google/wiki40b huggingface dataset:
פרדריק הרצברג

פרדריק הרצברג (Frederick Hertzberg;‏ 18 באפריל 1923 – 19 בינואר 2000) היה פסיכולוג יהודי אמריקאי מאסכולת יחסי אנוש בניהול. פיתח את תאוריית שני הגורמים שהייתה בעלת השפעה רבה על תחום הניהול והעבודה.

קורות חיים

הרצברג החל בצעירותו ללמוד בסיטי קולג' של ניו יורק, אך לימודיו נקטעו כאשר גויס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא היה בין החיילים האמריקאים שנכנסו למחנה הריכוז דכאו לאחר כיבושו; המראות שראה והשיחות שקיים עם גרמנים בתקופת שירותו, תרמו להתעניינותו בתחום המוטיבציה. 
ב-1946 סיים את לימודיו בסיטי קולג', ועבר לאוניברסיטת פיטסבורג, שם המשיך בלימודים מתקדמים. במקביל היה מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת Case Western Reserve בקליבלנד. אחר כך עבר לאוניברסיטת יוטה, שם עבד כמרצה לניהול בבית הספר לעסקים.
הרצברג פרסם ב-1968 את המאמר "One More Time, How Do You Motivate Employees?". המאמר זכה לפופולריות רבה, הודפס בעשרים השנים הבאות ב-1.2 מיליון עותקים, והפך למאמר המבוקש ביותר מתוך כתב העת בו פורסם, "Harvard Business Review".

מחקריו

הרצברג היה החוקר הראשון אשר הגדיר את הגורמים החשובים לשביעות רצון של עובדים. הוא יצר את תאוריית שני הגורמים, לפיה שביעות הרצון של העובדים מורכבת משני צירים נפרדים: ציר אחד של שביעות רצון מהעבודה וציר אחר של חוסר שביעות רצון מהעבודה. 
הציר של חוסר שביעות הרצון מתייחס לצרכים החיצוניים של העובד (גורמים "היגייניים"), בעיקר סביבת ותנאי העבודה, כמו מדיניות החברה, משכורת, תנאי עבודה ויחסים בין אישיים בתוך העבודה. עובד שאינו מרוצה מעבודתו הוא עובד שממעיט באינטראקציה עם סביבת העבודה שלו על מנת שלא לחוות תחושה של כאב ומתמקד בהימנעות. 
לעומת זאת, ציר שביעות הרצון מתייחס לצרכים הפנימיים של האדם (גורמים "ממריצים" / "מניעים"), כמו הישגים, העבודה עצמה, אחריות וקידום, ובעיקר מתייחס להגשמה עצמית וגדילה פסיכולוגית, תוך מיקוד במשימה ובעצמי. כלומר, עובד מרוצה הוא עובד שמתפתח ומאותגר מהעבודה שלו. 
לפי התאוריה של הרצברג, עובד שעסוק רק בצרכים החיצוניים ועסוק בהימנעות מחוסר נעימות איננו עובד טוב או יעיל, כי הוא אינו פנוי לעבודה ואי אפשר לסמוך עליו בשעת משבר של הארגון. לכן, על פי הרצברג, ארגונים חייבים לעודד את עובדיהם למעט בהתייחסות לגורמים החיצוניים (בהם קל למצוא דברים שליליים) ולהתייחס יותר למניעים פנימיים, בכך העובדים ישקיעו יותר גם בעבודה עצמה.
תרכיז

תרכיז הוא מאכל או משקה שרוב הנוזלים הוצאו ממנו. לרוב, תרכיז הוא תמיסה או תערובת שהנוזלים מוצו ממנה, למשל הרחקת המים ממיץ פירות תותיר תרכיז של המיץ. אחד היתרונות של תרכיזים הוא חיסכון בשטח אחסון. את התרכיז ניתן לדחוס בשטח קטן ובעת הצורך להוסיף לו נוזלים וליצור מחדש מיץ למשל שתופס נפח גדול יותר.

תרכיזי משקאות קלים

הכנת תרכיז של מיץ תפוזים נרשם כפטנט בשנת 1948. במקור, החלו להכין תרכיזי מיץ תפוזים כדי לספק לחיילים במלחמת העולם השנייה אספקה נוחה וסדירה של ויטמין C. כיום, רוב מיצי התפוזים בשוק אינם מכילים תפוזים סחוטים טריים, אלא תרכיזי מיץ אותם מוהלים במים ולהם מוסיפים חומרים נוספים. 
מרבית משקאות הסודה והמשקאות הקלים מיוצרים מתרכיזי סירופ, מדללים אותם לתוך מי סודה לפני תהליך הבקבוק. לעיתים, תרכיזי סירופ אלה נמכרים ישירות לצרכן, כדי שהוא יכין מהם משקאות בריכוז ובמתיקות בהתאמה אישית. חלב מרוכז אינו אלא תרכיז של חלב. לחלב זה יש חיי מדף ארוכים, וניתן לסחור בכמויות גדולות יותר של חלב הודות להיעדר הנוזלים התופסים נפח ושטח אחסון.  
על פי רוב, לתרכיזי מיצים וסודה יהיה אורך חיי מדף ארוך יותר מאשר של המיצים מהם נוצרו. זאת, עקב הוספת סוכר וחומרים משמרים לתרכיז.
אמירות סיציליה

