google/wiki40b huggingface dataset:
זיכרון חזותי

זיכרון חזותי הוא חלק מהזיכרון, האוגר מידע שהתקבל ממערכת הראייה.
זיכרון חזותי-מרחבי הוא חלק מזיכרון העבודה המתייחס לזכירת מיקומם של עצמים או סדרה של מיקומים‏.

מאפיינים

הזיכרון החזותי מתחיל בביסוס הייצוג העצבי בקליפת הראייה. לאחר מכן מידע זה עובר לאונה הרקתית לשם ארגון נוסף. הייצוג הפנימי הנובע מכך נותר יציב למשך זמן, למרות שכל הזמן נקלטים בחוש הראייה מראות רבים ומגוונים. כאשר מתקבלת תמונה חלקית, המוח החזותי מפצה באמצעות הזיכרון על מחסור במידע, ועוסק במילוי הפערים.
הזיכרון החזותי-מרחבי אינו מוגבל למידע חושי. הזיכרון החזותי-מרחבי מאפשר לזכור את המראה החזותי של חפצים או מקומות, כולל המיקום והצורה התלת ממדית של חפצים בחדר מוכר אך חשוך.

השימוש באמנות

אמנים ויזואליים משתמשים באופן קבוע ביכולת של הצופה להשלמת מידע חזותי. לדוגמה, מספיק ציור של מצחיית כובע של ילד כדי להעביר את המסר שהוא אכן חובש כובע - הזיכרון החזותי-מרחבי תופס ומעבד את הקו המעוגל של המצחייה, ומשלים את החסר.
יגואר XJS

יגואר אקס ג'יי אס (אנגלית: Jaguar XJS) היא מכונית קוּפֶּה מתוצרת יגואר, שיוצרה בין השנים 1975–1996 והחליפה במקור את ה-E-TYPE. 
עם הצגתו כלל XJS מנוע 5300 V12 ותיבה ידנית או אוטומטית. בתחילת שנות ה-80 נוסף מנוע שישה צילינדרים 3.6. איכות ההרכבה הירודה שופרה והאיכות הגבוהה ביותר הושגה בשנות התשעים. משנות השמונים ניתן היה להזמין רק עם תיבה אוטומטית. למרות זאת, המכונית הייתה מהירה מאוד והגיעה ל-253 קמ"ש. בסוף שנות השמונים הוצגו דגמים בייצור מוגבל עם מנועים מחוזקים. בשנות ה-90 מנוע ה-3.6 הוגדל ל-4.0 ליטרים וניתן להזמין גם 6000 סמ"ק - 6.0 ליטר בדגם ה-XJR-S. הייצור הופסק ב-1996 והמכונית נחשבה כהצלחה. למכונית הייתה הצלחה גם במירוצים בשנות השמונים.
הפרדוקס של אולברס

הפרדוקס של אולברס הוא הטיעון כי אפלת שמי הלילה סותרת את ההנחה של יקום סטטי אינסופי ונצחי. הוא תואר על ידי האסטרונום הגרמני היינריך וילהלם אולברס בשנת 1823 (אך פורסם רק ב-1826 על ידי יוהאן אלרט בודה) ואף לפני כן על ידי יוהאנס קפלר ב-1610 ואדמונד היילי וז'אן פיליפ דה שסו במאה ה-18. זוהי אחת הראיות ליקום לא סטטי המתואר באמצעות תאוריית "המפץ הגדול". ה"פרדוקס" ידוע גם בשם "פרדוקס שמי הלילה האפלים".

ההסבר המקובל

ההסבר המקובל לפרדוקס של אולברס דורש יקום מתרחב אשר גילו סופי.

מהירות האור היא סופית

ככל שכוכב נמצא רחוק יותר מצופה על כדור הארץ, כך יקח יותר זמן לאור מהכוכב להגיע אליו. מסיבה זו, ככל שמביטים רחוק יותר אל תוך היקום - מביטים למעשה מוקדם יותר אל העבר. עובדה זו מהווה מרכיב עיקרי בהסבר המקובל לפרדוקס של אולברס, אם כי היא אינה יכולה להסביר את הפרדוקס כשלעצמה - למהירות האור אין קשר ישיר לצפיפות האנרגיה ולכמות האור המגיעה לנקודה מסוימת.

