יחסי הודו–ישראל

תחילת שנות התשעים: נירמול היחסים

יסוד השינוי ביחסה של הודו לישראל מצוי בשינוי הדרמטי שהתרחש בזירה הבינלאומית בין השנים 1989–1992. בדומה לגורמים שהביאו את הודו לגלות יחס קר לישראל, גם הגורמים שהניעו אותה לשנות את יחסה הם רבים ומגוונים. ראשית, קריסת ברית המועצות, ידידתה וספקית הנשק הגדולה של הודו, הביא אותה לנסות ולהתקרב לארצות הברית, שנותרה מעצמת העל היחידה. ההתקרבות לארצות הברית הותנתה כמעט מאז ומעולם בחימום היחסים עם ישראל, כפי שנוכח לדעת ראש ממשלת הודו אותם ימים, נרסימחה ראו. ראוֹ היווה את הסיבה השנייה להתחממות היחסים: במדיניותו הליברלית ובביטולו של המשק הסוציאליסטי לכאורה ששרר בהודו בימי קודמיו קירב את הודו למערב. שיחות השלום בין ישראל לבין אש"ף העלו את קרנה של ישראל בעיני הודו, ששאפה בלהט להשתתף בשיחות בעצמה על מנת לבצר את מעמדה הבינלאומי. ולבסוף, מלחמת המפרץ הותירה את מדינות ערב במערומיהן והוכיחה סופית את עדיפותו של המערב על פניהן. גם ירידת מחירי הנפט הפחיתה את תלותה של הודו בארצות ערב, ותמיכתן בפקיסטן בסכסוך קשמיר ציננה מעט את היחסים. החלטתה של ממשלת ישראל שלא להגיב למתקפת הטילים של סאדאם חוסיין, זיכתה את ישראל באהדת התקשורת ההודית שבפעם הראשונה כיסתה בהרחבה ובאהדה את המצב בארץ. במקביל החלה התקשורת, בעיקר בשפה האנגלית, לשאול מדוע הודו איננה מקיימת יחסים דיפלומטים נורמליים עם ישראל.
ביוני 1991 אירעה בעיר סרינגר שבחבל קשמיר תקרית בה קבוצה של טרוריסטים מוסלמים תקפה חבורת תרמילאים ישראלים, הרגה אחד מהם, פצעה שניים אחרים וחטפה אחד נוסף. במסגרת המאמצים לשחרור החטוף הגיע משה יגר, שהיה סמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף אפריקה, אסיה ואוקיאניה, להודו. במהלך שליחותו נפגש יגר עם מספר בכירים הודים ושכנע אותם בחיוב חימום הקשרים עם ישראל, ואלו העבירו את המסרים גבוה יותר אל שרי הממשלה. בדיעבד נודע כי שרי הממשלה תמכו עקרונית בחימום היחסים אך סברו כי הזמן עוד מוקדם מדי והממשלה חלשה מדי על מנת לבצע תפנית חדה שכזו ביחסי שתי המדינות. אף על פי כן, נראה כי מאמצי הביקור נשאו פרי ובטווח הארוך השפיעו על החלטת הודו לשנות את יחסה לישראל. לא זאת בלבד, אלא שהתקרית בסרינגר עוררה גל אהדה לישראל ובעקבותיו השתנה יחסה של התקשורת ההודית לישראל לחיוב, ומאמרים נלהבים התומכים בשיפור היחסים בין המדינות החלו להתפרסם.
ביולי אותה שנה הפעילו ארגונים יהודים ופרו-ישראליים בארצות הברית לחץ כבד על הודו לכונן יחסים דיפלומטים מלאים עם ישראל. ב-21 בנובמבר נפגש איזי ליבלר, סגן נשיא הקונגרס היהודי העולמי וממנהיגי יהדות אוסטרליה עם ראש הממשלה ראו. בפגישה, שבה נכח גם שגריר אוסטרליה בהודו, דרש ליבלר את חימום היחסים בין הודו לישראל, וכן את הצבעתה של הודו בעד החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, המבטלת את הגדרת הציונות כגזענות. ראו השיב כי הודו מחממת את יחסיה עם ישראל בהדרגה, אך הפגישה נשאה פרי בצורת הצבעתה של הודו בעד החלטה 4686 באו"ם פחות מחודש לאחר מכן.
ב-22 בינואר 1992 הוזמן קונסול ישראל במומבאי, גיורא בכר, לפגישה עם מנכ"ל משרד החוץ ההודי, ג'יוטינדרה נאת' דיקשיט, בה הובהר לו, כי הודו מתכוונת לכונן בקרוב יחסים מלאים עם מדינת ישראל, הגם שטרם הוחלט האם יסתפקו בהעברת הקונסוליה לניו דלהי או יאפשרו מיד פתיחת שגרירות. הקונסול בכר הבהיר בתגובה כי ממשלת ישראל מצפה לכינון יחסים דיפלומטים מלאים ללא כל סייג. שבוע מאוחר יותר הודיע מנכ"ל משרד החוץ ההודי במסיבת עיתונאים מיוחדת על כינון יחסים דיפלומטים מלאים עם ישראל, מספר ימים לאחר כינון היחסים הדיפלומטים בין ישראל לסין.

