דגל ניו זילנד

עיצובו של הדגל

עיצובו של הדגל הניו זילנדי מבוסס על עיצובו של הנס הכחול הבריטי - דגל הממלכה המאוחדת בקנטון ושדה כחול מושחת בסמל או ביצוג המדינה. השדה בדגל הניו זילנדי מושחת בארבעה כוכבים מחומשים בצבע אדום ממוסגרים בלבן המייצגים את מערכת הכוכבים הצלב הדרומי. עיצוב זה נקבע ב"חוק הנס של ניו זילנד" מה-12 ביוני 1902 המתאר את הדגל כ"נס הכחול של חיל המילואים של הצי, הנושא על ההינף את הצלב הדרומי המתואר על ידי ארבעה כוכבים מחומשים בצבע אדום עם גבול לבן"
על פי משרד התרבות והמסורת צבעו הכחול המלכותי של הדגל מסמל את המים הכחולים של הים ואת השמיים הבהירים המקיפים את האיים, הכוכבים מייצגים את מיקומה של המדינה בדרום האוקיינוס השקט, ודגל הממלכה המאוחדת נותן הכרה ליסודות ההיסטוריים של ניו זילנד כקולוניה בריטית וכדומיניון.

מיקומי הכוכבים

בלאזון הדגל מפורט בגאזט של ניו זילנד מהתאריך 27 ביוני 1902 אשר מתאר את עיצובו של הדגל, מיקומי הכוכבים ואת גוני הצבעים:
מרכזי הכוכבים היוצרים את הקו האמצעי של הצלב ימוקמו בצורה אופקית על ההינף במחצית הדרך מהיוניון ג'ק לקצה ההינף, בצורה שווה מקצותיו העליונים והתחתונים של הדגל; וגודלם של הכוכבים יהיה שווה ערך לשלושים ושישה חלקי שישהעשר מאורכו של הנס.
 מרכזי הכוכבים היוצרים את הקו האופקי המצטלב עם הקו האנכי של הצלב בזווית של 82 מעלות, המתחיל קרוב לקצהו התחתון של היוניון ג'ק ומתרומם לכיוון ההינף, נקודת ההצטלבות של שני הקווים תהייה במרחק של 12/16 מאורכו של הנס ממרכזו של הכוכב העליון. מרכזו של הכוכב הקרוב לקצה ההינף יהיה במרחק של 12/16 מאורכו של הנס מנקודת ההצטלבות, ומרכזו של הכוכב הקרוב ביותר ליוניון ג'ק יהיה במרחק של 14/16 מאורכו של הנס מנקודת ההצטלבות.
 הכוכב הקרוב לקצה הנס יהיה בגודל 5/16, הכוכב אשר בראש הצלב והכוכב אשר קרוב ליוניון ג'ק יהיו בגודל 6/16 והכוכב אשר בתחתיתו של הצלב יהיה בגודל 7/16 מאורכו של הנס, ורוחבו של הגבול הלבן של הכוכבים יהיה בעובי של 1/115 מאורכו של הנס.
— הגזאט של ניו זילנד, 27 ביוני 1902‏

דגל השבטים המאוחדים

הצורך בדגל ייחודי לניו זילנד התעורר לראשונה כאשר ספינת הסוחר "סר ג'ורג' מוראי" אשר נבנתה בהוקיאנגה נתפסה בידי רשויות המכס בנמל סידני שכן הפליגה ללא כל דגל לאומי או רישום. אוסטרליה אשר הייתה יעדן העיקרי של סחורות ניו זילנדיות, פעלה תחת חוקי הימאות בריטיים אשר חייבו כל ספינה העוגן בנמל השרוי תחת החוק להציג מסמכים המעידים על מבנה הספינה, בעליה ולאומיותה, אך באותו הזמן ניו זילנד לא הייתה תחת שלטון בריטי ולמעשה הייתה ללא מעמד חוקי רשמי, ועל כן ספינות אשר נבנו בנמליה לא היו רשאיות להפליג תחת היוניון ג'ק. תפיסתה של הספינה ארעה בשעה שעל סיפונה שהו שני ראשי שבטים מאורים רמי דרג, ומעצרה של הספינה עורר זעם בקרב האוכלוסייה המאורית אך ללא כל דגל אשר יונף עליה, הספינה הוסיפה להיות תחת מעצר.
בחודש מאי 1833 הגיע למפרץ האיים ג'יימס באזבי כנציגו הרשמי של המלך הבריטי לאיי ניו זילנד. באזבי, אשר הפליג מנמל סידני בחברתו של המיסיונר הנרי ויליאמס, דיווח למושל ניו סאות' ויילס כי "מכל אשר הצלחתי ללמוד נראה כי בחלקו הצפוני של האי חיים למעלה מעשרים וחמישה עד שלושים שבטי ילידים עצמאיים אשר מקיימים את כל ההיבטים של ריבונות מדינית" באזבי החל לפעול לאיחודם של השבטים תחת מסגרת אחת לפעילות משותפת אשר אחת מתוצאותיה המצופות הייתה בחירת דגל לאומי לניו זילנד, פעילות אשר אמורה הייתה לפתור את סוגיית האוניה התפוסה בסידני, עליה למד ככל הנראה מוויליאמס.
אף על פי שניו זילנד לא הייתה טריטוריה בריטית, למושל ניו סאות' ויילס הייתה השליטה בפעילותם של המתיישבים הבריטיים באי והוא נדרש על ידי בוסבי ובעלי האונייה התפוסה לתת את דעתו בנושא. ההצעה הראשונה מטעם השלטונות הבריטיים הגיעה בינואר 1834, הטיוטה כללה דגל לבן עליו ארבעה פסים רוחביים כחולים, ודגל הממלכה המאוחדת בקנטון. הצעה זאת נדחתה על ידי בובסי וויליאמס עקב החשש כי מתגובת ראשי השבטים המאוריים להיעדרו של הצבע האדום בעיצובו של הדגל, שכן הצבע האדום נחשב מכובד בקרב המאורים. ויליאמס התבקש להכין עיצובים חלופיים לדגל ושלוש טיוטות נשלחו לסידני פרי ניסיונו של ויליאמס כקצין בצי המלכותי.
ב-20 במרץ 1834 נתכנסו עשרים וחמישה ראשי שבטים מאורים מצפונו של האי הצפוני בואיטנגי על מנת לבחור דגל לניו זילנד. בחירתו של הדגל וטקס הנפתו התקיימו בנוכחותם של מתיישבים בריטים, מסיונרים ומפקדי ספינות בריטיות ואמריקניות. הדגל הנבחר, אשר הושפע מעיצובו של דגל המסיונרים אשר פעלו באיים, הונף על ראש תורן בליווי מטח כבוד בן 21 תותחי ספינת מלחמה בריטית. ברבות הימים שמו של הדגל נטבע כדגל השבטים המאוחדים של ניו זילנד. הצורך בדגל התעורר לא רק בגלל תפיסתם של ספינות ניו זילנדיות בסידני, אלא גם כסמל לעצמאות אשר הוכרזה על ידי ראשי השבטים המאורים שנה מאוחר יותר. עיצובו של הדגל היה עיצוב צלב ג'ורג' הקדוש - דגל לבן במרכזו צלב אדום, בעל צלב אדום נוסף בקנטון, ממוסגר בשחור ומוקף ברקע כחול, במרכזם של הריבועים הכחולים שובצו ארבעה כוכבים מתומנים לבנים.

