google/wiki40b huggingface dataset:
רנה לקוסט

קריירת טניס

לקוסט ניצח לראשונה בטורניר טניס ב-1921, בהיותו בן 17. הוא הפך לחלק מדור זהב של הטניס הצרפתי, כשיחד עם אנרי קושה, ז'אן בורוטרה וז'ק ברוניון כונו "ארבעת המוסקיטרים", אשר שלטו בטניס העולמי במהלך אותו עשור ובתחילת העשור הבא אחריו. עם בורוטרה זכה לקוסט בהישג בינלאומי משמעותי ראשון, כשבאולימפיאדת פריז (1924) זכו השניים במדליית ארד בטורניר הזוגות.
ב-1925 ניצח לראשונה באליפות צרפת הפתוחה, והוסיף לכך את תואר אליפות וימבלדון זמן קצר לאחר מכן. אלה היו שתי זכיותיו הראשונות בטורניר גראנד סלאם, ובסופו של דבר זכה בשבעה תארים כאלה - שלושה בצרפת, שניים בווימבלדון ושניים באליפות ארצות הברית הפתוחה. לתוארי היחידים שלו הוסיף גם שלושה תוארי גראנד סלאם בזוגות - שניים בצרפת (1925 ו-1929) ואחד בווימבלדון (1925). באליפות אוסטרליה בחר שלא להשתתף, ואכן לא השתתף מעולם, בשל העלויות הגבוהות והמסע המתיש והארוך באותה תקופה, שהפך את הטורניר - בסבב שעדיין לא היה מקצועני - לבלתי משתלם לדעתו.
לקוסט זכה לכינוי "התנין", כאשר הדעות על מקור הכינוי חלוקות. גרסה אחת טוענת כי זכה לכינוי בשל סגנון משחקו האינטנסיבי והבלתי מתפשר, וגרסה שנייה טוענת כי זכה לכינוי עקב התערבות עם חבר שדלפה לאוזני עיתונאי, ושהפרס בה היה מזוודה מעור תנין. הכינוי שימש אותו מאוחר יותר בלוגו חברת ההלבשה שהקים, לוגו המסמל אותה עד היום.
עם נבחרת צרפת זכה פעמיים ברציפות בגביע דייוויס (1927 ו-1928). הוא פרש ממשחק ב-1932 והפנה את מרצו לחברת ההלבשה שהקים.
ב-1976 התקבל לקוסט, יחד עם שלושת חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים", להיכל התהילה של הטניס.

כאיש עסקים

עוד במהלך קריירת הטניס שלו נודע לקוסט בחולצות שלבש במשחקים, חולצות שעיצב בעצמו ושנחשבו למהפכניות בעיצובן ונוחותן. ב-1933, לאחר פרישתו מטניס, ייסד לקוסט את חברת ההלבשה שלו, "חברת החולצות לקוסט", יחד עם אנדרה ז'ילייה, תעשיין הביגוד הגדול בצרפת באותה תקופה. החברה החלה לשווק את החולצות שעיצב לקוסט, עם סמל התנין המלווה את החברה עד היום. בנוסף לחולצות טניס, עיצב ושיווק לקוסט גם חולצות לגולף ושיט.
ב-1951 החלה החברה בשיווק פריט נוסף שהפך מזוהה עימה, כשהחלה לשווק את חולצות לקוסט במגוון צבעים. עד אז מכרה החברה חולצות לבנות בלבד, כפי שהיה מקובל בענפי הספורט אליהם כיוונה. שנה לאחר מכן יוצאו החולצות לראשונה לארצות הברית והפכו במהרה ללהיט.
ב-1963 פרש לקוסט מניהול החברה והעביר אותה לידי בנו, ברנאר, שהרחיב את מגוון מוצרי החברה לנעלי ספורט, בשמים, מוצרי עור, משקפי שמש ומוצרי ספורט ופנאי נוספים.
לקוסט פנה לענף עיסוק חדש - טכנולוגיית מחבטי טניס. באותה שנה ייצר את המחבט הראשון שהיה עשוי פלדה חלולה, והביא למהפכה בטכנולוגיית ייצור המחבטים שעד אז היו עשויים כמעט כולם מעץ. המחבט המהפכני שווק באירופה תחת המותג "לקוסט" ובארצות הברית תחת המותג של חברת מוצרי הספורט הגדולה "וילסון" וזכה לשם Wilson T-2000. המחבט הפך ללהיט גדול בין השאר כיוון שאומץ על ידי כוכב הטניס ג'ימי קונורס.

