בקשצ'אבה

מקור השם

השם בֵּקֵשצ'אבַּה מורכב משתי מילים: בֵּקֵש – שמשמעותו שָׁלֵו ו-צ'אבה – שם פרטי הונגרי נפוץ ממקור טורקי.

היסטוריה

היישוב צַ'אבַּה מוזכר לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-14. בנוסף לצ'אבה, היו בתחום שעליו יושבת העיר כיום, עוד 8 יישובים.
כאשר הטורקים כבשו את חלקיה הדרומיים והמרכזיים של הונגריה, והפכו אותם לחלק מהאימפריה העות'מאנית, היישוב נשאר על תילו, אך הוא נכחד לחלוטין בקרבות נגד הטורקים במאה ה-17.
בשנת 1715 צ'אבה מוזכר כמקום בלתי מיושב. שנה לאחר מכן צ'אבה כבר מופיעה ברשימת הערים משלמי המיסים. את איכלוסו מחדש של היישוב והפיכתו ליישוב פורח ניתן לזקוף לזכותו של יאנוש ג'ורג' הארוקרן, שקבל חלקים ניכרים ממחוז בקש כגמול על הצטיינותו בקרבות נגד הכובש הטורקי. רובם של המתיישבים החדשים היו איכרים סלובקים לותרנים, ועד היום מהווה בקשצ'אבה אחד ממרכזי התרבות הסלובקית בהונגריה.
בין השנים 1773 ל-1847 אוכלוסיית היישוב שילשה את עצמה והגיעה ליותר מ-22,000 נפש. למרות גודלה, היישוב נותר בעל אופי כפרי עם רחובות בוציים ובתים מפוזרים. בשל כך כונתה גם כ-"הכפר הגדול ביותר באירופה".
ב-1840 קיבלה תואר של עיר שדה. ב-1858 הגיעה לעיר מסילת הברזל ובעקבות כך החלה תנופת פיתוח – נבנו בתי חרושת ומבנים חדשים. 
מלחמת העולם הראשונה הביאה סבל רב לעיר. רבים מבניה שגויסו נפלו בקרבות בחזית המזרחית. בין השנים 1919 ו-1920 העיר הייתה תחת שלטון רומני. בעקבות הסכם טריאנון הונגריה איבדה שתי ערים מרכזיות בדרומה את ארד ואת נאג’וואראד, ובקשצ'אבה הפכה לעיר המרכזית באזור.
ביו שתי מלחמות העולם המיתון העולמי גרם לעוני ולאבטלה בעיר. העיר סבלה גם משיטפון גדול בשנת 1925 שגרם לנזקים כבדים.
במלחמת העולם השנייה לא נערכו קרבות יבשתיים בסביבת העיר פרט להפצצה כבדה של תחנת הרכבת וסביבותיה ב-21 בספטמבר 1944 על ידי חילות האוויר של בריטניה וארצות הברית. בהפצצה זו נהרגו יותר מ-100 אנשים. ב-6 באוקטובר 1944 הצבא הסובייטי השתלט על העיר.
בתקופת השלטון הקומוניסטי העיר התפתחה והפכה לאחד ממרכזי תעשיית המזון הראשיים של הונגריה. החלפת המשטר ב-1990 גרמה למשבר כלכלי בעיר ורבים מתושביו הפכו למובטלים. כיום העיר מתחילה לצאת מתקופת המשבר ושוב ניכרים סימני פריחה כלכלית.

תולדות היהודים

התיישבות היהודים בעיר החלה בתחילת המאה ה-19. המצבה העתיקה ביותר בבית הקברות היהודי הוא מיולי 1821. ב-1825 ישבו בעיר חמישה יהודים, שעסקו בעיקר בשיווק מוצרי טקסטיל שיוצרו במקום. החל משנות ה-40 של המאה – לאחר שהוסרו המגבלות על תנועת היהודים – החל גידול מהיר של אוכלוסיית היהודים, וב-1851 הגיע מספרם ל-110. לקראת תחילת המאה ה-20, היהודים השתלבו בכלכלה המקומית ואחד מארבעת מפעלי הטקסטיל במקום הייתה בבעלות יהודית. כמו כן, בית הדפוס המקומי – שעסק גם בהוצאה לאור של ספרים ועיתונים – הפך לענף מוביל בעיר ואף זכה להכרה כלל ארצית, לאחר שעבר לבעלותה וניהולה של משפחת טֶוואן היהודית.
ב-1883 נוסדה קהילה אורתודוקסית נפרדת כאשר 50 משפחות פרשו מהקהילה המאוחדת-נאולוגית שהוקמה בין השנים 1830 ל-1840. בית הכנסת של הקהילה האורתודוקסית נבנה ב-1904. כמו כן נבנו בית-ספר, תלמוד תורה, מקוה טהרה והוקמו מוסדות צדקה וחסד. בית הכנסת הנאולוגי הוקם ב-1896. בשנת 1928 הקהילה הנאולוגית מנתה כ-1200 נפשות והקהילה האותודוקסית כ-700 נפשות.

תקופת השואה

ב-11 במאי 1944 רוכזו כ-2300 מיהודי העיר ב-100 בתים בסביבת בית הכנסת המרכזי. באמצע יוני הועברו כל יהודי העיר יחד עם יהודי הסביבה לגטו שהוקם במפעל לייבוש טבק ליד תחנת הרכבת. ב-25 ביוני נשלחו חלק מיהודי הגטו למחנות באוסטריה ולמחרת ב-26 ביוני נשלחו כל שאר היהודים ברכבת לאושוויץ. משלוח זה כלל 3,118 יהודים בהתאם לתעודת משלוח שהוצאה בתחנת הרכבת בקושיצה שבסלובקיה ב-27 ביוני.