google/wiki40b huggingface dataset:
וייט הארט ליין

היסטוריה

בנייתו של האצטדיון החלה בשנת 1898, והוא נחנך ב-4 בספטמבר 1899 במסגרת משחק ידידות בין טוטנהאם הוטספר לנוטס קאונטי לעיני 5,000 צופים, בו ניצחה טוטנהאם בתוצאה 1-4. ב-1923 הורחב האצטדיון לתכולה של 50,000 צופים. במרץ 1938, נרשם שיא הצופים במגרש כש-75,038 צופים חזו בהפסדה של טוטנהאם לסנדרלנד במסגרת גביע ה-FA.
בין השנים 1908-1972, וויט הארט ליין היה אחד מהאצטדיונים היחידים שלא היו בו שלטי פרסומות. 
בשנות ה-80 המוקדמות נבנה היציע המערבי, אולם הפרויקט נוהל באופן גרוע. כתוצאה מכך העבודות הושלמו באיחור ועודף ההוצאות גררו את המועדון למשבר כלכלי. בשנת 2006 נעשו באצטדיון שינויים קלים שהגדילו מעט את תכולתו ל-36,310 מקומות.
ב-14 במאי 2017 אירח האצטדיון את משחק הבית האחרון של טוטנהאם, בו גברה הקבוצה בתוצאה 2-1 על מנצ'סטר יונייטד. מספר ימים לאחר מכן החלו עבודות ההריסה של האצטדיון, לטובת בניית אצטדיון חדש הממוקם בשטח שחופף בחלקו את הוייט הארט ליין. האצטדיון החדש מונה 62,062 מקומות ישיבה, וטוטנהאם חנכה אותו בסוף עונת 2018/2019. עד לחניכת האצטדיון החדש, ערכה טוטנהאם את משחקיה הביתיים באצטדיון ומבלי.
יהושע קניאל (רב)

ביוגרפיה

נולד בשנת תרנ"ו (1896), בעיירה קוזניצה בחבל גרודנה שברוסיה הלבנה. בהיותו בן עשר, עלה ארצה עם אביו. שם אמו אידל. למד בישיבת עץ חיים בירושלים, היה מתלמידיו המובהקים של הרב קוק ונמנה עם ראשוני תלמידיו בישיבת אוצר חיים ביפו. בזמן מלחמת העולם הראשונה עת נעדר הרב קוק מהארץ, למד הרב קניאל בישיבות שונות בירושלים. נישא לדינה שפירא (צאצאית של הגאון מווילנה).
עם שובו של הרב קוק לארץ, נהנה מקרבה מיוחדת לרב קוק, ואף למד איתו ביחידות. בהלוויתו של הרב קוק נשא הספד מרגש על אהבת ישראל של רבו.
בשנת תר"פ (1920) הגיע לחיפה בשליחותו האישית של הרב קוק שבקשו לסייע בידי הרב המכהן, הרב ברוך מרכוס. בשנת תרפ"ב (1922) התמנה לחבר הרבנות בחיפה וייסד את בית הדין הרבני בחיפה, שם כיהן כדיין, לצידו של הרב הראשי לחיפה דאז - הרב מרכוס. בנוסף למשרתו הרבנית היה הרב קניאל מרצה ללימודי יהדות בטכניון על פי אישורו של הרב קוק. הרב קניאל שהתגורר בסמוך לבית הכנסת הדרת קודש נמנה עם מתפלליו ואף שימש כרבו.
בזמן המנדט הבריטי הרב היה שותף בכל אירוע לאומי, ועמד בראש ההפגנות נגד המשטר הבריטי. לחם למען צביונה היהודי של העיר, ובמיוחד ניסה לבטל את הפעלת התחבורה הציבורית בשבתות בעיר.
מתוקף תפקידו כנשיא כבוד לאגודת "לאסירינו" בחיפה, ביקר את אסירי ההגנה בכלא עכו לשם עזרה ועידוד לקראת החגים ובעתות צרה. באחד המקרים (1938) הסכים מרדכי שוורץ, יהודי שנדון למוות באשמת רצח ערבי, להתוודות על האמת רק בפני הרב קניאל טרם הוצא להורג בתליה. הרב קניאל, בניסיון להציל את חייו של שוורץ, נסע מיד לירושלים למסור את הווידוי לרב הראשי לארץ-ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, כדי שישתדל אצל השלטונות, אך ללא הועיל.
כחניכו של הרב קוק ידע ליצג את כבוד התורה בהופעה מכובדת ובעברית יפה אצל כל חוגי היישוב, ועם גידול היישוב העברי בעיר והתווספות אנשי תורה בתוכה התרחב חוג השפעתו.
שימש והשפיע בארגוני חינוך, צדקה וחסד כגון: נשיא הכבוד ומהמייסדים של חברת גמילות חסדים חיפה, ממייסדי בית הספר לבנות "מזרחי", ציר בוועידותיה של תנועת "המזרחי" ונשיא הכבוד שלה בחיפה, עזר לפעילות "בני עקיבא" בעיר.
הרב קניאל נבחר פעמים לקונגרס הציוני אך מטעמי בריאות לא נסע, נבחר בתש"ד לאספת הנבחרים.
בשנת תשכ"ו (1966), לאחר פטירתו של הרב ברוך מרכוס מונה לרבה הראשי של חיפה, ולחבר מועצת הרבנות הראשית.
על שמו קרוי "פרס הרב קניאל לספרות תורנית" של עיריית חיפה ורחוב בשכונת רמת ויז'ניץ  בחיפה.
מנכדיו: הרב רונן לוביץ', רב המושב ניר עציון; הרב פרופ' אליאב שוחטמן, משפטן ודיקן מכללת שערי משפט; וד"ר סמדר שרלו, אשתו של הרב יובל שרלו.

