דן מארלי

ראשית חייו

מארלי נולד וגדל במישיגן. בשנת 1984, עם סיום לימודיו התיכוניים, החל ללמוד באוניברסיטת מרכז מישיגן ולשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת "Mid-American" בליגת ה-NCAA.
מארלי שיחק במדי האוניברסיטה במשך ארבע שנים. בשלוש מהן הוא סיים בממוצע של מעל 20 נקודות למשחק, ובעונת הסיניור שלו רשם שיא של 23.8 נקודות ו-10.8 ריבאונדים.
כשסיים את לימודיו לאחר ארבע שנים היה מדורג מארלי שני בכל הזמנים בקליעת נקודות באוניברסיטה (2,055) ובחטיפות (171) ואף נבחר לייצג את נבחרת ארצות הברית במשחקי אולימפיאדת סיאול (1988).

קריירת ה-NBA

מארלי התמודד בדראפט ה-NBA לשנת 1988, ונבחר בבחירה ה-14 על ידי פיניקס סאנס. לפני הדראפט טרם היה מארלי שחקן מוכר, והכרזת שמו במקום גבוה יחסית לוותה בקריאות בוז מקהל האוהדים. בעונת הרוקי היה מארלי למחליפו של ג'ף הורנסק. הוא שותף ב-54 משחקים בהם תרם 8.6 נקודות, ו-3.9 ריבאונדים ב-25.1 דקות למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף. במשחקי הפלייאוף העפילה פיניקס עד לשלב הגמר האזורי בו הודחה הקבוצה בסוויפ של 4-0 מול לוס אנג'לס לייקרס. מארלי הראה את הפוטנציאל הגלום בו במשחקי הפלייאוף כשקלע בממוצע 14.3 נקודות והוריד 4.8 ריבאונדים כששותף ב-29.3 דקות למשחק.
מארלי, שקיבל מהאוהדים את הכינוי "Thunder Dan" בשל הטבעותיו, הפך בעונות הבאות לשחקן שישי ולבורג מרכזי בקבוצה. בעונת 1989/1990 הוא תרם 11.0 נקודות למשחק ושיא קריירה של 5.9 ריבאונדים למשחק. לאחר שעברה בסיבוב הראשון את יוטה ג'אז, פגשה פיניקס את לוס אנג'לס לייקרס, בהנהגתו של מג'יק ג'ונסון שהיה לשחקן המצטיין של העונה, שהייתה לקבוצה בעלת המאזן הטוב בליגה. מארלי תרם בסדרה 11.4 נקודות וסייע לפיניקס לנצח בחמישה משחקים את הסדרה. בסדרת הגמר האזורי הודחה פיניקס לאחר שהפסידה 4-2 לפורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונות הבאות החל מארלי לקבל קרדיט רב יותר מקוטון פיצימונס, מאמן הקבוצה. בעונת 1991/1992, עונתו האחרונה של פיצימונס בקבוצה, הוא שותף ב-34.8 דקות ותרם שיא קריירה של 17.3 נקודות למשחק. מאלי החל לשנות את סגנון משחקו, והחל לזרוק מעבר לקשת השלוש פעמים רבות יותר. במהלך העונה נבחר מארלי לראשונה בקריירה לקחת חלק במשחק האולסטאר של ה-NBA ובתום העונה סיים שלישי בהצבעה לתואר השחקן השישי של העונה.
לקראת עונת 1992/1993 ביצעה פיניקס טרייד עם פילדלפיה 76' בו הגיע לקבוצה צ'ארלס בארקלי תמורת ג'ף הורנסק, טים פרי ואנדרו לאנג שעברו לפילדלפיה. עם עזיבתו של הורנסק את הקבוצה קיבל מארלי את ההזדמנות לעלות בחמישייה הראשונה דרך קבע. הוא פתח בכל 82 משחקי העונה הסדירה, קלע 16.9 נקודות, שני בקבוצה רק לבארקלי, והוסיף שיא קריירה של 1.7 חטיפות למשחק. הוא נבחר בפעם השנייה להשתתף במשחק האולסטאר, ובפעם השנייה בקריירה לחמישיית ההגנה השנייה ועם 167 קליעות מעבר לקשת השלוש, היה לקלעי השלשות המוביל בליגה כולה, במשותף עם רג'י מילר. פיניקס סיימה את העונה עם מאזן של 62 משחקים מול 20 הפסדים בלבד, המאזן הטוב ביותר בליגה. במשחקי הפלייאוף העפילה פיניקס עד לגמר הליגה, בו פגשה את שיקגו בולס. לאחר שהפסידה בשני משחקי הסדרה הראשונים, הוביל מארלי את קבוצתו לניצחון במשחק השלישי כשקלע 28 נקודות במשחק שנגמר רק לאחר שלוש הארכות. פיניקס לבסוף הפסידה בסדרה בשישה משחקים. גם בעונה הבאה היה מארלי קלעי השלושת המוביל של הליגה עם 192 קליעות מדויקות מעבר לקשת. הוא תרם 16.5 נקודות למשחק, ועם 40.1 דקות, היה לשחקן ששותף בכמות הדקות הגדולה ביותר בפיניקס, והחמישית בליגה כולה. 
לאחר שבע עונות במדיה של פיניקס, עבר מארלי בטרייד לקליבלנד קאבלירס, לצידו של אנטוניו לאנג תמורת הוט רוד ויליאמס לקראת עונת 1995/1996. בקליבלנד התקשה מארלי להסתגל לסגנון משחקה של הקבוצה. ב-31 המשחקים הראשונים של העונה הוא קלע 8.0 נקודות בלבד, אך שיפר את יכולתו בהמשך וסיים את העונה כקלעי השלשות המצטיין של הקבוצה עם 146 ועם 10.6 נקודות בממוצע, כמות הנקודות המועטה ביותר בקריירה מאז עונת הרוקי.
לאחר עונה אחת בלבד בקליבלנד, חתם מארלי בקבוצת מיאמי היט. עונת הבכורה שלו במיאמי, בה קלע 10.8 נקודות למשחק, הייתה העונה האחרונה של מארלי בקריירה בה קלע בממוצע דו-ספרתי. הוא שיחק בהיט במשך חמש עונות, בהן סבל מפציעות, ולא הצליח לשחזר את יכולתו מראשיתה של הקריירה. לקראת עונת 2001/2002 שב לפיניקס לעונה אחרונה בטרם הודיע על פרישתו ממשחק פעיל. כאות הערכה לאחר פרישתו הודיעה פיניקס כי מספר חולצתו, 9, יפרוש ביחד איתו וכי שחקנים בעתיד לא יורשו ללבוש מספר זה.

