google/wiki40b huggingface dataset:
מיכאל גורלובסקי

קורות חיים

גורלובסקי עלה לישראל בשנת 1988, והשתקע עם משפחתו בבאר שבע. הוא עבד מספר שנים כעצמאי עד שהצטרף לפעילות פוליטית כעוזרו ונהגו של אביגדור ליברמן, אשר שימש בזמנו כיד ימינו של בנימין נתניהו. גורלובסקי עמד בראש מטה העולים של הליכוד בין השנים 1993–1996, ותרם להצבעה המאסיבית של עולי ברית המועצות לשעבר עבור נתניהו בבחירות 1996.
לאחר ניצחון נתניהו ומינוי ליברמן למנכ"ל משרדו, מונה גורלובסקי לעוזר בכיר של ליברמן. כשפרש ליברמן מהליכוד והקים את ישראל ביתנו ב-1999, גורלובסקי נשאר בליכוד וב-2003, ארבע שנים לאחר מכן, בבחירות לכנסת השש עשרה, הוא נבחר מטעם הליכוד, לכנסת. כיהן כחבר ועדות הכספים, הפנים והכנסת. 
במאי 2003, כשלושה חודשים אחרי בחירתו לכנסת היה מעורב בפרשת ההצבעות הכפולות, יחד עם חבר הכנסת יחיאל חזן. במסגרת עסקת טיעון, הוא הודה אז בעבירה של הפרת אמונים, ונידון לחודשיים עבודות שירות וחודשיים מאסר על תנאי. באוקטובר 2004, כשנה וחצי לאחר פרשת ההצבעות הכפולות הוא נתפס במכס מנסה להבריח לישראל 8 "פאקטים" של סיגריות (בנוסף לשתיים שהיו מותרות אותה תקופה) ונידון בו במקום לקנס של אלף ש"ח. 
לא נבחר לכנסת ה-17 לאחר שמוקם במקום ה-54 הלא ריאלי ברשימת הליכוד.
ב-2 בנובמבר 2015 נעצר גורלובסקי בחשד לסחיטה באיומים, במסגרת חקירת " פרשה 618" - פרשת שחיתות בחברת נתיבי ישראל.
צמח נוי

צמח נוי הוא שם כולל לצמחים ממינים שונים המקובלים לשימוש לשם יופיים, בבית ובסביבה המיושבת. לרוב אלו צמחים בעלי פרחים מיוחדים, שבזכות יופיים הם משמשים לקישוט הסביבה. לעיתים אלו צמחים שייחודים מתבטא בעליהם, בגבעול, בגזע, בפרי ואף בריח שהם מפיצים. צמחים אחרים משמשים לשם סידור פרחים, כמתנות ולשימוש אמנותי. על-כן, צמחי-הנוי נבדלים מצמחים המשמשים לחקלאות, אך למרות זאת צמח מסוים יכול לשמש הן כצמח-נוי והן לחקלאות, כמו למשל הלבנדר.
צמחים רבים משמשים כצמחי-נוי, כמו עצים ושיחים, אך השימוש הרווח ביותר הוא בצמחים בעלי פרחים שלהם צורות וצבעים שונים התורמים לקישוט הסביבה. צמחי-נוי מסוג אחר הם כאלו המשמשים לגיזום אמנותי ולאמנות הבונסאי, בהם מבצעים שינוי במבנהו של הצמח לשם השגת התכונה הרצויה.
צמחי-נוי דורשים השקעה מיוחדת אשר מבוצעת לרוב על ידי גנן. לעיתים, כאשר השקעה בצמח מסוים מופסקת, הצמח עלול לאבד מיופיו ומהגדרתו כצמח נוי.
צמחי-נוי ידועים המקובלים גם בארץ הם לנטנה ססגונית, ורד, פטוניה, פלומריה, כובע הנזיר, היביסקוס, לוע הארי, וינקה ועוד רבים.
לעיתים צמחי נוי המיובאים מארצות שונות הופכים למין פולשני בארץ אליה יובאו. בישראל מינים כאלה כוללים חמציץ נטוי, כובע הנזיר, לנטנה ססגונית ועוד.
גרטרוד קראוס

