נירוונה (להקה)

השנים המוקדמות

קורט קוביין וקריסט נובוסליץ' נפגשו לראשונה ב-1985. שניהם היו מעריצים של מלווינס, ונהגו לבלות רבות בחזרותיה של הלהקה. אחר מספר ניסיונות כושלים להקים להקה משלהם, צירף אליו הצמד את המתופף ארון בארקהארד, ליצירת גירסתו הראשונה של ההרכב שמאוחר יותר ייקרא "נירוונה". בחודשים הראשונים עבד הצמד עם מספר מתופפים, ביניהם דייל קרובר ממלווינס שניגן בדמואים הראשונים שלהם. באותה התקופה פעלה הלהקה תחת מספר שמות, ביניהם Ted Ed Fred ,Pen Cap Chew ו-Skid Row, עד שנבחר השם "נירוונה" בפברואר 1988. מספר חודשים לאחר מכן נבחר סופית המתופף צ'אד צ'אנינג.
אלבומה הראשון של הלהקה, Bleach, יצא בחברת סאב פופ ב-1989. בליץ' הושפע מאוד ממלווינס, וכן מהגראנג' של מאדהאני ומהרוק ברוח שנות השבעים של בלאק סבאת' ולד זפלין. נובוסליץ' ציין בראיון עם הרולינג סטון ב-2001 כי השפעה נוספת הייתה קלטת שההלהקה האזינה אליה בין הופעותיה, שבצד אחד שלה היו שירים של להקת הרוק הסמית'ריז ובצידה השני שירים של להקת המטאל סלטיק פרוסט. בליץ' הפך ללהיט בתחנות רדיו של מכללות ברחבי ארצות הברית, אך רימז אך במעט על הצפוי ללהקה שנתיים מאוחר יותר. האלבום נחשב לאלבום הבי מטאל לכל דבר ולאלבומה הטוב ביותר של הלהקה בעיני שוחרי מטאל רבים, גם כאלה שנרתעים מעבודותיה הבאות של הלהקה. גם מעריצי גראנג' רבים רואים את האלבום כקרוב יותר ברוחו לזרם הגראנג' המקורי.
על אף שהוא למעשה לא ניגן באלבום, נכלל ג'ייסון אוורמן בקרדיטים של האלבום כאחד מן הגיטריסטים, על רקע העובדה שהוא מימן מכספו את הקלטות האלבום, בהשקעה של 606 דולר ו-17 סנט. לאחר שהושלם האלבום המשיך אוורמן לנגן עם הלהקה למשך זמן קצר כגיטריסט שני, אך פוטר במהלך סיבוב ההופעות האמריקאי הראשון שלה. זמן קצר לאחר מכן הוא ניגן תקופה קצרה בסאונדגארדן לפני שהצטרף ללהקת "מיינד פאנק".
בתחילת 1990 החלה הלהקה לעבוד תחת שרביטו של המפיק בוץ' ויג על הקלטתו של אלבומה הבא. במשך ההקלטות גילו קוביין ונובוסליץ' כי צ'אנינג איננו סוג המתופף שהלהקה זקוקה לו, והוא פוטר לאחר שההקלטות הושלמו. לאחר מספר שבועות עם המתופף דייל קרובר הם שכרו את שירותיו של מתופף מאדהאני דן פיטרס, שאיתו הם הקליטו את שירם "Sliver". מאוחר יותר באותה השנה הכיר להם סולן מלווינס באז אוסבורן את דייב גרוהל, שתר אחרי להקה חדשה לאחר התפרקותה הפתאומית של להקת ההארדקור פאנק מוושינגטון הבירה, "סקרים".

תקופת In Utero

לשם הקלטתו של In Utero מ-1993 הביאה הלהקה את המפיק סטיב אלביני, שהפיק בין השאר את האלבום Surfer Rosa של הפיקסיז. ההקלטות עם אלביני היו פרודוקטיביות ומהירות בצורה בולטת, כאשר גירסתו הראשונית של האלבום הייתה מוכנה תוך פרק זמן של שבועיים, הרבה פחות מן החודשים שארכה סאגת הקלטתו ומיקסוסו של האלבום נוורמיינד.