ספרים וחיבורים

פרסם מאמרים ותשובות בספרים וירחונים ובעתונות. הכין בכתב-יד ספרים בחידושי-תורה בהלכה ובאגדה.
הספדו על הרב קוק נכלל בקובץ "הספדים על מרן הראי"ה קוק זצ"ל", בהוצאת 'אור האורות'.
פיליפה דה מונטה

חייו

דה מונטה נולד במחלן, פלנדריה. אחרי הכשרה מוזיקלית בנעוריו בקתדרלה של סנט רומבולדס במחלן, שם היה נער מקהלה, נסע דה מונטה לאיטליה - יעד מקובל למלחין פלמי צעיר במאה ה-16 - שם עשה לו שם כמלחין, זמר ומורה (במלוא מובן המילה, כיוון ששיווה לשמו צורה איטלקית, פיליפו די מונטה). הוא חי ועבד בנאפולי משנת 1543 עד 1551, וברומא, בשירות החשמן אורסיני, עד 1568, אם כי תקופה קצרה עשה באנגליה בין 1554 ל-1555, בתקופת שלטונה של המלכה מרי הראשונה, כשהייתה נשואה לפליפה השני מלך ספרד. לדברי מונטה, הוא לא סבל לעבוד במקהלה של פיליפ, משום שכל יתר החברים בה היו ספרדים. 
בשנת 1568 התמנה מונטה לממשיכו של יאקובוס וט כממונה על המוזיקה, קאפלמייסטר, בקאפלה של מקסימיליאן השני. נראה שהצליח בגיוס מוזיקאים חדשים לקאפלה, כיוון שלאסוס עצמו ציין את האיכות המדהימה של הביצוע המוזיקלי בווינה שנתיים בסך הכל אחרי שמונטה היה למנצח שם. מונטה המשיך לעבוד בשארית חייו הארוכים בחצרות הבסבורג, הן בווינה והן בפראג. הוא מת בפראג ונקבר בכנסיית סנט יאקוב.

מוזיקה והשפעה

מונטה היה מלחין פורה ביותר וכתב מוזיקה דתית וחילונית, כולה ווקאלית. הוא כתב כ-40 מיסות וכ-260 יצירות קודש אחרות, ביניהן מוטטים ומדריגלי ספיריטואלי (יצירות הנבדלות מן המדריגלים רק באופיים הדתי של הטקסטים). הוא הוציא לאור מעל 1100 מדריגלים חילוניים, ב-34 ספרים, אבל לא כולם שרדו. הפרסום הראשון שלו היה בשנת 1554, כשהיה בן 33, אבל הוא כתב מעט מאוד עד שהחל לעבוד אצל בני הבסבורג, ב-1568, כשהיה בן 47 - השראה למאחרים לפרוח באשר הם. קובץ המדריגלים האחרון שלו יצא לאור רק בשנת 1601 והוא אחד מקובצי היצירות הספורים של בן שמונים מתקופת הרנסאנס.
מבחינה סגנונית, המדריגלים של מונטה משתנים מסגנון מוקדם, מתקדם מאוד, רצוף כרומטיקה, שתכליתה לתת ביטוי לטקסט (אף כי חדשנותו בתחום זה איננה מגעת לזו של מרנציו או לאסוס), לסגנון מאוחר, מפושט במידה רבה, שהתבטא במוטיבים קצרים ומרקמים הומופוניים תכופים. שלא כמונטוורדי, שהחל בסגנון שמרני והיה לנסיין וחדשן בהמשך חייו, קריירת ההלחנה של מונטה התפתחה בעקומה הפוכה, מחדשנות נסיונית אל אחדות ופשטות ביצירות המאוחרות.
מעטים מלחיני התקופה שהשיגו מוניטין גדולים משל מונטה, שנודע לתהילה ברחבי אירופה; יצירות הודפסו שוב ושוב וזכו לתפוצה רחבה. אף כי תואר כ"שקט, מאופק וצנוע כנערה", היה לו חוג ידידים רחב, שכלל מלחינים מפורסמים כמו לאסוס וויליאם בירד; היו לו תלמידים רבים, ועל ידם הנחיל את כישורי ההלחנה שלו ואת ניסיונו לדור, שפיתח את סגנון הבארוק המוקדם; רבים מן המדריגלים שלו מבוצעים עד היום.
פוקימון: הבלש פיקאצ'ו