אמירות סיציליה הייתה אמירות מוסלמית שבירתה פלרמו שבסיציליה בין השנים 965 ל-1072 והייתה אחת החזיתות הגדולות של האסלאם מול אירופה הנוצרית וכן הייתה למוקד גדול במסחר בים התיכון בימי הביניים. 
אמירות סיציליה הייתה השם לשלטון המוסלמי וכן לממלכה הנורמנית ששלטו בסיציליה בין 965 ל-1072. האמירות נוסדה על ידי השושלת האע'לבית ששלטה באפריקיה (תוניסיה של היום) בסיוע של מפקד צי ביזנטי שערק. הביזנטים הפקירו את סיציליה הרחוקה לידי המוסלמים ובמקום הוקמה אמירות שלימים הפכה לחלק מהח'ליפות הפאטמית תחת השושלת הכלבית, ואחר כך לחלק מהסולטנות הזירית. ב-1072 נפלה האמירות לידי רוג'ר הנורמני שהקים בה את רוזנות סיציליה שהושפעה אף היא מהתרבות האסלאמית ואירחה אוכלוסייה מוסלמית גדולה. חשיבותה של האמירות היא בהתפשטות האסלאם לעבר איטליה הנוצרית (עד כדי הקמת אמירויות נוספת בברי שבחצי האי האפניני).

כיבוש האי מידי הביזנטים

סיציליה שהייתה תחת שלטון ביזנטי רעוע. הייתה מטרה לפלישה מוסלמית עוד בימי הח'ליף עות'מאן, זמן קצר לאחר כיבוש צפון אפריקה. פלישות רבות חזרו ונשנו אך כמעט תמיד ניגפו מפני הצי הביזנטי. ב-750 נכבשה עיר הבירה סירקוזה, אך הכובש, חביב, נאלץ לשוב לארצו ולדכא מרד ברברי. כיבוש סיציליה התאפשר על ידי עריקתו של מצביא ביזנטי בשם אאפמיוס, שהתחבר לשליט האע'לבי והעביר לצי המוסלמי את טכניקת "האש היוונית" שעליה התבססה העליונות הביזנטית בים. בקרב בין הכוחות המשולבים של אסד בן אל-פורת ואאפמיוס, נחלו הביזנטים תבוסה ונטשו את סיציליה. אולם התבוסה המלאה התרחשה רק לאחר מצור על העיר פלרמו, מרד פנימי בצבא המוסלמי, מתקפה ביזנטית ומותם של אסד ואאפמיוס גם יחד. ב-965 נכבשה פלרמו והושלם כיבושו האי.

תקופת השלטון המוסלמי

האי הפך לאמירות של האע'לבים ואחר כך עברה לידי הפאטמים והופקדה על ידם בידי חסן אל-כלבי. השושלת הכלבית שהייתה עצמאית, המשיכה את ההתפשטות המוסלמית לאיטליה, הקימה אמירויות בטאראנטו ובבארי, תקפה את העיר רומא והביסה את הקיסר הרומי הקדוש, אוטו הראשון, בקרב ליד קלבריה. האמירות החלה להידרדר בתקופתו של יוסוף אל-כלבי, עם תחילתם של סכסוכים פנימיים שהובילו את בני השושלת לכרות בריתות עם הביזנטים מחד, ועם השושלת הזירית ששלטה בתוניס, מאידך.
תחת השלטון המוסלמי, שהתמקם בפלרמו (נקראה "אלמדינה" - העיר), הפכה סיציליה למרכז סחר בים התיכון והערבים הביאו אליה את קנה הסוכר שטרם נודע במערב והיה מוצר חשוב בעולם המוסלמי כבר בימי הביניים. אי גודלו כמויות גדולות של חיטה שנמכרה לנסיכויות של איטליה הנוצרית. על אף גל של התאסלמות, באי התקיימו קהילות נוצריות ויהודיות גדולות ומשגשגות.

