גאולוגיה של ישראל

הגאולוגיה של ישראל עשירה ומורכבת מאירועים גאולוגיים רבי עוצמה שהשאירו את חותמם בסלעים ובגאומורפולוגיה המקומית. אירועים אלה אינם רק נחלת ההיסטוריה - מיקומה של ישראל על הגבול בין שלושה לוחות טקטוניים מותיר אותה חשופה להשפעתם של תהליכים המתקיימים גם כעת.

החרמון

החרמון הוא קמר גבוה – 2,814 מ' מעל פני הים – שתחילת קימוטו בתקופת הקרטיקון העליון, במקביל לקימוט הקשת הסורית. המשך התרוממותו חל ביחד עם יצירת בקעת הירדן ונבע מתזוזה אופקית של לוח ערב לעומת הלוח הלבנטיני. בשיא התרוממותו הגיעה פסגתו לגובה של 4 ק"מ, אולם בליה נמרצת הסירה את השכבות העליונות, והשכבות שנחשפות כיום, הן מגיל יורה (תצורות חרמון וכידוד). למרגלות החרמון מצויות שכבות צעירות יותר מגיל הקרטיקון התחתון (אבני חול, כמו אלו החשופות על יד היישוב נמרוד בדרך למג'דל שמס). בשכבות סלעי הגיר השונות (במיוחד בתצורת כידוד) נראים מאובנים רבים ושונים: קיפודי ים, אמוניטים, אלמוגים, צדפות ושבלולים.

הקשת הסורית

תוואי גאולוגי שישראל מהווה חלק ממנו הוא הקשת הסורית (או "קשת הקמטים הסורית" - Syrian arc deformation belt), שהיא מערכת של קמטים העוברת ממצרים ומדבר סיני דרך שדרת ההר בישראל ורמת הגולן אל אזור תדמור בסוריה. למעשה מורכבת הקשת הסורית משתי קשתות מתמשכות והפוכות זו לזו היוצרות צורת S: קשת דרומית ממצרים עד צפון ישראל וקשת צפונית בסוריה, מרמת הגולן עד תדמור. תהליכי הקימוט של הקשת החלו בסוף הטורון והמשיכו לאורך הסנון, האאוקן ואף לנאוגן. בקרטיקון עליון חלה התנגשות בין הלוח האפריקאי לבין הלוח של לאוראסיה מצפון, שיצרה אזור הפחתה בשולי ים טתיס – שהתחיל להיסגר - ואת הקימוט האלפיני. אזור הקשת הסורית היה מרוחק מאזור ההתנגשות, והתרחשו בו לחצי קימוט חלשים. במהלך זה התקמטו השכבות ויצרו מערכת קמרים וקערים.

העמקים הצפוניים

שדרת ההר העוברת לאורך מרכזה של ישראל נקטעת בצפון על ידי עמק זבולון, עמק הקישון, עמק יזרעאל, עמק חרוד ועמק בית שאן. עמקים אלה הם העתקים טקטוניים ברובם. קילוחי לבה עתיקים יצרו את שכבת הבזלת התחתונה הנחשפת ליד עפולה, מגדל העמק ובאזור כוכב הירדן, אשר מופיעים בה גבישי אוליבין ירוקים. בכוכב הירדן, נחל תבור ורמות מנשה נותרו שרידיהם של הרי געש כבויים.

יהודה ושומרון

גוש הררי שנמשך מעמק בית שאן בצפון עד באר שבע בדרום. גוש זה מורכב מקמרים בגדלים שונים בעלי מסלע רך אשר מתאפיינים בתופעות קארסטיות שניתן לראות במערות נטיפים, דוגמת מערת אבשלום. באזור זה מתקיים לרוב מתאם בין הגאולוגיה לגאומורפולוגיה, גם במבני הקימוט וגם במבני השבירה. שני יוצאי הדופן הם הר עיבל והר גריזים שהם היפוך תבליט בעלי מסלע גירי קשה.