עלילה

ביקום של פוקימון, טים גודמן (ג'אסטיס סמית') הוא מאמן פוקימונים לשעבר ובנו של הבלש הארי גודמן. כאשר אביו נעלם בתאונת מכוניות, טים הולך לעיר ריים ופוגש פיקאצ'ו (בקולו של ראיין ריינולדס) שעבד עם הארי ובאופן מפתיע יכול לתקשר עם טים. למרות זאת, הבלש פיקאצ'ו סובל במקרה קשה של אמנזיה, והשניים עובדים ביחד בשביל למצוא את אבא של טים, ובדרך פותרים תעלומות בעיר.

הפצה

במקור הסרט אמור להיות מופץ על ידי סרטי יוניברסל. "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו" יצא לאקרנים ב-9 במאי 2019 על ידי האחים וורנר וטוהו אשר הפיץ את הסרט ביפן.
מורה מן החוץ

מורה מן החוץ במוסדות להשכלה גבוהה בישראל, הוא מרצה, בדרך כלל בעל תואר שלישי, שאינו שייך לסגל ההוראה הקבוע של המוסד. משרת המורה מן החוץ כוללת הוראה בלבד, ללא מחקר וללא הנחיית סטודנטים לתארים מתקדמים. המורים מן החוץ הם חברים בסגל האקדמי הזוטר.
ראשיתה של מסגרת זו בשנות ה-60, כאשר הקימה האוניברסיטה העברית את השלוחה בתל אביב, שלימים הפכה להיות אוניברסיטת תל אביב. מרצים מן האוניברסיטה העברית שיצאו ללמד בשלוחה נחשבו שם ל"מורים מן החוץ". בהמשך ניתן תואר זה לחברי סגל מכל אוניברסיטה, שהתבקשו ללמד במוסדות אחרים, ואחר כך גם למומחים שעיקר עיסוקם שלא באקדמיה (כגון שופטים) שלימדו קורסי בחירה בתחום התמחותם. החל משנות השמונים החלו האוניברסיטאות והמכללות האקדמיות בישראל להשתמש במורים מן החוץ כתחליף זול להעסקת סגל הוראה רגיל.
על פי נתוני 2008, בישראל מועסקים כ-5,000 איש בכ-2,000 משרות של מורים מן החוץ, לעומת כ-4,500 תקנים של סגל אקדמי בכיר.
בשנת 2008 הוגדר בישראל מסלול של עמית הוראה, הכולל את המורים מן החוץ שעיקר עבודתם בהוראה; משכורתם גבוהה מזו של מורים מן החוץ שאינם כאלה.
חנה עמית

חנה עמית (נולדה בשנת 1951) היא עורכת ישראלית בתחום התרבות היהודית וההיסטוריה של עם ישראל וארץ ישראל, לשעבר עורכת כתב העת "עת-מול".

ביוגרפיה

נולדה בפתח תקווה ליעקב ויהודית גרשון. בין השנים 2005-1999 הייתה עורכת כתב העת "עת-מול". מאז 2006 היא עורכת משנה של כתב העת "דווקא". כמו כן ערכה את כתב העת של הקיבוץ הדתי "עמודים".
יחד עם בעלה, ד"ר דוד עמית, הוציאה את הספרים "רחוב  בירושלים: מסע בזמן מתקופת המקרא ועד היום" ו"מראי מקום – לטייל עם המקורות בצפון הארץ". כמו כן ערכה מספר ספרי אוסף של מאמרי הגות.
במשך שנים התגוררה בכפר עציון, וכיום מתגוררת בירושלים.
תשלומי בושת

בהלכות מזיק וניזק, תשלומי בושת הם אחד מחמשת התשלומים המוטלים על המזיק לשלם לניזק (נזק וצער, ריפוי, שבת ובושת). התשלומים הם עבור כל בושה שנגרמה בשעת הנזק, בעקבות צפייה של הרואים, או שם רע שיצא בעקבות מעשה הנזק (למשל בעקבות מעשה אונס). 
חיוב בושת הוא רק כאשר המזיק הזיק בכוונה.