כיבוש האי בידי הנורמנים

השלטון באי, שהתפצל זה מכבר והתפזר בין שלושה אמירים, נפל לידי הכובש הנורמני (ויקינגי) רוג'ר גשארד, שהקים באזור את רוזנות סיציליה. בזמן הכיבוש, התנצר חלק גדול מהאוכלוסייה המוסלמית, אך התרבות האסלאמית בכללותה המשיכה להתקיים ברוזנות, והשפיעה על הארכיטקטורה והשפה של השלטון באי. אך ב-1240 החלו גירושים, כפיית הנצרות ופרעות באוכלוסייה המוסלמית והיהודית, דבר שהוביל להגירה ולהתנצרות למראית-עין של האוכלוסייה.

רשימת האמירים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אדיב שישכלי

ביוגרפיה

שישכלי נולד בעיר חמאת בסוריה להורים ממוצא כורדי. הוא למד באקדמיה הצבאית בדמשק ושירת בצבא שהיה תחת פיקוד צרפתי. 
במלחמת העצמאות הצטרף לצבא ההצלה של קאוקג'י וקיבל פיקוד על גדוד הירמוך השני. עם גדוד זה חדר לארץ ישראל ב-1 בינואר 1948 והתמקם בתרשיחא. ב-20 בינואר 1948 התקיף את קיבוץ יחיעם ונחל תבוסה. במאי 1948 הצליחו כוחותיו להדוף את התקפת חטיבת יפתח בקרב מלכיה הראשון אולם נחלו מפלות בקרבות על הגליל המזרחי ועל צפת.
לאחר המלחמה חזר לסוריה כקצין מנצח וצבר כוח דרך חברותו במפלגה הסוציאליסטית הלאומית הסורית. הוא נטל חלק פעיל במספר הפלות שלטון במשטר הסורי הרעוע ומינה את אנשיו לתפקידי מפתח בשלטון בעוד הוא מושך בחוטים. הוא מינה את חברו פאוזי סלו לנשיא, רמטכ"ל, ראש ממשלה ושר ביטחון, אך הכוח האמיתי היה בידי שישכלי. בסוף 1952, הציע תוכנית לשיקום 300,000 פליטים פלסטינים בארצו תמורת סיוע בינלאומי. 
לבסוף אירגן משאל עם ובו נבחר ב-11 ביולי 1953 לנשיא סוריה. הוא הטיל משטר צבאי, פיזר את כל המפלגות (מפלגת הבעת', האחים המוסלמים, המפלגה הקומוניסטית ועוד). הוא סגר את כל העיתונים שמתחו עליו ביקורת. במיוחד הסתכסך עם הדרוזים אותם האשים בניסיון להפיל את משטרו בעזרת תמיכה שקבלו מירדן הוא שלח מספר פעמים צבא להפגיז את הדרוזים בהר הדרוזים.
כל הכוחות בסוריה התארגנו נגדו, וכדי למנוע מלחמת אזרחים ברח שישכלי ב-25 בפברואר 1954 ללבנון; אולם מנהיג הדרוזים כמאל ג'ונבלאט איים עליו ברצח אם לא יעזוב את לבנון. שישכלי ברח לברזיל ותכנן שם את חזרתו על ידי הפיכה צבאית בעזרת כסף שקיבל מעיראק. הסורים גילו את תוכניתו ודנו אותו למוות שלא בנוכחותו.
ב-27 בספטמבר 1964 נרצח שישכלי בעיירה הברזילאית Ceres על ידי מתנקש סורי דרוזי, כנקמה על הפצצת הר הדרוזים.
הילדים משכונת חיים

סדרת המשך

לסדרה הופקה בשנת 1979 תוכנית המשך, "מסיפורי השכונה", אשר זכתה להצלחה פחותה ושודרה רק בשני סבבים. בסדרה זו השתתפו רק חלק משחקני הסדרה המקורית. תוכנית זו התמקדה בסיפורי ומנהגי העדות השונות. לסדרה נלוותה חוברת לימוד לכיתות ג-ה.
שירה באורדו

לשירה באורדו (באורדו: اُردُو شاعرى) יש מסורת ארוכת שנים ורבת סגנונות, והיא מהווה חלק חשוב ומרכזי בספרות האורדו. מקור רוב הצורות והמבנים הפואטיים של השירה באורדו הוא בשירה הערבית הקלאסית. כיום היא מהווה חלק חשוב בתרבות של דרום אסיה. שפת אורדו הגיעה לשיאה תחת הממשל הבריטי, אז קיבלה מעמד רשמי. בעקבות חלוקת הודו ב-1947, אנשי הרוח והמשוררים נחלקו לפי החלוקה הלאומית. עם זאת, השירה באורדו זוכה להערכה בשתי המדינות: גם המוסלמים וגם ההינדים ממשיכים להנות מן המסורת העשירה של השירה.
השירה באורדו היא ביסודה אמנות מוצגת ופומבית, שלעיתים מתקיימת במופעי שירה ציבוריים. לסרטי בוליווד יש תפקיד חשוב בהנגשת השירה באורדו לדורות הצעירים.