ביוגרפיה

קראוס נולדה בשנת 1901 בווינה שבאוסטריה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוריה היו לאופולד קראוס ואולגה לבית נויבאואר. לגרטרוד היו עוד שני אחים ואחות.
היא למדה נגינה בפסנתר באקדמיה הממלכתית של וינה אך לאחר סיום לימודיה החליטה, שאהבתה האמיתית נתונה למחול. היא נרשמה מחדש באקדמיה, הפעם למחלקת המחול המודרני של גרטרוד בודנוויזר, ממולידות המחול המודרני. לאחר סיום הלימודים, הצטרפה ללהקת המחול של בודנויזר. כעבור חודשים אחדים פתחה אולפן והחלה ליצור ריקודי סולו לבצע בעצמה. הרסיטל העצמאי הראשון שלה התקיים באולם גדול, ששכרה בעצמה. ידידים הזהירו אותה מפני הסיכון שבכך, אך היא אמרה, "אם יהיה זה כישלון, לפחות יהיה זה כישלון מרהיב!"
בשנות ה-20 של המאה ה-20, נודע סגנון ריקודה של קראוס כמחול אקספרסיוניסטי, או מחול גרמני. בשנת 1930 הזמין אותה אמרגן להופיע בארץ ישראל המנדטורית. סיור ההופעות שלה נחל הצלחה רבה והיא הוזמנה לחזור בעונה הבאה. ב-1933 ביצעה להקתה את יצירתה "העיר מחכה" (Die Stadt wartet), שהציגה את המטרופוליס המודרנית כמקום מרתק אך מסוכן. המחול התבסס על סיפור קצר מאת מקסים גורקי. בלילה שבו נבחר אדולף היטלר לקנצלר גרמניה, ביצעה להקתה של קראוס את המחול הזה על במה תחת כיפת השמיים בגן הבורגתיאטר בווינה. 
ב-1933, כאשר הופיעה בפראג לפני הקונגרס הציוני, יצרו עמה קשר מנהיגי התא הקומוניסטי הצ'כי וניסו לגייס אותה למטרותיהם. למחרת היום, פנתה גרטרוד קראוס למשרד של ארץ ישראל המנדטורית בפראג והגישה בקשת הגירה. היא יצרה ולימדה באוסטריה ובגרמניה עד עלייתה לארץ ישראל בשנת 1935. 
בתל אביב שכרה מרתף ובו ניהלה סטודיו. היא הקימה להקת מחול ליד האופרה העממית של תל אביב, מן הסתם היחידה בסוגה בעולם. ב-1949 זכתה במלגת לימודים לארצות הברית, ללמוד שם את המגמות החדשניות במחול המודרני.
בשובה לישראל בשנת 1951-1950 ייסדה את תיאטרון המחול הישראלי והייתה למנהלת האמנותית שלו. הלהקה נסגרה כעבור שנה עקב קשיי מימון. קראוס המשיכה ביצירת מחול אקספרסיוניסטי, בו שאפה להביע באמצעות תנועותיה רוחניות שמעבר לגשמי ולגופני. בשנת 1968 זכתה בפרס ישראל בתחום המחול, כהוקרה על הישגיה האמנותיים. קראוס העמידה דורות של תלמידי מחול, עד מותה בשנת 1977. 
בערים ירושלים, תל אביב/יפו ובאר שבע נקראו רחובות על שמה. כיום משמר את מורשתה מוסד "יד גרטרוד קראוס" בעין הוד.
ספנסר דינווידי

נעורים ומכללות

דינווידי נולד וגדל בעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת קולורדו. בעונתו הראשונה הוביל את קבוצת האוניברסיטה לשלב "32 הגדולות" של טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 15 שנים, כרכז הפותח של קולורדו. בעונתו השנייה קלע 15.3 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית העונה של מחוז Pac-12, ובעונתו השלישית והאחרונה בקולורדו המשיך להציג יכולת טובה אך סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית והחמיץ את חציה השני של העונה.

קריירה ב-NBA

דינווידי נבחר בבחירה ה-38 של דראפט ה-NBA לשנת 2014 על ידי דטרויט פיסטונס. בשתי עונותיו בדטרויט מיעט לשחק, ונשלח לעיתים קרובות לקבוצת הבת של הפיסטונס מליגת הפיתוח, גרנד ראפידס דרייב. בסיום עונת 2015/2016 נשלח בטרייד לשיקגו בולס אשר שחררה אותו מהקבוצה לפני תחילת העונה.
את החודש הראשון של עונת 2016/2017 העביר בקבוצת וינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח, ולאחר שהרשים במדיה עם ממוצעים של 19.4 נקודות ו-8.1 אסיסטים למשחק, הוחתם על חוזה ל-3 שנים בברוקלין נטס. בעונתו הראשונה עם הנטס שימש בעיקר כשחקן ספסל, אך בעונת 2017/2018 זכה למקום קבוע בחמישייה הפותחת עקב פציעתו של הרכז ג'רמי לין, והציג עונת פריצה עם ממוצעים של 12.6 נקודות ו-6.6 אסיסטים למשחק. בסוף-שבוע האולסטאר 2018 זכה דינווידי באתגר הכישורים, לאחר שגבר על לאורי מארקנן בסיבוב הגמר.
ב-12 בדצמבר 2018 קלע שיא קריירה של 39 נקודות במשחק מול פילדלפיה 76', ולמחרת חתם על הארכת חוזה בברוקלין ל-3 שנים נוספות עבור כ-34 מיליון דולר. לאורך עונת 2018/2019 היה הקלעי השני בקבוצתו עם ממוצע של 16.8 נקודות למשחק, על אף ששימש כשחקן ספסל.
אינטגרביליות במידה שווה

הגדרה בתורת המידה

יהי \left(X, \mathcal{F}, \mu \right) מרחב מידה בעל מידה לא טריוויאלית, יהי L^1 מרחב הפונקציות המדידות ובעלות אינטגרל סופי במרחב המידה הנתון, ותהי \mathcal{A} \subset L^1 משפחה של פונקציות כלשהן.
אומרים כי \mathcal{A} היא אינטגרבילית במידה שווה, אם לכל \epsilon >0 קיים \delta > 0, כך שלכל f \in \mathcal{A}, לכל קבוצה E \in \mathcal{F} המקיימת \mu \left(E\right) < \delta, מתקיים \left| \int_E f d\mu \right| < \epsilon.