הנגב

הנגב הוא אזור מדברי הפרוש על כמחצית משטחה של ישראל. בקעת באר שבע המצויה בצפונו קער חרוטי באורך של 35 ק"מ שקודקודו הצר במזרח והולך ומתרחב לכיוון מערב. בבקעה סלעי משקע (אבן חול, חרסית וקונגלומרט) וקרקע לס, שהיא הקרקע הנפוצה בנגב. בקעה זו היא שריד לקניון באר שבע-עזה שנוצר במיוקן והגיע לשיא עומקו בעת האירוע המסיני – סגירת מצר גיברלטר וייבוש כמעט מוחלט של הים התיכון כתוצאה מהתקרבות בין הלוח האפריקאי אל הלוח האירו-אסיאתי.
בהר הנגב ולאורך הקשת הסורית מצויים המכתשים, הייחודיים באופיים ובדרך היווצרותם. המכתשים נמצאים בראשי קמרים א-סימטריים המתונים בחלקם הצפון-מערבי ותלולים בחלקם הדרום-מזרחי, תהליך היווצרות הקמרים החל בטורון כחלק מקימוט הקשת הסורית. מדרום למכתשים שתי בקעות גדולות: בקעת עובדה ובקעת סיירים. בדרום הנגב נמצאים הרי אילת – חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי, ובהם נחשפים הסלעים הקדומים ביותר בישראל: סלעי יסוד, הבולט בהם הוא סלע גרניט ואבן החול הנובית.
הקרקעות בנגב אופייניות לאזור מדברי – קרקעות מלוחות שאין בהן חומרים אורגניים.

הבקע הסורי-אפריקני

ישראל נמצאת באזור פעיל מבחינה גאולוגית, בעיקר בשל הימצאותה באזור מפגש של שלושה לוחות טקטוניים – הלוח האירואסייתי, לוח ערב והלוח האפריקאי. למעשה נמצאת ישראל בחלק של הלוח האפריקאי - הלוח הלבנטיני, אשר בינו ובין לוח ערב נוצר העתק המוכר יותר כבקע הסורי-אפריקני. בתחומו של העתק זה נמצאים בקעת הירדן, הערבה ובקעת תמנע, העשירה במינרלי נחושת ירוקים ומהווה "חלון גאולוגי" שבו נחשף מגוון של סלעים מתקופות שונות. הבקעה נמצאת בקצה הצפוני של השילד הערבו-נובי, במערבם של הרי אילת. בתחומו של הבקע התקיימו כמה אגמים עתיקים (אגם עובדיה ואגם הלשון) אשר שרידיהם מהווים את הכנרת וים המלח.
תוואי מעניין נוסף הוא מצוק ההעתקים, שחלקו המערבי נמצא בשטח מדינת ישראל וחלקו המזרחי בשטח ירדן, ואשר נוצר מתנועה טקטונית במסגרת הבקע. פעילויות טקטוניות כאלה גרמו לרעידות אדמה רבות, אשר הקשות בהן היו רעש שביעית באמצע המאה השמינית לספירה ורעידת האדמה בצפת (1837) אשר החריבה את העיר צפת ואת סביבותיה והותירה אלפי הרוגים.

אוצרות טבע

גילוי והפקה של אוצרות טבע בישראל החל עוד בתקופות הפרהיסטוריות, ומופיעים גם בספרו של הרצל "אלטנוילנד" כחלק מחזון המדינה היהודית. הוא ראה בהפקת אשלג, ברום ומגנזיום אתגר פוליטי, הנדסי וכלכלי, ואף הגה את רעיון תעלת הימים להפקת אנרגיה הידרו-אלקטרית. חזונו של הרצל התממש במידה רבה והוא מהווה חלק חשוב במחקר הגאולוגי בישראל.

מים

שני מקורות עיקריים הם מים עיליים – מי נחלים, מאגרים ואגמים, ומי תהום – מים הנכלאים בין שכבות סלע. המקור החשוב למים עיליים הוא הכנרת, האוגרת את מי נהר הירדן אשר נשאבים ומוזרמים באמצעות המוביל הארצי לדרום ולמרכז הארץ. נחלים ומי שטפונות מהווים גם הם מקור למים עיליים, ובכמה מקומות נבנו מאגרים כדי לצבור אותם ולהשתמש בהם להשקיה חקלאית. מי תהום נאגרים באקוויפרים – אגנים תת-קרקעיים שמהם מתבצעת שאיבה של מים והזרמתם, בעיקר לאזורים שהמוביל הארצי אינו מגיע אליהם. חלוץ מחקר מי התהום בארץ היה יהודה ליאו פיקרד, ותוצאות מחקריו הובילו לקידוחים פוריים רבים.

תעשייה ובניין

מוצרים טבעיים רבים משמשים בתעשייה ובבניין והם נכרים ונחצבים ברחבי הארץ: צור, חול, שיש, גבס, חרסית, אבן גיר ואספלט, וכן זכוכית המופקת מחול העשיר בקוורץ.