google/wiki40b huggingface dataset:
קסטוטיס איבשקביצ'יוס

קריירה

איבשקביצ'יוס החל את הקריירה במועדון הליטאי אטלנטאס בשנת 2003, ולאחר מכן עבר לשנה וחצי לקבוצת קובנה עד 2005, משם עבר עבר לתקופה קצרה לקבוצת סילצ'. בחלקה השני של עונת 2006 בחזרה לקבוצת קאונאס.
בספטמבר 2006 הגיע לקבוצת הארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית. ב-29 באפריל 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, נגד סלטיק. בשנת 2008 חזר בפעם השלישית לקבוצתו קאונאס, ובשנת 2009 הגיע למועדון האוקראיני קריוובאס קריבי ריג.
בשנת 2010 הגיע איבשקביצ'יוס לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב מליגת העל. ב-9 בנובמבר 2013 נפצע משבר בקרסול במשחק נגד הפועל תל אביב ובעקבות כך נעדר מהמגרשים במשך יותר משנה. ב-9 בפברואר 2015 חזר לשחק בניצחון 0-3 נגד הפועל ירושלים בליגה הלאומית, אך לאחר מכן התגלה שהקבוצה לא רשמה אותו בבקרה, ועקב כך ספגה הפסד טכני. בתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-10 באוגוסט 2015 החליט איבשקביצ'יוס לפרוש ממשחק פעיל, לאחר שלא הצליח להשתקם כראוי מהפציעה.
תיקוף

תִּקּוּף (פריודיזציה) הוא מתודולוגיה בחקר ההיסטוריה, בעזרתה קובעים היסטוריונים פרקים מוגדרים ברצף האירועים שנרשמו לאורך הזמן. החלוקה לתקופות המוצעת בהיסטוריוגרפיה איננה "טבעית"; כל חלוקה נובעת מפרשנות של היסטוריון או אסכולה של היסטוריונים לרצף אירועים ומהלכם. ובקביעת תיקוף ישנה אמירה או מכלול אמירות על מהותה של תקופה.

קביעתו בתרבות ובמדע

התיקוף הוא חלק אינטגרלי מן התרבות האנושית; מאז היותה נזקקו בני האדם להעניק משמעויות לפרקי זמן, בדברי ימי הכלל והפרט. מלבד היסטוריונים, לקחו חלק בתיקוף גם הוגי דעות, אנשי דת, מדינאים, ואף אמנים.
האירועים הנחרצים בקיום האנושי קובעים את גבולי התקופות בתודעה האנושית, ובכלל זה בהיסטוריוגרפיה העממית והממוסדת; בין שהם בשל תנודות איתני הטבע: רעידת אדמה או בצורת, בין שהם בתחום המדיני, כמו מלחמה, התחלפות השלטון והשליט, או בשל גילויים, המצאות ושינויים בתרבות, במדע ובטכנולוגיה. אירועים אלה סוגרים או פותחים תקופה חדשה ואחרת. אחד מאתגרי ההיסטוריון, בעשותו את מלאכת הכתיבה ההיסטורית, הוא להבחין בין הרצף והמסורת לבין התמורה והמהפכה ברצף הזמן, ולבדוק מהם היחסים ההדדיים ביניהם.
כמו כן, תהליכים היסטוריים רבים מתמשכים במקביל, או למרות, התמורה והמהפכה, או שמתקיימת, במעין תקופת ביניים, חפיפה בין סיומה של תקופה אחת, לבין תחילתה של חדשה.  
בראשית העת החדשה, התקבלה חלוקת הציויליזציה האנושית, מאז המצאת הכתב, לשלוש תקופות עיקר: העת העתיקה, ימי הביניים והעת החדשה. היסטוריונים מחלקים בהן תקופות משנה, כמו למשל תקופת הרנסאנס, או תקופת הבארוק, בראשית העת החדשה. 
במאה ה-19, יישם הפילוסוף הגרמני פרידריך הגל את החלוקה הזו ב"תולדות הפילוסופיה", כחלק מן השיטה שהציע להבנת תולדות הרעיונות.
התקופה הפרה-היסטורית, שעד להמצאת הכתב, תוּקפה, בדרך כלל, בהיסטוריוגרפיה המודרנית, על פי השליטה של האדם בחומר, כמו האבן והברזל, ודרגת ההתפתחות של ההתיישבות האנושית.
מחנה ישראל (מעברה)

מחנה ישראל היה מגדולי מחנות העולים ומעברות העולים בישראל, שכן צפונית לעיר לוד ומזרחית לכביש לוד - פתח תקווה. מועצה מקומית לשעבר (בשנים 1965-1957). כיום שטח המעברה נמצא בתוך מתחם התעשייה האווירית לישראל.