מקרים מיוחדים

לפעמים יש בעלות חוקית או כללית על תשלומי הבושת של האשה, בהתאם למצבה המשפחתי והגופני:

קטנה ונערה

המבייש ילדה קטנה עד גיל 12 או נערה עד גיל 12.5, נותן את תשלומי הבושת לאביה. אם מת האב לפני העמדה בדין, לפני שזכה בפועל בתשלומים, זוכה הנערה עצמה בבושת, מכיוון שתשלומי הבושת הוקשו לקנס שבהם החיוב חל רק בזמן ההעמדה בדין. אך אם מת האב לאחר העמדה בדין - לאחר שזכה בתשלומים, יורשים האחים - הבנים את התשלומים מאביהם מדין ירושה. לפי רבי שמעון, עד שבאים התשלומים לידי האב הוא אינו זוכה בהם, כי כתוב "ונתן לאבי הנערה". לא זיכתה תורה לאב אלא משעת נתינה, ולכן אם מת לפני שבאו לידו ממש, אפילו לאחר העמדה בדין, אין יורשים בניו מכוחו אלא הנערה עצמה זוכה בתשלומים

אשה נשואה

המבייש אשה נשואה, בושתה שלה, אך לפי רבי יהודה בן בתירא יש לבעל שותפות בתשלומי הבושת. אם הכה אדם אשה במכה הגורמת לבושה, אם מדובר ב"בושת שבסתר", שביישה בינו לבינה, כך שעיקר הבושה הייתה שלה עצמה, מגיע לאשה שני שלישים מהבושת ולבעל שליש אחד, אך אם הכה אדם אשה במקום גלוי וציבורי לעיני אנשים אחרים, כך שהבושה מגיעה באופן ישיר לבעל - שבושה היא לו שביזו את אשתו, מגיע לבעל שני חלקים ולאשה רק שליש.
בתלמוד מובא כי היו שחשבו שחלקו של הבעל בתשלומי אשתו קשורה בבעלותו עליה, שלא הבינו מדוע שיקבל הבעל תשלומים על בושת של אשתו, וכי אם ירקוק אדם בבגד של חבירו ישלם לו בושת? והוסבר, כי כאשר מבייש אדם אשתו של חבירו יש לבעל עצמו בושה, (אך כאשר רוקק בבגד של חבירו אין לחבר בושה) ולכן יש לו חלק בבושת (בתלמוד ירושלמי מוסבר כי לבעל יש צער בבושת אשה, כי צערה - צערו, כי הוא משתתף בצערה). לעומת זאת, כאשר הקשה רבינא, אם כך למה לא ישלם אדם דמי בושת - כאשר בייש אדם ממשפחה מכובדת - לכל המשפחה המורחבת, והסביר רב אשי כי כדי לחייב תשלומי בושת צריך שהביוש יהיה בגוף האדם עצמו, אשתו כגופו, אך בני משפחתו אינם נחשבים כגופו.

מדד לתשלומים

המדד לתשלומים מפורש במשנה במסכת כתובות:"' איזהו בושת הכל לפי המבייש והמתבייש"
יחזקאל סופר

ביוגרפיה

נולד במחנה עקורים בגרמניה, לשבתאי ולטויבע סופר, ניצולי השואה. בבחרותו למד בישיבות פוניבז' ובריסק. במהלך לימודו בישיבת בריסק, התוודע לחסידות חב"ד והחל ללמוד חסידות בחשאי. בשנת תשכ"ה התגלה הדבר, והוא נאלץ לעזוב את הישיבה הליטאית לטובת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בניסן תשכ"ז נסע ללמוד במשך כשנה בישיבת חב"ד המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בניו יורק. בשנת תשכ"ט נישא לשרה, בתו של רחל והנגן החסידי שניאור זלמן לוין מכפר חב"ד.
סופר הוא מרצה ותיק. הוא החל להרצות בשנת 1970 בתיכונים בארץ, עד שהתמנה ב-1976 בהשפעת פרופסור ירמיהו ברנובר שהיה חבר בסנט של האוניברסיטה בבאר שבע, לכהן כרב בקמפוס, תפקיד אותו נשא 16 שנה].
בראשית שנות התשעים, תמך בזיהויו ופרסומו של הרבי מחב"ד כמשיח. לאחר פטירת האחרון בשנת 1994, פרסם את החוברת "יתבררו ויתלבנו" שבה טען כי התברר שהרבי מחב"ד אינו המשיח. הוא חזר והדגיש עמדה זו בספרו "במאי קמיפלגי" (2012). שיטה זו נחשבת חריגה גם בקרב הזרם המתון בחב"ד.
מוסר שיעורים בספרי חסידות ובפירוש רש"י לתורה, ומשמש כמרצה במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד ב'. ספרו "לדעת להאמין" מבוסס על מאות הרצאות שלו, שיצאו גם בדיסקים.
ליל לינדפורש