הגדרה בתורת ההסתברות

אם נתרגם את ההגדרה שבתורת המידה למרחב הסתברות \left(\Omega, \mathcal{F}, \mathbb{P} \right), אומרים כי משפחה של משתנים מקריים \mathcal{A} בעלי תוחלת סופית היא אינטגרבילית במידה שווה, אם לכל \epsilon >0 קיים \delta > 0, כך שלכל X \in \mathcal{A}, לכל מאורע E \in \mathcal{F} המקיים \mathbb{P} \left(E\right) < \delta, מתקיים \mathbf{E} \left[ \left| X \right| \cdot 1_E \right] < \epsilon.
עם זאת, בהקשר של תורת ההסתברות נהוג להוסיף את הדרישה כי התוחלת של כל המשתנים המקריים ב-\mathcal{A} תהיה חסומה במידה שווה. כלומר שלא רק תהיה סופית, אלא שיהיה חסם M \in \mathbb{R} כך שלכל X \in \mathcal{A} יתקיים \mathbf{E} \left[ X \right] \leq M.
תחת הדרישה הנוספת לגבי חסימות התוחלות במידה שווה, ניתן להראות כי ההגדרה ההסתברותית לאינטגרביליות במידה אחידה שקולה להגדרה הבאה: משפחה של משתנים מקריים \mathcal{A} בעלי תוחלת סופית היא אינטגרבילית במידה שווה, אם לכל \epsilon >0 קיים C \geq 0, כך שלכל X \in \mathcal{A} מתקיים \mathbf{E} \left[ X \cdot 1_{ \left| X \right| \geq C }\right] < \epsilon.
הצורה השקולה להגדרה ההסתברותית לאינטגרביליות במידה שווה, מובילה לתוצאה כי אם משפחה של משתנים מקריים \mathcal{A} היא אכן אינטגרבילית במידה שווה, הרי שלכל \epsilon > 0 קיים C > 0 כך שמתקיים \mathbb{P} \left( \left| X \right| > C \right) < \epsilon.
פונקציה סימטרית

במתמטיקה, פונקציה סימטרית היא פונקציה בכמה משתנים, שערכה אינו משתנה כאשר מחליפים את סדר המשתנים. הדוגמה הבולטת ביותר היא פולינומים סימטריים, אבל גם פונקציות כגון  הן סימטריות. אם הפונקציה אנליטית, תנאי הסימטריה קובע שהיא מתחלקת בכל אחד מההפרשים , ולכן במכפלה שלהם שהיא הדיסקרימיננטה הפורמלית באותם משתנים. 
לפעמים מתייחס הביטוי לפונקציות בשני משתנים דווקא, ואז תנאי הסימטריה מצטמצם להנחה .
לכל פונקציה f ב-n משתנים יש חבורת סימטריות, הכוללת את התמורות  השומרות על הפונקציה: . משפט לגרנז', שזה היה תוכנו המקורי, 60 שנה לפני שהומצאה תורת החבורות, קובע שמספר הפונקציות שאפשר לקבל מפונקציה נתונה על ידי החלפת משתנים מחלק את n עצרת. פונקציה סימטרית היא כזו שאי אפשר לקבל ממנה אף פונקציה חדשה, אבל גם כאשר הפונקציה נהנית מסימטריה חלקית, כלומר, כשיש לה חבורת סימטריה גדולה יחסית (גם אם אינה חבורת הסימטריות המלאה), היא עשויה להקרא סימטרית.
פונקציה סופר-סימטרית הוא פונקציה במשתנים  ו-, שהיא סימטרית בכל קבוצת משתנים בנפרד, וכך ש- אינו תלוי במשתנה t. פונקציות אלה קשורות להצגות של סופר-אלגברת לי , בדומה לקשר בין פונקציות סימטריות להצגות (הפולינומיות) של .
מועדון המטפסים הישראלי

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1939 ונקרא במקור "המועדון האלפיני הארץ-ישראלי". המועדון נוסד על ידי משה (מוסא) חבצלת (1904–1981), שהיה גם הנשיא הראשון של המועדון, ויועד בעיקר לעולי מרכז אירופה, ששאפו להקים מועדון סקי. בהיעדר אתרי סקי בארץ ישראל, עברו לעסוק בטיפוס אלפיני, שבתורו הפך לטיפוס סלע. האמיר עבדאללה, סבו של המלך חוסיין, ואבי סבו של המלך עבדאללה, היה חבר במועדון האלפיני הארץ-ישראלי.
המועדון נרשם כעמותה בשנת 1987 ופועל כמוסד ללא כוונת רווח. מטרות המועדון הן להרחיב את חוג המטפסים ואת המתקנים לטיפוס בישראל תוך הנחלת ערכי טבע והשמירה עליו, מקצועיות ובטיחות. המועדון מעודד את חבריו להיפתח לסוגים שונים של טיפוס. 
בשנת 2011 שינה המועדון את שמו ל"מועדון המטפסים הישראלי". השינוי התבצע במטרה לפנות לכל המטפסים בישראל, ולא רק לאלו המגדירים עצמם "מטפסים אלפיניים". למעט השם, מטרות המועדון נותרו כשהיו.