תולדות המקום

במלחמת העולם השנייה הוקם במקום מחנה של הצבא הבריטי שנקרא מחנה דומסטיק. במחנה חנה גם הצבא האמריקני. לאחר קום המדינה הוקמה בשטח המעברה שנקראה על שם ישראל שחורי ממפקדי ההגנה החשובים, שנהרג במלחמת השחרור באזור בעלותו על מוקש, מזרחית למעברה.
לאחר שנים רבות של פעילות אינטנסיבית נסגרה המעברה באופן רשמי בשנת 1965, אולם עד סוף שנות השבעים נשארו במקום מספר משפחות. השטח של מחנה ישראל נמסר לידי התעשייה האווירית לישראל, אשר בנתה בתחומה חלק ממפעליה.
שרידי מבנים של המחנה הצבאי אשר כונו צריפי ניסן עמדו במקום עד לתקופה האחרונה. במקום גם מצוי מבנה של תחנת רכבת.
אגינה

גאוגרפיה פיזית

לאי צורת משולש, שרוחבו ממזרח למערב כ-15 קילומטרים, אורכו מצפון לדרום הוא 10 קילומטרים ושטחו כ-87 קילומטרים מרובעים. שני שלישים ממנו הם הר געש כבוי. בצדו הצפוני והמערבי משתרעים מישורים טרשיים ופוריים, המעובדים היטב ומניבים יבולים גדולים של חיטה. גידולים אחרים הם כותנה, גפנים, שקדים, זיתים ותאנים, אך הגידול האופייני ביותר לאגינה כיום (שנות האלפיים) הוא הפיסטוק. שליית ספוגי ים היא חלק חשוב בכלכלת האי. החלק הדרומי הגעשי של האי מבותר והררי ושומם בחלקו הגדול. ההר הגבוה ביותר באי הוא הר אוֹרוֹס דמוי החרוט, המתנשא לגובה 531 מטרים; הרכס הפאן-הלני נמתח לכיוון צפון, כשמשני צדדיו עמקים צרים ופוריים.    
חופי האי הם אטרקציה תיירותית פופולרית. סנפיריות-מעבורת היוצאות מפיראוס מגיעות לאגינה בתוך ארבעים דקות בלבד; הפלגותיהן הסדירות של המעבורות הרגילות אורכות כשעה. קיימים קווי אוטובוס סדירים מהעיר אגינה אל יעדים שונים ברחבי האי כולו.

התקופה הפרהיסטורית

ממצאים ארכאולוגיים מן התקופה הפרהיסטורית ובהם כלים עשויים אובסידיאן מלמדים כי האי היה מיושב כבר בתקופות קדומות ביותר.

האלף השני עד המאה ה-7 לפנה"ס

ההשפעה המיקנית והמינואית: המתיישבים הראשונים של אגינה הגיעו אליה מאסיה הקטנה. מיקומה הגאוגרפי, בין אטיקה לפלופונסוס, עשה אותה למרכז סחר כבר בתקופות קדומות ביותר. באי נתגלו כלי חרס מינואים, המתוארכים ל-2000 לפנה"ס לערך. גילויים של כמה תכשיטי זהב השייכים לתקופה המאוחרת של האמנות המיקנית, אפשר שמלמדים כי התרבות המיקנית הייתה דומיננטית באגינה משך כמה דורות לאחר כיבוש ארגוס ולקדיימון על ידי השבטים הדורים. ככל הנראה לא נחשף האי להשפעה דורית לפני המאה ה-9 לפנה"ס. 
בשנים 950-900 לפנה"ס לערך הגיעו לאי מתיישבים נוספים, כפי הנראה מאפידאורוס. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כותב, כי "אנשי אגינה הם דורים מאפידאורוס", וכי היו כפופים לעיר-האם בכל תחום. שמו הקודם של האי היה, לדבריו, אוֹינוֹנֶה.
בריתות מדיניות: אחת העדויות ההיסטוריות הקדומות ביותר אודות אגינה נוגעת לחברותה  בליגה של קַלָאוּרֶיָה (האמפיקטיוניה של קלאוריה, המאה ה-8 לפנה"ס לערך). ארגון  זה כלל, מלבד אגינה, את אתונה, אוֹרְכוֹמֶנוֹס המִינְיָאִית (בּוֹיאוֹטִית), טְרוֹיזֶן, הֶרְמִיוֹנֵה, נָאוּפְּלִיָה ופּרַאסִיאַי. פולייס אלה, שתרבותן הייתה עדיין מיקנית, הקימו את הארגון ככל הנראה כדי להדביר את הפירטיות בים האגאי, שהלכה וגברה עקב היחלשות השליטה בים של המלכים המיקניים.
בשלהי המאה ה-8 או תחילת המאה ה-7 לפנה"ס, במהלך מלחמת ללאנטוס בין כאלקיס לארטריה, השתייכה אגינה לליגה בהנהגת ארטריה. אפשר שזה ההסבר למלחמה מאוחר יותר, במחצית הראשונה של המאה ה-7, בינה לבין סאמוס, חברה בכירה בליגה הכאלקידית היריבה.
דייוויד ייגר