הבאתו של אלביני נראתה כצעד מכוון מצידה של נירוונה להעניק לאלבום צליל מחוספס ומצוחצח פחות, לכאורה על מנת לדחות או להרחיק מעליה חלק מן הקהל ה"מיינסטרימי" שלה שהיה מעניק תשומת לב מועטה, אם בכלל, ללהקות האלטרנטיביות, המשונות והניסיוניות שנירוונה ראתה את עצמה כממשיכת דרכן. לדוגמה, אחד משירי האלבום שכלל קטעים ארוכים של צלילי פידבק חדים ורועשים כונה באירוניה "Radio Friendly Unit Shifter" (בתרגום חופשי, "שיר להיטי וידידותי למאזין"). קוביין ציין כי הצליל שיצר אלביני, הקלטה "טבעית" ללא תוספות שנוצרות באולפן, הוא הצליל שהוא תמיד שאף שיהיה לנירוונה.
לאחר יציאתו של האלבום היו מעריצים רבים משוכנעים כי "הבלגן המאורגן" השורר באלבום היה שאיפתה של נירוונה מלכתחילה, אך במציאות הלהקה לא הייתה מרוצה ממספר אספקטים של עבודת המיקסוס של אלביני. בפרט, הם חשבו שרמת העוצמה של הבסים הייתה נמוכה מדי, וקוביין חש שהשירים "Heart-Shaped Box" ו-"All Apologies" לא היו "מושלמים". מפיקה הוותיק של אר. אי. אם, סקוט ליט, נזעק על מנת לשפר את שני השירים האלה, כאשר קוביין מוסיף אליהם כלי נגינה וקולות רקע. ליט מיקסס גם את "Pennyroyal Tea", אך גירסתו של אלביני היא זו שנכללה באלבום (DGC תיכננה להוציא את גירסתו של ליט כסינגל מאוחר יותר).
בתקופת In Utero נתקלה הלהקה לראשונה גם בתופעת הצנזורה בנוגע ליצירתה. רשתות-הענק וול-מארט וקיי-מארט סירבו להציג את האלבום בחנויותיהן, כאשר הן מתארות את שם השיר "Rape Me" ואת קולאז' עוברי הפלסטיק על העטיפה האחורית שצייר קוביין כבלתי הולמים להצגה ברשתות לכל המשפחה. הלהקה החליטה לסבול שינויים בעטיפת האלבום, ללא קולאז' העוברים ועם שינויו של שם השיר ל"Waif Me". מלבד הכללתו של הרמיקס של ליט ל"Pennyroyal Tea", כללה הגרסה המצונזרת את אותה המוזיקה של האלבום המקורי. כשנשאל בנוגע לאלבום הערוך מחדש, ענה קוביין כי הוא הזדהה עם תושבי הערים הקטנות שלא היו בעירם חנויות מוזיקה וחנויות קיי-מארט היו היחידות בהן היו מסוגלים לרכוש את האלבום.
בעוד ש"Heart-Shaped Box" התקבל בחום על ידי רשתות הרדיו האלטרנטיביות והמרכזיות כאחד, והאלבום עצמו הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, האלבום לא נהנה מן ההצלחה המסחרית לה זכה נוורמיינד. כאשר החל סיבוב ההופעות לשם קידום האלבום, שהיה הראשון של הלהקה מאז הצלחתו של "Smells Like Teen Spirit", הלהקה הופיעה בקביעות מול אצטדיונים מלאים למחצה, כתוצאה מהמוזיקה המאתגרת של האלבום.
בנובמבר 1993 החליטה הלהקה לשנות כיוון והחליטה לקיים הופעת MTV Unplugged. ההקלטות חשפו ביתר שאת את כשרון ההלחנה של קוביין, שלעיתים קרובות נותרו בצל צלילה הרועש והזועם של הלהקה. בחירת השירים שאותם ביצעה נירוונה כגרסאות כיסוי אף חשפה את תחומי העניין המוזיקליים הרבגוניים של קוביין. ההופעה הפכה לרגע מאפיין וחשוב במיוחד בדרכה של נירוונה, שחשיבותו אף התעצמה בעקבות הטרגדיה שאירעה זמן קצר בעקבותיו.
