google/wiki40b huggingface dataset:
היפונתרמיה

תמונה קלינית

כאשר ריכוז הנתרן קטן מ 120mmol/L החולה יתלונן על חולשה כללית וכאבי שרירים. כאשר ריכוז הנתרן קטן מ 110mmol/L עלולה להופיע הפרעה בראיה ובריכוז שבין 90-105mmol/L תהיה ירידה ברמת ההכרה של החולה ובהמשך אובדן הכרה ומוות.

סוגים שונים של היפונתרמיה

את ההיפונתרמיה מחלקים לשלושה סוגים לפי האוסמלריות של הגוף. היפונתרמיה עם אוסמולריות נמוכה, hypotonic hyponatremia. היפונתרמיה עם אוסמולריות תקינה isoosmotic hyponatremia והיפונתרמיה עם אוסמולריות גבוהה, hypertonic hyponatremia.

hypertonic hyponatremia

במצב זה ריכוז הנתרן נמוך אך האוסמולריות בדם גבוהה. 
התופעה מתרחשת במצבים של היפרגלקמיה. כאשר ריכוז הסוכר בדם גבוה מאוד, האוסמולריות עולה. הגוף מנסה להשוות את ריכוז המומסים הגבוה על ידי מעבר של נתרן מהמרווח החוץ תאי אל תוך התאים, כתוצאה מכך יורד ריכוז הנתרן בדם ונגרמת היפונתרמיה. כלל אצבע אומר שעל כל עליה של mmol/L 5.6 גלוקוז בדם תהיה ירידה של mmol/L1.6נתרן בדם.

isosomotic hyponatremia

כל שאר הממיסים הם בריכוז נורמלי, התופעה מתרחשת במקרים של היפרליפדמיה והיפרפרוטאינמיה.

תסמינים

התסמינים של היפונתרמיה כוללים בחילות, הקאות, כאב ראש, בלבול, עייפות, אובדן תיאבון, חוסר מנוחה, חולשת שרירים, התכווצויות, פרכוסים ובמקרים חמורים אף תרדמת.
היפונתרמיה כרונית יכולה לגרום לתשישות, עייפות, תחושה כללית לא טובה, ירידה במצב הרוח ועלולה לגרום לנפילות בקשישים. במצב כרוני מתמשך עלול להופיע אוסטיאופורוזיס על רקע היפונתרמיה כרונית.
מנפרד בינץ

קריירת מועדונים

בינץ גדל בנוער של איינטרכט פרנקפורט, ובמרץ 1985 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, אך עד לעונת 1986/87 ערך רק מספר הופעות בודדות. בעונה זו, הפך בינץ לשחקן הרכב קבוע באיינטרכט פרנקפורט, והיה חלק חשוב בהגנת הקבוצה, בצוותא עם צ'רלי קורבל ותומאס ברטולד. בשנים הראשונות של בינץ במועדון, פרנקפורט הייתה קבוצת מרכז טבלה, שבהמשך ידעה עליות ומורדות. בעונת 1987/88 זכה בינץ עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על בוכום, במשחק בו בינץ שיחק 90 דקות. בעונת 1988/89 נקלעה פרנקפורט למאבקי תחתית, וניצלה רק במבחני הישרדות מול פ.צ. זארבריקן. במבחנים אלו, שנערכו בשיטת בית וחוץ, פרנקפורט ניצחה במשחק הראשון בתוצאה 2-0 כאשר בינץ הבקיע את השער השני, שהסתבר כשער מכריע מאחר שזארבריקן ניצחה בתוצאה 2-1 במשחק הגומלין, אך בתוצאה זו, בינץ ופרנקפורט נשארו בבונדסליגה. כבר בעונה הבאה, 1989/90, פרנקפורט הפכה לקבוצת צמרת חשובה בבונדסליגה, כאשר בינץ משמש עוגן הגנתי, וסיימה את ארבע העונות הבאות לפחות במקום הרביעי בבונדסליגה. בעונת 1994/95 סיימו בינץ ופרנקפורט במקום התשיעי, לאחר עונה חלשה בה הודחו מוקדם מגביע אופ"א, כאשר בינץ הסתכסך לתקופה מסוימת עם מאמנו קלאוס טופמולר שביקר אותו בעקבות ההדחה. בעונת 1995/96 נשרו בינץ ופרנקפורט אל הבונדסליגה השנייה באופן מפתיע לאחר עונה חלשה. 
לאחר ירידת הליגה, עזב בינץ את פרנקפורט לאחר שערך במדיה 336 הופעות ליגה והבקיע 25 שערים, וחתם בברשה מהסרייה ב' האיטלקית. בינץ עלה עם ברשה אל הסרייה א' מהמקום הראשון בליגה כבר לאחר עונה אחת. בינץ נשאר בברשה בחלק הראשון של עונת 1997/98, אך בפגרת החורף חזר לבונדסליגה, וחתם בשורות אלופת אירופה המכהנת, בורוסיה דורטמונד. בינץ שיחק בבורוסיה דורטמונד עד לתום העונה, אך חווה עונה מאכזבת, בה הקבוצה סיימה במקום העשירי בלבד בבונדסליגה. בינץ עזב את בורוסיה דורטמונד לקראת תום חלון ההעברות שלפני עונת 1998/99, וחתם בקיקרס אופנבך ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה, נשר בינץ עם קיקרס אופנבך לליגה האזורית, ונשאר לשחק בקבוצה עוד שתי עונות נוספות, בהן לא הצליח לשוב אל הבונדסליגה השנייה. לאחר מכן ערך בינץ מספר הופעות בקבוצת המילואים של איינטרכט פרנקפורט ובקבוצת החובבים קליין-קרבן, ובשנת 2003 פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