קריירה

לאחר קריירת משחק בקולג'ים במורהד, מינסוטה, עבר ייגר לשמש כג'נרל מנג'ר בקבוצת דקוטה ויזארדס מליגת ה-IBA. ב-1997 מונה לעוזר מאמן בקבוצה וב-2000 למאמן ראשי. כבר בעונתו הראשונה כמאמן זכה ייגר להצלחה: לאחר מאזן חיובי 10-30 בעונה הסדירה וניצחון 2:3 בסדרת גמר של הטוב מחמש, לאחר שפיגרו 2:0 בסדרה לדה מוין דרגונס. בתום העונה עברה קבוצת דקוטה ויזארדס של ייגר לשחק בליגת ה-CBA. גם לאחר המעבר, בעונת 2001/2002, זכתה הקבוצה באליפות תחת ייגר שזכה בפרס מאמן השנה בליגת ה-CBA. בעונת 2002/2003 סיימה דקוטה ויזארדס את העונה הסדירה במאזן הטוב ביותר אך הפסידה בפלייאוף. עונת 2003/2004 שחזר ייגר את ההצלחה, האישית והקבוצתית מ-2002 כשקבוצתו הוכתרה שוב לאלופה והוא למאמן השנה ב-CBA.
לאחר שאימן ב-USBL, ב-2004 ייגר עזב את דקוטה ויזארדס לטובת סו פולס סקייפורס. יירגר הוביל את הסקייפורס, שלא העפילו לפלייאוף בעונות הקודמות, למאזן חיובי 17-31 ולמקום בפלייאוף. הקבוצה הגיעה עד לגמר שם פגשה את דקוטה שאומנה על ידי עוזרו לשעבר של ייגר קייסי אוונס. בגמר גברו ייגר והסו פולס סקייפורס על קבוצתו לשעבר וזכו באליפות נוספת. בעונה הבאה שוב העפילה הקבוצה לפלייאוף אך לא הצליחה לזכות באליפות שנייה רצופה. בעונת 2006/2007 חזר ייגר לדקוטה ויזארדס שעברה לשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA. כבר בעונתו הראשונה בליגה הוביל ייגר את קבוצתו לניצחון בגמר 121-129 אחרי הארכה ולזכייה באליפות החמישית שלו כמאמן ראשי.
ב-2007 עבר ייגר ל-NBA והחל לשמש כעוזר מאמן בממפיס גריזליס. בעונת 2010/2011 הפקיד מאמן הקבוצה ליונל הולינס את אימון ההגנה בידי ייגר. ההגנה של הגריזליס, שדורגה במקום ה-24 בליגה בעונת 2009/2010, התקדמה למקום ה-9 ב-2010/2011, ל-7 ב-2011/2012 ולשני ב-2012/2013. ב-2013 מונה למאמן ראשי בקבוצה. בעונת 2013/2014 העפילו הגריזליס לפלייאוף ה-NBA מהמקום השביעי, אך הפסידו בסיבוב הראשון לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בשבעה משחקים. ב-2014/2015 שוב העפילה הקבוצה, הפעם מהמקום החמישי, ובסיבוב הראשון ניצחה בחמישה משחקים את פורטלנד טרייל בלייזרס.
PlayStation Vita

חומרה

מכשיר הויטה מזכיר במראהו את PlayStation Portable. לויטה מסך 5 איינץ' רב-מגע (עד 6 לחיצות בו זמנית) מסוג OLED בעל רזולוציה של 960 × 544. בנוסף למסך המגע, ישנו משטח מגע אחורי. לראשונה בקונוסלות משחקים ניידות, הוא מגיע עם שני בקרים אנלוגיים בנוסף לD-pad, מקשי הצורות המוכרות של משפחת מוצרי פלייסטיישן (משולש, ריבוע, עיגול ואיקס) ומקשי L ו-R בצדדיה העליונים של הקונסולה. בעל מעבד מרובע ליבה ARM Cortex-A9 MPCore (שלוש ליבות משומשות לאפליקציות ומשחקים) ומעבד גרפי SGX543MP4+ שאף הוא מרובע ליבה. ישנם שתי מצלמות (אחת קידמית ואחת אחורית), רמקולי סטריאו, מיקרופון, חיישני תנועה ומצפן אלקטרוני. למכשיר GPS מובנה, תמיכה ברשתות אלוחוטיות (Wi-Fi), תקשורת דור 3 וקישורית שן כחולה 2.1+EDR.
ה-PlayStation VIta כוללת זיכרון RAM של 512 MB וכן 128 MB זיכרון וידאו. המכשיר מגיע בשתי מהדורות: האחת תומכת בWi-Fi בלבד ואילו האחרת תומכת בנוסף בדור 3 וGPS.

PS Vita 2000

בתאריך ה-9 בספטמבר 2013, סוני הכריזה על הדגם החדש של ה Vita הנקרא PS Vita 2000. הדגם החדש יכלול מסך LCD זול יותר המגביר את חיי הסוללה, עובי קטן יותר, ועיצוב שונה במקצת. עם זאת, כל משחקי Vita הרגילים יפעלו גם על הדגם החדש.