ביוגרפיה

לינדפורש נולדה בהלסינקי למשפחה דוברת שוודית ולאחר מכן עברה לשוודיה. בתחילת הקריירה שלה עבדה כשחקנית רביו. 
באירוויזיון 1966 ייצגה את שוודיה כחלק מצמד, והגיעה למקום השני. היא הנחתה את אירוויזיון 1985 ונודעה בתאונת המלתחה שקרתה לה בתחילת האירוע כשמלתה נקרעה, אך לאחר מכן הודתה שתאונה זו הייתה מבוימת והיוותה התלוצצות. 
לינדפורש הקליטה עשרה אלבומים, ושיחקה במספר סדרות טלוויזיה שוודיות. ב-1998 היא החלה לשמש בשוודיה כשגרירת רצון טוב של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ליל לינדפורש נישאה ב-1969 לפיטר ווסטר, ולזוג נולדה בת באותה שנה. הם התגרשו בשנת 1973. כיום היא מתגוררת בסטוקהולם.
יחיאל חגיז

ביוגרפיה

יחיאל בן מרדכי חגיז נולד בירושלים, בן ליוצאי מרכז אירופה (סבו, יצחק חגיז, אימץ עם עלייתו לארץ ישראל בימי העות'מאנים שם משפחה של ידידים יוצאי מרוקו). אמו, שרה פייגה, הייתה בתו של הרב רפאל יונה ראם. 
למד בבית המדרש למורים העברי בעירו. בבחרותו הצטרף לתנועת החוגים המרקסיסטיים של מפלגת פועלי ציון שמאל והיה חבר קיבוץ חפציבה. עבד מספר שנים כפועל בניין וחקלאי, ומשנת 1949 היה למורה.
במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי וניהל את להקת הבידור של פלוגת ההסוואה מס' 1 (פלוגת ההסוואה העברית הראשונה) בחיל ההנדסה הבריטי, בצפון אפריקה ובאיטליה. הוא חיבר פזמונים רבים. הִרבה לכתוב גם חיקויים לשירי משוררים ידועים, פרודיות היתוליות ושירי זמר ברוח שירים מפורסמים. בעיקר התפרסמו הפרודיות שלו על שירי אברהם שלונסקי, שזכו בשעתו לתהודה רבה.
פזמונו הידוע ביותר, שנכתב בעת שירותו, הוא "צאנה צאנה" (1941). השיר, שהולחן על ידי יששכר מירון (מיכרובסקי), היה ללהיט בארצות הברית ולאחד מהשירים העבריים המוכרים ביותר בעולם. עוד מפזמוניו: "שיר הבאר" ("נרקוד ונבשר / מים מים בבאר") (גם הוא הולחן על ידי מירון).
לאחר שחרורו התגורר ברח' מאפו 24 בתל אביב. ב-1946–47 היה (בין היתר לצד המלחין מירון) ממייסדיה ומנהליה של "גחלילית", להקת התיאטרון העממי מיסודם של החיילים המשוחררים.

בתקופת מלחמת העצמאות היה ממחברי תוכניותיה של הלהקה הצבאית בשירות התרבות של צה"ל; בין היתר היה ממחברי התוכנית "אין ספק!". ועיבד את "חופשה במחנה" על פי "שתי שבתות" למשה שמיר (תש"ט)
ב-1950 הקים ביחד עם הבמאי יעקב מנסדורף (מאנסדאָרף) את "תע"ז" (תיאטרון עממי זעיר) קצר-הימים, מקרב העולים החדשים, שהפיק את הקומדיה "הפונדקאית" ("מירַנדולינה", "שונא הנשים")  לקרלו גולדוני בתרגומו של חגיז (השחקנית מרים זוהר, שגילמה תפקיד ראשי בהצגה, התקבלה בעקבות זאת לתיאטרון הבימה).
במחצית השנייה של 1951 ייסדה קבוצת עולים חדשים את תיאטרון "זיקית" להומור וסאטירה, שחגיז חיבר את פזמוניו ותוכניותיו (בהן "בליצנות גמורה").
חגיז חיבר, עיבד ותרגם שירים, פזמונים ומערכונים. בראשית שנות ה-50 היה חבר הנהלת אקו"ם.
בשנת 1951 ראה אור בהוצאת נ' טברסקי הקובץ "בקצב הזמן", שכינס כמה מפזמוניו.

חגיז פרסם גם תרגומים מיידיש בעיתונות העברית ובקבצים. כמו כן תרגם את כרך ב' של ספרו הנודע של משה גרוסמן, "בארץ האגדית הכשופה: שבע שנות-חיים בברית-המועצות" (1952).
חיבר שיטה מיוחדת להוראת כתיב עברי למבוגרים ("שיטת חגיז").
באמצע שנות ה-50 לימד אותה בבית הספר לפקידוּת "אלפא" בתל אביב.
בשנת תשכ"ה, לאחר מותו, ראה אור ספר הלימוד "תורת הכתיב העברי", שחיבר עם ידידו נח גרינשטיין ושהושלם על ידי האחרון.
יחיאל חגיז נפטר ב-1960, בגיל 48. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