פעילויות

בין הפעילויות הבולטות של המועדון: פיתוח אתרי טיפוס ומסלולים חדשים, הוספת מסלולים לאתרים קיימים, שיפור הבטיחות במסלולי הטיפוס השונים ותמיכה במשלחות טיפוס בעולם. כמו כן, עורך המועדון פעילויות היכרות, קורסי טיפוס, וכינוס מפגשים ובהם הרצאות לקידום הידע המקצועי והבטיחותי של המטפסים. המועדון התקין ציוד ומינה אחראים לתחזוקתם של מספר אתרי טיפוס: שילת, אתר בית אריה, מצוק גיתה ורכס רמים. בנוסף לכל אלו, מספק המועדון שירותים לחבריו כדוגמת תיקון נעלי טיפוס וביטוח המכסה תאונות טיפוס. המועדון מפרסם עלון ומקיים אתר אינטרנט ופורום פעיל בנושא טיפוס, ובו סיפורים, מאמרים, מידע מקצועי ועדכונים על אתרי טיפוס חדשים ומתחדשים.
כליזמר (נגן)

כליזמר הוא כינויו של נגן הפועל במסורת נגינת מוזיקת הכליזמרים. הכליזמר, הנגן היהודי הנודד, היה דמות מרכזית בחיי היהודים במזרח אירופה אשר ליוותה אירועי שמחה ואבל במעגל החיים היהודי. לרוב מנגנים הכליזמרים במסגרת להקה של שלושה עד שלושה עשר נגנים אך לעיתים גם כבודדים.

כלי נגינה והרכבים

כלי הנגינה העיקריים המשמשים כליזמרים הם קלרינט, כינור, תוף, קונטרבס ואקורדיון. בעבר היה הכינור הכלי הנפוץ ביותר, אך כיום נגינה על קלרינט היא הנפוצה ביותר בקרב כליזמרים.
מלבד כליזמרים אשר ניגנו כבודדים, כליזמרים רבים ניגנו בלהקות. גודל הלהקה היה משתנה ממקום למקום ולפי חשיבות הלהקה. להקות קטנות היו שלישיות אשר כללו כלי סולו (קלרינט/כינור), כלי בס (הקונטרבס) וכלי הקשה (תוף) ששימש למקצב. בלהקות שפעלו על בסיס משפחתי וכן בכאלו בהן הכנר הראשי או הקלרניתן היו מפורסמים הגיע מספר הנגנים לכדי 13 ויותר. בלהקות גדולות היו שני כינורות כאשר אחד מהם משמש כינור שני וכן שני חלילים או חצוצרות, קונטרבס וכלי הקשה מסוגים שונים, צימבאַל, תוף ומצלתיים.

דמותו של הכליזמר המזרח אירופי

דמותו של הכלייזמר המזרח אירופי נוכחת מאוד בספרות ובאמנות המתארות יהדות זו. בין היתר, מופיעה דמות הכליזמר בסיפוריו של שלום עליכם כמו סטמפניו ובכמה מיצירותיו של מארק שאגאל. כמו כן מופיעה דמותו גם ביצירותיהם של לא יהודים, דוגמת הכליזמר בסיפור "כינורו של רוטשילד" של אנטון צ'כוב. לרוב מתוארים הכליזמרים כעניים מרודים, להוציא את אלה שהתפרסמו במחוזם והיו מבוקשים במיוחד. בתיאורים אלה מוצג מצבו הכלכלי של הכליזמר כעומד ביחס הפוך לכישרונו. האופי המשפחתי של העיסוק בנגינת כליזמר סייעה בקיבוע מעמדם הכלכלי הנמוך.
לרוב, לא קיבלו הכליזמרים תשלום מראש עבור הופעתם ולעיתים הכליזמרים עצמם שילמו תמורת האפשרות להשתתף ולנגן. במהלך האירוע קיבצו הכליזמרים נדבות עבור נגינתם.
באצ'קו פטרובו סלו

היסטוריה

הכפר מאוזכר לראשונה בכתובים בשלהי המאה ה-11 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. בהמשך נשלט היישוב על ידי דספוטט סרביה וב-1526 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1699, לאחר הסכם קרלוביץ נסוגו העות'מאנים מהאזור, הכפר עבר לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר היישוב לשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה כבשה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה ולאחר הכיבוש, סופח אזור באצ'קה ובכלל זה הכפר באצ'קובו פטרובו סלו, להונגריה. באוקטובר 1944 שוחרר הכפר על ידי כוחות הצבא האדום ולאחר תום המלחמה נכלל בשטחי יוגוסלביה עד לפירוקה. לאחר פירוק יוגוסלביה עבר הכפר לחזקתה של סרביה.