בתחילת 1994 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אירופאי. על אף שההופעות הראשונות היו טובות, הן ירדו ברמתן במהירות, כאשר קוביין נראה משועמם וטרוד במהלך ההופעות, במיוחד במהלך ההופעות שהתקיימו באיטליה. במהלך שהייה במינכן, גרמניה ב-1 במרץ אובחנה אצל קוביין דלקת חמורה במיתרי הקול. ההופעה שתוכננה לערב הבא התבטלה. בבוקרו של ה-4 במרץ התגלה קוביין כשהוא חסר הכרה על ידי קורטני לאב והוא הוחש לבית החולים. הרופא דיווח במסיבת עיתונאים שגופו של קוביין הגיב לשילוב של רוהיפנול ואתנול. כל ההופעות הבאות התבטלו, כולל הופעות מתוכננות בבריטניה.
בשבועות הבאים החמירה בעיית ההתמכרות להרואין של קוביין. אורגנה "התערבות" וקוביין נשלח למרפאת גמילה. לאחר פחות משבוע בגמילה טיפס קוביין אל מחוץ לקירות המוסד וטס חזרה לסיאטל. שבוע לאחר מכן, ביום שישי ה-8 באפריל 1994 נמצאה גופתו של קוביין על ידי טכנאי אלקטרוניקה בדירתו בסיאטל. דו"ח פתולוג קבע שקוביין מת שלושה ימים קודם לכן, ב-5 באפריל. על פי הדו"ח, הוא הזריק לעצמו מנה גדולה של הרואין ואז ירה בעצמו בראשו ברובה ציד. דרכה של נירוונה הגיעה למעשה לקיצה.

לאחר מותו של קוביין

מספר אלבומים של נירוונה יצאו מאז מותו של קוביין. הראשון יצא בנובמבר 1994 ותיעד את הופעתה הרגועה והמורבידית של הלהקה, MTV Unplugged in New York. האלבום כלל הופעות אורח של חברי להקת Meat Puppets, וכן גרסאות כיסוי לשיריהם של Leadbelly ,Meat Puppets, הוואזלינס ודייוויד בואי. שבועיים לאחר מכן יצאה קלטת וידאו בשם !!Live! Tonight! Sold Out שתיעדה קטעים מהופעות שונות של הלהקה. קוביין עצמו ערך את רוב הקלטת, שמתעדת את רוב סיבוב ההופעות שליווה את נוורמיינד.
המטרה הראשונית הייתה ליצור אלבום הופעה כפול מהופעת האנפלאגד ומאסופה רגילה של שירים בהופעה, על מנת ליצור ניגוד אמנותי. אולם עבור שני חבריה הנותרים של נירוונה משימת הנבירה באסופת ההופעות של הלהקה כה סמוך למותו של קוביין הייתה קשה מדי מבחינה רגשית. אלבום המאגד קטעים מתוך הופעותיה של נירוונה בשם From the Muddy Banks of the Wishkah ראה אור ב-1996.
באוגוסט 1997 דיווח אתר חדשות מוזיקה באינטרנט בשם Wall of Sound כי גרוהל ונובוסליץ' אירגנו מארז תקליטורים של הקלטות נדירות של נירוונה. ארבע שנים לאחר מכן הודיעה חברת התקליטים של הלהקה שהמארז מוכן ויראה אור בספטמבר, על מנת שתאריך יציאתו יתנגש עם יום השנה העשירי ליציאתו של נוורמיינד. אך זמן קצר לפני תאריך היציאה הוציאה קורטני לאב צו מניעה ליציאתו של המארז והגישה תביעה נגד גרוהל ונובוסליץ', כאשר היא טוענת שחבריה לשעבר של נירוונה מנצלים את מורשתה של הלהקה לטובת מניעים אישיים. מהלכים אלה הובילו למאבק משפטי מכוער שנמשך מעל לשנה על הזכויות למוזיקה של נירוונה.