בינץ ערך תשע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21, ולאחר מכן החל לשחק בנבחרת גרמניה, כאשר את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 1990 במשחק ידידות מול נבחרת פולין שהסתיים בתוצאה 1-1. בינץ ערך מספר הופעות במוקדמות יורו 1992, וזומן לסגל הגרמני ליורו 1992 עצמו. בטורניר זה פתח בינץ בשלושת המשחקים בשלב הבתים, כאשר שיחק 90 דקות מלאות מול נבחרת חבר העמים ונבחרת סקוטלנד, והוחלף במחצית בהפסד 3-1 לנבחרת הולנד לאחר משחק חלש שלו. בחצי הגמר מול נבחרת שוודיה, ובהפסד המפתיע במשחק הגמר לנבחרת דנמרק, בינץ לא שותף כלל, ובדיעבד, הופעתו בשלב הבתים מול הולנד הייתה ה-14 והאחרונה של בינץ במדים הלאומיים. את שערו היחיד במדים הלאומיים הבקיע בינץ במשחק הכנה ליורו 1992 מול נבחרת צפון אירלנד. משחק זה הסתיים בתוצאה 1-1.

קריירת אימון

לאחר פרישתו שימש בינץ כעוזר מאמן ולתקופות קצרות כמאמן ראשי במספר קבוצות כמו קיקרס אופנבך, פ.ס.וו. פרנקפורט וגרמניה 1911 אנקהיים.
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג

הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג (בגרמנית: Botanischer Garten München-Nymphenburg) הוא גן בוטני וארבורטום בן 220 דונם שנמצא ברחוב מנצינגר 65 במינכן, בוואריה, גרמניה.
הגן הבוטני הראשון במינכן, שנקרא כיום "הגן הבוטני הישן", הוקם ב-1809 לפי תכנונו של פרידריך לודוויג פון סקל (Friedrich Ludwig von Sckell) ליד קרלספלץ, שם ניתן עדיין לראות את שנותר ממנו.
הגן הבוטני שקיים כיום הוקם ב-1914 בפאתי מינכן, בנימפנבורג, לפי תכנונו של אדריכל הנוף הולפלד (Holfeld). ב-1966 אוחד הגן הבוטני עם העשבייה ומרכז המחקר המדעי Botanische Staatssammlung München, שנמצא בתחומיו, ועם המכון לבוטניקה שיטתית של אוניברסיטת מינכן. כיום הגן מחזיק בצמחים מכ-14,000 מינים שונים, הפרושים על כ-180 דונם. הוא משמש לחינוך הציבור הרחב, לצד הכשרה מקצועית לתלמידי אוניברסיטת מינכן, ושימור צמחים נדירים ומיני דבורים אירופיים. עם האזורים שבגן הבוטני ניתן למנות גן של צמחים אלפיניים (אלפינום), ארבטרום, אוסף צמחי אדמת בור וצמחי ערבות, גינת שושנת האלפים וגינת ורדים.
הגן כולל אף מתחם חממות נרחב (בן 4,500 מ"ר ב-11 מבני חממה). אוסף הסחלביים כולל מעל 2,700 מינים מ-270 סוגים, לרבות צמחי כלאיים.
תחת הגן הבוטני של מינכן פועל גם מתחם גן אלפיני נפרד, קטן יותר, Alpengarten auf dem Schachen, השוכן דרומית לגרמיש-פארטנקירכן (במרחק של כשעה וחצי נסיעה מן הגן הבוטני). גן זה משתרע על שטח של 10 דונמים וממוקם בגובה 1,860 מטרים.
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג פתוח על בסיס יומי, והכניסה אליו היא בתשלום.
סורק תלת ממדי