במדי הנבחרת הלאומית

מארלי השתתף לראשונה במדי נבחרת ארצות הברית במשחקים האולימפיים בשנת 1988. השתתפותו של מארלי באולימפיאדה התאפשרה על אף שנאסרה באותה התקופה השתתפותם של שחקנים מקצוענים, כדוגמת שחקני ליגת ה-NBA. החוק לא חל על מארלי שהחל לשחק בליגה רק מספר חודשים לאחר מכן, ועל כן נחשב עדיין לשחקן שאינו מקצוען. במשחקים האולימפיים שיחק מארלי לצידם של דייוויד רובינסון ומיץ' ריצ'מונד, והיה לקלעי המצטיין של נבחרתו כשקלע 14.1 נקודות בממוצע, והוסיף 4.5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים. על אף יכולתו של מארלי, לא הצליחה נבחרת ארצות הברית להעפיל לגמר הטורניר לראשונה בתולדותיה, לאחר שהפסידה במשחק חצי הגמר בתוצאה 76-82 לנבחרת ברית המועצות, שהמשיכה לזכייה בזהב, וזכתה במדליית הארד כשניצחה בתוצאה 78-49 את נבחרת אוסטרליה.
מארלי לקח חלק במדים הלאומיים גם במשחקי אליפות העולם בכדורסל 1994. הוא קלע בטורניר 8.8 נקודות למשחק, כולל משחק שיא של 17 נקודות עם חמש קליעות משישה ניסיונות מעבר לקשת השלוש מול נבחרת פוארטו ריקו, וסייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב בטורניר.