רוב המחלוקת היה סביב שיר אחד שלא ראה אור לפני כן בשם "You Know You're Right", שמהווה את הקלטת האולפן האחרונה של הלהקה. גרוהל ונובוסליץ' רצו להכליל את השיר במארז התקליטורים, כאשר מאידך לאב טענה כי השיר חשוב מדי מכדי להיקרא "קטע נדיר" והוא ראוי להיכלל באלבום אוסף שיכלול את כל להיטי הלהקה. לאחר מעל לשנה של מהלכים משפטיים ביזאריים לעיתים וסיקור תקשורתי נרחב התפשרו הצדדים על הוצאה מיידית של אלבום אוסף הכולל את השיר, שייקרא בפשטות Nirvana. בתמורה הסכימה לאב לתרום קסטות דמו שהוקלטו על ידי קוביין לשם הכללתן במארז.
מעריציה של נירוונה זכו לטעימה ראשונה מ "You Know You're Right" בתחילת 1995 כאשר לאב ביצעה את השיר עם להקתה הול במסגרת MTV Unplugged בשם "You've Got No Right". גירסת הופעה ראשונית ומחוספסת של השיר שבוצעה בידי נירוונה בהופעתם מ-23 באוקטובר 1993 בשיקגו הייתה ניתנת להשגה במסגרת מסחר בלתי חוקי בקלטות של הלהקה מספר חודשים לאחר מכן. בשנים הבאות נפוצו בקרב בסיס המעריצים של נירוונה שמועות על הקלטת אולפן של השיר שהתגברו כמעט עד לממדים של מיתוס. עבור המעריצים, העדות המוצקה ביותר לקיומה של הקלטה כזו הגיעה בנובמבר 2001 כאשר שודר קטע של עשר שניות מן השיר במסגרת ראיון עם קורטני לאב. במאי 2002 שודרו מספר קטעים ארוכים יותר מן הקליפ באינטרנט על ידי מקור אלמוני. כאשר המאבק המשפטי קרב לקיצו בספטמבר 2002 המקור חשש פחות מתביעה משפטית והשיר הודלף בשלמותו באופן בלתי צפוי ימים ספורים לפני ההכרזה על הוצאתו של האלבום Nirvana. על אף שהקלטת האולפן נחשבת למחוספסת והיא כוללת טקסט שכתיבתו עדיין לא הושלמה, השיר התקבל בחום רב על ידי מעריצים ושוחרי מוזיקה אחרים והפך לאחד מהשירים המושמעים ביותר בתחנות רדיו אלטרנטיביות ב-2002 וב-2003.
Nirvana יצא ב-29 באוקטובר 2002 וכלל בנוסף ל"You Know You're Right" סינגלים מתוך שלושת אלבומי האולפן וכן מספר מיקסים של שירים מוכרים של נירוונה. לאחר יציאת האלבום התלונן חלק גדול מהמעריצים הוותיקים על בחירת השירים (במיוחד על רקע העובדה שאורכו של האלבום אינו עולה על חמישים דקות). התלונות העיקריות היו על כך שהגרסה של "Been a Son" שנבחרה היא לא זו המועדפת על חברי הלהקה, ועל השמטתו של השיר "Sappy" שזכה להשמעות רבות בארצות הברית בתקופה שלאחר מותו של קוביין. מעריצים אחרים תהו על העדפת גירסתו האקוסטית של "All Apologies", ומאידך העדפתה של גרסת האולפן של "About a Girl" על הגרסה האקוסטית שיצאה כסינגל וזכתה להצלחה.
בנובמבר 2004 יצאה הקופסה With the Lights Out שכללה מצבור נרחב של דמואים מוקדמים של קוביין, הקלטות מחוספסות מתוך חזרות וקטעים מתוך הופעות שונות. בסתיו 2005 יצא אלבום האוסף Sliver: The Best of the Box הכולל 19 קטעים מתוך הקופסה ושלושה קטעים שלא יצאו לאור לפני כן. ביתו של קוביין פרנסיס בין עזרה לבחור את שם האלבום ואת עטיפתו.
