מיכל טמיר

ביוגרפיה

מיכל טמיר נולדה בטירת הכרמל ב-1970 להורים ממוצא עיראקי. למדה מכיתה א-יב בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. אם לבת. פרופסור במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון. כמו כן היא מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
חברה בלשכת עורכי הדין הישראלית מאז 1996.

השכלה אקדמית

לטמיר תואר LLB בהצטיינות (ראשונה במחזור) מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה (1995), תואר LLM בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית (1999), ודוקטורט מהאוניברסיטה העברית (2005). עבודת הדוקטורט שלה עסקה באכיפה סלקטיבית, ונכתבה בהנחית שופט בית המשפט העליון בדימוס יצחק זמיר. בשנים 1995–1996 התמחתה טמיר בלשכתו של השופט זמיר, וב-1997 כיהנה כעוזרת משפטית לשופטת בית המשפט העליון דאז דורית ביניש. במהלך שנת הלימודים 2005–2006 היא הייתה פוסט-דוקטורנית בתוכנית האוזר של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (Global Research Fellow (Hauser Program). בשנת הלימודים 2012–2013 היא הייתה עמיתת מחקר בתוכנית תקווה בבית הספר למשפטים, אוניברסיטת ניו-יורק.
במהלך לימודיה זכתה טמיר למלגות ופרסים רבים, ביניהם תעודת ופרס "מצטיין החוג" שהוענקה על ידי לשכת הרקטור – דיקנט הסטודנטים באוניברסיטת חיפה, תעודת הוקרה מהכנסת שהוענקה על ידי יו"ר ועדת החינוך והתרבות (בשנת הלימודים 1993–1994), פרס רקטור האוניברסיטה העברית לתלמידי מוסמך (ב-1999), פרס הצטיינות ע"ש דוקטור יעקב הרצוג, מלגת הצטיינות של איגוד נשים אקדמאיות בישראל (בשנת הלימודים 2000–2001), The Ellis and Alma Birk Scholars Prize Committee, פרס גוזיק ופרס PEF על פרסום מאמר בכתב-עת משפטי (בשנת הלימודים 2002–2003).

תחומי התמחות

משפט חוקתי, משפט מנהלי, סדר דין פלילי (בדגש על אכיפה), דיני מכרזים, ביקורת המדינה.

תחומי הוראה

משפט מינהלי, משפט חוקתי, דיני מכרזים, סדר-דין פלילי, דיני נזיקין, שוויון במשפט, חופש העיסוק, זכויות אדם במשפט הפרטי, זכויות חוקתיות וההליך הפלילי, סוגיות באכיפה. הזכות לשוויון ואי-אפליה, אכיפה סלקטיבית.

כתיבה אקדמית

פרופ' טמיר היא המחברת של הספר אכיפה סלקטיבית (נבו 2008) אשר מציע עילה חדשה במשפט הישראלי לביקורת שיפוטית על פעולות רשויות מנהליות ועל התביעה. הספר מצוטט לעיתים קרובות בפסיקת בית המשפט העליון. טמיר אף פרסמה המלצות למערכת המשפט האמריקאית בנוגע לאכיפה סלקטיבית ופרופילינג גזעי.
ספרה השני, מבט ביקורתי על ביקורת המדינה (בהנחיית פרופ' מרדכי קרמניצר, המכון הישראלי לדמוקרטיה 2009), עורר מחלוקת לגבי מעורבות מבקר המדינה בסוגיות של מדיניות ציבורית. המלצות הספר נסקרו בתקשורת. מאמרה "הזכות שוויון של הומוסקסואלים ולסביות" היה בין הניסיונות התאורטיים הראשונים לעסוק בסוגיה בישראל וצוטט בהרחבה. המאמר שימש בהחלטה תקדימית של בית המשפט למשפחה (2004) אשר אישר הסכם משפחה בין זוג הומוסקסואלים לבין אמו של אחד מילדיהם. המאמר נזכר גם בהחלטת בית המשפט העליון (2010) אשר הורתה לעיריית ירושלים לתמוך בפעילות של הבית הפתוח בירושלים לגאווה וסובלנות. חלק ממאמריה צוטטו בפסיקת בית המשפט העליון.
כתיבתה של טמיר השפיעה גם על דוחות של ועדות ציבוריות שונות. עבודתה על אכיפה סלקטיבית השפיעה על דו"ח ועדת גולדברג על הפזורה הבדואית.

עמדות

טמיר טוענת שתפקידו של מבקר המדינה טעון הגדרה מחדש, וצמצום. לדבריה המבקר צריך לעסוק רק בעניינים כלליים ולא במקרים ספציפיים, וצריך להימנע מביקורת בזמן-אמת, כדי לא לכרסם בעבודת הרשות המבצעת. עליו להתמקד בסוגיות של יעילות הגופים המבוקרים וביקורת חשבונאית, ולא, למשל, באחריות פלילית אפשרית של האנשים שאת עבודתם הוא בודק. על השאלה אם היא מבקשת להפוך את המבקר לבירוקרט היא משיבה ש"בירוקרט" אינה מילת גנאי. היועץ המשפטי לממשלה גם הוא בירוקרט - העומד בראש הפירמידה. יש להבין שמבקר המדינה אינו חלק מהרשות השופטת. הוא גורם ביקורת במסגרת הכנסת. לדבריה בישראל יש חפיפה מוזרה בין בג"ץ, משרד מבקר המדינה ולשכת היועץ המשפטי. כל אחד מהם חורג לתחומי האחר. זהו מצב בלתי ראוי ובלתי הגיוני. למרות השגותיה של טמיר על הפעלת סמכות מבקר המדינה לחקירת עניינים ספציפים או עניינים של אנשים ספציפיים, היא מסכימה שההבחנה בין אלו לבין עניינים אחרים אינה חד משמעית ונתונה לפרשנות.

פעילות מקצועית

טמיר היא נשיאת האגודה הישראלית למשפט וחברה, חברה באגודה ללימודי ישראל. היא פועלת נגד הדרת נשים וייצגה את התנועה הירושלמית בעתירה נגד משרד התחבורה על סירובה של חברת אגד להציב על אוטובוסים בירושלים פרסומות ובהן תמונות של נשים.
בשנת הלימודים 2002–2004 הייתה טמיר חברה במערכת כתב העת "משפט וממשל". בשנת הלימודים 2008 היא הייתה חברה במערכת כתב העת "משפטים". משנת הלימודים 2017 היא עורכת שותפה של כתב העת "שערי משפט".

יוגה

טמיר היא מדריכה מוסמכת בכירה ליוגה. מאמרה "משפט ויוגה" מדגים כיצד תובנות מפילוסופית היוגה יכולות לתרום לעולם המשפטי.

תקשורת

טמיר פרסמה ב"הארץ", ב-"TheMarker", ב"ישראל היום", ב"גלובס", ב-"ynet", ב"מעריב", ב"מקור ראשון", ב"כלכליסט", ב"וואלה!", ובאמצעי תקשורת נוספים. היא מתראיינת בטלוויזיה וברדיו והופיעה תוכניות אקטואליה רבות.