משפחתו

חגיז היה נשוי לברכה לבית יעלי (גרינשְפּוּן) (1916–1981) ואב לבן, גיל חגיז (Gil Hagiz;‏ 1940–2007), ולבת, רננה (נני) ורד (1943–2003).
אביה של אשתו ברכה, אברהם יעלי (גרינשפון) (1893–1966), היה איש העלייה השנייה, המזכיר הראשון של מועצת פועלי תל אביב וחבר מועצת עיריית תל אביב בשנות ה-20. דודתה (אחות-אביה), חוה יואלית-ורדי (1894–1978), הייתה שחקנית, מורה למשחק ולדיקציה בארץ, ואשתו של דוד ורדי (רוזנפלד) (1893–1973), שחקן, במאי ומורה למשחק, משחקניו הראשונים של תיאטרון הבימה במוסקבה.
קלאודיה פסקואל

קורות חיה

ילידת מחוז פורטו שבפורטוגל. בשנת 2010 השתתפה בתוכנית השירה Ídolos (המקבילה הפורטוגלית ל"כוכב נולד" הישראלית) ובשנת 2013 השתתפה בעונתה הראשונה של הגרסה הפורטוגלית של אקס פקטור. היא נבחנה להנחות להנחות תוכנית אירוח מקומית בשם "Curto Circuito" המשודרת בערוץ SIC Radical בשנת 2014 וסיימה במקום השלישי. השתתפה ב-2017 בעונה החמישית בגרסה הפורטוגלית ל-The Voice והגיעה לשלב חצאי הגמר בו סיימה במקום השישי.
פשקואל נבחרה להשתתף על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי (RTP) בתחרות הלאומית Festival da Canção הנערכת מדי שנה (החל מהשתתפותה הראשונה באירוויזיון 1964) לבחירת הנציג שייצג את פורטוגל בתחרות האירוויזיון בשנת 2018. פשקואל התמודדה עם השיר "O jardim" (הגינה) אשר נכתב על ידי איסאורה סנטוס הלוקחת חלק בביצוע השיר. שירה שובץ בחצי הגמר השני והיא העפילה לגמר הלאומי, בו ניצחה וזכתה לייצג את מדינתה באירוויזיון. מאחר שפורטוגל הייתה המדינה המארחת את התחרות שירה שובץ אוטומטית בגמר. ב-12 במאי 2018 הופיעה פסקואל בשלב הגמר של האירוויזיון, שבו דורגה במקום ה-26 והאחרון.
היה היה ילד

עלילה

רון הוא ילד נבון הסובל משיתוק מוחין שמגביל את תנועתו. הוא גדל לצד שני אחים בריאים, אחד מהם הוא אחיו התאום שמשחק כדורגל. הוריו עושים מאמצים רבים לדאוג לצרכיו ולשמור על הלכידות המשפחתית למרות הפערים ביניהם. הסרט מלווה את ההתמודדות היומיומית של רון ומשפחתו, החושפת גישות שונות לחיים ואת המתחים שמלווים הורים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

הפקה

הסרט הופק על ידי אורי לוי וסרטי אויו; הוא יצא בתמיכת Yes דוקו, קרן מקור לטלויזה וקולנוע, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ומפעל הפיס.
מאגר המידע המבני של קיימברידג'

מאגר המידע המבני של קיימברידג' (באנגלית: Cambridge Structural Database או בראשי תיבות CSD) הוא מאגר מידע ממוחשב המכיל, נכון ל-2010, את תיאור המבנה הגבישי של מעל ל-400,000 מולקולות קטנות. מדענים עושים שימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן של גביש בודד על מנת לקבוע את מבנה הגביש של המולקולה. לאחר שהמבנה מפוענח נשמר המידע על המבנה בקובץ במבנה קובץ CIF (ראשי תיבות Crystallographic Information File – קובץ מידע קריסטלוגרפי) ומאוחסן ב-CSD. מדענים אחרים יכולים לחקור ולאחזר את המבנים ממאגר המידע.
המידע כולל את הסימטריה של חבורת הסימטריות המרחבית של המופע הגבישי, הפרמטרים של תא היחידה, והקואורדינאטות היחסיות של כל האטומים בתא היחידה בתלת ממד.
חוקרים יכולים להשתמש ב-CSD על מנת להשוות בין מידע קיים לבין מידע שהושג מגבישים שגידלו במעבדה. המידע יכול לשמש על מנת ליצור תמונה או אנימציה של המבנה במגוון סוג תוכנות כדוגמת atoms, powdercell וכו'.
ניתן גם לחשב מה יכולה להיות התבנית התאורטית של עקיפה באבקה. אפשרות זו חשובה במיוחד מסיבות אנליטיות משום שהיא מאפשרת את זיהוי המופעים המצויים בתערובת האבקה הגבישית מבלי שנדרש לגדל גבישים.
המידע ב-CSD נאסף ומתוחזק על ידי מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג' (Cambridge Crystallographic Data Centre או בראשי תיבות CCDC) – ארגון קריסטלוגרפי שמקום מושבו בקיימברידג', אנגליה. זהו מוסד ללא כוונת רווח שתפקידו העיקרי הוא לאסוף ולתחזק את ה-CSD. הארגון גם מבצע אנליזה על מאגר המידע לתועלת הקהילה המדעית, וכמו כן כותב ומפיץ תוכנה על מנת לאפשר לאחרים לבצע מחקרים דומים. אף על פי שיש לארגון קשר הדוק לאוניברסיטה – הוא מאפשר לימודים לתארים מתקדמים במחקר – הוא כבר אינו חלק ממנה באופן רשמי.