בראיון מ-2002 סיפרה לאב על קיומו של מאגר עצום של קסטות מתוך חזרות ודמואים שנותרו לאחר מותו של קוביין. עדיין לא ברור מה יפורסם מתוך מאגר זה בעתיד, אם בכלל.

פעילות חברי הלהקה לאחר התפרקותה

בשנים שמאז התפרקותה של נירוונה המשיכו גרוהל ונובוסליק להיות פעילים מבחינה מוזיקלית. זמן לא רב לאחר מותו של קוביין גרוהל הקליט מספר דמואים שנכללו לבסוף ב-Foo Fighters, אלבום הבכורה של להקתו, פו פייטרס. נכון ל-2006 הוציאה פו פייטרס מספר אלבומים מוערכים ומצליחים, שאחד מהם, In Your Honor, כולל שיר בשם "Friend of a Friend" ("חבר של חבר") שאותו כתב גרוהל ב-1990 בעקבות פגישתו עם קוביין ונובוסליץ'. גרוהל ניגן גם בין השאר עם קווינס אוף דה סטון אייג' ועם אמני רוק רבים נוספים, וכן הקליט אלבום של שירי מטאל בו השתתפו זמרי מטאל מהלהקות האהובות עליו מתחילת שנות השמונים, בשם פרובוט.
נובוסליץ' ניגן במסגרת להקות שונות אותן הקים לאחר מותו של קוביין, ביניהן סוויט 75, אייז אדריפט ו-No WTO Combo (עם קים ת'אייל מסאונדגארדן). נובוסליק הפך לפעיל פוליטית והקים עמותה בשם JAMPAC לקידום זכויותיהם של מוזיקאים. ב-2004 הוציא הוא ספר בשם "על גראנג' וממשלה: הבה נתקן דמוקרטיה שבורה זו" בו סיפר על עברו המוזיקלי וכן על דרכו הפוליטית. במהלך הבחירות לנשיאות של 2004 תמכו נובוסליץ' וגרוהל בגלוי בג'ון קרי.
בסופה של הופעה של פו פייטרס במסגרת פסטיבל בומברשוט בסיאטל ב-1997, ניתר גרוהל בפתאומיות אל מאחורי התופים, כאשר נובוסליק הופיע על הבמה כשגיטרת בס בידו. אליהם הצטרף גיטריסט נירוונה לשעבר פאט סמיר, והשלישייה ביצעה גרסאות כיסוי משוחררות ל"Purple Rain" של פרינס ול"Communication Breakdown" של לד זפלין. מעריצים רבים ראו בהופעת הפרידה הקצרה הצדעה לסצנת הגראנג' של סיאטל ולכל שוחריה של הלהקה במשך תקופת פעילותה הקצרה.
בשנת 2012 הופיעה הלהקה במופע שנועד לגייס כספים עבור נפגעי הוריקן סנדי. במופע האיחוד השתתפו גרוהל, סמיר, נובוסליק, ופול מקרטני, אשר שימש כסולן הלהקה.
ב-10 באפריל שנת 2014 נכנסו הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול בברקליס סנטר ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית. מופע איחוד סודי שרק 250 חברים שקרובים ללהקה זכו לראות. במופע השתתפו חברי הלהקה: קריסט נובוסליץ', דייב גרוהל ופאט סמיר וצירפו אליהם לכל שיר זמרת אחרת. ג'ואן ג'ט הידועה כגיטריסטית להקת "Joan Jett & the Blackhearts", קים גורדון מלהקת "Sonic Youth", אנני קלארק הידועה כמוזיקאית St. Vincent והזמרת לורד. בנוסף לזמרות הללו עלו לבמה הגיטריסטים J Mascis מלהקת ".Dinosaur Jr" וג'ון מקאולי מלהקת "Deer Tick".