משחקים

בעת ההשקה הגלובלית של הויטה, הושקו 22 כותרים, הן של סוני והן של מפיצות אחרות. בהשקה ביפן, הושקו 26 כותרים. השקה זו נחשבת אחת ההשקות עם מספר משחקי ההשקה הגדול אי פעם.
בנוסף ל-22 שהושקו באותו יום, ניתן להוריד משחקי PSP ובקרוב גם משחקי PS1.
אחת הטענות המרכזיות של צרכנים בעולם היא מחסור בכותרים בלעדיים שיוצאים לויטה, שכן מרבית המשחקים שייצאו לויטה, יוצאו לקונסולות משחק אחרות וגורמות לחוסר התעניינות בויטה.
עקב עוצמתה הרבה של הויטה, מפתחים רבים ייצרו משחקים אקסקלוסיבים עם מנועים גרפיים הדומים לאלה של הקונסולות הנייחות. דוגמאות לכך הן Uncharted: Golden Abyss, Assassin's Creed III: Liberation ועוד.
PlayStation Vita מאפשרת סנכרון עם הPS3. מפתחים, המפתחים משחק גם לויטה וגם לPS3 יכולים לאפשר לשחקני PS3 לשחק נגד שחקני PSVITA במצבים מרובי משתתפים, העלאת שמירה לענן והפעלתו בשני המכשירים ואף שימוש בויטה כבקר לPS3.
המשחק שנמכר ביחד עם הויטה הוא Little Big Planet
לאחר יציאתה של קונסולת המשחקים PS4, ניתן להפסיק משחק בפלייסטישן 4 ולהמשיך מאותה נקודה ב PS VITA.
בנוסף לאלה, הפלייסטישן ויטה יהיה כלי עזר למשחקים רבים בפלייסטישן 4

מכירות

בהשקת הויטה נמכרו 1.2 מיליוני יחידות ברחבי העולם לעומת הדור הקודם עם 71 מיליון יחידות, נכון ליולי 2012, מכירות הויטה ביפן עומדות על כ-790 אלף יחידות. המשחק הנמכר ביותר ביפן הוא Persona 4 The Golden, אחריו Hot Shots Golf 6 ו-Uncharted: Golden Abyss.
PSVITA נמכר בתג מחיר של 250 דולר בעבור מודל ה-Wi-Fi או 300 דולר בעבור מודל ה-דור 3 בנוסף ל-Wi-Fi.
טרי האטצ'ר

ביוגרפיה

האטצ'ר נולדה וגדלה בקליפורניה, כבת יחידה. אמה הייתה מתכנתת מחשבים בחברה "לוקהיד מרטין", ואביה היה פיזיקאי גרעיני ומהנדס חשמל.
בין השנים 1985–1988 יצאה עם ריצ'רד דין אנדרסון, השחקן הראשי בסדרה "מקגייוור". ב-4 ביוני 1988 נישאה למרקוס לייטהולד, וכעבור כשנה הם התגרשו. ב-27 במאי 1994 היא נישאה לשחקן ג'ון טני. ב-10 בנובמבר 1997 נולדה בתם, אמרסון רוז טני. הזוג התגרש ב-2003. לאחר מכן יצאה עם סטיבן קאי, ששיחק באופרת הסבון "בית חולים כללי", אך השניים נפרדו.
במרץ 2006 סיפרה בראיון למגזין "וניטי פייר" שהותקפה מינית על ידי ריצ'רד הייס סטון, הבעל לשעבר של דודתה, כשהייתה בת 5. בשנת 2002, לאחר שהואשם סטון בהטרדה של נערה בת 14, שלאחר מכן התאבדה, התלוננה נגדו גם האטצ'ר. בעקבות תלונתה של האטצ'ר הודה סטון בעבירותיו ונשפט ל-14 שנים בכלא. בראיון סיפרה האטצ'ר שהתלוננה נגד סטון מפני שלא הפסיקה לחשוב על הנערה שהתאבדה, ולא רצתה שסטון יחמוק מעונש. סטון נפטר בכלא מסרטן המעי הגס ב-2008, לאחר שריצה כ-6 שנים מעונשו.
בפברואר 2008 חברת הקוסמטיקה "Hydroderm" תבעה את האטצ'ר בטענה שהיא הפרה חוזה איתם בכך שקידמה מוצרים של חברת קוסמטיקה אחרת. האטצ'ר התעקשה על כך שהחוזה שלה עם חברת "CityLips" אינו משפיע על החוזה שלה עם "Hydroderm". בסוף שנת 2008 פסק בית המשפט כי על חברת "Hydroderm" לבטל את התביעה נגד האטצ'ר.