חיים אישיים

לקוסט היה נשוי מאז 1930 לסימון דה-לה-שום, שהייתה אז אחת הגולפאיות הטובות בעולם. השניים נפגשו כשדה-לה-שום צפתה בלקוסט באחד ממשחקי גביע דייוויס של נבחרת צרפת. בתם המשותפת, קתרין לקוסט, הייתה גם היא גולפאית צמרת ברמה העולמית הגבוהה.
איזוטרטינואין

מנגנון פעולה

איזוטריטינואין הוא האיזומר הספציפי 13-cis-retinoic acid של צורת החומץ של ויטמין A, חומצה רטינואית. לרטינואיד מספר השפעות על רקמת האפיתל: הוא מפחית את יצור החֵלֶב בבלוטות החֵלֶב שבזקיקי השיער, מכווץ את בלוטות החלב, מאזן יצירת קרטין (קרטניזציה), ומונע יצירת קומדונים (פצעונים, חצ'קונים).
מנגנון הפעולה של התרופה אינו ידוע, אך נראה כי בדומה לשאר הרטינואידים היא פועלת על ידי עידוד שעתוק DNA בתאי האפיתל שמרכיבים את בלוטות החלב.

שימוש

התרופה ניתנת רק לפי מרשם רופא עור, בדרך כלל לאחר טיפולים אחרים ורק במידה שהם לא הועילו או לא עלו יפה.
בעבר הטיפול בתרופה היה שמור לאנשים הסובלים מאקנה קשה, המשחיתה את עור הפנים. כיום רווח הטיפול גם במקרי אקנה בינונית שאינה מגיבה בצורה המספקת את המטופל לטיפול במשחות או באנטיביוטיקה. כמו כן, השימוש בתרופה נפוץ גם בקרב נשים וגברים בגיל העמידה, כתכשיר "אנטי אייג'ינג" (anti-aging).
התרופה ניתנת גם לילדים חולי סרטן (מסוג נוירובלסטומה בסיכון גבוה) תחת טיפול ביולוגי נסיוני, התרופה גורמת להבשלת התא הסרטני והפיכתו לשפיר. חלק מהמבנה הכימי של התרופה היה בשימוש נפוץ בתחילת שנות ה90 במרבית טיפולי הקוקטייל הישנים בנשאי HIV ואיידס. כיום במרבית מהתרופות בנשאי ה HIV ישנם חלק מהמרכבים מתרופה זו. התרפה יעילה נגד הידרדניטיס סופורטיבה.

אופן הטיפול

מינון התרופה נקבע על ידי הרופא, על פי גיל ומשקל המטופל ועל פי מצב תפקודי הכבד שלו. הטיפול מתבצע במשך 5-6 חודשים בממוצע. את התרופה נוטלים מדי יום או פעמיים ביום, עם או מיד לאחר האוכל, באופן קבוע (לשמירה על רמה קבועה של התרופה במחזור הדם). אחוזי ההצלחה של הטיפול הם גבוהים מאוד, ונשמרים בדרך כלל שנים לאחר סיום הטיפול התרופתי. על פי רוב, לא יופיעו יותר פצעים על הפנים בכלל או פצעים מעטים מאוד.

שימוש בעולם

בישראל כל רופא עור יכול לרשום את התרופה בכפוף לביצוע בדיקות דם מתאימות.
בארצות הברית מונהג יחס מחמיר מצד הרופאים ברישום התרופה בגלל הפוטנציאל שלה להזיק, ומאז שנת 2006 כל רופא עור המבקש לתת את התרופה למטופליו מחויב לרשום זאת באתר ה-FDA, ועל הרוקח לקבל אסמכתה מהאתר על מנת לספק את התרופה. מרשם רופא לתרופה לא יעלה על 30 ימי טיפול בכל מרשם (כמו בישראל).
מיסטאיה (נהר)

נהר מיסטאיה (באנגלית: Mistaya River) הוא נהר קצר במערב פרובינציית אלברטה שבקנדה. אורכו של הנהר 38 קילומטרים. הנהר זורם דרך הרי הרוקי הקנדיים, וחלק מהכביש המהיר אייספלידס נבנה לאורך מהלך הנהר.
מוצאו של נהר מיסטאיה באגם פיטו, המוזן ממימי קרחונים נמסים (בשל קמח הסלעים במים אלה, לאגם צבע כחול איזמרגד הטיפוסי לאגמי האזור).
נהר מיסטאיה זורם לכיוון צפון מערב, וזורמים אליו מספר נחלים ובהם הנחלים: דלתה (Delta), סילברהורן (Silverhorn), סירק (Cirque), נויס (Noyes), צ'פרנטוטם (ChephrenTotem), אפולט (Epaulette), בייזון (Bison), קאופמן (Kaufmann), וסאבאק (Sarback). לאורך מהלך הנהר נוצרים מספר אגמים קטנים ובהם אגם מיסטאיה (Mistaya Lake), ואגם ווטרפאול (Waterfowl Lake = אגם עופות המים).
נהר מיסטאיה מתמזג עם נהר נורת' ססקצ'ואן במעברת נהר ססקצ'ואן (Saskatchewan River Crossing).

