יצורים אלה עלולים להיכחד לחלוטין תוך שנים אחדות.
רובר (חקר החלל)

רוֹבֶר (מאנגלית: Rover, משמעות מילולית: נודד) הוא כלי רכב או רובוט אשר מסוגל לנוע על פני השטח של כוכב לכת או גרם שמים אחר (כגון ירח או אסטרואיד) ואשר נועד לסייע במחקר של אותו גרם שמים. מלבד רכב הנדידה הירחי ששימש ככלי רכב עבור האסטרונאוטים שנחתו על הירח בחלק ממשימות תוכנית אפולו, הרוברים שנבנו מאז ונשלחו למקומות שונים במערכת השמש היו רובוטים ונועדו לחקור אין סיטו את פני השטח של מקומות אלו. מירב הרוברים נשלחו לחקור את הירח ואת מאדים.

סקירה כללית

לרוברים מספר יתרונות על רכבי חלל אחרים שנשלחים לחקור גרמי שמים. לעומת גשושיות, אשר מקיפות או מבצעות יעף בקרבת גרמי השמים אותן הן חוקרות (כדוגמת הגשושית ניו הורייזונס), רוברים יכולים לבצע ניתוח מיקרוסקופי של דגימות אדמה וסלעים, ויכולים לבצע צילום של פני השטח שאינו מרוחק כמו תצלום לוויין. 
גם מול נחתות יש לרובר יתרון, שכן בעוד נחתת מיועדת גם היא לנחות על פני הקרקע, היא אינה יכולה לנוע על פניה ומקורקעת לאזור נחיתתה (כגון הנחתות של תוכנית ויקינג). חלק מהרוברים משוגרים יחד עם נחתת ומשתחררים ממנה לאחר הנחיתה (כדוגמת הרובר "יוטו" הסיני ששוגר לירח יחד עם הנחתת צ'אנג-אה 3). הרובר מסוגל לנוע על פני השטח באופן אוטונומי או בסיוע אנושי מכדור הארץ, אך סיוע זה מוגבל עקב הזמן הרב שלעיתים לוקח לאור להגיע מכדור הארץ אל הרובר ובחזרה. 
רוברים ונחתות מציבים סיכון גבוה יותר לכישלון המשימה עקב שלבי החדירה לאטמוספירה בגרמי שמים עם אטמוספירה (כגון מאדים), ושלבי הנחיתה על פני הקרקע, שנעשים באופן אוטונומי ולא בהנחיה אנושית בשל מהירותם הרבה והמרחק הרב מכדור הארץ. עבור הרובר קיוריוסיטי למשל, כונתה הנחיתה "7 דקות של אימה" עקב השלבים המסובכים והרבים אשר נאלצה המשימה לעבור במהלך זמן כה קצר, בלי שום סיוע ממרכז הבקרה בכדור הארץ.