קריירה

האטצ'ר למדה משחק ב-"American Conservatory Theater". בעוד היא עובדת כמעודדת של קבוצת הפוטבול סן פרנסיסקו 49', היא הופיעה כבתולת ים בעונה האחרונה של ספינת האהבה ב-1985.
משנת 1993 עד 1997 היא גילמה את לויס ליין, כתבת בעיתון "הדיילי פלאנט" ובת זוגו של קלארק קנט בסדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", לצד דין קיין. ב-1996 הנחתה את "סאטרדיי נייט לייב". באותה שנה הופיעה בעירום בסרט "אסירים בגן עדן". הסרט נכשל בקופות. ב-1997 קיבלה את תפקיד פאריס קרוור, נערת בונד, בסרט "מחר לנצח". בתחילת צילומי הסרט הייתה האטצ'ר בחודש השלישי להיריונה, מבעלה דאז, ג'ון טני. לאחר מכן התחרטה האטצ'ר על שגילמה את הדמות ואמרה: "זו דמות כל כך מלאכותית לגלם, כך שלא מקבלים שום סיפוק מהמשחק".
ב-2004 קיבלה את אחד התפקידים הראשיים (סוזן מאייר) בסדרת הדרמה הקומית "עקרות בית נואשות". תפקיד זה זיכה אותה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית או מוזיקלית לשנת 2005, וכן בפרס גילדת שחקני המסך באותה קטגוריה. באותה שנה היא הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית בסדרה קומית, בזכות אותו תפקיד, יחד עם שתי שחקניות נוספות מהסדרה: מרשה קרוס ופליסיטי האפמן. ב-2006 יצא לאור הספר הראשון שלה: "Burnt Toast: And Other Philosophies of Life".
בין היתר הופיעה האטצ'ר בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "פרקליטי אל איי", "מרפי בראון", "פרייז'ר", "שני גברים וחצי" ובתפקיד פני פארקר בסדרה "מקגייוור". תפקיד האורח שלה בסיטקום "סיינפלד" זכור בעיקר בזכות המשפט "הם אמיתיים והם מדהימים", שאמרה כשג'רי סיינפלד חשב שעברה ניתוח להגדלת חזה. בקולנוע הופיעה בין היתר בסרטים: "התמונה הגדולה", "דיבור ישיר", "טנגו וקאש", "שותפים למירוץ", "ספיי קידס", "מומנטום", "שובו של אלוף" ודיבבה בסרט האנימציה "קורליין".
סיינטולוגים עצמאיים

היחסים בין הסיינטולוגים העצמאיים וכנסיית הסיינטולוגיה

הקבוצה העצמאית מעבירה ביקורת, בין היתר, לתופעת ההתנתקות- תופעה שכנסיית הסיינטולוגיה כופה על מאמיניה להתנתק ממי שנחשב כ"אויב" לכנסייה. ולכן, היא אסרה על מאמיניה להיות בקשר עם הסיינטולוגים העצמאיים וטוענת שהם פועלים כ"סנאים"- מסלפים את הטכנולוגיה. מאחר שהסימנים המסחריים של סיינטולוגיה, השם "סיינטולוגיה" ושמות אחרים של תהליכים נמצאים תחת זכויות יוצרים לכנסייה, היא מנסה לפעול נגד הקבוצה ולמנוע ממנה להשתמש בסימנים אלו. 
הסיינטולוגים העצמאיים, מעבירים על כך ביקורת ומצטטים את ל.רון האברד, בתור הוכחה נוספת לכך שהכנסייה פועלת בניגוד לטכנולוגיה:
"…דיאנטיקה שייכת לאדם וספק אם מישהו יצליח לזכות בבעלות עליה, כי היא אינה כפופה לשום חקיקה משום סוג בשום מקום."
"…ואם מישהו רוצה לזכות במונופול על דיאנטיקה, אתה יכול להיות בטוח שהוא רוצה בו מסיבות שאינן קשורות לדיאנטיקה, אלא לרווח כספי."     
-ל. רון האברד, "דיאנטיקה: המדע המודרני לבריאות הנפש".
ג'ק דוונפורט