מקור השם

מקור שמו של הנהר בשפת הקרי האינדיאנית, משמעות המילה "מיסטאיה" היא דוב גריזלי 
.
אלגיה

אֶלֵגְּיָה (מלועזית: Elegy) הוא מונח שבמקורו ציון משקל שירי מסוים, ובהמשך קיבל שתי משמעויות נוספות. המובן הראשון הוא של סוג של פואמה, לרוב פואמת אבל, פואמה עם מחשבות על אדם שמת או על עצב בכלל, או על עניין מוזר או מסתורי למחבר. משמעות נוספת של המונח אלגיה היא יצירה מוזיקלית בעלת מקצב עצוב או רציני.
דוגמה לאלגיה, היא מגילת איכה, המקוננת על חורבן ירושלים.
אשל הירדן

תיאור

אשל הירדן הוא שיח-עץ ירוק עד המסועף מבסיסו לכמה ענפים ראשיים, ומתנשא לגובה 6-3 מטרים. ענפיו בעלי קליפה אדומה-חומה. הענפים הצעירים ירוקים ונושאי עלים זעירים דמויי קשקשים. העלים יושבים, בעלי בסיס צר, ואינם לופתים את הענף. לעומת מיני האשל האחרים, עליו של אשל הירדן מוארכים ומחודדים יותר. הפרחים ערוכים באשכולות צפופים שאורכם כ-6-3 ס"מ. 
הפריחה נמשכת מתחילת האביב ועד הסתיו, החל בחודש מרץ וכלה בסוף חודש ספטמבר. צבע הכותרת ורוד לבנבן. הפרי הלקט דמוי חרוט משולש צלעות שאורכו 6-8 מ"מ. הזרעים מרובים, זעירים, בעלי ציצות ומתפזרים ברוח. הנביטה בשלהי האביב ובקיץ, עם ירידת מפלס הנחלים והאגמים.
שאפור השלישי

התבליט בטאק בוסתאן

שאפור השלישי הונצח בתבליט סלע בטאק בוסתאן בו נראים שאפור השני ושאפור השלישי זה לצד זה בדמויות כמעט זהות לחלוטין. ליד כל דמות יש כתובת בפהלווי המזהה אותה.
קורי סטול

ביוגרפיה

סטול נולד למשפחה יהודית בשכונת אפר וסט סייד, ניו יורק סיטי.
סטול הוא בוגר מגמת משחק של "בית ספר טיש לאומנויות" שבאוניברסיטת ניו יורק ובוגר "מכללת אוברלין" שבאוהיו.
זכה להכרה ראשונה כשחקן בהצגת האוף ברודוויי "Intimate Apparel", שם שיתף פעולה עם מועמדת שני פרסי האוסקר ויולה דייוויס.
החל את דרכו כשחקן קולנוע בתפקידים קטנים בסרטים "להרוג את המזל" ו"מספר 23".
לקראת סוף שנת 2010 התפרסם סטול בסדרת המשטרה "חוק וסדר: לוס אנג'לס" בתפקיד הבלש תומאס "טי ג'יי" ג'רוסזלסקי.
באותה השנה גם השתתף בסרט הפעולה "סולט" בתפקיד סוכן ה-KA הסמוי שניידר החובר לסוכנת החשאית הכפולה אוולין סולט (אנג'לינה ג'ולי) כדי לפגע בבית הלבן.
ב-2011 שיחק סטול בסרטו המצליח של וודי אלן "חצות בפריס" בתפקיד הסופר ארנסט המינגוויי, על הופעתו הועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר. כן כיכב, ב-2013 בסדרה בית הקלפים בתפקיד פיטר רוסו, חבר קונגרס מכור לסמים.
בשנת 2014 שיחק סטול בסרט "נון סטופ" לצד ליאם ניסן, בקומדיה "מכאן אני ממשיך" בבימויו של שון לוי,  וגם בסרט הדרמה "השקר הטוב" לצד ריס ווית'רספון.
בשנת 2015, גילם את דמות הנבל הראשי בסרט "אנטמן" מהיקום הקולנועי של מארוול, ושיחק בסרט "חוקי הפשע" לצד ג'וני דפ.
בשנת 2018 שיחק את בוריס טריגורין, דמות מרכזית בסרט "השחף" על פי מחזהו של אנטון צ"כוב. באותה שנה גילם את יאגו במחזה "אותלו" של שייקספיר, שהוצג ב"תיאטרון שייקספיר" בניו יורק.
יוסף אידריס