המרחב מתפשט

בעוד המרחק הסופי למקורן של קרני האור לא פותר את הפרדוקס כשלעצמו, תאוריית המפץ הגדול כוללת גם התפשטות של המרחב עצמו (ולא רק המרחק בין עצמים במרחב), אשר יכולה לגרום לאנרגיה של האור הנפלט לקטון באמצעות הסחה לאדום. התפשטות המרחב גרמה לרמות הקרינה הגבוהות מהמפץ הגדול להיות מוסחות לאדום עד לגלי מיקרו; אנו מזהים קרינה זו עם קרינת הרקע הקוסמית. זה מסביר את צפיפות האור הנמוכה יחסית בשמים שלנו, למרות הבהירות העצומה המשוערת של המפץ הגדול. ההסחה לאדום משפיעה גם על אור מכוכבים רחוקים וקווזרים, אך השפעה זו מפחיתה את האור בסדר גודל אחד בלבד.
חילופי משמרות

צ'ילה

חילופי משמרות נערכים בארמון הנשיאות בסנטיאגו דה צ'ילה בימים אי-זוגיים. שתי יחידות רכובות מובילות תזמורת צועדת צבאית ואת המשמר החדש אל ככר שלפני הארמון, שם הם נפגשים עם המשמר העוזב. התזמורת מנגנת נעימות פטריוטיות ופופולריות ומשמר הכבוד בשער הראשי מחליף ברכות עם קציני שתי היחידות.

צ'כיה

במצודת פראג מוחלף המשמר בכל יום בצהריים.

קנדה

בחודשי הקיץ מבוצע כל יום טקס חילופי משמרות באחוזת רידו, בגבעת הפרלמנט ובאנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה באוטווה. כן נערכים בקיץ חילופי משמרות במצודת קוויבק.

רוסיה

לאורך כל השנה מתקיימים מדי יום טקס חילופי משמרות במתחם קבר החייל האלמוני מול חומות הקרמלין על ידי המשמר הנשיאותי.
אולשנה (אוקראינה)

תולדות היישוב

בני אולשנה השתתפו במרד חמלניצקי נגד האיחוד הפולני-ליטאי בשנת 1648. בחלוקת פולין השנייה (1793) סופחה אולשנה לאימפריה הרוסית. בסוף המאה ה-19 התגוררו ביישוב יותר מ-3,000 נפש והיו בו בנק, מפעל סוכר, סניף דואר, בית חולים, בית מרקחת, מטחנה, אכסניות ומוסד רווחה. בתחילת המאה ה-20 היו ביישוב כ-6,000 נפש. בשנת 1965 קיבלה אולשנה מעמד של עיירה.

יהודי אולשנה

בראשית המאה העשרים התגוררו באולשנה כ-1,200 יהודים. בעקבות פוגרום בעיירה בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה וכן עיור ותיעוש היגרו כמעט כל יהודי העיירה ונותרו בה כ-200 יהודים. הגרמנים כבשו את אולשנה ביולי 1941. באוגוסט הוקם בעיירה גטו ובאוקטובר נרצחו מחוץ לעיירה כ-100 מהגברים היהודיים שבה. במאי 1942 גורשו כל היהודים שנותרו בגטו לגטו זבניגורודקה ונרצחו עם יושבי גטו זה בקיץ 1942.
מוזיאון לונדון

הקמה

המוזיאון, שנפתח בשנות ה-70 נמצא במבנה שנבנה כחלק מפרויקט שיקום הסיטי, והוא אחד מבנייני מתחם הברביקן. בגן המוזיאון מצויים חלקים מחומת העיר לונדון.
סניף נוסף של המוזיאון נמצא באזור הרציפים של לונדון - הדוקלנדס ונקרא המוזיאון בדוקלנדס. המוזיאון נמצא באייל אף דוגס בקרבת קנרי וורף. סניף זה מתמקד בהיסטוריה התרבותית והחברתית של אזור הרציפים.
מנהל המוזיאון מתקופת הקמתו ועד 1997 היה מקס הבדיץ' (Max Hebditch). בשנת 1997 מונה סיימון תורלי (Simon Thurley) כמנהל המוזיאון. מנהל המוזיאון הנוכחי הוא פרופסור ג'ק לומן (Jack Lohman).
שיקאסטה