חייו

דוונפורט, בנם של השחקנים נייג'ל דוונפורט ומריה אייטקן, גדל בתחילה באיביזה. לאחר גירושי הוריו, כשהיה בן 7, נשלח לפנימייה באוקספורד. דוונפורט כלל לא התכוון לעסוק במשחק, אך לאחר שנת לימודיו הראשונה בצ'אלטנהאם קולג' שבצ'אלטנהאם, לקח קורס דרמה, ובמאי שהתרשם מכישוריו הציע לו לעבוד איתו בתיאטרון הלאומי הוולשי, וכך עשה. עם זאת, עדיין לא ראה בכך ייעוד, והוא החל ללמוד קולנוע וספרות אנגלית באוניברסיטת איסט אנגליה בנוריץ', במטרה להשתלב בתחום הקולנוע.
לאחר סיום לימודיו פנה בעצת אמו לג'ון קליז, במטרה להשתלב בצוות ההפקה של סרט הקולנוע "חיות רעות", בו עתידה הייתה לשחק. קליז העביר את מכתבו דווקא למלהקי הסרט, וכך קיבל גם דוונפורט תפקיד קטן בסרט. לאחר מכן, מצא לעצמו סוכן, ולוהק לגלם את תפקידו של מיילס סטיוארט בסדרת הדרמה "החיים האלה" בהפקת ה-BBC, ששודרה בשנים 1997-1996.
בהמשך גילם דוונפורט תפקידים רבים נוספים בקולנוע, הבולטים שבהם סרטי הקולנוע "הכישרון של מר ריפלי" (1999), בו גילם את דמותו של פיטר סמית'-קינגסלי,סרט הטלוויזיה "המסתורין של וייוורן" בכיכובה של נעמי ווטס, וסדרת סרטי "שודדי הקאריביים" (בין 2003 ל-2007), בה גילם את דמותו של ג'יימס נורינגטון. בטלוויזיה בלט בקומדיה "זיווגים" (2000–2004), בה גילם את דמותו של סטיב, שנחשב לדמות הנורמלית, השפויה והרציונלית מבין הגברים בסדרה ובסדרת הדרמה האמריקנית בהפקת ה-CBS "סווינגטאון" (2008), בה גילם את דמותו של ברוס מילר.
בשנת 2009 השתתף דוונפורט בסדרת המדע הבדיוני "הבזק לעתיד" כשהוא מגלם את לויד סימקו.
בשנת 2011, השתתף דוונפורט בקליפ לשיר Called Out in the Dark, של להקת הרוק אלטרנטיבי, Snow Patrol.
בשנת 2012 החל דוונפורט להשתתף בסדרה "סמאש", המשודרת ברשת NBC.
בשנת 2017 שיחק בקומדיה הרומנטית "סרט חתונה" לצידם של גלן קלוז וג'ון מלקוביץ'.
בשנת 2019 שיחק בסדרה "למה נשים הורגות", לצידן של לוסי לו וג'יניפר גודווין. הסדרה עתידה לעלות באוגוסט של שנה זו ברשת CBS.

חיים אישיים

דוונפורט נשוי לשחקנית הסקוטית מישל גומז.
בנוסף למשחק, עוסק דוונפורט מעת לעת גם בקריינות של תוכניות טלוויזיה ופרסומות.
ארץ בושת

על המחזה

הלילה יורד על רחובותיה המאובקים של העיר תל אביב שליד הים. שמיכה אפלולית של ערב קיץ ים תיכוני מכסה מעין את טרדות היום יום, הדהודיה של מלחמה בלתי נגמרת, עליבותם של פקידי השלטון, והתפוררותה של התקווה לעתיד טוב יותר. במיטב מחלצותיהם מוזמנים ניצולי שיגרת היום יום של המזרח התיכון לשכוח את צרותיהם בין כתליו של המועדון 'ארץ בושת'. את קרני השמש השוקעת מחליפים הזרקורים השוטפים את הבמה באור יקרות - רמז להבטחה גדולה בהשקעה קטנה. אלא שמה שמתחיל כמו קברט קרקסי עליז ואסקפיסטי מתברר כבבואה סוריאליסטית של המציאות אותה מנסה הקהל לשכוח ולהשכיח. 
במשך שלוש שנים יצרו דלית מילשטיין (טקסט ובימוי) ובועז ברקת (מוזיקה) עם קבוצת אמנים (אורי אשכנזי – קסמים, אורית נבו – כוריאוגרפיה אווירית, רוויטל אריאלי – בובות, רינה בדש – כוריאוגרפיה, ערן לביא - קרקס) יצירה על מה שהוגדר על ידי הביקורת כ"מהות החיים תחת צל ההבטחות בארץ שאיבדה את תומתה". ההצגה הבנויה כשורה של אפיזודות קירקסיות במגוון של סגנונות תיאטרוניים, מהווה מסווה לסיפורה של הטרגדיה הגדולה של החלום הציוני על מדינה טובה והגונה לאנשים טובים והגונים. ההצגה התקיימה במועדוני לילה שונים, בחלל שעוצב במיוחד לטובת האירוע ומאפשר לקהל לשבת סביב שולחנות, לשתות ולאכול במהלך ההצגה ולקחת בה חלק פעיל, ההצגה מתרחשת במספר זירות מקבילות – על הבמה ומחוצה לה. 
במסגרת פרס הפרינג' הישראלי לשנת 2006-7 (פרס קיפוד הזהב), המוזיקאי בועז ברקת היה מועמד לפרס מוזיקאי השנה.
ההפקה זכתה בפרס ההצגה החדשנית ויעל צוקר זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר.
מקדוניה היוונית

מקדוניה היוונית (יוונית Μακεδονία) היא חבל ארץ גאוגרפי והיסטורי בצפון יוון וחלקו הדרומי של אזור מקדוניה המשתרע כיום בנוסף ליוון, גם בבולגריה, ברפובליקה של מקדוניה הצפונית, באלבניה ובסרביה. מקדוניה היוונית משתרעת 52.4% משטחו של אזור מקדוניה ומתגוררים בה 52.9% מסך אוכלוסייתו. 
שטחה של מקדוניה היוונית הוא 34,231 קמ"ר, והיא חבל הארץ השני בגודלו ביוון מבחינת אוכלוסייתו, שמנתה בשנת 2001 2,492,232 איש. באופן לא רשמי נהוג להתייחס אל מקדוניה היוונית יחד עם תראקיה ותסליה כאל "צפון יוון".

