ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו

היסטוריה

מוזיאון תל אביב לאמנות נוסד ב-1932 ב"בית דיזנגוף" בשדרות רוטשילד. עם התפתחות המוזיאון וביסוס מעמדו בקרב תושבי העיר נוצרה דרישה להקים מבנה ייעודי רחב ממדים שיענה על הצרכים החדשים של אחסון האוספים, הצגת התערוכות ואירוח אירועי התרבות השונים שהתקיימו בו.
השטח שנבחר למוזיאון החדש היה חלק מקרקע שהוקצתה עבור "כיכר התרבות" של העיר עוד בסוף שנות ה-20 והיא כללה גם את היכל התרבות ותיאטרון הבימה. רק באמצע שנות ה-40 החלה העירייה לקדם את הקמת הכיכר וב-1946 הוכרזה תחרות לתכנון המתחם כולו. בחבר השופטים כיהנו ראש העירייה ישראל רוקח, ממלא מקום ראש העירייה אליעזר פרלסון, מהנדס העיר יעקב בן-סירה, האדריכלית ג'ניה אוורבוך והאדריכל מוניו וינרויב. ההצעה שנבחרה הייתה זו של האדריכלים זאב רכטר ודב כרמי. שני המשרדים חילקו בניהם את העבודה על המבנים השונים בכיכר ואת תכנון המוזיאון מסרו לשני בניהם, ממשיכי דרכם במקצוע, יעקב רכטר ורם כרמי. רכטר היה אמון על השלב הראשון בפרויקט בו נבנה אחד האגפים כהשלמה לפעילות המוזיאלית ב"בית דיזנגוף". כרמי היה אחראי על הרחבת האגף וסיום המבנה שהתעתד להכיל את עבודת המוזיאון על כל ענפיה.
מימוש השלב הראשון התאפשר הודות לתרומתה של אשת העסקים הלנה רובינשטיין, אליה פנו באמצע שנות ה-50 מנהל המוזיאון אויגן קולב, ראש עיריית תל אביב חיים לבנון והקרן האמריקאית למוסדות ישראל. רובינשטיין נענתה לבקשה והעניקה תרומה למימון הקמתו של ביתן שיקרא על שמה כאגף במוזיאון העתידי. 
תכנון המוזיאון, ובכללו הביתן, שיקף מגמות בינלאומיות עכשוויות שעסקו בתפקיד שמילא מבנה המוזיאון ביצירת חווית הצפייה בתערוכות. ברוח זו תוכננו אולמות התצוגה בתוכנית פתוחה וגמישה שאינה מגבילה את המבקר למסלול צפייה יחיד.
עלות הקמתו של הביתן הסתכמה ב-400,000 לא"י, מהן 180,000 מתרומתה של רובינשטיין. עם פתיחתו ב-1959 היה גודל המבנה כ-1200 ממ"ר. 
אירוע חנוכת הביתן נערך ב-22 בינואר 1959 בטקס רב משתתפים בו נכחו הלנה רובינשטיין ומנהל משרד החינוך והתרבות משה אבידור. בחוברת שהופקה לרגל האירוע מצורפים דברי ברכה מאת גולדה מאיר ופנחס ספיר - שרת החוץ ושר המסחר והתעשייה בשעתו - מנהל המטרופוליטן בניו יורק, מנהל המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ומושל מדינת ניו יורק, נלסון רוקפלר, שכתב את הדברים הבאים: 
"חנוכת מרכז אמנותי הוא תמיד מאורע גדול ומעודד לכל עם ועם. אני מאמין שלעמים רבים ייסוד מרכז כזה הוא סמלי ביותר, כי האמנות היא הדוברת בשפה בין-לאומית. אמנות היא אחת הצורות הנעלות להבעת ידידות, יופי וחופש. היא מהווה קשר והבנה בין אנשים ועמים".
לרגל חנוכת המבנה הציג קולב מבחר יצירות מאוסף המוזיאון בתערוכה שזכתה לשבחים רבים בשם "המוזיאון מציג את עצמו".
ב-1962, לאחר שהושלמה עבודת התכנון של המוזיאון כולו, הוחלט שלא להתקדם בבנייה באתר שנבחר ולהקים את המוזיאון בשדרות שאול המלך. בין הסיבות להחלטה זו היו טענת העירייה כי השטח המקורי קטן מידי עבור המוזיאון המרכזי של העיר ומחלוקת ציבורית שהתעוררה בעקבות עקירתם המיועדת של עצי שקמה עתיקים הנטועים באתר. העירייה החליטה על שימור העצים ובעזרת תרומה הוקם במקום גן יעקב בתכנונו של יעקב רכטר.
בעקבות ההחלטה להקים את המוזיאון במיקום אחר הפך ביתן הלנה רובינשטיין למבנה עצמאי. על מנת להתאים את הביתן לייעודו החדש הוא שופץ באופן מקיף ב-1964 בעזרת תרומה של 100,000 דולר מקרן רובינשטיין. ב-1968 שופץ המבנה שוב על מנת להתקין חלל מתאים לתצוגת אוסף חדרי המיניאטורות התקופתיים שהתקבל מעיזבונה של רובינשטיין. בשנת 1970 תרמה קרן רובינשטיין למוזיאון סכום נוסף, בסך 50,000 דולר, לטובת הפעילות האמנותית בביתן.
ביתן הלנה רובינשטיין שימש כמקום התצוגה העיקרי לתערוכות מתחלפות עד פתיחת מבנה המוזיאון בשדרות שאול המלך ב-1971. לאחר העברת הפעילות המוזיאלית השוטפת לבניין החדש מוקמו בביתן סדנאות האמנות של המוזיאון שפעלו ב"בית דיזנגוף" משנת 1964. פרויקט חינוכי זה שילב לימודים עיוניים בתולדות האמנות והתנסות מעשית, וכיום הוא פועל במרכז מאירהוף לחינוך לאמנות.
כיום מתפקד הביתן כאגף של המוזיאון ומוצגות בו תערוכות מתחלפות בכל תחומי העשייה האמנותית העכשווית בישראל ומחוצה לה.
במרץ 2019 התפרסמה הודעה כי ייחל תהליך של שיפוץ וחידוש הביתן הודות לתרומה בסך 5 מיליון דולר שהתקבלה מטעם קרן משפחת אייל ומרלין עופר. בעקבות התרומה יוסב שם הביתן ל"בניין אייל עופר לאמנות", אך גם תרומתה של קרן הלנה רובינשטיין בעבר תזכה להנצחה. על השיפוץ יופקד האדריכל אמנון רכטר, בנו של יעקב רכטר. ההערכה היא כי התכנון והביצוע ימשכו כשלוש שנים.
מיוני עד נובמבר 2019 הורחבה פעילות הביתן לשעות הלילה והוא החל לתפקד כמוזיאון לילה.