סורק תלת ממדי הוא מכשיר האוסף מידע מפני השטח על אובייקטים, כגון הצורה, המידות והצבע של האובייקט הסרוק, ומאפשר לאחר מכן ליצור מודלים דיגיטליים תלת ממדים של אותו האובייקט לשימושים שונים.
ישנן טכנולוגיות רבות המשולבות בסורקי תלת הממד השונים. כל טכנולוגיה כרוכה במגבלות, יתרונות ועלויות משלה. ישנם לרוב מגבלות עם סוגים שונים של אובייקטים שלא ניתן לבצע דיגיטציה שלהם; למשל, טכנולוגיות אופטיות לא מאפשרות לרוב לסרוק אובייקטים מבריקים, אובייקטים בהם ישנה השתקפות או אובייקטים שקופים.
איסוף נתונים תלת ממדיים שימושי למגוון רחב של יישומים. המכשירים הללו נמצאים בשימוש נרחב על ידי תעשיית הבידור לצורך הפקה של סרטים ומשחקי וידאו. יישומים נפוצים אחרים של טכנולוגיה זו כוללים עיצוב תעשייתי, יצירת עזרים חיצוניים אורתופדיים לחלקי הגוף השונים, יצירת איברים תותבים, הינדוס לאחור, יצירת דגמי אבטיפוס, בקרת איכות, ולצורך תיעוד של יצירות תרבות. בטכנולוגיה זו נעשה שימוש כדי ליצור מודלים תלת-ממדיים של קתדרלות גותיות על מנת לאפשר, לצד לימוד האדריכלות שלהן וביצוע מדידות מדויקות (כגון גבהים), לבדוק את איכות האדריכלות ולוודא שאין נזקים מבניים ומעמסים לקתדרלות העומדות על תילן כבר מאות שנים.
קרולין מיקלסן

קורות חיים

קרולין מיקלסן נולדה בשנת 1906 בדנמרק, לימים נישאה לבעלה הראשון, רב החובל הנורווגי קלריוס מיקלסן ועברה להתגורר בנורווגיה.
בעונת המחקר 1935–1934, ליוותה מיקלסן את בעלה הנורווגי במשלחת חקר אנטארקטיקה בחסותו של לארס כריסטנסן, על הספינה תורסהאבן (M / S Thorshavn) במטרה לחפש אדמות אנטארקטיות שניתן לספח לנורווגיה.
ב-20 בפברואר 1935 הגיעה המשלחת לחוף אנטארקטיקה (במקום לא ידוע בחוף, ככל הנראה בגבעות וסטפולד, בסמוך לתחנת דייוויס של ימינו). מיקלסן ירדה מהספינה, והשתתפה בטקס הנפת דגל נורווגיה על החוף ובניית גל אבנים להנצחת האירוע.
ב-1998 וב-2002 פרסמו חוקרים אוסטרליים מאמרים בכתב העת פולאר רקורד, בהם נטען שקבוצה נחתה לחוף באיי טרין, בהם אותר גל האבנים.

מורשתה

מיקלסן נחשבת האישה הראשונה שדרכה על אדמת אנטארקטיקה.
הר קרולין מיקלסן נקרא על שמה.

לקריאה נוספת

• Jesse Blackadder, Frozen voices: Women, silence and Antarctica
עמנואל סנייה

ביוגרפיה

סנייה נולדה בפריז שבצרפת למשפחה נוצרית. בת לצלם קולנוע ולעיתונאית, אך רבים במשפחתם עסקו במשחק. סבה ודודתה היו חברים ב"קומדי פרנסז" וגם אחותה, מתילד סנייה היא שחקנית קולנוע. סנייה החלה את הקריירה שלה כדוגמנית, בגיל 14, ועברה למשחק אחרי שהופיעה בסרט "בלש" של ז'אן לוק גודאר לצד ג'וני האלידיי ונטלי ביי. 
תפקידה המשמעותי הראשון היה לצידו של האריסון פורד בסרט פרנטיק (1988) של רומן פולנסקי. סנייה ופולנסקי התאהבו ונשאו ב-30 באוגוסט 1989. לזוג שני ילדים, הבת מורגן (נולדה ב-1993) והבן אלביס (נולד ב-1999).
קריירת המשחק של סנייה ניצבה זמן ארוך בצל נישואיה לבמאי הצרפתי-יהודי רומן פולנסקי, שבסרטיו השתתפה מספר פעמים נוספות, למשל ב"ירח מר" (1992) ו"השער התשיעי" (1999), בעיקר בהשוואה לקריירה המצליחה יותר של אחותה הצעירה. לקראת סוף שנות התשעים החלה קריירת המשחק והדוגמנות שלה לפרוח מחדש עם הופעה ב"פלאס ונדום" לצד קתרין דנב וחוזי דוגמנות. בשנים 2004-2003 השתתפה סנייה בחמישה סרטים. 
בשנת 2008 התארחה באלבומו של ברט אנדרסון Wilderness, בשיר "Back to You". בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו של במאי הקולנוע האיטלקי דאריו ארג'נטו Giallo, בו שיחקה סנייה לצדו של שחקן הקולנוע זוכה פרס האוסקר אדריאן ברודי. 
בפברואר 2010 הוציאה אלבום בכורה בשפה הצרפתית בשם "Dingue" ("משוגעת"). כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי קרן אן, שאף הפיקה אותו מוזיקלית. האלבום הוקלט בחלקו הגדול בישראל, בזמן שסנייה ביקרה בארץ לצורך צילומי סרט, ובין הנגנים המשתתפים בו גם שלומי שבן ואסף אמדורסקי.
בשנת 2013 חזרה סנייה לככב בסרט של פולנסקי בצרפתית בשם "ונוס בפרווה", שם היא מגלמת את דמותה של ונדה, שחקנית מסתורית המתייצבת לאודישן למחזה "ונוס בפרווה" ומנסה בדרכה לשכנע את הבמאי שהיא המועמדת הראויה לתפקיד.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי, שגם כתב את התסריט, לצד אוליבייה אסאיאס.
ריתוק (תעופה)