עלילת הספר

כוכב הלכת שיקאסטה הוא בבואה של כדור הארץ, המתוארת מבעד עיניהם של בני ציוויליזציית קַאנוֹפוּס בְּאַרְגוֹס, אשר היו אלה שיישבו לראשונה את הכוכב.
הציוויליזציה בשיקאסטה הייתה שוחרת שלום, ונפש תושביה מחוברת לקאנופוס באמצעות אנרגיית חיים (מעין שדה-כוח מיסטי דמוי צ'י). כל אותה עת, כוחות רשע בדמותה של ציוויליזציה בשם שַמַת (Shammat) מתערבים ומפריעים לזרימת האנרגיה.
תאונה קוסמית כלשהי, שלא נגרמה בידי שַמַת, קוטעת את שטף האנרגיה בין שיקאסטה וקאנופוס. שיבוש זה הורס את ההרמוניה בשיקאסטה - ומביא את ידה של שַמַת להיות על העליונה. כתוצא מכך, מתקצרת תוחלת החיים של היצורים החיים בשיקאסטה - מכמה מאות שנים עד לתוחלת החיים הממוצעת של בני האדם בימינו. מתוך קטיעתו של שטף האנרגיה נולדים כל מיני היבטים מרושעים של החברה המודרנית - בעיקר אלימות פוליטית ושימוש לרעה בכוח.
לאור המצב, קאנופוס מחליטה לשלוח לשיקאסטה סוכנים, אשר יסייעו להקל על הסבל שנגרם ליושבי הפלנטה. אחד מסוכנים אלה הוא ג'ורג' שֶרבַּאן (George Sherban), הדמות הראשית בסיפור, אשר נשלח לשיקאסטה למלא מספר משימות. בדומה לנשמותיהם של בני האדם, גם הסוכנים יכולים להתגלם בגופים שונים בשיקאסטה; מכאן מובן כי באופן בסיסי הם מתקיימים כיישויות רוחניות, מחוץ לעולם החומרי. יחד עם זאת, בשונה מבני האדם, הסוכנים מסוגלים לשמור על זכרונותיהם מגלגולים קודמים. הנסיעה לשיקאסטה והחזרה ממנה מלווה במעבר בין אזורים (מקביל למישורי קיום) שונים.
הספר מסתיים בכינונו-מחדש של שטף האנרגיה בין שיקאטסה לקאנופוס, ובנופלה של הציוויליזציה הברברית (הכוונה לתרבות המאות ה-20 וה-21) בשיקאסטה במלחמה גרעינית.

רקע וז'אנר

באמצע שנות השישים לסינג התחילה להתעניין בסופיות, לאחר שקראה את הסופים של אידריס שאה. היא תארה את הסופים כ"הספר המפתיע ביותר שקראתי", ואמרה שהספר "שינה את חיי". בהמשך לסינג פגשה את שאה, שהפך "חבר טוב [ו]מורה". בשנות השבעים המוקדמות לסינג התחילה לחבר ספרים המרוכזים על חיי הפנימיים של גיבורת הסיפור, לדוגמה בספרה Memoirs of a Survivor. כעבור כמה שנים היא פרסמה את שיקאסטה בו השתמשה ברעיונות סופיים רבים.
בהתחלה לסינג התכוונה ששיקאסטה יהיה "ספר אחיד וכולל", אלא שכאשר העולם שהיא דמיינה התפתח, היא גילתה שיש לה רעיונות ליותר ספרים. בסוף לסינג כתבה סדרה של חמישה ספרים שנקראת "קנופוס אין ארגוס". עד היום רק שיקאסטה תורגם לעברית. ספרי "קנופוס אין ארגוס" נכללים בז'אנר מדע בדיוני רך, כתיבה המדגישה את האופי הדמויות וסוגיות חברתיות ותרבותיות, עם פחות פרוט בנושאים מדעים וטכנולוגיים.  
לפני ההוצאה לאור של הספר, לסינג נחשבה "אחד הסופרות החכמות, הכנות והמעורבות חברתית של התקופה", וקורים מערבים שלא הכירו את הסופיות היו מאוכזבים מכך שלסינג נטשה את ה"מבט הרציונלי" שלה. לסינג הגיבה "הם לא מבינים שחלק מהרומנים החברתיים הטובים ביותר היום כתובים בז'אנר המדע הבדיוני."   
לסינג הקדיש את שיקאסטה לאביה. כאשר הייתה עדיין ילדה בדרום רודיזיה (היום זימבבואה) הוא היה מסתכל על השמיים בלילה ואומר, "זה גורם לך לחשוב - אי שם יש כל כך הרבה עולמות, לא משנה אם נפוצץ את עצמנו - יש עוד הרבה מאיפה שאנחנו הגענו."
חכם

ביהדות, חכם הוא תואר כבוד לאדם שהוא מלומד ובקיא בתורה. התואר מוענק לאדם בשל חכמתו והבנתו.
משמעותו המילולית של התואר היא "אדם בעל שכל, נבון, פיקח".
ביהדות הקראית, מנהיגים רוחניים נושאים בתואר "חכם", כדי להבדיל אותם מאחיהם הרבניים שנושאים בתואר "רב". מאחר שהתאולוגיה הקראית מבוססת על שימוש בהיגיון על ידי כל פרט בעצמו על מנת לפסוק הלכה בעצמו, התפקיד של החכם הוא יותר יעוצי מאשר תפקיד של רב. כיום במדינת ישראל מרבים לכנות את החכמים הקראים גם בתואר "רב".
במדינות מוסלמיות, רבנים נקראים "חכם" או "אלחכם" מכיוון שהמילה "אל-רבּ" היא אחד משמותיו של האל. לכן הרב הראשי של האימפריה העות'מאנית נשא בתואר חכם באשי. גם בקהילות הספרדיות שלא היו בתחום השליטה של האסלאם (למשל במערב אירופה) מקובל לקרוא לרב "חכם". הכינוי חכם משמש בדרך כלל לתיאור הרב המקומי ה"מרא דאתרא".
בישראל, משפחות רבות ששם משפחתם הוא חכם. רוב המשפחות ששמם היה אַלחכם שינו את שמם ל"חכם" או ל"החכם". רק מעטים שימרו את השם אַלחכם עקב המילה אַל המציינת שלילה.
דניאל ורדון