דגל האיחוד

לאחר החתימה על הסכם ואיטנגי בשנת 1840 אשר סיפח את האיים הניו זילנדיים לאימפריה הבריטית, שימש היוניון ג'ק כדגלה של ניו זילנד לשימוש ביבשה מתוקף היותו דגל האימפריה. בים הונפו הניסים הבריטיים הרלוונטיים עד חקיקתו של חוק הגנת הצי הקולוניאלי בשנת 1865. למרות זאת, רבים המשיכו להניף את דגל השבטים המאוחדים על ספינות סוחר ניו זילנדיות ובמקרים רבים גם על היבשה. כך לדוגמה, על התיישבות חברת ניו זילנד בולינגטון הונף דגל איחוד השבטים עד הגעתה של פקודה מפורשת מהמושל ויליאם הובסון ב-1841 להחלפתו ביוניון ג'ק. היוניון ג'ק שימש בתפקידו עד חקיקת "חוק הנס של ניו זילנד" של שנת 1902, עת הוחלף בדגל המבוסס על הנס הכחול.

הנס הכחול

הדגל הניו זילנדי הראשון אשר עיצובו התבסס על הנס הכחול הבריטי נכנס לשימוש בשנת 1867 לאחר חוק הגנת הצי הקולוניאלי אשר הנחה את כל הספינות אשר בשירות ממשלות המושבות להניף נס כחול מושחת בסמל המושבה. לניו זילנד לא היה סמל מושבה או שלט אצולה בשלב זה ועל כן הניפו ספינות בשירות ממשלתה נס כחול נקי. אולם לאחר ביקורת שנשמעה מצד ספינות בשירות ממשלת בריטניה, הונחתה הממשלה הניו זילנדית לתקן דגל שיעמוד בקנה אחד עם החוק, דגל זה היה נס כחול אשר הושחת באותיות "NZ" בצבע אדום עם מסגרת לבנה. עיצוב זה שרד תקופה קצרה ובשנת 1869 הוחלף בעיצוב הקודם של ארבעה כוכבים על ההינף.
הדגל שימש באופן רשמי למרות סימון ספינות בים, אך בהדרגה הפך השימוש על היבשה לנפוץ אף על פי שהיוניון ג'ק שמר על מעמדו כדגל הרשמי והחוקי של ניו זילנד. עם הכנסת קוד איתות ימי חדש לשימוש בשנת 1899 חל בלבול נוסף שכן הקוד קבע דגל נוסף למטרות איתות אשר הכוכבים שבו צויירו בתוך דיסקה לבנה. השימוש בדגל זה נפוץ גם הוא לתחומי היבשה ותרם לבלבול סביב שאלת הדגל הנכון ליצוגה של ניו זילנד. עם תחילת מלחמות הבורים בדרום אפריקה והתעוררות הלאומיות הניו זילנדי הובא נושא הדגל להכרעתו של ראש הממשלה ריצ'רד סדון, אשר הממשלה בראשותו העבירה את הצעת חוק ניסים וסמלים אשר אושרה על ידי המלך אדוארד השביעי ב-24 במרץ 1902 והגדירה את הדגל הנוכחי כדגל הלאומי של ניו זילנד.

מעמד חוקי

הדגל הלאומי מוגדר רשמית בחוק הגנת דגלים, סמלים ושמות, 1981. סעיף 5 (2) קובע כי הוא יהיה "הסמל של הממלכה, הממשלה והעם של ניו זילנד".