ריתוק (לעיתים נקרא גם המתנה או מעגלי המתנה, באנגלית: Holding) בתעופה הוא הליך של הגבלת כלי הטיס לטיסה בתבנית מעל נקודת ציון ובגובה מסוימים על ידי הליכי טיסה מקומיים או גורמי בקרה אווירית לטובת יצירת הפרדה וסידור התנועה האווירית באזור מסוים. לדוגמה בשלבי הגישה לנחיתה באזור בקרה של נמל תעופה מסוים. הליך ותבנית הריתוק מתוכננים לטיסה בתנאי מכשירים בשביל לאפשר לכל כלי טיס לבצע אותם בצורה בטוחה.

תבנית ריתוק

תבניות ריתוק מתאפיינת בשימוש בקבע - נקודת ציון מוכרת. לרוב בטיסה בכללי מכשירים משתמשים בקבע ממקור חיצוני כגון מיקום משואת NDT, VOR או נקודת הצתלבות וקטורי VOR מסוימים. עם הגעה לנקודה מתחילים בתבנית פניות ימניות (אלא אם יש הגבלה מרחבית בגללה נדרש שינוי כיוון התבנית) שנראית כמו מסלול מירוצים כאשר כל צלע של התבנית היא באורך של דקה טיסה שאחריהן מתבצעת פנייה של 180 מעלות בקצב של 3 מעלות בשנייה (המכונה Rate One Turn) שתיקח כדקה לבצע. כלומר, כל תבנית תיקח 4 דקות לבצע.

על הצוות לבחור שיטת גישה לנקודת הקבע ככה שיתאפשר להם לבצע את הפנייה הראשונית ולהיכנס לתבנית כפי שמוגדר לרוב בתרשימי טיסת המכשירים. ישנן 3 שיטות גישה והשתלבות לתבנית ריתוק התלויות בוקטור הכניסה של כלי הטיס יחסית לתבנית.
לעיתים נקודת הריתוק נקבעת על ידי קריאת מרחק DME מסוימת בוקטור יוצא של משואת VOR, במצב זה ואם כל התבנית מיושרת על אותו הווקטור, אורך צלעות של התבנית יקבעו על ידי קריאת המרחק במקום זמן.
בתלות באזור, הנהלים והוראות הפקח אורך כל צלע של התבנית לעיתים נקבע על 3 דקות (הפניות מתבצעות באותו קצב תמיד).
בתנאי טיסת ראייה נקודת הקבע יכולה להיות נקודת ציון מוכרת וקלה לזיהוי דוגמת צומת, בניין בולט או גבעה וכדומה.
סמי נלסון

קריירה

בתחילת הקריירה שלו נלסון שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי, אך בשלב מאוחר יותר עבר להגנה והפך לבלם שמאלי. הוא היה שחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים של ארסנל במשך מספר עונות, וערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר במשחק נגד איפסוויץ' טאון ב-25 באוקטובר 1969. נלסון היה מחליפו של הבלם הוותיק בוב מקנאב, ורק כאשר מקנאב נפצע בעונת 1971/1972 הוא הפך לשחקן הרכב קבוע. עם זאת, כאשר מקנאב היה מחלים מהפציעות שלו הוא היה מועדף בהרכב על פני נלסון.
ב-21 באפריל 1970 נערך משחק בין נבחרת צפון אירלנד לנבחרת אנגליה, ונלסון עלה בו כמחליף וערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו. נלסון שיחק בנבחרתו ב-51 משחקים, כולל שני משחקים במסגרת מונדיאל 1982.
מקנאב עזב את ארסנל בקיץ 1975, ונלסון זכה לבסוף למקום קבוע בהרכב במשך חמש העונות הבאות. בעונות הללו הוא שיחק בשלושת משחקי גמר גביע ה-FA שהמועדון העפיל עליהם (1978 - הפסד, 1979 - ניצחון, 1980 - הפסד), ובהפסד ב-1980 לוולנסיה בגמר גביע המחזיקות.
נלסון היה ידוע בזכות קשיחותו ותיקוליו, והיה אחד מהשחקנים האהודים על הקהל. שמו הוכתם לאחר שהוחלט בהנהלת ארסנל להשעותו, כיוון שלאחר שהבקיע את שער השוויון במשחק בהייבורי נגד קובנטרי סיטי, הוא הוריד את מכנסיו והפנה את אחוריו אל היציע הצפוני של האצטדיון.
עם הגעתו למועדון של האנגלי הבינלאומי קני סנסום ב-1980 נלסון מצא את עצמו פעם נוספת בקבוצת המילואים. הוא עזב את ארסנל ב-1981 על מנת להצטרף לברייטון אנד הוב אלביון. הוא שיחק במדי ארסנל ב-339 משחקים, והבקיע בהם 12 שערים.
נלסון שיחק בברייטון במשך שתי עונות, ולמרות שלא הצליח להציל את המועדון מירידת ליגה בעונת 1982/1983, הוא הצליח להוביל אותו לגמר גביע ה-FA (הרביעי בקריירה שלו), אך המועדון הובס במשחק החוזר של הגמר בתוצאה 0-4 על ידי מנצ'סטר יונייטד, לאחר 2-2 במשחק הראשון. נלסון פרש מכדורגל באותו קיץ, ולאחר שאימן את ברייטון במשך תקופה קצרה הוא עזב את תחום הכדורגל והחל לעסוק בתעשיית הביטוח. בנוסף, נלסון עובד באצטדיון האמירויות של ארסנל כחלק מסיור מיוחד.
יונתן שטייף

