נגרקויל

היסטוריה

פירוש שמה הנוכחי של העיר הוא "מקדש נאגה", והיא קרויה על שם מקדש נגאראג'ה ההינדי שבעיר. בעבר הייתה העיר קרויה קוטאר והאזור בו שוכנת העיר היה קרוי בעבר "נאג'יל נאדו". על האזור שלטו בעבר ממלכות אחדות. בין הבולטות, הממלכות משושלות צ'רה, צ'ולה ופנדיה. הממצאים הארכאולוגיים מעידים על השפעות של דת הג'ייניזם במקום. בשלב מסוים היא הייתה עיר מרכזית בממלכת ונאד הקטנה שהייתה תחת חסות אימפריית ויג'איאנגר. הממלכה התרחבה בתקופת שלטונו של המהראג'ה מרטנדה ורמה ושינתה את שמה לממלכת טראוונקור. בירת הממלכה עברה מפאדמאנאבהאפורם, כ-20 קילומטרים צפונית לנגרקויל לטריוונדרום (כיום בירת מדינת קרלה), כ-65 קילומטרים צפונית לעיר. בתקופה זו הייתה נגרקויל העיר השנייה בחשיבותה לאחר הבירה בממלכת טראוונקור.
יורשיו של מרטנדה ורמה המשיכו במדיניותו החברתית הכלכלית. אף שהממלכה הייתה הינדית באופייה, היא התאפיינה בסולחנות דתית והרשתה למיסיונרים וסוחרים אירופאים לפעול בשטחה. בסוף המאה ה-18 הייתה הממלכה וסאל של חברת הודו המזרחית הבריטית ומ-1858 וסאל של האימפריה הבריטית, אם כי הבריטים לא התערבו בניהול הממלכה.
למשך כעשור לאחר עצמאות הודו ב-1947 הייתה העיר חלק ממדינת טראוונקור-קוצ'ין. ב-1956 מוזגו העיר והמחוז במדינת טמיל נאדו.
יש בעיר אוכלוסייה נוצרית משמעותית. העיר היא מקום המושב של הדיוקסיה הקתולית של קוטאר והדיוקסיה של קניאקומרי של הכנסייה של דרום הודו האנגליקנית. הקתדרלה בעיר היא מתחילת המאה ה-17. היא קרויה על שם פרנסיסקו חאווייר, שקיבל מעמד של קדוש נוצרי במאה ה-17 ופעל באזור נגרקויל באמצע המאה ה-16. המבורך דוואשיים פילאי, מומר הודי שפעל בחצרו של מרטנדה ורמה והוצא להורג בשל ניסיונו להמיר דתם של אנשי חצר אחרים, קבור בכנסייה.

גאוגרפיה

העיר שוכנת כ-65 קילומטרים דרומית מזרחית לטריוונדרום, בירת מדינת קרלה, וכ-20 קילומטרים צפונית לכף קומורין, הקצה הדרומי של חצי האי ההודי, כך שהיא העיר הגדולה הדרומית ביותר בתת-היבשת ההודית. העיר משתרעת על שטח של 24.247 קמ"ר כשהיא מוקפת מכל הצדדים ברכס הרי גהט המערביים, ודרכה עובר הנהר פלאיארו.

דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין של 2011 מתגוררים בנגרקויל 224,329 תושבים, מהם 110,132 גברים ו-114,197 נשים, כאשר 8.5% מהאוכלוסייה משתייכת לקבוצת הגילים מ-0 ועד 6 שנים. רמת האוריינות מתקרבת ל-100%. אף שהנתון הרשמי לגבי מספר התושבים באזור העירוני הוא 2.25 לקים, חלק משמעותי מהאוכלוסייה מתגורר מחוץ לגבולות העיר, בפרברים. השפה הנפוצה ביותר היא טמילית, ורוב התושבים בעיר גם מבינים ודוברים אנגלית.
הריכוז הגדול ביותר של התושבים בעיר ובמחוז הוא לאורך רצועת החוף המזרחית, בעוד שהאזור המערבי המיוער ברובו של המחוז (לאורך הרי הגהט המערביים) מאוכלס בדלילות.