קורות חייו

ורדון נולד, גדל והתחנך בגבעת ברנר, היה פעיל בתנועת הנוער העובד. יחד עם שייקה לוי היה ממייסדי רביעייה קולית שהחלה לפעול בגבעת ברנר בשנים 1957-1956. התגייס לצה"ל לחטיבת גולני ושירת בסיירת החטיבתית. ביולי 1960 השתתף במבצע של הסיירת, מארב לכוחות סורים שאיימו על כפר סולד. על גבורתו ויוזמתו בקרב שהתפתח זכה לצל"ש מאלוף פיקוד הצפון. לאחר שסיים קורס קצינים יצא לקורס קציני מודיעין, חזר לסיירת גולני בסוף 1961 ופיקד על מחלקת טירונים. במרץ 1962 פיקד על המחלקה במבצע סנונית, פשיטה על מוצב נוקייב של הסורים כפעולת תגמול, בניגוד לתרגולת המקובלת, ארגן חוליית מפקדים שעמדה בראש הכוח ולחמה לאורך התעלה הצפונית של המוצב. על חלקו בקרב זכה לצל"ש מאלוף פיקוד הצפון ולאות מצטיין הנשיא.
לאחר שחרורו עבר לגור עם בת זוגו בבית גוברין במסגרת סיוע לקיבוץ שעמד בפני פירוק. בשירות המילואים שירת כמפקד מחלקת ג'יפים בסיירת של חטיבת הנגב, עבר קורס מפקדי פלוגות ומונה לסגן מפקד הסיירת. בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים גויס עם יחידתו. לחם בקרב אום-כתף, ב-7 ביוני לחם בקרב לכיבוש וטיהור העיר אל עריש בצפון סיני. במהלך הקרב נקראה הסיירת לסייע לגדוד שחייליו נפגעו באחת הסמטאות והמאמצים לחלצם נכשלו בשל ירי צלפים ומקלעים מצרים. תחילה ניסו לפוצץ קירות על מנת ליצור מעבר לפצועים, לאחר מכן טיפס ורדון על גג אחד הבתים וניסה לפגוע במצרים בהטלת רימוני יד, וכשמאמציו נכשלו התנדב לעמוד בראש חוליה יחד עם חובש וקשר להיכנס לסמטה, ניסיונו נכשל ושני חייליו נפגעו, אף על פי כן החליט לנסות פעם נוספת במהלכה נפגע ונהרג. על פעולותיו זכה לצל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור הגבורה.
ורדון הותיר אחריו אישה ושני ילדים. לאחר מותו הועלה לדרגת סרן. הוא נקבר תחילה בבית קברות לשעת חירום בבארי ובמאי 1968 הובא למנוחות בקיבוץ גבעת ברנר. זכרו הונצח בתקליט בשם "שירים לדני" שהקליטה ב-1968 רביעית גבעת ברנר, מאז מתקיים מדי שנה ערב שירה, "שירים לדני", בגן אירועים "המערה" הנמצא בקיבוץ בית גוברין.
מאטבי ברונשטיין

מאטבי ברונשטיין (ברוסית: Матвей Петрович Бронштейн;‏ 2 בדצמבר 1906 ויניצה -18 בפברואר 1938 לנינגרד) פיזיקאי תאורטי סובייטי יהודי מחלוצי תורת כבידה קוונטית, מחבר של עבודות באסטרופיזיקה, קוסמולוגיה, אלקטרודינמיקה קוונטית ומוליכים למחצה ומספר ספרים במדע פופולרי לילדים. 
ברונשטיין קיבל בעיקר חינוך ביתי, מכיוון שגיוסו של אביו לצבא הצאר בשנת 1914 מנע את שליחתו לבית ספר, מחוסר באמצעים. ברונשטיין למד מספרים, קרא הרבה מאוד ושלט בשפות: רוסית, אוקראינית, גיאורגית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, עברית, טורקית, לטינית, יוונית, ספרדית ויפנית. 
בשנת 1925 פרסם ברונשטיין את המאמר המדעי הראשון שלו שעסק במבנה הפוטוני של קרני רנטגן. בשנת 1926 הוא החל ללמוד באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1930 סיים את לימודיו והחל לעבוד במחלקה התאורטית של המכון הפיזיקלי של האוניברסיטה. 
ברונשטיין ביקש לאחד את תורת הכבידה, תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית וטבע את המונח cGh, כמבטא איחוד זה. בין תלמידיו הבולטים היה ארקדי מגדל. 
לברונשטיין היו מספר היתקלויות עם השלטונות הסובייטיים. בשנת 1931 הוא שלח עם חמישה פיזיקאים נוספים מברק לכותב הערך על אתר באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, בו לעג לערך והשווה את כתיבתו לכתיבת ערך על פלוגיסטון. בתגובה לכך קיבל ברונשטיין מכתב נזיפה והושעה לזמן מה ממתן הרצאות באוניברסיטה. באביב 1937 לאחר שעשרות אלפי כרכים של ספרו לנוער על המצאת הרדיו הודפסו וחיכו לכריכה, נדרש ברונשטיין לשנות את תוכן הספר, שהציג את המצאת הרדיו כהישג מקביל של אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב וגוליילמו מרקוני, דבר שנחשב פגיעה בכבוד הרוסי. ברונשטיין סירב לשכתב את ספרו והכרכים שהודפסו הושמדו.
במהלך הטיהורים הגדולים, ב-6 באוגוסט 1937, נעצר ברונשטיין בבית הוריו בקייב. הוא נלקח לכלא בלנינגרד בו הורשע במשפט בפברואר 1938 והוצא להורג בו ביום. לאשתו, לידיה צ'וקובסקיה, הודיעו שהוא נדון לעשר שנות מאסר בגולאג, ללא זכות לשליחת מכתבים. בדצמבר 1939 קיבלה אלמנתו אישור שהוא הוצא להורג. שמו טוהר בשנות ה-50 לאחר מותו של סטלין. 
במהלך לימודיו כתב ברונשטיין ספרי מדע פופולריים להשלמת פרנסתו. ספריו לילדים הוצאו לאור מחדש בשנת 1957 לאחר ששמו טוהר.
חנוך הענדל הבלין