ביוגרפיה

יוסף אידריס למד רפואה באוניברסיטת קהיר, באותה עת היה פעיל פוליטית כנגד שלטונו של פארוק הראשון, פעילות שהובילה למאסרו ולהשעייתו מהמכללה. בתום לימודיו עבד בבית החולים הגדול במצרים, קאסר אל-עיני.
אידריס כתב מחזות, סיפורים קצרים, ורומנים. הוא כתב סיפורים ריאליסטיים אודות אנשים רגילים ואנשים עניים. רבים מסיפוריו מתרחשים בסביבה מצרית טיפוסית, והוא מוחזק כרב-אומן של הסיפור הקצר. הוא נחשב כמי שהניח את התשתית לתיאטרון המצרי המודרני, המבוסס על מסורת ופולקלור עממי, הצלחתו העיקרית בתחום זה הייתה בעבודתו המפורסמת ביותר, המחזה "אל-פאראפיר", המספר את סיפורן של שתי דמויות עיקריות: האדון וה"פארפור" (הדיוט עני). במשך זמן מה הוא כתב עבור העיתון המצרי אל-אהראם. הוא הוצע פעמים מספר כמועמד לפרס נובל לספרות.
ג'סיקה לונדס

ביוגרפיה

לונדס נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה.
ב-2005 ערכה לונדס את הופעתה הראשונה כשחקנית בסרט הטלוויזיה "להציל את מילי" בתור אנדראה קונדרק. היא הופיעה בתפקיד אורח בפרק של הסדרה "שליטי האימה", ולוהקה לקומדיית המצבים "אליס, אני חושב". הופעת אורח נוספת שלה הייתה בסדרה קייל XY. ב-2006 היא הופיעה בסרט "To Have and to Hold". ב-2008 לונדס הופיעה ב"אוטופסיה" ובסרט "הרדיפה אחרי מולי הארטלי", והחלה לשחק בתפקיד קבוע בסדרה גריק בתור מנדי. באותה שנה, החלה לשחק בסדרה 90210, ספין אוף של סדרת הנעורים משנות ה-90, בוורלי הילס 90210, בתור אדריאנה טייט דנקין. ב-2010 היא כיכבה בסרט האימה הקנדי "גובה".
לונדס החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כאשר בפרק הפתיחה של 90210, היא שרה במחזה הבית-ספרי בסדרה. במרץ 2009 היא פרסמה בעמוד ה-MySpace שלה את הסינגל "Fly Away", אותו כתבה, ובו אף הייתה אחת הבאסיסטיות הראשיות. בספטמבר 2009 לוונדס הופיעה עם השיר "God Bless America" במשחק של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס. ב-24 באוקטובר 2010 פורסם השיר "Falling In Love", שהוא דואט של לוונדס עם הראפר איירוניק.
לונדס שרה לצד פיינליסט "אמריקן איידול" הצרפתי, ג'רמי אמלין, בסינגל החדש שלו, "Undone", שעלה לרשת ב-29 באפריל ב-2011, ושווק ברחבי העולם ב-23 במאי באותה שנה.

חיים אישיים

בשנת 2009 נכללה לונדס ברשימת "האנשים הכי יפים" של מגזין פיפל. היא יצאה בעבר עם אדם גרגורי, ששיחק לצדה ב-90210, ועם ארון פול.
שארל השביעי, מלך צרפת