הרב יונתן שטייף (תרל"ז - ט' באלול תשי"ח) היה דיין בבודפשט ומגדולי הפוסקים בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.

תולדותיו

נולד בשנת תרל"ז לאביו הרבני התורני הר"ר צבי ז"ל (תלמיד הכתב סופר) בעיר גאיא (Kolta) שבסלובקיה. למד בישיבת פרשבורג אצל הרב שמחה בונם סופר, בעל ה"שבט סופר" שהיה בנו של ה"כתב סופר" ונכדו של ה'חת"ם סופר'. שמע שיעורים גם מראב"ד העיר שכיהן בתפקיד בישיבה, הרב דוד ניימן-לאקנבך, והיה לתלמידו המובהק. נישא לבלומא בת הרבני התורני ר' מיכאל פישל ז"ל מפאקש. להם נולדו בן הר"ר צבי יהודא, ובת מרת אסתר שולמית. בשנת תרס"ז התמנה למגיד מישרים ומו"ץ בעיר גוטא. ובשנת תרע"ב התמנה לדיין באונגוואר. בשנת 1923 היה מהחותמים נגד אגודת ישראל. לאחר מכן בשנת תרפ"ג עבר לבודפשט שם כיהן בדיינות לצד עמיתו הרב אפרים פישל זוסמן סופר (חתנו של רבי קופל רייך). 
בזמן מלחמת העולם השנייה ניצל באמצעות "רכבת קסטנר" והיה מהקבוצה הראשונה שיצאה מברגן בלזן באוגוסט 1944 לשווייץ. בשווייץ ניהל ישיבה בעיר ביאטענבורג. לאחר המלחמה היגר לארצות הברית. התיישב בהתחלה בישיבת נייטרא (של הרב מיכאל דב בר ויסמנדל) שם כיהן כר"מ, ולאחר מכן עבר לוויליאמסבורג שם נבחר (בהצבעת המתפללים) לכהן ברבנות קהילת עדת יראים-וינה. היה סגן נשיא ארגון התאחדות הרבנים.
חיבר ספר חדשים גם ישנים על כמה מסכתות הש"ס, חומש לימודי ה',  מצוות השם על אמונה ושני ספרים על שבע מצוות בני נח. ולאחר פטירתו נדפס ממנו שו"ת מהר"י שטייף.
הרב משה פיינשטיין העריצו מאוד ואף אמר עליו שהוא "גדול הדור".
לזכרו נוסד  מכון זכרון אהרן בראשית שנות התש"ס, כאשר מטרתו הראשונית הייתה הדפסת והפצת ספריו.
שריון לכלי רכב

שריון לכלי רכב מתייחס למיגון פסיבי לכלי רכב ובעיקר לרכב קרבי משוריין (רק"ם). עיקרון הפעולה שלו הוא פשוט: בניית דופן קשיחה ובעלת עובי גדול יחסית לכלי, כך שחימוש שנורה על השריון לא יחדור אותו ויפגע באנשי הצוות או במערכות המכניות. ההגדרה מקיפה צורות מיגון נוספות פרט לשריון, אך ערך זה יעסוק רק בשריון פסיבי. קיימות גישות משלימות לשריון פסיבי בהן הסוואה צבאית, מיגון ריאקטיבי ומיגון אקטיבי, אך אף אחת מהן לא מוותרת על השריון הפסיבי כמיגון הכרחי וכשכבת גיבוי.
המיגון הפסיבי כולל מספר סוגים: עטיפת הרכב בלוחות שריון עשויים פלדה או חומרים מרוכבים (כגון צ'ובהם או חומרים קרמים אחרים) שחוזקם הפיזי וגמישותם מאפשרים להם להדוף קליעים, רימונים, רסס, פיצוצים ואף נשק נ"ט (תלוי בסוג השריון). ניתן לשפר את רמת המיגון באמצעות שינוי הגאומטריה של השריון (כגון שריון משופע) או בנייתו ממספר שכבות של חומרים שונים (שריון מרוכב), לעיתים עם מרווחי אוויר ביניהן. קיימים סוגי שריון שנקראים באופן גנרי שריון מרוכב, העשויים מחומרים שהם קשים יותר מפלדה כגון סיבים קרמיים וחומרים מרוכבים. סוגי החומרים משתנים ממדינה למדינה ואופן ייצור לוחות השריון המתקדמים נחשב במרבית המדינות לסוד צבאי. במקרים בהם יש צורך לשמור על שדה ראייה עבור מפעילי הכלי בלי להפחית את רמת המיגון עושים שימוש בזכוכית משוריינת ליצירת חלונות.