תרבות ודת

השפה הרשמית במחוז קניאקומרי היא טמילית. התושבים מדברים טמילית ומלאיאלאם. הלימודים בבתי הספר הראשיים הם בשפה הטמילית יחד עם השפה האנגלית. הטמילית אותה מדברים תושבי המחוז היא תערובות בין טמילית למלאיאלאם, שלעיתים אינה מובנת לתושבים מצפון טמיל נאדו. התרבות היא תערובות של תרבות ומסורות טמיליות עם תרבות ומסורות של מלאיאלאם. הדת העיקריות בעיר ובמחוז הם הינדואיזם, נצרות ואסלאם.

מטבח מסורתי

נגרקויל היא המקור למטבח נאנג'יל נאדו הידוע, אחד מבין שני המטבחים הידועים של הטמילים, השני הוא מטבח צ'טינאד (Chettinad). מטבח זה התפרסם במגע המקומי המתובל הריחני, מעורר התיאבון והערב לחך. מאמינים כי מסורות מטבח אלו עברו מדור דור החל מתקופת שושלת צ'רה דרך תקופות שושלות צ'ולה ופנדיה, ומצויות ביצירות ספרותיות דוגמת "בהוג'אנה קודהוגלם" (אקסטזה של מזון), "בגה ססטראם" (אומנות הבישול), "טמיזהר אוראבו" (קרבת דם טמילית), ו"מאראטטיאר ספאדוגאל" (כתובות מאראטה על לוחות נחושת). גם למטבח מאכלי הים של נאג'ילנאדו יש טעם ייחודי שלו מעריצים רבים במדינות טמיל נאדו וקרלה. המזון המוכן בעיר הוא תערובת של מסורות בישול של קרלה וטמיל נאדו. מנות מזון פופולריות כוללות: פוטו (Puttu), גלילת אורז עם קוקוס, אפאם (Appam), חביתית מאורז וחלב קוקוס מותסס ואידיאפאם (Idiappam), אטריות אורז מאודות, כמו גם מורוקקו (murukku), אטריות אורז ודאל טחונים ומטוגנים ואצ'ו- מורוקקו (achu-murukku) – אטריות מורוקקו מתוקות. במחוז מכינים מאכלי קארי עם קוקוס ושמן דקלים שכיום נחשבים כסגנון בישול של נאג'יל נאדו או של נגרקויל. המודרניזציה והתחכום שחדרו לאורח החיים העכשווי לא ביטלו את מרבית תרבות המזון המסורתית של העיר, ועם זאת, כמה תבשילים מסורתיים נדירים הולכים ונכחדים בשל חוסר הרצון של דור העתיד ללמוד אותם. אורז הוא מזון בסיסי. מאכלי דגים פופולריים ומהווים חלק מהתפריט היומי לרבים מהתושבים, המעדיפים דגי ים על דגי מים מתוקים.
האוכל הוא בדרך כל מתובל, כשקוקוס מהווה מרכיב חשוב בכמעט כל התוספות למנה העיקרית ובמאכלי הקארי, בדומה לקרלה הסמוכה. מאכלי ים פופולריים בקרב רבים, אם כי יש צמחונים לא מעטים בקרב התושבים בעיר ובסביבתה. בננות ופרי הג'ק משחקים תפקיד ראשי במתכונים של מאכלים חמוצים/מתוקים. חטיפים העשויים מבננה כוללים שביבי בננה (நேந்திரம் பழம்/ஏத்தன் பழம் – זן מיוחד הגדל ליצירת שביבים), ואופרי (Upperi‏ உப்பேரி), בננה הטבולה בסוכר דקלים.

כלכלה

נגרקויל היא מרכז המסחר האזורי למוצרי חקלאות מהאזור הפורה שסביבה. התעשייה בעיר היא בעיקרה עיבוד של מוצרים חקלאיים, בייחוד גומי, כותנה, קוקוס וסיבי קוקוס (קויר). תעשיות נוספות מתפתחות הם תיירות וטכנולוגיית המידע.