דמוגרפיה

ב-1921 הגיע אוכלוסיית הכפר לשיא גודלה עת נמנו 10,748 תושבים. מאז מצוי מספר התושבים במגמת קיטון. בין 1961 ל-2011 ירד מספר התושבים במקום ב-39 אחוזים. מנתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2002 עולה, כי מבחינת התמהיל האתני, 70.72 אחוזים מתושבי הכפר היו הונגרים, 21.41 אחוזים היו סרבים ו-3.32 אחוזים היו בני רומה. הגיל הממוצע של תושבי הכפר היה 40.5 שנים. 49.1 אחוזים מתושבי הכפר היו גברים ו-50.9 אחוזים היו נשים.

הקהילה היהודית

בכפר התקיימה קהילה יהודית דתית קטנה עד מלחמת העולם השנייה (שם הכפר במקורות היהודיים העבריים מופיע כפטרוביסלה, או ביידיש: פעטראָוואָסעלע). הייתה זו קהילה חרדית אורתודוקסית והיא השתייכה לאיגוד הקהילות הדתיות האורתודוקסיות. ב-1903 ו-1928 התרחשו בעיירה עלילות דם. ערב השואה התגוררו בעיירה 300 נפשות ב-45 בתי אב, וכעשרים בחורים למדו בישיבה שהקים במקום הרב פראגר. ב-תש"ד, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה נלקחו במהלך חג הפסח חלק נכבד מראשי וחשובי הקהילה ונשלחו אושוויץ. אחר כך, בסמוך לחג השבועות ביום שבת, נלקחו שאר בני העיירה ביחד עם רבם, למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נרצחו. מסופר שבדרך למחנה ההשמדה השחיתו אנשי האס אס את ספרי התורה שהחזיקו בני הקהילה (אם כי ידוע שאחד מספרי הקהילה נתרם לישיבה שפעלה בכפר הראה בעבר).
במקום קיים בית עלמין יהודי. מתחם בית העלמין בכפר מוקף גדר ומצויים בו בין 50 ל-75 מצבות ואנדרטה שהוקמה לאחר השואה לזכר הנספים בני הכפר (על ידי בני משפחת פישר).
חופשה בת שנתיים

עלילה

הסיפור מתרחש במרץ 1860 ופותח בסיפור על קבוצה של תלמידי בית הספר בגילאי שמונה עד ארבע עשרה שנמצאים על גבי מפרשית שנקראת סלות'. הם יוצאים ממעגן באוקלנד, ניו זילנד, ומתכננים לצאת לחופשה של שישה שבועות. חוץ מהבחור האמריקאי גורדון, ובריאנט וג'ק שהם שני אחים צרפתים, כל הבנים בריטים.
בעוד הצוות של המפרשית עדיין נמצאים על החוף, המעגנים מושלכים לפתע בנסיבות לא ידועות והספינה נסחפת לים, שם היא נקלעת לסערה. עשרים ושניים יום לאחר מכן, הבנים מוצאים את עצמם מטילים על חוף של אי לא נודע, שהם מכנים "יושב ראש האי". הם נקלעים להרפתקאות רבות ואפילו מצליחים לתפוס חיות בר. הם נשארים באי במשך שנתיים עד שספינה חולפת טובעת בקרבת האי. האונייה השתלטה על ידי מורדים, מתוך כוונה לעסוק בסחר עבדים. בעזרת שניים מחברי הצוות המקורי, הבנים מביסים את המורדים ונחלצים מהאי, אשר הם מגלים שהיה נמצא קרוב לחוף הצ'יליאני.
איימי ראיין

ביוגרפיה

ראיין נולדה ברובע קווינס, ניו יורק ולמדה בתיכון אומנויות המשחק בעיר. בשנת 1988 במחזה "החרוזים של אולדריץ'", והמשיכה להופיע במופעים קטנים במסגרת אוף ברודוויי, בהם "טירונות".
ראיין הופיעה לראשונה בברודוויי בשנת 1992 במחזה "האחיות רוזנסוויג", לאחר מכן הופיעה בהצגות "שלוש האחיות" ו"האישה".
במהלך קריירת התיאטרון המגוונת שלה הייתה ראיין מועמדת פעמיים לפרס טוני, על תפקידה במחזה "הדוד ואנייה" ועל הופעתה במחזה "חשמלית ושמה תשוקה".
ראיין הופיעה בסדרות הטלוויזיה "ER", "שפץ ביתך", "הסמויה" ו"שיקגו הופ". בתחום הקולנוע פרצה לתודעה בשנת 2000 עם תפקידה בדרמה מועמדת שני פרסי האוסקר "מישהו לסמוך עליו". ב-2005 השתתפה בדרמה הביוגרפית זוכת אוסקר "טרומן קפוטה".
שנת 2007 הייתה השנה המוצלחת ביותר בקריירה של ראיין עם ביקורות נלהבות ומועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב, על תפקידה בדרמת הפשע של בן אפלק "נראתה לאחרונה". בסרט גילמה ראיין את דמותה של הלן מק'רידי, אמה המסוממת של אמנדה מק'רידי, ילדה שנחטפה. בנוסף באותה שנה השתתפה ראיין גם בדרמת המתח של סידני לומט "לפני שהשטן ידע", ובקומדיה "החיים על פי דן".
בשנת 2013 שיחקה לצד קולין פירת' ריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. 
בשנת 2016 שיחקה בדרמת הפשע "המסתנן" לצידם של בראיין קראנסטון, ג'ולייט אוברי, בנג'מין בראט, ג'ייסון אייזקס ודיאן קרוגר.
לראיין בת מהשחקן אריק סלובין.
רחוב ארגמן