ביוגרפיה

שארל נולד ב-22 בפברואר 1403 בפריז, לשארל השישי מלך צרפת ולאיזבו מבוואריה, בתם של שטפן השלישי, דוכס בוואריה ותדאה ויסקונטי. שלושת אחיו היו יורשי עצר אך נפטרו לפני מותו של אביהם. בשנת 1413, בהיותו בן 10 שנים בלבד, נחתם הסכם אירוסים בינו לבין מארי מאנז'ו בת ה־9, בתם של לואי השני, מלך נאפולי ושל יולנדה מאראגון (ואחותו של רנה מאנז'ו). בשנת 1414 נלקח שארל לאנז'ו ובשנת 1415 לפרובאנס והתחנך שם בחברת ילדיה של יולנדה. בשנת 1417 נפטר אחיו ז'אן, ושארל הפך ליורש העצר. ב־1422 נפטר המלך שארל השישי, ושארל ירש את הכתר בשם שארל השביעי. מארי מאנז'ו ילדה לשארל 12 ילדים שהבכור שבהם ירש את הכתר אחרי מותו ב־1461 בשם לואי האחד עשר, מלך צרפת.
בשנת 1418, אנשי בית בורגונדיה שהיו בני בריתם של האנגלים, השתלטו על פריז. שארל יורש העצר הצעיר נמלט אל העיר בורז', שבמרכזה של צרפת,
והכריז על עצמו כממלא מקומו של אביו המלך שארל השישי שלקה בהתקפי שיגעון. בשנת 1419 נרצח ז'אן "ללא חת", דוכס בורגונדי בידי אנשיו של שארל, ופיליפ, בנו של ז'אן, ירש את דוכסות בורגונדיה. ב-21 במאי 1420 נאלץ המלך שארל השישי לחתום על הסכם טרואה, שבו הוכר הנרי החמישי מלך אנגליה כיורש העצר החוקי של ממלכת צרפת. ב-31 באוגוסט 1422 נפטר הנרי החמישי, וב־21 באוקטובר של אותה שנה נפטר גם שארל השישי מלך צרפת. שארל יורש העצר ירש את הכתר בשם שארל השביעי, אולם ממלכת אנגליה סירבה להכיר בו והכריזה על הנרי השישי, בנו התינוק של הנרי החמישי, כמלך צרפת על פי הסכם טרואה.
בשנת 1429 האנגלים הטילו מצור על העיר אורליאן. כאן הופיעה ז'אן ד'ארק "העלמה מאורליאן". בהיותה בת 17 שנה בלבד היא הובילה את ההתקפה הצרפתית על האנגלים וגרמה להתעוררות לאומית בצרפת. היא שיכנעה את שארל השביעי להצטרף אליה למסע אל העיר ריימס שבשמפאן. ב-17 ביולי 1429 שארל השביעי נמשח והוכתר כמלך צרפת בקתדרלת ריימס. בשנת 1430 נתפסה ז'אן ד'ארק על ידי הבורגונדים שמכרו אותה לאנגלים. ב-30 במאי 1431 האנגלים העלו אותה על המוקד בעיר רואן שבנורמנדיה. למרות תרומתה הרבה למלוכתו, לא עשה שארל דבר להצלתה או להנצחת דמותה מתוך החשש שייראה כחייב את מעמדו הרם לבת-אשפתות.
בשנת 1435, פיליפ דוכס בורגונדיה, שהיה בן בריתה של אנגליה, חתם על הסכם שלום נפרד עם צרפת. בשנת 1436 שוחררה פריז משלטון האנגלים, אחרי שהייתה בידיהם 17 שנה, והמלך שארל השביעי חזר לכס מלכותו בפריז. בשנת 1439 הוא הקים צבא קבע, ראשון מסוגו באירופה. באותה שנה אספת המעמדות הצרפתית הסמיכה את המלך ללחום באנגלים ולגרש אותם מאדמת צרפת. לשם כך הופנו כל המיסים הפיאודליים לקופת המדינה.
המלך שארל השביעי מינה אנשים מוכשרים לניהול המדינה, ובהם שר המסחר ז'אק קר (1395–1456), שמילא תפקיד מרכזי ברפורמה הכלכלית. הוא ייצב את המטבע, שיקם את הכפרים ההרוסים, עודד את המסחר ואת התעשייה והחזיר לצרפת את חוסנה הכלכלי.
בשנת 1449 פינו האנגלים את נורמנדיה ואת בירתה רואן. בשנת 1451 הם פינו גם את העיר בורדו שבדרום מערב צרפת. מכל נחלותיהם בצרפת המשיכו האנגלים להחזיק רק בעיר קאלה שלחופי התעלה. ב־1453 הסתיימה מלחמת מאה השנה. המלך שארל השביעי נפטר ב-22 ביולי 1461, ובנו בכורו לואי ירש את הכתר בשם לואי האחד עשר, מלך צרפת.
גאורגי טרטר השני, קיסר בולגריה