הרב חנוך הענדל הבלין (תרנ"ט, 1899 - תשכ"ז, 1967) היה מנהל ישיבת תורת אמת בירושלים, התגורר בארץ ישראל בתקופת המנדט ופעל לעלייתם של חסידי חב"ד מברית המועצות לארץ ישראל.

ביוגרפיה

נולד בהורודישץ', בנו של הרב שלמה זלמן הבלין, אשר באותה עת ניהל את סניף ישיבת תומכי תמימים בעיר. 
בשנת 1911 עבר אביו לישראל, שם היה מנהל וראש ישיבת תורת אמת. בשנת 1914 גורש אביו מארץ ישראל על ידי השלטונות העות'מאניים והוא שהה ברוסיה שמונה שנים. בשנת 1922 שב לארץ ישראל ועמו בנו חנוך הענדל ושאר בני משפחתו. למד בישיבת תורת אמת בירושלים. 
בין השנים תרפ"ז - תש"ז (1927–1947) שימש נציגו של אדמו"ר הריי"צ מחב"ד בארץ ישראל בפעילות למען יהודי רוסיה. התעסק רבות להשגת סרטיפיקטים לחסידי חב"ד בברית המועצות, במסגרת הוועד להצלת יהדות רוסיה שעל ידי אגודת חסידי חב"ד בארצות הברית. חסידי חב"ד היו שולחים אליו סכומי כסף גדולים, בהם היה קונה כרטיסי הפלגה מברית המועצות לארץ ישראל. אולם בגלל הקשיים שהערימו הסובייטים והבריטים, רק חסידים בודדים הצליחו להגיע לארץ ישראל. 
לאחר פטירת אביו, בשנת תרצ"ו (1936), מילא הבלין את מקומו בניהול ישיבת תורת אמת. בשל סכסוך על בעלות הישיבה של חסידות חב"ד ואדמו"ריה, ובעקבות כך בשנת תשי"ב (1952) החליט הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד להחליף את הנהלת הישיבה. בין השנים תשי"ג–תשט"ז (1953–1956) התקיים דין תורה בין ר' חנוך הענדל הבלין לחסידות חב"ד בשאלת הבעלות על הישיבה, בין טענותיו ערער על נשיאותו של הרבי, לבסוף נפסק שהיא תחזור לידי החסידות.
במשך השנים העלה על הכתב סיפורים ואמרות מפי גדולי החסידים. חלק מהרשימות יצאו לאור בספר "המשפיע" על ידי אחיינו, פרופ' שלמה זלמן הבלין.
אחד מבניו הוא עו"ד הרב שמואל הבלין, שכיהן כרבן הראשי של אילת ובית שאן (1976–1979).
מעשה בחתוליים

עלילה

המעשייה מספרת על שני חתולים, האחד לבן ואילו השני שחור. כל אחד מהם קינא ברעהו עקב צבע פרוותו. על-מנת לשנות את צבע הפרווה קפץ כל אחד מהם לחבית עם החומר המתאים: החתול הלבן קפץ לחבית של זפת והחתול השחור לחבית של סיד. אמנם צבע הפרווה של כל אחד מהם השתנה כפי שתכנן אבל נוכחותו של החומר על הפרווה היוותה אי-נעימות. החתולים שבו כל אחד לצבעו המקורי על ידי רחצה בים ולאחר ששבו לצבעיהם המקוריים התנצלו זה בפניו של זה.
ביקורת ספרות