תקציר העלילה

כריסטופר "כריס" קרוס (אדוארד ג'י רובינסון) הוא אדם בגיל העמידה העובד 25 שנים כקופאי ראשי בבית מסחר גדול לבגדים. לכבוד זה עורך לו מנהל החברה מסיבה חגיגית ומעניק לו שעון כהוקרה. כריס הוא אדם בודד שנישא לפני חמש שנים לאדל (רוזלינד איבן) אלמנת שוטר, כדי לצאת מהבדידות אבל היא ממררת לו את חייו.
בצאתו מהמסיבה הוא מבחין לאור הפנס ברחוב אפלולי גשום, בגבר מכה אישה. הוא ממהר למקום ומצליח להבריח את הגבר עם מטריתו. הוא עוזר לאישה להתאושש והיא מציעה לו להיכנס לבר. לאחר שתית משקה אלכוהולי מתפחת ביניהם שיחה. היא מציגה את עצמה כקת'רין "קיטי" מארץ' הגרה עם חברתה ומתפרנסת מ"עבודות מזדמנות" (המילה זונה לא מוזכרת בסרט בהתאם לקוד הייז). כריס מציג את עצמו כצייר ונותן לה לחשוב שהוא אדם אמיד. הוא נשבה ביופייה של קיטי. היא מזמינה אותו לדירתה הקטנה אותה היא חולקת עם חברתה מילי (מרגרט לינסי). היא מספרת לכריס על מצבה הקשה והוא מסכים לתת לה 500 דולר אותם הוא גונב מאשתו ואחר כך גונב 1,000 דולר מקופת מעבידו.
לקיטי יש חבר/סרסור עבריין בשם ג'ים פרינץ (דן דוריה) שהיא נמשכת אליו אף על פי שהוא מכה אותה לפעמים. הוא נלהב מהרעיון לסחוט כסף מכריס "העשיר". בכסף שקבלה היא שוכרת דירה מרווחת ובה חדר שכריס יוכל לצייר לאחר שאשתו איימה עליו שתזרוק את כל ציוריו. כריס פוגש מדי פעם את ג'ים בחברת קיטי אך אומרת לו שהוא סתם "ידיד".
ג'ים מנסה למכור את ציוריו של כריס בעזרת בעל דוכן למכירת ציורים בגריניץ' וילג'. מבקר אמנות נודע בעיתון מתרשם מהציורים מבקר אצל קיטי שבלחצו של ג'ים היא אומרת שהיא הציירת ומוסיפה את חתימתה על הציורים. כשכריס מגלה זאת הוא דווקא מרוצה שציוריו מוצלחים.
היגינס, בעלה "המת" של אשתו (צ'ארלס קמפר) צץ לפתע ורוצה לסחוט את כריס. כריס מציע לו לגנוב את חסכונותיה של אדל בשעה שהיא לא תהיה בבית. כריס מכוון אותו דווקא שאדל בבית והיא תפגוש את בעלה "המת" ואז נישואיו יתבטלו. הוא עוזב את הבית עם מזוודה בכוונה לעבור לביתה של קיטי ולהציע לה נישואים. הוא פוגש שם שוב את ג'ים השנוא עליו. לאחר שג'ים עוזב הוא מציע לה נישואים והיא דוחה אותו בבוז. חמתו עולה והוא רוצח אותה בדקירות דוקרן קרח שג'ים הביא מקודם.
ג'ים מגיע ומוצא את קיטי מתה. הוא נעצר ובגלל עברו העברייני הוא נאשם ברצח ומוצא להורג. המעילה של כריס מתגלה והוא מפוטר מעבודתו אך הבוס שלו בוחר לא להגיש תביעה נגדו. כעת כריס הוא מובטל בודד עם רגשות אשמה על רצח שני אנשים. הוא מנסה להתאבד ללא הצלחה ונהפך לחסר בית שקולות הרפאים של קיטי מלווים אותו כל הזמן.
סופיה מורטובה

ביוגרפיה

סופיה מורטובה נולדה בלנינגרד בשם סופיה פודוזדובה. במהלך המצור על לנינגרד, במהלך מלחמת העולם השנייה היא פונתה מהעיר ביחד עם גן ילדים בה היו ילדי אחותה. אימה נפטרה במהלך המצור. היא התגוררה במשפחת אחותה הגדולה. היא החלה להתאמן בשנת 1943. בשנת 1949 נכללה לראשונה בנבחרת ברית המועצות. בשנת 1951 היא התחתנה עם ולנטין מורטוב, אף הוא מתעמל אולימפי מצטיין, בעל 5 מדליות אולימפיות, מהן 4 זהב ו-1 כסף. לזוג נולדו שני ילדים, סרגיי (1952) ואנדריי (1961). היא התאמנה בהדרכתו של איגור ז'וראבלב. 
לפני אולימפיאדת הלסינקי (1952) נפצעה מורטובה ולכן לא השתתפה במשחקים.