היסטוריה

את ה-CCDC הקימה ד"ר אולגה קנרד מהמחלקה של כימיה אורגנית, אי-אורגנית ותאורטית שבאוניברסיטת קיימברידג' באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, אבל קודם להקמת המאגר המחושב ניהלה ד"ר קנרד במשך שנים רבות מאגר ידני של מבנים של מולקולות. היוזמה לרעיון הייתה של הקריסטלוגרף הבריטי ג'ון דזמונד ברנל שפגש את אולגה קנרד בכנס של החברה המלכותית ב-1948. הוא הציע לקנרד, שעבדה אז במכון הלאומי למחקר מדעי, לרכז את כל המידע על המבנים, משום שהאמין ששילוב מידע ממחקרים אינדיבידואלים באופן שיטתי יוביל לתובנות חדשות. קנרד פיתחה שיטה לקטלוג המבנים המבוססת על שימוש בכרטיסים מנוקבים. כמה שנים אחר כך כשלקנרד היו כ-300 מבנים הציע ברנל כי תוציא אותם בספר. ב-1965 הקימה קנרד את מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג', ועמדה בראשו עד צאתה לגמלאות ב-1997.
סרגיי איגנשביץ'

ביוגרפיה

איגנשביץ' נולד ב-14 ביולי 1979, במוסקבה, ברית המועצות דאז. החל מכיתה ב' החל איגנשביץ' ללכת לחוג כדורגל. בשנת 1988 נרשם איגנשביץ' לבית הספר לכדורגל של טורפדו מוסקבה.

קריירת מועדונים

לאחר כ-10 שנים בבית הספר לכדורגל טורפדו, חתם איגנשביץ' בזנאמיה טרודה אורחובו-זויבו מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. לאחר עונה אחת ו-18 הופעות במדיה, חתם בקריליה סובייטוב סמרה, מדרום-מערב רוסיה. בעונתו הראשונה בקבוצה המעיט להופיע, אך בעונת 2000, הפך לשחקן הרכב וסייע לקבוצה להימנע מירידת ליגה, לאחר שסיימה במקום ה-14, אחד לפני ירידה. 
עם סיום העונה חתם איגנשביץ' בקבוצת הצמרת, לוקומוטיב מוסקבה. משחק הבכורה של איגנשביץ' במדי לוקומוטיב היה ב-10 במרץ 2001. בעונתו הראשונה בלוקומוטיב זכה איגנשביץ' בגביע הרוסי. בעונת 2002 זכתה לוקומוטיב בפרמייר-ליג הרוסי, בשנה הראשונה שהליגה מתקיימת במתכונתה הנוכחית.
בפגרה שבין עונת 2003 לעונת 2004 עבר איגנשביץ' לצסק"א מוסקבה. הופעת הבכורה שלו בצסק"א הייתה ב-12 במרץ 2004, נגד מועדון הכדורגל מוסקבה. בין השנים 2005 ל-2008 שימש איגנשביץ' כקפטן הקבוצה. איגנשביץ' הרשים בהופעותיו בצסק"א והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר ברוסיה. בתחילת עונת 2010, זניט סנקט פטרבורג הביעה את התעניינותה באיגנשביץ', אך צסק"א סירבו למכור את אחד ממנהיגי הקבוצה. בחודש יולי 2010 ספרטק מוסקבה הביעה התעניינות באיגנשביץ', אך השחקן סירב לעזוב את צסק"א. ביולי 2018 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.

נבחרת רוסיה

את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רוסיה ערך איגנשביץ' ב-21 באוגוסט 2002, במשחק ידידות נגד שוודיה. ב-7 ביוני 2003 כבש איגנשביץ' לראשונה במדי הנבחרת: צמד נגד שווייץ, במסגרת מוקדמות יורו 2004. ביורו 2008 היווה איגנשביץ' חלק חשוב בהרכבה של רוסיה, כאשר שיחק בארבעה משחקים (מתוך 5), וסיים עם נבחרתו במקום ה-3. איגנשביץ שותף גם ביורו 2012. במוקדמות מונדיאל 2014 איגנשביץ' שיחק בתשעה משחקים מתוך עשרה משחקי הנבחרת, שעלתה למונדיאל 2014 מהמקום הראשון בבית שלה, כשהיא מקדימה את פורטוגל וישראל.
שיחק במדי הנבחרת כמגן גם במשחקיה במונדיאל 2018 והיה לשחקן הרוסי עם שיא ההופעות בנבחרת: 126 בסך הכל. לאחר המונדיאל הודיע על פרישתו מכדורגל.