שריון לוחות

צורת המיגון הבסיסית והנפוצה ביותר. לוחות שריון עבים מחומרים חזקים ועמידים המכסים את גוף הרכב, תא הנוסעים והמערכות המכניות.

מיגון מאולתר

קיימים גם אמצעי מיגון מאולתרים, כגון שקי חול, למשל בנגמ"שים כמו ה M-113 והסטרייקר. השקים מוצבים מעל המיגון המקורי של הכלי. השימוש בשקי חול הוא לרוב אלתור שמתבצע על ידי החיילים בשטח, שלא מרוצים מהביצועים של המיגון התקני שהותקן ברכב. לעיתים משתמשים בשריון מאולתר המכונה "סנדוויץ'". שריון כזה כולל שני לוחות פלדה (בדרך כלל דקים) וביניהם חומר אחר - לרוב עץ, בטון או חול. שריון כזה הותקן בכלי הרכב שעלו לירושלים הנצורה בשיירות, בזמן מלחמת העצמאות.
ריצ'רד גולדסטון

משפחתו

גולדסטון נולד בבוקסבורג שעל יד יוהנסבורג לבנג'מין הארי גולדסטון ולקתרין ג'ייקובסון. גולדסטון הוא דור שלישי למשפחה דרום אפריקאית ממוצא אנגלי-ליטאי מעורב, אבי אמו היה אנגלי וסבו השני היה ליטאי שהיגר במאה ה-19. משפחתו לא הייתה דתיה, אולם הוא זוקף לזכות היהדות את השקפותיו המוסריות, לאור הרדיפות הרבות מהם סבלו היהודים לאורך ההיסטוריה.
הוא נשוי לנולין גולדסטון (נולדה נולין ברמן), אותה פגש בעת לימודיהם באוניברסיטה בשנת 1960. לזוג שתי בנות, אחת מהן התגוררה בישראל. גולדסטון מגדיר עצמו ציוני, וכשופט שאב השראה מפסיקותיו של אהרן ברק.

עבודתו המשפטית בדרום אפריקה

גולדסטון סיים בשנת 1962 לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת ויטווטרסטראנד ביוהנסבורג ועבד כעורך דין בעיר זו. בשנת 1980 מונה לשופט מחוזי בפרובינציית טרנסוואל. בשנת 1989 מונה לשופט בערכאת הערעור של בית המשפט העליון. 
גולדסטון עמד בראש ועדת חקירה על אלימות ציבורית והפחדה, שנודעה בשם "ועדת גולדסטון". הוועדה פעלה להפגת פרץ האלימות בדרום אפריקה שהחל לקראת סוף שלטון האפרטהייד. גולדסטון שימש נשיא המכון הלאומי למניעת פשיעה ושיקום עבריינים בדרום אפריקה, וכן ראש מועצת המנהלים של המכון לזכויות האדם בדרום אפריקה.
החל משנת 1994 ועד לשנת 2003 שימש שופט בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה. 
כשכיהן כשופט בערכאת הערעור העליונה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד אישר הוצאה להורג של 28 שחורים על עברות אלימות ועונש מלקות לארבעה שחורים. באחד מפסקי הדין כתב גולדסטון כי "הגרדום הוא העונש היחידי שעשוי להרתיע רוצחים". כמו כן שלח למאסר ילד בן 13 שהפגין נגד האפרטהייד. בתגובה לפרסום מידע זה ב"ידיעות אחרונות", במאי 2010, אמר גולדסטון כי מאז ומתמיד היה נגד עונש מוות, אך בתקופת האפרטהייד היה עליו לכבד את חוקי המדינה, וסיפר כי מעולם לא הפלה נאשמים שחורים אף שלעיתים נאלץ לקיים חוקים שהתנגד להם מוסרית.

משפטן בינלאומי

מ-15 באוגוסט 1994 ועד ספטמבר 1996 גולדסטון היה התובע הראשי בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר (ראו גם גרובן מאליץ') ובבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בשנת 1997 מונה לחבר ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ממשלת ארגנטינה לבדיקת הפעילות הנאצית במדינה החל משנת 1938. בשנים 1998 - 2001 עמד בראש ועדת בדיקה בינלאומית על קוסובו. בשנת 2004 מונה על ידי מזכיר האו"ם קופי ענאן כחבר בוועדת פול וולקר כדי לחקור את תוכנית נפט-תמורת-מזון של האו"ם בעיראק.
פרצופה של המדינה

פרצופה של המדינה הוא פזמון שביצעה להקת תיסלם. הוא נכתב על ידי יאיר ניצני, הולחן על ידי כל חברי הלהקה, ויצא לאור בשנת 1990.