התפתחות השירה באורדו

שפת האורדו התחילה להתעצב תחת סולטנות דלהי, אך לא שימשה כשפת כתיבה או שירה עד המאה ה-14. בשלב הראשון שימשה הכתיבה באורדו בעיקר למטרות דתיות ולהפצת רעיונות האסלאם בתת-היבשת ההודית. רק במאה ה-18 החלו משוררים להשתמש באורדו לכתיבת שירה וספרות יפה. זו תקופתם של "ארבעת עמודי התווך" של האורדו: מירזא ג'אן ג'אנאן מט'הר (מת 1781), מוחמד רפיע סוודא (מת 1781), מיר דרד (מת 1785) ומוחמד תקי מיר (מת 1810). הם עידנו את שפת השירה באורדו ושכללו אותה במידה רבה. סביב כל אחד מהם התפתח מעין חוג ספרותי ותלמידים רבים שהלכו בעקבותיו. מרכזי שירה מרכזיים התהוו בדלהי ולאחר מכן באווד ובלאקנאו.
פריחה מחודשת בשירת אורדו התגלמה בשיריו של ע'אלב (מת 1869), הנחשב למשורר הנערץ ביותר בתרבות דוברי האורדו. ע'אלב מפורסם בזכות הע'זלים שלו, הנחשבים לפורצי דרך מבחינת תוכנם.
משוררים מאוחרים הניחו את היסודות לרפורמה בשירת אורדו, שתאמה את ההתפתחויות הפוליטיות והחברתיות של התקופה (סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20). סיר סייד אחמד ח'אן ומוחמד חוסיין אזאד הם שניים מהבולטים בדור משוררים זה.
לאחר חלוקת הודו, קיבלה השירה באורדו מימד פוליטי ולאומי הקושר אותה עם פקיסטן. הידוע מבין המשוררים המזוהים עם תקופה זו הוא מוחמד איקבאל. למרות שמת ב-1938 טרם החלוקה, הרי שהוא נחשב במידה רבה לאבי התנועה הלאומית של פקיסטן ולאחד ממעצבי התרבות באורדו.

סגנונות כתיב

בפקיסטן ובאזור דקאן בהודו, השירה באורדו נכתבת בסגנון הקליגרפי נסתעליק של הכתיב הפרסי-ערבי. בצפון הודו, שם השירה באורדו פופולרית מאוד, נהוג לתעתק את השירה לכתב הדוונגארי, כדי להקל על דוברי האורדו שאינם קוראים את הכתב הפרסי-ערבי. לעיתים מתעתקים את הכתוב באורדו לאותיות לטיניות.
חאריטות

החאריטוֹת (יוונית: Χάριτες, מילולית "גינונים") היו שלוש אלות במיתולוגיה היוונית: אלת החן, היופי, הפריון וכישרונות המוזיקה והאמנות. על פי התיאוגוניה היו אַגְלָאיָה (Aglaia, "זוהר"), אוּפְרוסִינֵה  (Euphrosyne, "שמחה"), ותאליה (Thalia, "עליזות"). בקרב הרומאים הן נודעו כשלוש הגראטיות (או "שלוש הגראציות"), וזהו כינוין הידוע והנפוץ יותר.
לדברי הומרוס, הן היו בנות לוויתה של אפרודיטה. בתיאגוניה מסופר כי הן היו בנותיהם של ראש האלים, זאוס והנימפה אורינומיה, בתו של הטיטאן או בת אוקיינוס. לדברי מסורות אחרות, הן היו בנותיו של אל היין דיוניסוס מאפרודיטה ולעיתים הן מצוינות גם כבנותיו של הליוס, אל השמש.  
בדומה למוזות, החאריטות העניקו מחסדן ומכישרונותיהן לבני האדם והאצילו השראה על האמנים והיוצרים השונים. במקורן הן היו אלות טבע ופריון, ופולחנן המועט נערך במקומות של רוב טבע ומים, בקרבת נהרות ויערות, למשל. שמן של החאריטות נכרך גם עם העולם התחתון, ממלכת המתים, ועם פולחני המסתורין האֱלֶוּסִיִים. 
באמנות הקדומה החאריטות תוארו על פי רוב כנשים צעירות ערומות החובקות זו את זו או מחזיקות זו בידי זו. למן תקופת הרנסאנס, משחודש הקשר האמנותי למסורת הקלאסית, נוצרו מספר ציורים ופסלים המתארים את שלוש החאריטות, כדוגמת ציוריהם של סנדרו בוטיצ'לי (ראו תמונה משמאל) ורפאל, ופסליהם של אנטוניו קאנובה וברטל תורוואלדסן.
על שמותיהן נקראו מספר אסטרואידים - האסטרואיד 23 תאליה  שהתגלה ב-1852 על ידי ג'ון ראסל הינד, האסטרואיד 31 אוּפְרוסִינֵה  שהתגלה על ידי ג'יימס פרגוסון ב-1854 והאסטרואיד 47 אגלאיה שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-1857.
ג'ורג' סנסקי