ביקורת ספרות עוסקת בסקירתם של ספרים, בדרך כלל ספרים חדשים, שיצאו לאור במהלך השנה שקדמה לפרסום הסקירה. הסקירה כוללת מידע בסיסי על תוכנו של הספר, יחד עם הערכה של המבקר על איכותו של הספר, מאפייניו וחשיבותו.
ביקורת ספרות מתפרסמת בכתבי עת ובמוספים המתמחים בכך. The Times Literary Supplement הוא שבועון המוקדש לביקורת ספרות, "קתרסיס" הוא כתב עת שעיקרו ביקורת של ספרות אקדמית עברית, ומוסף "הארץ/ספרים" הוא מוסף המוקדש לביקורת ספרות. במסגרתם של כתבי עת העוסקים בתחום מסוים, מתפרסמת גם סקירה של ספרים בתחום זה. 
ביקורת ספרות נכתבת על ידי מומחים שעיסוקם בכך: חוקרי ספרות וכן עיתונאים המתמחים בביקורת ספרות. כן מקובל לפרסם ביקורת ספרות שנכתבה על ידי מי שאין זה עיסוקם, אך יש להם זיקה הדוקה לתחום הנסקר.

התמודדות המחבר עם הביקורת על יצירתו

הסופר רומן גארי הדגים דרך להתמודד עם ביקורת אמנות לא אוהדת. הוא שינה את שם העט שלו לאמיל אז'ר והתחזה לאדם אחר. לאחר הצלחת כמה ספרים תחת שם עט זה, גילה גארי את זהותו האמיתית של "אז'ר" וסיפר על תקריות רבות, שבהן מבקרי ספרות הוכיחו את בורותם, כאשר השוו את "גארי" ל-"אז'ר" ומצאו הבדלים מהותיים ביניהם. זאת, בניגות לעשרות אנשים פשוטים, שלדברי גארי, כתבו לו מכתבים וטענו ש-"אז'ר" מחקה את סגנונו. גארי טען, שמבקרי הספרות בני תקופתו, פשוט התעצלו לקרוא את הספרים שביקרו. 
תלונות דומות השמיע גם חוקר הספרות והמוציא לאור מנחם פרי על מבקרי הספרות הישראליים של העשור הראשון של המאה ה-21:
אכן, הספר זכה לסופרלטיבים חסרי-תקדים, ולעשרות-אלפי קוראים נרגשים, אבל נדמה לי שמרבית "המבקרים" בקושי סיימו קריאה ראשונה חפוזה ומיד רצו לבשר לחֶברֶה, לזרזם לרוץ לחנויות הספרים, והפיקו רשימות של מדור צרכנות, ולא ביקורת ספרות. על איזה רומאן בדיוק הם המליצו?
— מנחם פרי, ביקורת בורחת מספר, או: על חשיבותם של הפרטים ה"מיותרים", או: בשבח ה"ספוילֶרים"
מספרי ברנולי

פיתוחי טיילור

מנוסחת הנסיגה של הסדרה אפשר להסיק את השוויון החשוב  (על ידי הכפלת שני אגפי השוויון בפונקציה ). מכיוון שהפונקציה 
 זוגית (כאשר  היא פונקציית הקוטנגנס ההיפרבולי), נובע מן השוויון כי  לכל 1<n אי-זוגי. על ידי הצבה מתאימה מתקבל פיתוח לורן של הקוטנגנס: .

ערכים של פונקציית זטא

מפיתוח אחר לפונקציית הקוטנגנס הסיק לאונרד אוילר את הזהות , כאשר  היא הפונקציה שלימים תקרא פונקציית זטא של רימן. מכאן נובע מיד כי הסימנים של  מתחלפים, וגם כי , כך שהסדרה גדלה מהר מאוד (חרף הערכים הקטנים המופיעים בתחילתה). למעשה, .

ראשוניים רגולריים

בזכות הקשר שלהם לפונקציות היסודיות  וקוטנגנס, הופיעו מספרי ברנולי מאז בנוסחאות רבות מספור. במחצית השנייה של המאה ה-19 גילה ארנסט קומר שהראשוני p הוא רגולרי אם ורק אם p אינו מחלק את המונים של . מונים אלה עדיין אינם מובנים די הצורך. באשר למכנים של מספרי ברנולי - אותם קל לחשב, מכיוון ש-  (משפט של Claussen ו- von Straudt, משנת 1840).
יצחק יואל רבינוביץ