חייו

גאורגי טרטר השני, בנו של טודור סווטוסלאב, נולד במועד בלתי ידוע, אך ככל הנראה היה הדבר מעט לפני 1300. הוא נקרא על שם סבו, גאורגי טרטר הראשון. ייתכן שהחל למלוך יחד עם אביו ב-1321, אך אין בכך ודאות.
לאחר מות אביו, תפס את השלטון, והיה מעורב במלחמת האזרחים באימפריה הביזנטית, שהתנהלה בין שני הטוענים לכתר, אנדרוניקוס השני ואנדרוניקוס השלישי. הוא פלש לתראקיה, כבש את פיליפופוליס (פלובדיב של ימינו) והשאיר בה חיל מצב בפיקודו של קצין שכונה איוואן הרוסי. כיבושיו הקנו לו את התואר "מושל הבולגרים והיוונים".
בהמשך יצא למסע קרבות נוסף נגד הביזנטים, וכבש מספר מצודות בסביבת העיר אדירנה. עם זאת, אנדרוניקוס השלישי הצליח להשיב מלחמה שערה ואף החל בהכנות לפלישה לבולגריה עצמה. הפלישה לא יצאה אל הפועל, לאחר שגאורגי טרטר השני הלך לעולמו, ככל הנראה מסיבות טבעיות. הוא לא הותיר אחריו יורשים, ואת מקומו תפס קרוב משפחה רחוק, מיכאיל שישמן.
Super Mario 3D Land

עלילת המשחק

המשחק מתחיל כשבאוזר, האויב של מריו, גונב את כל העלים מ"עץ הטנוקי", שעליו משמשים את מריו כדי להשתמש בחליפת הטנוקי (דביבון), ובנוסף לכך באוזר חוטף גם את הנסיכה פיץ' לכן מריו יוצא להציל את העלים של העץ ואת הנסיכה מידיו של באוזר הרשע.
אסיל אל-עודי

ביוגרפיה

אלעודי נולדה ביוני 1969. ב-1993 קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה ומדע המדינה מאוניברסיטת כווית ותואר שני בפילוסופיה פוליטית מאוניברסיטת טקסס באוסטין שם גם עשתה את  עבודת הדוקטורט שלה בנושא זה. עם חזרתה לכווית התמנתה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת כווית.
סמל מניטובה

סמל פרובינציית מניטובה או, בשמו הרשמי שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור הפרובינציה של מניטובה (באנגלית: The Arms of Her Majesty in Right of the Province of Manitoba), הוא שלט אצולה שהוענק בצו מלכותי על ידי מלך בריטניה אדוארד השביעי ב-10 במאי 1905.
משה דלוז'נובסקי

משה דלוז'נובסקי (דלוזשנאווסקי; 1903–1977) היה עיתונאי, סופר ומחזאי יידיש.

ביוגרפיה

משה דלוז'נובסקי נולד בטומשוב מזובייצקי (כיום חלק מפולין) בשנת 1903 למשפחה מרקע צנוע. גדל והתחנך בעיר מולדתו. בשנים 1925-1930 כיהן כעורך של עיתון יידיש מקומי בשם טאָמאשאָווער וואָכנבלאט. בנוסף לקח חלק בפעילות ציונית כחבר בפועלי ציון.
בשנת 1930 עזב את עיר מולדתו והיגר לצרפת, היכן שגר אחיו הבוגר אברם. בפריז המשיך לשמש בתור כתב של מספר עיתוני יידיש. מעט לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלט מצרפת למרוקו מפני גרמניה הנאצית. אחיו הגדול אשר נשאר בצרפת, נספה באושוויץ. בהשפעת שהותו במרוקו חיבר לימים רומן ביידיש העוסק בחיי היהודים במלאח המסורתי, תלאותיהם וההתעמרות בהם מצד שייח' מקומי; רומן זה תורגם בהמשך לעברית תחת השם "בנות הקדר: רומן מחיי היהודים במרוקו" וכן תורגם לאנגלית ולספרדית. 
בשנת 1942 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. במהלך השנים הבאות חיבר מספר רב של רומנים, מחזות, ספרי ילדים ומסות ביידיש. המחזה הידוע ביותר שחיבר היה "די איַינזאמע שיף" שעוסק בשואה. המחזה הוצג בתיאטרוני יידיש בני יורק (בכיכוב השחקן מוריס שוורץ) וכן בתיאטרון היהודי בוורשה. ברומן "דאס ראד פון מזל" שחיבר בשנת 1949 כלל זכרונות מעיר מולדתו טומשוב מזובייצקי. הוא כתב בקביעות לעיתון היידיש האמריקאי פארווערטס וכן לעיתונים וכתבי עת אחרים שיצאו לאור בניו יורק, בואנוס איירס, מקסיקו סיטי וישראל. בשנת 1949 זכה בפרס ע"ש צבי קאסל לספרות יהודית. בארצות הברית שמר על קשר קרוב עם סופרים וכותבים אחרים ביידיש יוצאי פולין, בהם יצחק בשביס-זינגר.
נפטר בניו יורק בשנת 1977.
ירי מעשי

ירי מעשי הוא ענף ספורט בו מתחרים בירי באקדח, רובה או רובה ציד, הספורט שונה מספורט הקליעה בכך שהוא משלב מהירות ודיוק, בתנאים המבקשים להיות דומים לסיטואציות מתוך "העולם האמיתי".