גאוגרפיה ואקלים

מקדוניה היוונית גובלת בתראקיה במזרח, בבולגריה וברפובליקה של מקדוניה בצפון, באלבניה ובמחוז אפירוס במערב, ובמחוז תסליה ובים האגאי בדרום. האזור הררי ברובו ומגיע עד לגובה מקסימלי של 2,919 מטר. לאורך חופי הים האגאי משתרעים מישורים מעובדים הנחצים על ידי ארבעה נהרות עיקריים - הליקמון, ורדאר, מסטה וסטרימונאס - החוצים אותם בדרכם מן ההרים שבצפון האזור ובמערבו ונשפכים אל הים האגאי. שני האיים האגאיים תאסוס (Θάσος) וסמותראקי (Σαμοθράκη) שייכים למחוז מזרח מקדוניה. 
אקלימה של מקדוניה הוא אלפיני בהרים ובעיקר בחלקה המערבי המרוחק מן הים, וים תיכוני-ממוזג לאורך חופי הים האגאי, במרכזה ובמזרחה.

כלכלה ותחבורה

למרות פני הקרקע ההרריים, אדמתה של מקדוניה בחלקה הגדול פורייה ומתאימה לחקלאות, שכוללת גידולי אורז, חיטה, שעועית, זית, כותנה, טבק, פירות, ענבים ועוד. ענפי התעשייה החשובים הם עיבוד מזון וטקסטיל, והתיירות נחשבת גם היא למקור הכנסה חשוב, בייחוד לאורך החוף, באי תאסוס, ובדרום מקדוניה, בקרבת הר אולימפוס. סלוניקי היא העיר הגדולה במקדוניה ומהווה את המרכז המסחרי, הכלכלי, השלטוני והעיסקי החשוב ביותר באזור ובצפון יוון. 
נמל סלוניקי הוא הנמל החשוב בצפון יוון ושדה התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה שלידה הוא השער האווירי המרכזי למקדוניה הן לטיסות פנים והן לטיסות בינלאומיות. ויה אגנטיה חוצה את מקדוניה לכל אורכה, מדרום-מערב לכיוון מזרח, ומחברת את כל עריה העיקריות. הכביש המהיר הארצי מספר 1 מחבר את סלוניקי צפונה אל הגבול עם הרפובליקה של מקדוניה והלאה לכיוון סקופיה, ומצידו השני מוביל דרומה לכיוון אתונה.

דמוגרפיה

98% מאוכלוסיית האזור היא כיום יוונית, דוברת יוונית ומשתייכת לכנסייה האורתודוקסית היוונית. עד סיפוח מקדוניה ליוון בשנת 1913 התגוררו בה קבוצות אתניות גדולות של טורקים, בולגרים ויהודים, ומיעוטים קטנים יותר של צוענים ועמים סלאבים אחרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נערכו חילופי אוכלוסייה בין יוון ובולגריה, ובעקבות הסכם לוזאן ב-1923 עזבו הטורקים ומוסלמים אחרים את מקדוניה, ואת מקומם תפסו יוונים מאסיה הקטנה. במהלך השואה, כעשרים שנים לאחר מכן, חוסלה כמעט כל הקהילה היהודית בסלוניקי אשר מנתה כ-50,000 איש, וסך הכל גורשו כ-55,000 יהודים ממקדוניה היוונית, רובם למחנות ההשמדה. מאז התפוררות הגוש הסובייטי, הייתה הגירה של בני לאומים מזרח אירופים שונים אשר הגיעו למקדוניה, וליוון בכלל, במטרה לחפש עבודה, אולם היקף התופעה אינו ידוע במדויק.
צפון קילינג

קרב איי קוקוס

ב-9 בנובמבר 1914 פשטה הסיירת הגרמנית אמדן על האי דיירקשן (Direction) שבאיי קוקוס, בו עברו מספר קווי תקשורת חשובים. צוות שהורד מן הספינה חיבל בקווי התקשורת ובתחנת האלחוט. בזמן שהות הצוות באי, נוצר מגע בין "אמדן" לסיירת הקלה האוסטרלית "סידני", בעלת תותחי 6 אינצ'ים. זו האחרונה, אשר שהתה באותו אזור לצורך אבטחת שיירות החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שעשו דרכם באוקיינוס ההודי לעזרת בריטניה, קיבלה התרעה מן הבריטים שעל האי קודם להגעת ה"אמדן". 
בקרב באה לידי ביטוי עליונותה של "סידני" בחימוש ובמהירות, ולאחר מספר שעות נאלצה "אמדן", שנפגעה קשות, לעלות על שרטון באי קילינג הצפוני, כדי שלא לטבוע. כיוון ש"סידני" המשיכה לירות, הניפה "אמדן" דגל לבן. "אמדן" ספגה 131 הרוגים ו-65 פצועים. יתר אנשי הצוות נפלו בשבי. כן נפלו בסופו של דבר בשבי צוותי ההשתלטות שיצאו מ"אמדן" לצורך תפיסת אוניות סוחר שיורטו אך לא טובעו.
מכתב השישה