תעשייה ביתית

מוצרים המיוצרים במפעלים ביתיים כוללים ייצור קויר (סיבים מקליפת הקוקוס המשמשים למזרנים ומברשות), סחר בפרחים, אריגה ידנית, מוצרי גומי, עיבוד מזון ואריגת תחרה (למטרות ייצוא).
מכיוון שנגרקויל היא העיר הטמילית הראשית הקרובה ביותר לטריוונדרום, בירת קרלה (במרחק 65 קילומטרים ושדה התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר לנגרקויל), מסחר ומשלוח סחורות לקרלה וטריו ונדרום הם פעילויות ראשיות לשווקים ההומים בקוטאר ובוואדאסרי. זמינות המוצרים והעובדה שפריטים רבים זולים יותר בטמיל נאדו מאשר בקרלה תורמים לעסקים המשגשגים.
פעילות כלכלית חשובה נוספת היא יצוא של מוצרים חקלאיים ומאכלי ים לשווקים מעבר לים, אם כי פעילות זו מנוהלת בעיקר דרך סוכנים ויצואנים בקרלה. תשלומי העברה מתושבים לשעבר של נגרקויל העובדים בניכר מהווים תרומה חשובה לכלכלה המקומית.
יצור רשתות דיג הוא ענף צומח בעיר ובסביבתה, הרשתות מסופקות לדייגים מקומיים ולשוקי ייצוא.

מחקר וחינוך

המטה של "Liquid Propulsion Systems Centre" (מרכז מערכות הנעה נוזלית), זרוע מחקר של הארגון ההודי לחקר החלל שוכן בהרי מאהנגראגירי (Mahendragiri) בהרי הגהט המערביים בסמוך לנגרקויל. המתקן הגדול ביותר של ארגון מחקר ממשלתי נוסף, "Indian Rare Earths Limited" (יסודות נדירים הודיים בע"מ, ראשי תיבות IREL) שוכן במנאוואלאקוריצ'י (Manavaalakurichy) הסמוכה לעיר, שהוא מרכז מחקר חלוצי בנושאי כרייה, עיבוד והפקה של טיטניום ותוריום.
כמה מבתי הספר והמכללות בנגרקויל הם בני יותר מ-150 שנים, כדוגמת "Scott Christian College" ("המכללה הנוצרית על שם סקוט") ו-""Carmel High School ("תיכון כרמל") שנבנו על ידי מיסיונרים בריטים, ומיסיונרים אירופאים במאה ה-19 ובמאה ה-20 והיה להם תפקיד חשוב בהענקת השכלה לתושבי העיר והמחוז.
אחד מבתי הספר התיכוניים הוותיקים ביותר בדרום הודו, "בית הספר התיכון על שם סתו לקשמי באי" (Sethu Lakshmi Bai Higher Secondary School) שוכן בלב העיר. הוא הוקם בפיקוח ובניהול של ממלכת טראוונקור וקרוי על שם מלכת טראוונקור מאותה תקופה. בית ספר נוסף הקרוי על שם שליט טראוונקור הוא "בית הספר התיכון על שם סרי מולם תירונאל רמה ורמה" (Sri Moolam Thirunal Rama Varma Higher Secondary School).
מוסדות חינוך כוללים מכללות להנדסה פרטיות, בית הספר ממשלתי לרפואה (המכללה הרפואית של ממשלת קניאקומרי באסריפאלאם סמוך לנגרקויל), פוליטכניון, ומכללות למדעים ולאומנויות רבות. בדומה לקרלה השכנה ניתן דגש על חינוך וקידום תעסוקה לנשים.
כמו כן קיים בנגרקויל סמינר לכמרים, ה"סמינר התאולוגי קונקורדיה" (Concordia Theological Seminary) שהוקם ב-1924, המכשיר כמרים לכנסייה הלותרנית האוונגלית של הודו (India Evangelical Lutheran Church).

ספורט

בעיר הוקם המרכז השני של רשות הספורט של הודו בטמיל נאדו (לאחר המרכז בצ'נאי]). קיימות תוכניות להפוך את העיר למרכז הספורט בדרום הודו על ידי איחוד המרכזים בטריוונדרום ובקוצ'י עם המטה בנגרקויל.