היסטוריה

הענף נוסד בקליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-20 והתפשט משם לאזורים נוספים בעולם. במאי 1976 נוסדה הקונפדרציה העולמית לירי מעשי, ה-IPSC. ג'ף קופר, בחר לנשיא הראשון.

עיקרי הענף

ירי מעשי הוא ספורט קליעה המשלב דיוק, עוצמה, מהירות ותנועה. תחרויות ירי מעשי כוללות תרגילי ירי המבקשות לדמות מצבים מציאותיים. היורים נדרשים לירות תוך כדי תנועה, להתגבר על מכשולים, לירות מאחורי מחסות, אל מטרות נעות ומטרות מתכת. ככל שהיורים יסיימו את התרגיל מהר יותר ומדויק יותר בפגיעתם, כך תוצאתם תהיה גבוהה יותר. יורים המשתמשים בתחמושת בעלת עוצמה גבוהה יותר (דבר שמקשה על הירי), יקבלו על כל פגיעה במטרה ניקוד גבוה יותר. 
במהלך התרגילים מבוצעות על ידי היורים פעולות שונות באקדח תוך כדי תנועה, מה שמצריך הקפדה רבה על בטיחות, למניעת פציעות או אף אובדן חיי אדם. מסיבה זו, ומהצורך להבהיר את כללי הענף, נוסחו חוקים להסדרת המותר והאסור בתחרויות, והם המתעדכנים מזמן לזמן. יורים החורגים מכללי הבטיחות עלולים להיות ומורחקים מהתחרות.  מה שמעודד הקפדה רבה על הבטיחות.
עם השנים התרחק הספורט מהתוכן ה"מעשי" שלו והתרגילים נבחנים לפי מהירות ודיוק, ולא לפי שיקולים טקטיים הרלוונטיים למצבי מציאות. בשל כך פרשו כמה מהמייסדים והקימו את ארגון IDPA  
יורים המעוניינים להיות פעילים בענף נדרשים לעבור קורס ירי מעשי שתכניו נקבעים על ידי הגופים האחראיים על הענף, ולסיים בהצלחה את הבחינה המסכמת של הקורס.

שיטת הניקוד

מטרת ירי מעשי סטנדרטית מחולקת לשלושה אזורים: C ,A ו-D (ראו תמונה) כאשר יורים המשתמשים בתחמושת פחות עוצמתית (Minor) זוכים ל-5,3,1 נקודות בהתאם, ואילו אלו המשתמשים בתחמושת עוצמתית יותר (Major) זוכים ל-5,4,2 נקודות בהתאם.
הניקוד הסופי של היורה הוא סכום כל הנקודות שהצליח לפגוע בתרגיל (בקיזוז נקודות עונשין על החטאות או עברות שונות) חלקי הזמן בו ביצע את התרגיל. ניקוד סופי זה נקרא פקטור.
היורה שהשיג את הפקטור הטוב ביותר זוכה למלוא הנקודות בתרגיל ושאר היורים מקבלים ניקוד חלקי בהתאם לחלק היחסי של הפקטור שהשיגו לעומת הפקטור הטוב ביותר.