רבי יצחק יואל (רבינוביץ) מליניץ (ה'תקנ"ג, 1793 - כ"ה בחשוון ה'תקפ"ח, 1828) היה האדמו"ר השלישי של חסידות ליניץ, כיהן גם ברבנות העיר ליניץ.
נולד ב-1793 לרבי גדליה רבינוביץ מליניץ מייסד חסידות ליניץ, שכיהן בעיר ליניץ כרב ואדמו"ר, כבנו השני והצעיר, ולו חמש אחיות. נשא את ביתו של רבי יעקב (יעקבקא) מלוברטוב. היה מתלמידיו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא שאמר "הנה בגלילותיכם סמכנו שלושה צדיקים: רבי משה צבי מסאווראן, רבי ישראל מרוז'ין ורבי יצחק יואל מליניץ, והחפץ במעט יראת שמים ילך אליו". 
בכ"ט בכסלו ה'תקס"ד (1804) עם פטירת אביו, נתמנה אחיו הבכור רבי שמואל יהודה לייב למלא את מקום אביו ברבנות ובאדמו"רות. ב-1818 נפטר רבי שמואל יהודה לייב בצעירותו ורבי יצחק יואל, שהיה אז בן 25 בלבד, נבחר למלא את מקומו. רבי יצחק יואל נפטר אף הוא בצעירותו. ב-1828, לאחר 10 שנות הנהגה, חלה ונסע להתרפא בעיר מחנובקה ושם נפטר ונקבר בבית הקברות במחנובקה. למרות גילו הצעיר הוא הצליח להגדיל את החצר והותיר חסידים רבים. את מקומו מילא בנו רבי גדליה אהרן מליניץ, ממנה עבר לסוקוליבקה.
חיל תותחנים

חיל תותחנים הוא אחד מחילות היבשה, שמטרתו לסייע לכוחות המתמרנים באמצעות ירי ארטילרי מתותחים מתנייעים או נייחים וממשגרי רקטות אל עבר עמדות האויב, המביא לשיתוק האויב ולהשמדתו.
חיל התותחים התפתח במאות ה-15 וה-16 כאשר התותחים נהפכו לאמינים ובטוחים בשביל להוציאם מידי חיל ההנדסה ולהפקידם בכמויות גדולות בידי חיילים האמונים על טעינתם, כיוונם והירי בהם ("תותחני שדה"). מאז, כוחה וחשיבותה של הארטילריה ובפרט חיל התותחנים, גדלו בהדרגה. התותחים נהפכו לאלמנט מכריע במבצעי מצור (לדוגמה: נפוליאון לא הצליח לכבוש את עכו לאחר שתותחי המצור הכבדים שלו יורטו בים על ידי האדמירל סידני סמית). במלחמת העולם הראשונה סייעו התותחנים להתקדמות חיל הרגלים על ידי ריכוך השטח ויצירת חיפוי בצורת "מסך של אש" שהלכה לפניהם. כוח האש האדיר של התותחים והמקלעים תרמו בין השאר ליצירת מלחמת חפירות ארוכה ועקובה מדם. במלחמת העולם השנייה נוספו גם מערכות רקטיות לחיל התותחנים.
החל מהמאה ה-20 חיל התותחנים מפעיל בנוסף לתותחים והוביצרים גם מרגמות כבדות וארטילריה רקטית.
גרניטה

גרניטה (באיטלקית: Granita) היא קינוח איטלקי ממוצא סיציליאני העשוי בדרך כלל ממיצי פירות, קפה או יין מעורבבים עם סירופ סוכר.
הגרניטה מוקפאת למשך כמה שעות כשמדי זמן מה מערבלים אותה ידנית במזלג מה שמקנה לה מרקם ברדי של גרגרי קרח עדינים.
בסיציליה מרקם הגרניטה נוטה להיות גס יותר מאשר בשאר העולם אך משתנה מעיר לעיר. הטעמים המסורתיים הם: לימון, מנדרינה, שקדים ומנטה וכן תותים ותותי בר בעונה. בעיר קטניה נהוג גם להכין גרניטה משוקולד.
שעון 400 יום

שעון 400 יום (בגרמנית: Jahresuhr – "יהרסאור", מילולי: שעון שנה) הוא שעון מכני שפעולתו מבוססת על מטוטלת פיתול הנעה בסיבוב על צירה במקום תנועת המטוטלת הרגילה.
השעון קיבל את שמו מהעובדה שאינו זקוק למתיחה פעם ביום או פעם בשבוע כשעון מכני רגיל, אלא רק פעם בשנה, וזאת בזכות המטוטלת שפועלת באופן שונה ממטוטלת רגילה.

היסטוריה

מטוטלת הפיתול הומצאה בשנת 1793 ושעון 400 יום הראשון הומצא בשנת 1841 על ידי הממציא האמריקני אהרון קריין. לרוע מזלו של קריין הוא הצליח למכור רק ארבעה שעונים כאלו.
השעון "הומצא מחדש" בצורה עצמאית על ידי אנטון הארדר הגרמני ב-1879–1880, אך השעונים שלו היו מאוד לא מדויקים ונזקקו לכיוון באופן תמידי. בשנת 1884 הוא מכר את הפטנט לאדם שלא עשה בו דבר. לבסוף פג תוקפו של הפטנט בשנת 1887 ולאחר מכן החל ייצור המוני של השעון על ידי חברות כגון גוסטב בקר.
למרות הצלחתם השיווקית עדיין לא היו השעונים מדויקים דיים כדי להיות יותר מקישוט, עד שצ'ארלס טרוויליג'ר הוסיף לתכנון מנגנון המפצה על שינוי בטמפרטורה, ששיפר את הדיוק משמעותית.
לאחר מלחמת העולם השנייה נלקחו שעוני 400 יום רבים מגרמניה הכבושה, וזוהי הסיבה לפופולריות היחסית של השעונים בארצות הברית.