קריירת משחק

סנסקי נולד בעיר מהנוי שבפנסילבניה, ובין השנים 1939–1943 למד באוניברסיטת סנט ג'וזף אשר בפילדלפיה הסמוכה. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של סנט ג'וזף היה הקלעי המצטיין של כל ליגת המכללות הבכירה, עם ממוצע של 23.4 נקודות למשחק.
עם סיום לימודיו התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, ולאחר שנה אחת פתח את קריירת המשחק המקצועית שלו בקבוצת "פילדלפיה ספאס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית".
בשנת 1946 הצטרף לפילדלפיה ווריורס, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (אשר הפכה בהמשך לליגת ה-NBA). באותה עונה קלע סנסקי 6.3 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה. לאורך סדרת הגמר מול שיקגו סטאגס היה הקלעי השני של הווריורס (אחרי ג'ו פולקס) עם 11.4 נקודות למשחק, כולל שיא קריירה של 24 נקודות במשחק הרביעי. בסיום עונת 1953/1954, לאחר 8 עונות בפילדלפיה, פרש סנסקי ממשחק עם ממוצעים של 7.2 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק.

קריירת אימון

בשנת 1955 מונה סנסקי למאמן הראשי של הווריורס, במקומו של אדי גוטליב. את עונת 1955/1956 סיימה פילדלפיה עם המאזן הטוב בליגה, הודות ליכולת טובה של שחקניה פול אריזין וניל ג'ונסטון, ובפלייאוף גברה על סירקיוז נשיונלס ופורט ויין פיסטונס בדרך לזכייתה השנייה בתואר האליפות. בשתי העונות הבאות רשמו הווריורס מאזן ניצחונות חיובי, אך לא הצליחו להעפיל שוב לגמר ה-NBA. בסיום עונת 1957/1958 עזב סנסקי את הקבוצה, ומאז לא שב לאמן.
ב-25 ביוני 2001 נפטר סנסקי כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 79.
סולם

סולם הוא כלי המשמש לטיפוס לגובה.

מבנה

לסולם מבנה בסיסי של שלבּים־שלבּים (בעברית גם שליבות מן שְׁלִיבָה או חֲווָקים מן חָווָק) המוחזקים בין שני מוטות אופקיים זה לזה ומאונכים לקרקע. הוא עשוי מחומרים חזקים המסוגלים לשאת משקל אדם, כגון מתכת, פלסטיק או עץ.
את הסולמות משעינים על הקיר, או מעגנים אליו, כשסוג נוסף של סולמות אינו אלא שני סולמות הנשענים זה על זה.

סולם חבלים

סולם חבלים הוא סולם שחלקיו השונים עשויים לא מחומר קשיח אלא מחבל (לעיתים יש בפרקים חיזוקי מתכת). הוא קל משקל וניתן לקיפול, ועל כן נוח להובילו ממקום למקום ולאחסנו, ובשל גמישותו נוח להתקינו באתרים שבהם המשטח האנכי שעליו מטפסים איננו חלק אלא קמור (לדומה – קיר סלע). עם זאת, כדי להשתמש בו על המטפס להשקיע עוד מאמץ ומיומנות, שכן הוא נוטה להתנועע בעת הטיפוס עליו. יש סולמות חבלים ששלביהם עשויים מחומר קשיח.
סולם החבלים נוח ומשמש לרוב בטיולים ובמחנאות, בפעילויות צבאיות וכן בפעולות חילוץ והצלה.

סולם במשחק

סולמות משמשים גם למשחק ילדים בגני שעשועים. בדרך כלל לשלביהם פרופיל מעוגל, בניגוד לשלביהם של סולמות העבודה, שהם בעלי פרופיל מלבני.

ברכבי הצלה

ברכב מכבי אש מותקן סולם, ובעזרתו הכבאים מגיעים לקומות העליונות בבניין בוער אם אין להגיע אליהן דרך המדרגות הפנימיות. לעיתים הסולם מורכב על צריח מסתובב בגג המשאית של מכבי האש, והשליטה עליו יכולה להיעשות משני מרכזי פיקוד – מהמשאית עצמה או מקצהו העליון של הסולם (סלסילה). לאורך סולם הכבאים מורכב צינור מים.
אף כי הסולם משמש לעלייה ולירידה, הוא נתפס ככלי לעלייה. למשל במשחק הלוח "סולמות ונחשים", הסולמות מציינים את העלייה, בעוד שהנחשים (או החבלים) מסמלים את הירידה.
תידה בארה