מדליית זהב באליפות העולם וההחמצה הגדולה

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1954 הובילה מורטובה את נבחרת ברית המועצות לניצחון בתחרות קרב רב קבוצתי. לאחר מכן, בתחרות האישית היא הובילה בתחרות קרב-רב אישי אך לקראת התרגיל האחרון על סוס הקפיצות היא שברה את ידה במהלך החימום ופרשה מהמשך התחרות.

מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב בתחרות קרב רב קבוצתי ו-3 מדליות ארד אישיות, בתחרות קרב-רב אישי (74.466 נק') אחרי כוכבות המשחקים בת ארצה לריסה לטינינה (74.933 נק') ואגנס קלטי היהודיה מהונגריה (74.633 נק'), בתרגיל על המקבילים המדורגים ובתרגיל על הקורה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה בשנת 1958 זכתה מורטובה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי ושתי מדליות ארד אישיות בתרגיל על הקורה ובתרגיל על סוס קפיצות.
בשנת 1959 הפציעה הישנה גרמה להפסקת אימוניה ולא היה ברור האם תוכל מורטובה להשתתף באולימפיאדת רומא (1960). שלושה חודשים לפני המשחקים היא עברה ניתוח והצליחה להשתקם. במשחקים עצמם היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי. מדליות כסף, בתחרות קרב-רב אישי, שוב אחרי לריסה לטינינה ובתרגיל על סוס הקפיצות ומדליית ארד בתרגיל על הקורה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפראג, באותה העת צ'כוסלובקיה בשנת 1962 זכתה מורטובה במדליית זהב בתחרות הקרב-רב קבוצתי.
באליפות העולם של שנת 1960 היא זכתה בקרב-רב קבוצתי.
בשנת 1964 היא השתתפה במספר תחרויות כולל ביפן על מנת להשתתף באולימפיאדת טוקיו (1964) למרות שנכללה בסגל הנבחרת למשחקים האולימפיים היא הוחלפה ברגע האחרון במתעמלת צעירה יותר. 
בשנת 1965 החלה מורטובה לאמן ופעלה בתחום זה במשך כ-34 שנים.
ב-25 בספטמבר 2006 נפטרה מורטובה שבועיים לפני מותו של בעלה ב-6 באוקטובר, ולנטין מורטוב.
T-80

היסטוריה

חרף הופעתו של טנק ה-T-72 המוצלח, החליטה החברה שפיתחה את טנק ה-T-64 לפתח טנק חדש שיהווה תחרות ל-T-72. בהתחלה, הטנק התבסס על ה-T-64 (שבדגמיו המוקדמים סבל מבעיות אמינות), אך מבנהו יצר הרבה בעיות והיה צורך להתחיל מהתחלה ולבנות טנק חדש לחלוטין. התוצאה הייתה ה-T-80; טנק אשר המשיך את "מסורת" קודמו והציג מגוון חידושים טכנולוגיים, במחיר עלות גבוהה ומורכבות טכנית, הנגזרת מאופן התפיסה של החברה. ה-T-80 די דומה ל"בן משפחתו" ה-T-64, אשר כלל מטען אוטומטי חדש ופתרונות אוטומטיביים יעילים יותר.
ה-T-80 כולל תותח טנק 125 מ"מ חלק-קדח משופר והציג לראשונה בעולם מנוע טורבינת גז (בדומה ל-M1 אברהמס האמריקאי) בהספק 1,000–1,250 כ"ס (750–930 קילוואט), אשר בשילוב המשקל הנמוך של הטנק העניק יכולת ניידות יוצאת מן הכלל בגינה זכה לכינוי "הטנק המעופף".
בשנת 1987 הפסיק מפעל הטנקים בחרקוב (כיום באוקראינה) לייצר את ה-T-64 ועבר לייצור טנק ה-T-80UD, אשר כלל מנוע דיזל אמין במקום מנוע טורבינת הגז הבזבזני.

עבירות שטח

ה-T-80 מצטיין בניידות בסוגים שונים של שטחים, החל משטחים מלאים בשלג ועד לשטחים מדבריים, זאת בזכות הזחל הענק שלו, שפורש את משקל הטנק הנמוך יחסית לטנקים אחרים, על שטח גדול, כך ששקיעה של הטנק אינה סבירה.

