אלפרד נקש

ביוגרפיה

אלפרד נקש נולד בקונסטנטין שבאלג'יריה שהייתה קולוניה צרפתית, בשנת 1915. כיהודי זכה לאזרחות צרפתית ועם התבגרותו והצטיינותו בתחום השחייה ומשחק הכדורמים עבר לצרפת. נקש היה יהודי גאה, ובשנת 1935 אף השתתף בתחרויות השחייה של המכביה השנייה שנערכו בארץ ישראל בבריכת השחייה בת גלים בחיפה וזכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ולפני איליה שרייבמן מפולין (1:04.2 דקות).
בשנים 1936–1941, וכן מאז 1946 השתתף נקש בתחרויות שחייה רבות בצרפת וזכה באליפות המדינה ובתחרויות מטעמה.

אולימפיאדת ברלין 1936

באולימפיאדת ברלין (1936), הגיע נקש עם נבחרת צרפת למקום הרביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:18.2 דקות אחרי יפן (8:51.5 דקות) ארצות הברית (9:03.0 דקות) והונגריה (9:12.3 דקות) ולפני גרמניה (9:19.0 דקות).

מדליית כסף באליפות אירופה

באליפות אירופה בשחייה שהתקיימה בלונדון, ב-1938, זכה נקש במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 9:22.6 דקות, אחרי גרמניה הנאצית (9:17.6 דקות) ולפני בריטניה (9:24.6 דקות).

שיאן עולם

בשנת 1941, באליפות העולם בשחייה שהתקיימה במרסיי, קבע נקש במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:36.8 דקות תוך שהוא גובר על אלוף העולם הגרמני יואכים באלקֵה. שיא זה החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי ג'ו ורדור מארצות הברית (2:35.6 דקות). בנוסף הוא זכה במקום השני עם נבחרת צרפת במשחה שליחים. העיתונות הצרפתית התקוממה נגד זכייתו, ובאחד העיתונים אף נכתב: "לאלפרד נקש אין את הזכות להחזיק בתארים אירופאיים, מאחר שהוא יהודי".

השחיין היהודי ש"ניצח" את הנאצים

עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה והקמת ממשלת וישי, נאסר על נקש להשתתף באירועי ספורט מטעם צרפת. חלק ניכר מהספורטאים הצרפתים מחו על השעייתו, ומספר שחיינים צרפתים אף החרימו את תחרויות השחייה הלאומיות, ללא הועיל. חבריו הציעו לו להימלט עם משפחתו לספרד. בעת שניסה לחצות את הגבול ב-1942 בתו הפעוטה אֶנני, החלה לבכות ועל מנת לא לסכן את שאר חברי הקבוצה הבורחים, החליט לחזור לטולוז. בדצמבר 1942 נעצר נקש עם אשתו ובתו בת השנתיים. הם הועברו למחנה דראנסי, משם נשלחו בינואר 1944 לאושוויץ. אשתו ובתו נשלחו לתאי הגזים שם נרצחו. נקש שזוהה על ידי קצין האס אס שעשה את הסלקציה נשלח לעבוד במפעל הנשק קרופ באושוויץ 3. מאחר שהיה שחיין מפורסם הוא הפך ל"חיית שעשוע" של הסגל הנאצי במחנה. לעיתים קרובות, היה נלקח למאגר המים, שם אולץ לצלול בקור העז ולהוציא חפצים שונים שהושלכו לקרקעית מאגר המים, לשם ה"בידור". נקש התעלם מההשפלה וראה בכך הזדמנות לשמור על כושר גופני ועל שפיותו. הוא הציע לאחד האסירים היהודים, נח קליגר, לימים עיתונאי ספורט ישראלי מפורסם, להתחרות נגדו במאגר המים בכל יום א' בניגוד להוראות. שאר האסירים עמדו במעגל מסביב והסתירו אותם בגופם מעיני השומרים במחנה. נקש, היה בין הבודדים ששרדו את האימה ונותרו בחיים.

לאחר השואה

בשנת 1946, כשנה לאחר שחרורו ממחנה ההשמדה, התחרה נקש באליפות עולם בשחייה שנערכה בטולוז וקבע במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב (גב, חזה וחופשי), ביחד עם חבריו, שיא עולם חדש של 3:19.9 דקות. חודש מאוחר יותר, קבוצת השליחים שיפרה את השיא בשנית בתחרות שנערכה במרסיי, והעמידה אותו על תוצאה של 3:12.3 דקות.

אולימפיאדת לונדון 1948

נקש התחרה באולימפיאדת לונדון (1948), 12 שנים לאחר האולימפיאדה בברלין בה השתתף. הוא סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.1 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:50.7 דקות.
בסיום קריירת השחייה נישא נקש בשנית ועבר להתגורר במושבה הצרפתית ראוניון שבאוקיינוס ההודי מזרחית למדגסקר שם ייסד מועדון שחייה. ב-4 באוגוסט 1983, בהיותו בן 68, נפטר במהלך שחייה יומית שלו בנמל סרבר, מדום לב.