קריירת אימון

ביולי 2018 מונה למאמן קבוצת הנוער של צסק"א מוסקבה.
ביוני 2019 מונה למאמן הראשי של קבוצת הכדורגל טורפדו מוסקבה, שאך זה העפילה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.

חיים פרטיים

אביו של איגנשביץ' הוא בלארוסי, ואמו של איגנשביץ' היא צ'ובשית. איגנשביץ' נשוי בשנית, ולו ארבעה ילדים, כולם בנים. 2 מהם מנישואיו הראשונים (רומן ודימיטרי). מנישואיו השניים נולדו לו שני בנים - סרגיי וטימופיי.
ואזה פרביה

סוגים

שני הסוגים העיקריים של ואזה פרביה הם במצב של וולמנטוס אינסרשן (באנגלית: Velamentous cord insertion) בו חבל הטבור מחובר ישירות לקרומים העובריים, וכלי הדם המתחברים לשלייה נותרים ללא הגנה. המצב השני מתקיים כאשר קיימת שלייה רב-אונתית (באנגלית: Bilobed/ Trilobed Placentas) וכלי הדם העובריים עוברים בין האונות של השלייה ללא הגנה. הסוג השלישי והפחות נפוץ הוא במצב בו חלק מהשלייה המחובר לרחם מתנוון. בסוג זה יש חיבור תקין של חבל הטבור אל השלייה, אך כלי הדם בשולי השלייה חשופים.

אבחון

התסמינים העיקריים בואזה פרביה הם קריעת כלי הדם העובריים, דימום וגינלי (ללא ביטוי בכאב), דופק איטי בעובר (באנגלית: Bradycardia) או מוות עוברי.

במקרה שהמצב לא אובחן קריעת כלי הדם תתרחש בזמן הלידה או בסמוך אליה. מוות העוברים קורה ב-56 אחוזים ממקרים אלה, ול-3 אחוזים במקרים מאובחנים. במקרים רבים לאחר הלידה יהיה צורך במתן עירוי דם לתינוק.
לפני השימוש באולטרה-סאונד האבחון היה נעשה לאחר הלידה-במקרים של לידה שקטה, או בלידות בהן העובר מת לאחר דימום שנבע מקריעת הקרומים העובריים. במקרים אלה, בדיקה של השלייה והקרומים העובריים הייתה מראה עדויות לוולמנטוס אינסרשן וקריעה של כלי הדם. כיום האבחון נעשה באמצעות אולטרה-סאונד וגינלי או בדיקת המצאות המוגלובין עוברי בדם המופרש (במקרה של דימום וגינלי).

טיפול

ניתוח קיסרי שיהיה קודם לקריעת הקרומים העובריים, כדי למנוע מצב חירום שבו הם ייקרעו. ניבוי לזמן קריעת הקרומים אינו מדויק, ולרוב מבצעים את הניתוח הקיסרי בין השבועות ה-35-36 להיריון. בשל הסכנה בלידה מוקדמת, נשים רבות נוטלות סטרואידים העוזרים לפתח את ריאות העובר. 
במצב שבו לא בוצע אבחון מוקדם או שעוד לא בוצע ניתוח קיסרי מונע והייתה קריעה של הקרומים העובריים, מבצעים ניתוח חירום קיסרי.
ספצנאז (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילת הסדרה

הסדרה מגוללת את קורותיה של יחידת ספצנאז של המודיעין הצבאי הרוסי בעת מבצעים חשאיים בצ'צ'ניה, דאגסטן, אפגניסטן וקוסובו בזמן חוסר היציבות הפוליטית באפגניסטן שלפני הפלישה האמריקאית, במלחמת צ'צ'ניה השנייה ובמלחמת קוסובו.
מנוז

מנוז (mannose), הוא חד-סוכר (מונוסכריד) ממשפחת ההקסוזות. מנוז הוא איזומר של גלוקוז, וכמוהו מצוי בטבע לרוב כטבעת מחומשת - פוראנוז. מקור השם מנוז במן המקראי.

מנוז בטבע

D-מנוז קיים במספר פירות, בפרט אוכמניות, ויכול לסייע למניעת קישור חיידקים לדרכי השתן ולשלפוחית השתן. מסיבה זו נחשב מנוז לדרך יעילה ובטוחה לטיפול בדלקות בדרכי השתן (UTI). מנוז יכול להווצר גם מחמצון של מניטול. השורש mann המופיע בשתי המילים מגיע ממן - המזון שאכלו בני ישראל במדבר. כפי שמתואר בספר שמות.
בגוף האדם, המנוז מצטרף לשרשרת פירוק הפחמימות על ידי זרחון ההופך אותו לפרוקטוז-6-פוספאט.