חייה

תיאודוסיה בור גודמן נולדה בסינסינטי, אוהיו לברנרד גודמן, מהגר יהודי ממוצא פולני ולפולין דה קופט, יהודיה שווייצרית. לאחר עלייתה לגדולה של בתם, שינתה המשפחה את שמה ל"בארה". נטען כי כינויה Theda Bara, הוא אנגרמה ל-"Arab Death" (מוות ערבי), אך נראה כי תידה הוא קיצור לשם תיאודוסיה, ובארה היה שמה האמצעי של סבתה.
לאחר שלמדה במשך שנתיים באוניברסיטה של סינסינטי, החלה לעבוד בתיאטרון, ובשנת 1908 עברה לניו יורק, כשהיא נושאת את שמה של אמה, תיאודוסיה דה קופט. בשנים אלו נהגה להופיע בתפקידים זעירים, לעיתים כניצבת בלבד בסרטים שהופקו באותה התקופה. בשנת 1915 זכתה לפרסום ולהצלחה כאשר שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "איש שוטה היה". בין 1915 ל-1919 הופיעה ביותר מארבעים סרטים, אשר ברובם הגדול אבדו, וכיום אינם בנמצא. ב-1919 עזבה את הוליווד לטובת הבמה בתיאטראות ברודוויי, ומאז מיעטה להופיע בסרטים. ב-1926 צולם סרטה האחרון "מאדאם מסתורין". ב-1921 נישאה לשחקן צ'ארלס בראבין, ומיתנה את אורח חייה שבשמו נקשרו מסיבות חשק פרועות. לאחר 1926 פרשה כליל מן התודעה הציבורית. לבארה לא נולדו ילדים ובשנת 1955 מתה מסרטן בלוס אנג'לס.

סמל מין

בארה הייתה סמל המין ההוליוודי הראשון. בכמה מסרטיה הופיעה בתלבושת שקופה שלא השאירה מקום לדמיון. לימים, אסר קוד ההפקה ההוליוודי השמרני על תלבושות מסוג זה, ולא ניתן היה להציג את סרטיה של בארה בארצות הברית, דבר שהוביל לבסוף להעלמותם ואובדנם.
בשיא תהילתה, תדמית ה"ואמפ" שלוותה באיפור מתאים, ובאגדות שהפיצו האולפנים כי היא פרי אהבתם האסורה של אומן צרפתי ורקדנית מצרית, כמו גם באשר לשמועות על אורח חייה, משכה את הקהל לבתי הקולנוע. לאחר מלחמת העולם הראשונה נראתה האקזוטיות המלאכותית של בארה כמגוחכת, והיא שהביאה בסופו של דבר לשקיעתה ולהעלמותה.

מורשת

בארה זכורה כיום כאחת מכוכבות הסרט האילם הגדולות. בשנת 1994 הופיע דיוקנה על בול דואר של ארצות הברית, שעיצב הקריקטוריסט אל הירשפלד. בשנת 1996 התפרסמו שתי ביוגרפיות שלה, ובשנת 2005 הוקרנה ביוגרפיה מצולמת הכוללת קטעים מסרטיה בשם "תידה בארה, האישה עם העיניים הרעבות".
מילון עברי

מילון עברי או מילון עברי-עברי או מילון עברי-בעברית הוא מילון המכיל מילים בעברית ופירושיהן.