רקע

בשנת 1983 התפרקה להקת תיסלם. לרגל איחוד הלהקה מחדש בשנת 1990 הקליטה הלהקה שני שירים, שהאחד מהם היה "פרצופה של המדינה", הכולל מסרים חברתיים ופוליטיים. בתחילת דרכה נמנעה תיסלם מלעסוק בנושאים אלה, למעט בשיר "חצבים פורחים" שעוסק במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1990 התרחש בישראל ניסיון לפרק את ממשלת האחדות הלאומית השנייה בראשות יצחק שמיר, ולהקים במקומה ממשלה צרה בראשות שמעון פרס, מה שכונה "התרגיל המסריח". השיר נכתב כשיר מחאה העוסק בהתנהלות של פוליטיקאי ציני, ונכלל באלבום אוסף של תיסלם שנקרא בשם "נגנו עכשיו" (שהן מילים מתוך פרצופה של המדינה), ויצא ב-1990 לרגל האיחוד. השיר מתאר את פעולותיו של פוליטיקאי-עסקן, שעוסק בקידומו האישי במקום לראות את טובת הציבור לנגד עיניו.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תש"ן (1990) של רשת ג' הגיע השיר למקום התשיעי.
אגם אוחריד

גאוגרפיה והידרולוגיה

אגם אוחריד הוא האגם העמוק בחבל הבלקן]. עומקו המרבי מגיע ל-288 מטר ועומקו הממוצע עומד על 155 מטר. הוא משתרע על שטח של 358 קמ"ר ואוגר בקרבו 55.5 ק"מ מעוקב של מים. אורך חופיו הוא 87.53 ק"מ, ואלה מתחלקים בין מקדוניה הצפונית (56.02 ק"מ) ואלבניה (31.51 ק"מ). 
מקורם של אגם אוחריד ואגם פרספה הסמוך לו בתקופת הפליוקן לפני כ-5 מיליון שנים, ורק לאגמים ספורים בעולם היסטוריה כה ארוכה. בעוד שמשך חייהם של רוב האגמים בעולם אינו עולה על 100,000 שנים מרגע היווצרותם ועד שהם מתמלאים בסלעי משקע וגוועים, נראה כי במקרה של אגם אוחריד, התהליך נבלם בשל עומקו ובשל כמות סלעי המשקע הקטנה יחסית השוקעת בו. יתר על כן, בדרומו של האגם עדיין מתרחשת פעילות טקטונית העשויה לשמש משקל נגד לתהליך התמלאותו בסלעי משקע. 
האגם מנקז שטח של כ-2,600 קמ"ר והוא ניזון בעיקר ממעיינות תת-קרקעיים לאורך חופו המזרחי וכן מנגר עילי וממשקעים. המוצא היחיד של האגם הוא דרך נהר הדרין השחור (אלבנית Drini i Zi; מקדונית Црн Дрим, Crn Drim) הזורם דרך אלבניה אל הים האדריאטי, ובדרך של התאיידות. היחס הגדול יחסית בין שטח האגם לבין גליל מימיו (1:7), גודלו הקטן יחסית של האחרון, והאקלים הים תיכוני היבש השורר באזור, מביאים לכך שמים שוהים באגם פרק זמן ארוך יחסית של כ-70 שנים בממוצע. מי האגם ידועים בנקיונם ובשקיפותם המאפשרים ראות עד לעומק של 22 מטר. כתוצאה מזרמי הרוח וסיבובו של כדור הארץ, נעים מי האגם לאורך חופיו של האגם נגד כיוון השעון.

החי

באגם מערכת אקולוגית עשירה הכוללת למעלה מ-200 מינים אנדמיים, ואלה נעים מפיטופלנקטון, אצות וזואופלנקטון דרך רכיכות וסרטנאים וכלה בדגים מקריני סנפיר ובדגים טורפים. באגם שני מיני טרוטה אנדמיים: "בלוויצה" ("Belvica", שם מדעי Acantholingua ohridana) וטרוטת אוחריד (Salmo letnica), אך בשל דיג יתר, וייתכן שגם בשל הרס אזורי הרבייה, אוכלוסייתם הצטמצמה.
נוסף על מינים אלה, קיימים באגם מיני בעלי חיים שאינם ייחודיים רק לו, ואלה כוללים מינים ניידים או מינים נודדים כמו הצלופח האירופי, אולם תנועתו של האחרון הוגבלה בשנים האחרונות בשל הקמת מפעלים הידרואלקטריים על הדרין השחור. בנוסף משמש האגם כאזור מחיה חשוב למינים רבים של עופות כמו עיטי שמש, ברבורים ועוד.