מכתב השישה היה מסמך שנכתב על ידי גאורגה אפוסטול, שבעבר היה ממנהיגיה של המפלגה הקומוניסטית של רומניה והמתחרה מול ניקולאה צ'אושסקו על ההנהגה לאחר מותו של גאורגה גאורגיו-דז'. אפוסטול החתים על המסמך עוד חמישה אישים בעלי עבר משמעותי בהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית. המסמך סיכם את טענותיהם של החתומים עליו כנגד מעשיה ומחדליה של ההנהגה ברשות צ'אושסקו.
פרט לאפוסטול חתמו על המסמך סילביו ברוקאן, אלכסנדרו ברלדאנו, קורנליו מנסקו, גריגורה רצ'אנו וקונסטנטין פרבולסקו. המסמך פורסם ביום 11 במרץ 1989 ברדיו אירופה החופשית וב-BBC. במכתב, בנוסף לפירוט טענות החותמים, נתבע הממשל הרומני להפסיק את תוכנית הארגון מחדש של הכפרים, להשיב את זכויות האזרח החוקתיות ולהפסיק את יצוא המזון. החותמים הביעו את חששם שפרסום המכתב עלול לגרור פגיעה בחירותם ואולי אפילו בחייהם.
יומיים לאחר פרסום המכתב התכנס ועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודן באירוע. הוחלט להחמיר את האמצעים המקשים על אזרחי רומניה קשר עם אזרחי חוץ ולנדות את החותמים כבוגדים במולדת. החותמים נעצרו, נקבע להם מקום מגורים כפוי ועברו חודשים של חקירות, שמטרתן העיקרית הייתה להביאם לכך שיחזרו בם מטענותיהם. להשגת מטרה זו הובאו בכפייה קרובי משפחה שלהם, נשים, ילדים ועוד.
רדיפת חותמי מכתב המחאה הסתיימה עם המהפכה הרומנית. סילביו ברוקאן, שיצא לטלוויזיה וגינה את משטר צ'אושסקו, השתלב בהנהגה החדשה של רומניה.
יונה חיה בנדיקט

יונה חיה בנדיקט (תרס"א 1901 - י"ג בחשוון תשנ"ו נובמבר 1995) הייתה האישה הראשונה ביישוב העברי ששימשה כמורה למקרא.

חייה

נולדה ברוסיה בעיר בילה צרקווה. אביה, צבי נהיר-קופשטיק, שכיהן כרב העיר, התנגד לשלוח את ילדיו לבית ספר תיכון חילוני והעדיף להחזיק מורים פרטיים למדעים הדרושים.
עלתה לארץ באמצע שנות העשרים. נרשמה לכיתה י"א בגימנסיה הרצליה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בהצטיינות, למרות הלימודים הלא פורמליים עליהם התחנכה בחו"ל. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, והייתה בת המחזור הראשון של האוניברסיטה. חרף הצטיינותה לא הצליחה להשיג עבודה בהוראת מקצועות היהדות, בהיותה אישה, אף שחיים נחמן ביאליק ופרופ' יוסף קלאוזנר התערבו למענה. על פי עצת אחד המפקחים היא לקחה על עצמה תפקיד של ממלאת מקום זמנית בבית הספר "הדרום" באזור העני של תל אביב, מתוך מגמה שיכירו אותה ובהמשך ימצא תפקיד קבוע. ואמנם כשרונותיה כמורה באו לידי ביטוי, ובהמשך היא התקבלה כמורה בבית הספר התיכון עירוני א' בתל אביב.
בנדיקט נישאה לרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט ופעלה יחד אתו בקהילת אחוזה שבחיפה למעלה מ-45 שנה.
במקביל לפעילותו הרבנית של בעלה, העבירה בנדיקט שעורים שבועיים בביתה לנשות הקהילה, ושיעורים בתלמוד לנוער. אחד מהאירועים המרכזיים של שעורים אלו היו הרצאותיה של בנדיקט בשבת הגדול ובשבת שובה בבית הכנסת אליהו הנביא שבאחוזה בהשתתפות מאות רבות מאנשי ונשות הקהילה ומהסביבה. נשים ישבו בעזרת גברים והגברים בעזרת נשים.
לעיתים יצאה נגד התבטאויות נגד הדת. לדוגמה, באחד הכנסים הראשונים לתורה שבע"פ של מוסד הרב קוק, בהשתתפות הרב והרבנית בנדיקט, הוזמן ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון להרצות. כאשר הפחית בן-גוריון במהלך הרצאתו בחשיבות מצוות המקווה בימים אלה, מחתה בנדיקט על דבריו. בתום המושב שיבח אותה הרב צבי יהודה קוק על מחאתה.