תיקון השעונים

שעון 400 יום הוא כלי עדין ומעוצב שמונע על ידי קפיץ, וגודלו הוא כגודל שעון אח. שעוני 400 יום מוצגים לראווה עם כיפת זכוכית, כדי להראות את אופן הפעולה המיוחד של השעון.
דוגמה לעדינותו של השעון היא העובדה שרעידת אדמה חלשה מאוד (שייתכן שאדם כלל לא ירגיש בה) המזיזה מעט את המדף עליו נמצא השעון, עלולה לגרום לו להפסיק לפעול ולהניע את המטוטלת. לפיכך, הם עלולים להתקלקל בקלות.
כיום אין כמעט שענים שמתקנים שעוני 400 יום משום שכבר לא מייצרים אותם. רק כמה עשרות שענים בכל העולם יודעים לתקנם, רובם בארצות הברית.
ג'וני בראבו

הופעות אורח

בסדרה היו מספר רב של הופעות אורח של סלבריטאים אמריקאים, כגון: דון קנטוס, ג'סיקה בל, אלק בולדווין, לוק פרי, פארה פוסט, וינדילה קירסבום, אדם וסט, מיק ג'אגר, ריצ'רד סימונס, מיסטר טי, מארק המיל, שאקיל אוניל, סת' גרין, קורטיס ארמסטרונג, צ'אק די, ג'פרי טמבור וטיה קאררי.
הופעות אורח מפורסמות נוספות היו מהדמויות של חברת האנה-ברברה כגון: סקובי-דו, פרד פלינסטון, יוגי דב, הנץ הכחול והאקלברי האונד.
היה מתוכנן לצאת סרט לא מצויר לג'וני בראבו, לתפקיד הראשי לוהק "The Rock" (דוויין ג'ונסון). תאריך היציאה המתוכנן היה נובמבר 2006 אך מסיבה לא ידועה הפקת הסרט בוטלה.
The Adventures of the Love Crusader

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ריצ'רד ניילס והופק על ידי סטיב רולנד. בשיר מגלמת שרה ברייטמן את "צלבנית האהבה", אשר נועדה להצית את תחושת האהבה אצל בני האדם השונים. ברחבי העולם יצאו שלל עטיפות שונות של הסינגל.
הבי-סייד של השיר הוא השיר "Lost in Space (The Nurgon Zone)". שני השירים קשורים אל אותו הנושא עליו הם מבוססים.
כרמאן (מחוז)

גבולות

מחוז כרמאן גובל עם המחוזות: סיסתאן ובלוצ'סתאן, הורמוזגאן, פארס, יזד ודרום ח'וראסאן.

נגישות

כרמאן, בירת מחוז כרמאן מרוחקת כ-1,250 קילומטרים מבירת איראן, טהרן. ניתן להתנייד בשתי דרכים: לסוע על כביש 84 ולהחליף לכביש 71 עד טהרן, נסיעה של כעשר וחצי שעות. לחלופין אפשר לטוס משדה התעופה של כרמאן המרוחק ממנה כתשעה קילומטרים, טיסה של כשעה וחצי עד לשדה התעופה על שם האמאם ח'ומייני.

אסונות טבע

־26 בדצמבר 2003, בשעה 5:26 (לפי השעון המקומי), רובה של העיר בם, כולל מצודתה, נהרסו ברעידת אדמה. עוצמת הרעידה נאמדה ב־6.6 בסולם ריכטר, ודווח כי 70% ממבני העיר נהרסו. מספר ההרוגים הרשמי עומד על 26,230 איש. בנוסף, דווח על כ־30,000 פצועים. סוכנות הידיעות האיראנית דיווחה כי המצודה חרבה עד היסוד.
ב 20:34 ,22/12/2017 פגעה רעידת אדמה בעוצמה של 5.2 בסולם ריכטר באזור תת-המחוז קוהבנן שבמחוז כרמאן, איראן.
ב-1 בדצמבר 2017, פגעה רעידת אדמה בעיר ראוואר (Ravar), מחוז כרמאן, איראן. באזור הזמן הזה חווה האזור כמה רעידות, בעצמה הנעה בין 4 ל-6.2 בסולם ריכטר.
ב-11 בינואר 2018 טילטלה רעידת אדמה בעצמה 5.1 בסולם ריכטר את כל מחוז כרמאן.