ימי הביניים

המילונאי העברי הראשון המתועד היא רבי סעדיה גאון, ראש ישיבת סורא. בהיותו בן 20 בלבד, חיבר את ספרו "האגרון". הספר נועד לשמש ככלי-עזר לפייטנים, וסודר הן בסדר אלפביתי והן לפי סיומת המילים (כדי להקל על החריזה). גם רב האי גאון חיבר כמעין מילון - "כְּתַאבּ אלְחַאוִי" ("ספר המאסף") - על כל הצירופים האפשריים מאותיותיו של כל שורש וביאורם. שני הספרים לא שרדו בשלימותם, למעט שרידים מהם.
המילון העברי הראשון שנמצא בידינו הוא "מחברת מנחם" של מנחם בן סרוק. בן סרוק, שחי והתגורר בספרד כתב את ספרו במטרה דומה למטרתו של רס"ג - עזרה למשוררים. ספרו הפך לנפוץ, ופירושיו מובאים ברש"י על המקרא.
מילון נוסף מאותו אזור הוא ה"כתאב אלאצול" ("ספר השורשים") של רבי יונה אבן ג'נאח מקורדובה מהמאה ה-11. אף על פי שספר זה אינו מילון במובן המצומצם של המילה, והספר מכיל גם פרשנות אטימולוגית למילים ולשורשים, הוא ללא ספק מילון במהותו. אבן ג'נאח התמקד בעברית מקראית, אם כי גם מילים מן המשנה והתלמוד מופיעות בספר. באותה תקופה יצר רבי נתן מרומי את "הערוך" - מילון ללשון חז"ל המסודר בצורה אלפביתי.
למעשה, מאותה תקופה ועד לעת החדשה, למעט יוצאים מן הכלל, לא נוצרו מילונים עבריים, בוודאי שלא לשם מילונאות לשמה.
בין היוצאים מן הכלל ניתן למנות את רבי יקותיאל הכהן שספרו "עין הקורא", שנועד להורות את אופן קריאת המילים בצורה הנכונה בקריאת התורה, מהווה מילון מקראי. זמנו של הכהן איננו ברור, אך ככל הנראה חי במרכז אירופה במאה ה-12.
יוצא מן הכלל נוסף, ומי שללא ספק נחשב לראשון המילונאים העבריים, היה המדקדק והמדפיס האיטלקי אליהו בחור בן המאה ה-15. בחור הוציא לאור מספר מילונים, ביניהם לראשונה מילון עברי-לטיני-אידי ("שמות דברים"), וכן מילון ללשון חז"ל ולעברית של ימי הביניים ("התשבי"). מילוניו של התשבי היו פורצי דרך בכמה תחומים: בנוסף לכך שהוא הוציא לאור את מילוניו בדפוס, שלא כמו אחרים שקדמו לו, הוא גם נקט בעמדה "מדעית" יחסית, בשונה ממילונאים קודמים שעמדתם הייתה הלכתית-פרשנית.
רק במאה ה-17 הוציא הרב שלמה די אוליוירה שני מילונים - "זית רענן" - מילון לקסיקוני למילים המורגלות במשנה, בתלמוד ובפילוסופיה, באמסטרדם בשנת 1683, ו"עץ חיים" - שורשי לשון הקודש בסדר אלפביתי.

בעת החדשה

עם תחילת תנועת ההשכלה היהודית ובעקבותיה תחיית הלשון העברית, נוצר צורך במילון עברי מקיף ומדעי. אף על פי שתנועת ההשכלה היהודית הביאה ליצירתם של מילונים אחדים: אוצר השורשים (וינה תקס"ז-תקס"ח, 1807–1808): מילון לעברית מקראית, כולל תרגום לגרמנית, מאת יהודה ליב בן-זאב. וכן שמואל יוסף פין חיבר מילון עברי בשם "האוצר" (בחייו יצאו לאור האותיות א-ז והושלם לאחר פטירתו), שהיה המילון ההיסטורי הראשון ללשון העברית וקיבץ את כל הידע שעד זמנו, ועוד, הרי שלא היה די בכך. בנוסף, חזונו של אליעזר בן יהודה להפיכת השפה העברית מלשון מתה לשפה דבורה הצריך סיכום של השפה העברית על כל שכבותיה ובנוסף לחידושם של מילים רבות. בן יהודה החל במפעל זה והוציא לאור את "מילון הלשון העברית הישנה והחדשה" או בשמו המוכר "מילון בן יהודה" החל משנת 1908 (הכרך האחרון של המילון יצא לאור שנים אחרי מותו, בשנת 1958). שנים ספורות לאחר מכן הוציא לאור יהודה גור את מילונו "מילון שמושי לשפה העברית", שזכה לפופולריות רבה.
אחריהם יצאו לאור מילונים רבים, בין הבולטים שבהם הוא מילונו של אברהם אבן-שושן "המילון החדש" (נקרא גם: מילון אבן-שושן).
פולאצק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה פולאצק 27,263 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 86.95% בלארוסים, 9.97% רוסים, 1.39% אוקראינים ו-1.69% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (67.92%) ורוסית (30.33%).
הולי

ההיסטוריה של חג ההולי

אחד הסיפורים הקשורים לפסטיבל ההולי מספר אודות מלך שדרש מכל נתיניו לסגוד רק לו ולא לאף אל. משסירב בנו שהיה חסיד של האל וישנו להיענות לדרישה זו, גזר עליו המלך מוות. אחותו של המלך, הוליקא, הלכה עם הנסיך אל מדורה שבה נגזר דינו להישרף למוות, וישבה עמו בין הלהבות. בזכות דבקותה, יצא הנער מתוך האש ללא פגע, אך היא עצמה מתה. מאז, בכל שנה בערב פסטיבל ההולי מדליקים המאמינים מדורות ענק לזכרה.
בל פאולי

ביוגרפיה

פאולי נולדה בהמרסמית' שבלונדון לשחקן הבריטי מארק פאולי ולמלהקת ג'ניס ג'פה. אמה היא יהודייה. פאולי למדה בבית הספר הולנד פארק.