יחסי ישראל-הודו כיום

ישראל היא יצואנית הנשק השנייה בגודלה להודו, שהיא יבואנית הנשק הגדולה בעולם. יצואנית הנשק הגדולה ביותר להודו היא רוסיה, וארצות הברית ניצבת במקום השלישי. בין היתר נמכרו להודו על ידי ישראל ספינות מלחמה, תותחים, טילים, כלי טיס בלתי מאוישים וציוד אלקטרו אופטי. בשנות האלפיים נרקמו בין המדינות מספר עסקאות נשק חשובות, כגון עסקת הפאלקון בשווי כמיליארד דולר, במהלכה מכרה ישראל להודו מטוסי ביון מסוג פלקון, לאחר שהוסרה ההתנגדות האמריקנית לעסקה. עסקה אחרת כוללת מכירת טילים נגד טילים ימיים מסוג "ברק", מתוצרת התעשייה האווירית, בשווי 270 מיליון דולר. הודו גם קנתה את "אורן ירוק" - המכ"ם המשמש את הטיל "חץ 2", אשר גם באשר לרכישתו מתנהלים מגעים. מלבד זאת, אימנה ישראל חיילים הודים, בעיקר בפעילות אנטי-טרוריסטית. למשל, הודו ביקשה מישראל שתעזור לה בהקמה וחידוש היחידה לחילוץ בני ערובה בשל הפיגוע במומבאי, קציני מגב וימ"מ הגיעו ועזרו ואימנו את חיילי היחידה. היחידה נקראת פורס 1. 
באוקטובר 2014 סוכמה עסקה לפיה הודו תרכוש מישראל טילי נ"ט מסדרת "ספייק" בשווי כחצי מיליארד דולר. בינואר 2018 הודיע משרד ההגנה ההודי על ביטול העסקה. 
בפברואר 2015 הגיע לראשונה שר הביטחון של ישראל, לביקור רשמי בהודו. בוגי יעלון נפגש עם עמיתו שר ההגנה ההודי מנוהאר פריקאר.
במרץ 2015, לאחר הבחירות לכנסת העשרים, נקט ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי במחווה מיוחדת כלפי ראש הממשלה הנבחר, בנימין נתניהו, כאשר שיגר לו ברכה בעברית.
באוקטובר 2015 הגיע נשיא הודו פרנב מוקהרג'י לביקור בן שלושה ימים בישראל. היה זה הביקור הראשון של נשיא הודי במדינה.
בין ישראל להודו קיים שיתוף פעולה פורה שאינו צבאי, בעיקר בתחומי החקלאות. מומחים ישראליים וחברות המתמחות בנושא זה מדריכות משלחות ומומחים הודים בתחומים כגון השקיה, המלחַת קרקע, דשָׁנים, גידול בחממות, התפלת מי ים, ניהול משק מים, לחימה במדבור, אנרגיה סולארית ואחרים. ב-2009 במהלך ביקור שר החקלאות ההודי בישראל נחתם הסכם להקמת שורה של מרכזי מצוינות חקלאיים בהודו בהן תבוא לידי ביטוי בולט החדשנות הטכנולוגית החקלאית הישראלית. ההסכם חודש ב-2011 וסוכם על הרחבתו לשבע ממדינות האיחוד ההודי. קשרים והסכמים קיימים בין המדינות גם בתחומי הסחר, הבנקאות, המיסוי, התעופה ובנושא התיירות, המאופיינת בזרימתם של אלפי תרמילאים ישראלים צעירים להודו.
ב-14 בנובמבר 2016 ביקר נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין יחד עם רעייתו נחמה ריבלין בניו דלהי. במהלך ביקורו אמר ריבלין: "אני ממריא כעת לביקור חשוב מאוד בהודו, בת ברית חשובה, וידידה קרובה של ישראל, מדינה עמה יש לנו הרבה מן המשותף."
ב-29 בינואר 2017 ישראל והודו ציינו 25 שנים להיווסדות היחסים הדיפלומטיים. נשיא הודו פרנב מוקהרג'י ביקר בשנית בישראל. ביוני 2017 אישרה ממשלת ישראל תוכנית רב שנתית להידוק הקשרים עם הודו, בהיקף כולל של כ-240 מיליון שקל. 
ב-4 ביולי 2017 ביקר ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי בישראל, לראשונה מאז קום המדינה, ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בדצמבר 2017 הצביעה הודו באו"ם נגד הכרזת טראמפ וההכרה בירושלים כבירת ישראל.
בינואר 2018, למרות ההצבעה נגד ישראל באו"ם, ביקר ראש ממשלת ישראל נתניהו בהודו בראש משלחת ישראלית גדולה. במשך מספר ימים נערך לו ביקור ממלכתי גדול, בליווי צמוד של ראש הממשלה מודי, במהלכו נחתמו הסכמים כלכליים ונוספים.