התיישבות אנושית

שלוש ערים שוכנות לחופי האגם - אוחריד וסטרוגה במקדוניה הצפונית, ופוגרדץ באלבניה. בנוסף שוכנים לחופיו מספר כפרי דייגים הנסמכים יותר ויותר על התיירות. זו פחתה בתקופת התפרקות יוגוסלביה והמשבר האתני בתוך מקדוניה בשנת 2001, אולם היא הולכת ומתאוששת מאז. 
כ-131,000 איש חיים לחופיו של האגם, וכ-170,000 מתגוררים בגליל מימיו, נתון שגדל ביותר מפי שניים בחמישים השנים האחרונות. עובדה זו בצירוף היותו של האגם מוקד פופולרי לנופש ולתיירות דתית הפוקדת את האתרים הנוצריים שלחופיו, מכבידה על המערכת האקולוגית העדינה של האגם.
מצרים העליונה

מצרים העליונה, בערבית  صعيد مصر (בתעתיק מדויק: צעיד מצר), היא אזור במצרים המשתרע משני צדי עמק הנילוס בין אסואן בדרום, עד לאזור שבין אל-איאט  ודהשור הנמצאת מדרום לקהיר. חלקה הצפוני של מצרים העליונה, בין אל-עיאט וסוהאג נקרא לעיתים "מצרים התיכונה". המונח "מצרים העליונה" מקובל מאוד כאשר מדברים על מצרים העתיקה. חרף היותה בדרום, טריטוריה זו של מצרים נקראת 'עליונה' ביחס לכיוון זרימת הנילוס, ממנה אל מצרים התחתונה ואל הים התיכון. התושבים המודרניים של מצרים העליונה נקראים היום "צעידי" ומדברים בניב מיוחד בשפה הערבית.
מצרים העליונה הייתה ידועה גם בשם "טַה שֶמוּ" שמשמעותו היא "הארץ של הקנים". מצרים העליונה הייתה מחולקת ל-22 מחוזות שנקראו "נוֹם". המחוז הראשון היה באזור אסואן, המחוז ה-22 באזור אטפיח מדרום לקהיר.

היסטוריה

העיר החשובה במצרים העליונה בתקופה הקדם-שושלתית הייתה נחן (וביוונית היראקונפוליס). האל של העיר היה אל הנשר נחבת.  מצרים העליונה הייתה ישות מדינית נפרדת ממצרים התחתונה עד לאיחודן שנעשה על ידי המלך נערמר ממצרים העליונה אשר חי בסוף האלף ה-4 לפנה"ס. ברוב התקופה הפרעונית תבאי הייתה המרכז המינהלי של מצרים העליונה. חשיבות תבאי ירדה לאחר הכיבוש האשורי. בתקופת בית תלמי עיר הבירה הייתה פתולומייס הרמיו.
סמלה המייצג של מצרים העליונה היה הכתר הלבן הגבוה שנקרא "הדג'ט". הפרח המייצג היה פרח לוטוס מלבלב.
במאה ה-11, רוב תושבי האזור הרועים עזבו את מצרים העליונה והיגרו ללוב ולתוניסיה. ההשערה היא שירידה באיכות שדות המרעה הביאה לנדידה זו. הערכת החוקרים שהירידה באיכות נגרמה כנראה כתוצאה מההתחממות של האקלים שהתרחש בין  המאה ה-8 למאה ה-13.
תיק גב

מאפיינים

תיק גב נישא על גוף האדם, בניגוד למזוודה או תיק בעל גלגלים, הנגרר על גבי הקרקע. מאפיין זה מגביל את המשקל האפשרי של הציוד בתיק הגב, מאחר שמשקל יתר עשוי לגרום אי-נוחות או אף נזק בריאותי בשימוש מצטבר. לדוגמה, על פי חוזה משרד החינוך משקל ילקוט לתלמיד בבית ספר יסודי לא יעלה על 15% ממשקל גופו של התלמיד. יתרונו של תיק גב בהשוואה למזוודה או תיק נגרר הוא במהירות התנועה עמו, בייחוד באזורים שאינם מישוריים ונוחים לגרירה, כדוגמת מדרגות, תחבורה ציבורית, שטחים פתוחים ועוד, וכן באזורים צפופים. בשל כך, תיק זה נמצא בשימוש נרחב בקרב תלמידים וסטודנטים, הנושאים לרוב תיקים קטנים יחסית.
חלק מתיקי הגב מצוידים ברצועות חזה ובטן, המאפשרים להעמיס חלק ממשקל התיק על אזור החזה והמותניים, ובכך להקל על העומס על אזור הכתפיים והגב. אמצעי עזר נוסף הוא מערכת גב, המקלה על העמסת התיק על הגב. אמצעים אלו נפוצים במיוחד בתיקים בינוניים וגדולים המיועדים לטיול ומסעות ארוכים, ולשימושים צבאיים. אמצעי נוסף המאפשר הקלת העומס הנוצר מנשיאת תיק הם מוטות הליכה.

היסטוריה

המונח "ילקוט" מופיעה בתנ"ך בספר שמואל א, בהכנותיו של דוד לקרב בפרשת דוד וגלית: "וַיִּבְחַר לוֹ חֲמִשָּׁה חַלֻּקֵי אֲבָנִים מִן הַנַּחַל, וַיָּשֶׂם אֹתָם בִּכְלִי הָרֹעִים אֲשֶׁר לוֹ וּבַיַּלְקוּט" (י"ז, מ').