קולנוע וטלוויזיה

בשנים 2007 ו-2008 שיחקה פאולי בסדרה M.I. High לצדם של רייצ'ל פטלדוולה ומוסטפא חוסיין-אוגלו. היא ומוסטפא לא חזרו להופיע בעונות הבאות של הסדרה. בנוסף ל-"M.I. High" שיחקה פאולי בהפקות כגון "Murderland" (מ-2009), "דוריט הקטנה" (2008) ו-"The Bill" (מ-2008), ו-"The Whistleblowers" (מ-2007). ב-2013 הוכרז שפאולי הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "בנידורם" של ITV לעונה השישית.
ב-2015 גילמה פאולי את דמותה של הנסיכה מרגרט בדרמה הקומית הביוגרפית "יציאה מלכותית" לצדם של שרה גאדון, אמילי ווטסון ורופרט אוורט. פאולי שיחקה בתפקיד ראשי בדמות מיני גצה בדרמה הקומית "יומנה של נערה מתבגרת" לצדם של קריסטן ויג ואלכסנדר סקארסגארד. הקרנת הבכורה של הייתה בניו יורק ובלוס אנג'לס ב-7 באוגוסט 2015. זמן קצר אחר כך כיכבה פאולי בסרט האינדי "קרי פילבי" בו החליפה בתפקיד את השחקנית היילי סטיינפלד.
ב-2016 כיכבה בתקפיד הראשי בדרמה הקומית "קרי פילבי"; הסרט התבסס על רומן בעל אותו שם מאת הסופרת האמריקני, קארן ליסנר. 
ב-2017 כיכבה בדרמה התקופתית "מרי שלי" לצדה של השחקנית אל פנינג.
ב-2018 כיכבה פאולי לצדה של ליב טיילר בסרט האימה "חיית פרא", והופיעה בסרט דרמת הפשע "הילד הלבן ריק" לצדם של מתיו מקונוהיי וג'ניפר ג'ייסון לי. פאולי גילמה את הולי מורטן בדרמה "המודיע" של ערוץ BBC One בכיכובו של פאדי קונסידיין.

תיאטרון

במרץ 2009 הופיעה פאולי בתפקיד מגי במחזה "Tusk Tusk" בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון. ב-2011 שיחקה בתפקיד תומסינה בהפקה מחודשת בברודוויי של המחזה "ארקדיה" שהוצג בתיאטרון אתל ברימור. באוקטובר 2011 הופיעה שוב ברויאל קורט בתפקיד טילי במחזה "Jumpy", תפקיד אותו גילמה גם באוגוסט 2012 בתיאטרון הדוכס מיורק שבווסט אנד. במרץ 2018 שיחקה בתפקיד דון בהפקה מחודשת של המחזה "גיבור הלובי" מאת קנת' לונרגן בתיאטרון הייז לצדם של כריס אוונס, מייקל סרה ובריאן טיירי הנרי.

חיים אישיים

משנת 2016 פאולי יוצאת עם השחקן דאגלס בות' אותו הכירה כשהשניים הופיעו יחד בסרט "מרי שלי".
דיני חוזים

היסטוריה של דיני החוזים בישראל

עם קום המדינה היה הבסיס המשפטי לדיני החוזים נעוץ בשני מקורות חיצוניים. ראשית, נשאבו דיני החוזים מהמג'לה, היא קובץ דיני הממונות העות'מאני שנלקח מן המשפט המוסלמי. כבר בימי המנדט הבריטי היה ברור כי המג'לה היא מסמך מיושן, קזואיסטי, ואינו תואם את הצרכים של דיני החוזים במדינה מודרנית ומתפתחת. במקום בו לא נמצאה תשובה במג'לה פנו השופטים אל המשפט המקובל הבריטי. גם לאחר קום המדינה נשאבו דיני החוזים משני מקורות אלו, כאשר אליהם נוספה פסיקה ישראלית חדשה, שפיתח בית המשפט העליון.
בתחילת שנות השבעים החלה חקיקה ישראלית חדשה שקבעה עקרונות ישראליים מקוריים לדיני החוזים, וקבעה מושגי מפתח מקוריים, שקיבלו עם הזמן פרשנות ישראלית מקורית, ללא תלות בכל שיטת משפט זרה (ולדוגמה החיוב לשאת ולתת על כריתת חוזה בדרך מקובלת ובתום לב).
כיום תלוי ועומד בשלבי חקיקה  "קובץ דיני ממונות" הבא להסדיר מחדש את החקיקה האזרחית הישראלית, ללכד את הסדריה, ולהפוך על פיהם כמה מן הקביעות וההסדרים המצויים בחוקי החוזים הקיימים. לאחרונה, פורסמה הצעת חוק דיני ממונות ברשומות הכנסת, מהלך המבטא את התקדמותו המשמעותית של הליך חקיקה זה. החקיקה אמורה לאחד ולהסדיר נושאים רבים הקשורים בדיני הממונות ובהם, ובעיקרם, את כל החוקים השונים העוסקים בדיני החוזים.