מיגון

מיגון הדגם הבסיסי זהה למיגון ה-T-64, ואולם, גרסאותיו המתקדמות של הטנק כוללות שיפורי מיגון רבים כגון מיגון ריאקטיבי (קל וכבד). עם זאת, המצאות המטען האוטומטי ובטן התחמושת בתא הלחימה מהווים חיסרון משמעותי במיגון הטנק, עקב הסבירות הגבוהה להיווצרות תגובת שרשרת במקרה של חדירה לתא הלחימה.

חימוש

במרבית גרסאותיו של הטנק מותקנות מערכות בקרת אש מתקדמות הכוללות מחשב-ירי דיגיטלי, אמצעי ראיית לילה פאסיבי או תרמי מדגם AGAVA 1-2, המסוגל לזהות מטרות ממרחק 6400 מטר (לפי נתוני היצרן). התותח חלק-קדח משופר בקוטר 125 מ"מ מדגם 2A46-2 (באורך L48), יורה תחמושת חצי אחודה ומאפשר שיגור טיל נ"ט AT-8 "סונגסטר" (Songster), ובדגמים מתקדמים יותר טיל AT-11 "ריפלקס" (Refleks).

הטען האוטומאטי

הטען האוטומאטי של ה-T-80 שונה במבנהו מהטען ב-T-72, זאת מכיוון שה-T-80 ירש את טענו מה-T-64. התחמושת מוצבת כך שההודף נמצא במצב שוכב והפגז במצב עומד. טען זה מבוסס על יד רובוטית, יקר יותר ומסובך יותר מהטען ב-T-72\T-90. אופן סידור הפגזים בו מקנה לצוות יותר מרחב והופך את התנאים בטנק לנוחים יותר. 
במקרה של כשל בטען הטיפול בו יותר מסובך מהטיפול בטען של ה-T-72, אך למפקד יש אפשרות לטעון את התותח ידנית.

שירות

הטנק הגיע ליחידות החל משנת 1984 ויוצרו ממנו מעל 5,000 טנקים מכמה דגמים. במהלך הלחימה הסובייטית בצ'צ'ניה הושמדו טנקי T-80 רבים כתוצאה מהפעלה לקויה של הכוחות המשוריינים בשטחים אורבניים. עם התפרקות ברית המועצות נפסק ייצורם של הטנקים ברוסיה, בעוד אוקראינה, באמצעות המפעל בחרקוב, המשיכה לייצר את ה-T-80UD ואף לשדרגו לרמת T-84. כ-300 טנקים מסוג זה נמכרו על ידי אוקראינה לפקיסטן. כיום, ה-T-80 משרת בצבא רוסיה, בצבא אוקראינה, בצבא קוריאה הדרומית, בצבא קפריסין ובצבא פקיסטן.
מוכרים בלבד 2

תקציר העלילה

לאחר שהחנות בה דנטה ורנדל (מוכרים בלבד) עבדו נשרפת, הם מוצאים את עצמם עובדים בסניף המקומי של רשת המזון המהיר הבדויה Mooby's (הדמות על לוגו המסעדה מוכרת למעריציו של סמית' מהסרט דוגמה כמעין עגל הזהב). הסרט מתרחש ביומו האחרון של דנטה בעבודה, לפני שהוא וארוסתו, אמה, (המגולמת על ידי אשתו של סמית', ג'ינפר שוואלבך) עוברים לחיים חדשים בפלורידה. רנדל מתקשה להתמודד עם העובדה שהחבר הכי טוב שלו עוזב; דנטה מנסה להבין האם הוא באמת צריך לעשות את הצעד הזה; אליאס (טרבור פרהמן) מתמודד עם היותו בתול בן 19; בקי (רוזריו דוסון) מתמודדת עם העומס של להחליף את דוד שלה בניהול הסניף, ועם האכזבות שלה בחיים; ג'יי ובוב ממשיכים למכור סמים מחוץ למסעדה; והכל מלווה בקטילות תרבות הפופ, וההומור הרגיל.
צ'יקה ומפירו

עלילה

דייזי אובריאן היא נערה רגילה שאוהבת לבלות עם חבריה וחולמת להיות זמרת מפורסמת. רגע לפני מסיבת יום הולדתה ה-16, בדרך לפגישה עם אהוב ליבה, מקס, היא מעורבת בתאונת דרכים קשה. כדי להציל אותה, הוריה הערפדים נושכים אותה והופכים אותה לנערה ערפדית, ומאותו רגע חייה משתנים מקצה לקצה. כשהיא מנסה להסתגל לאורח החיים החדש שלה, מסתבכת עוד יותר מערכת היחסים שלה עם מקס, שלא שותף לסוד הערפדים. ללא ידיעתו של מקס, לחייה של דייזי נכנס מירקו, כוכב רוק ערפדי שמתאהב בה מהרגע הראשון ונחוש לא פחות לזכות בליבה.
בפרק 60 (האחרון בעונה הראשונה לפי פיצול הפרקים בישראל) מתרחשות כמה תפניות בעלילה: יחסיהם של דייזי ומקס מתחזקים, מירקו מגלה כי אהבתו האמיתית היא לוסיה ולא דייזי. בפרק האחרון דייזי מספרת למקס שהיא ערפדית, מקס מציע לה נישואים ומבקש ממנה לנשוך אותו.