ירי מעשי בישראל

ענף הירי המעשי בארץ, שהוקם בתחילת שנות ה-80, מסונף להתאחדות הקליעה בישראל. 
בניגוד למגוון היחסי של כלי הירי בהם ניתן לעשות שימוש בענף בשאר העולם, הירי בארץ מוגבל לאקדחים בלבד, בשל מגבלות רישוי לכלי ירייה על פי החוק במדינת ישראל. בשל התקנות בישראל אף הוחמרו כללי הבטיחות בארץ לעומת הכללים בשאר העולם. 
מאז הקמתו, הוכשרו לפעילות בענף אלפי יורים, ועשרות מדריכי ירי מעשי ושופטים במסגרת קורסים המתקיימים באופן קבוע. כיום פעילים בענף מאות יורים ב-17 מועדוני ירי שונים. רוב היורים משתתפים בתחרויות בארץ וחלקם מייצגים את ישראל בתחרויות בחו"ל-באופן עצמאי או כחברים בנבחרת ישראל, המשתתפת בקביעות באליפויות אירופה ואליפויות עולם. 
דירוגם של היורים והשופטים מתבצע באופן שוטף-לאורך העונה הספורטיבית מתקיימת ליגה ארצית, במסגרתה נערכות אחת לחודש תחרויות דירוג. אליפות ישראל בירי מעשי, המתקיימת מדי שנה בחול המועד פסח, היא שיאה של העונה והיא פתוחה להשתתפותם של יורים מארצות זרות.
זכייתו של שאול קירש במקום השני באליפות אירופה שנערכה בגרמניה, וכן זכייתה של נבחרת ישראל במקום השני לאחר צרפת, באותה תחרות, הן שתי דוגמאות להישגיו של הענף.
ג'יגליפאף

מראה

ג'יגליפאף הוא פוקימון קטן, בעל פרווה ורודה, ותלתל ורדרד וגדול. עיניו גדולות וצבען כחול. לג'יגליפאף יש ידיים ורגליים קטנות, וזוג אוזניים לצד תלתלו.

גנטיקה ואופי

ג'יגליפאף הוא פוקימון מסוגים פיה ורגיל. בסדרת האנימה הוא מתואר כפוקימון קטן וחביב שאוהב לשחק ולהשתובב. מוצג גם שג'יגליפאף נחשב למאוד עדין, ועשוי להיעלב ולפרוץ בבכי בקלות, ולחלופין, להתעצבן ולהתנפח. 
ג'יגליפאף מאוד אוהב לשיר, אך מתוסכל כיוון שחבריו אינם יכולים להקשיב לקולו, כיוון שהשיר, כחלק מהמתקפה, גורם לכולם מלבדו להירדם.
קצב גדילתו של ג'יגליפאף הוא מהיר, ויש לו כ-25% סיכוי להיות ממין זכר, ו-75% סיכוי להיות ממין נקבה.

מקור שמו

מקור שמו של ג'יגליפאף הוא חיבור 2 המילים ג'יגל (jiggle) שמשמעותה התנודדות, ופאף (puff) שמשמעותה לנפח, המעידה על יכולותו של ג'יגליפאף לנפח את עצמו.

התפתחויות

לג'יגליפאף ישנן התפתחות אחת מעליו, וזן שקודם אליו. הפוקימון הקודם לג'יגליפאף הוא איגליבאף (Igglybuff) שנמצא בדור השני, והפוקימון המפותח לג'יגליפאף הוא וויגליטאף (Wigglytuff) המופיע בדור הראשון מיד לאחר ג'יגליפאף. איגליבאף יתפתח לג'יגליפאף רק כאשר רמת החברות והידידות שלו תהיה גבוהה במיוחד, וג'יגליפאף יתפתח לוויגליטאף באמצעות אבן ירח בלבד.

הופעות עיקריות

הג'יגליפאף הופיע לראשונה בפרק 45 "שירו של ג'יגליפאף", בו נעזר בחבורה כדי ללמוד לשיר, אך גילה שאין אחד שיצליח להקשיב לשירו. בסוף הפרק נראה כי ג'יגליפאף החל לעקוב אחר החבורה ולהתגנב למסעותיהם.
לתקופה מתמשכת, ג'גליפאף היה מסוכסך עם הסנאבולית השייכת לגברת העשירה. ג'יגליפאף אף השתתף בתחילת הסרט הרביעי של פוקימון "סלבי: קולות היער", וכן במספר פרקים נוספים, ביניהם, "אי החידות", "סיפור מוכר", "תעתועי בית התעתועים" וכו'.
ג'יגליפאף אחר, רב ממדים הופיע בפרק "תעלומת פוקימופוליס" ונלחם מול אלקאזאם וגנגר הענקיים, בכך שייצג את החלק הטוב, החיובי, והאופטימי בסיפור.
וולטרה

גאוגרפיה

וולטרה נמצאת במערב טוסקנה, בנפת פיזה, כ-50 ק"מ מזרחה מחוף הים הליגורי, וכ-50 ק"מ מדרום לפיזה. היא שוכנת על פיסגת הר המתנשא מעל עמק קצינה (Val di Cecina), בגובה 531 מטר מעל פני הים.

היסטוריה

וולטרה, בשמה הקדום וולטרי (Velathri), היא אחת הערים העתיקות בטוסקנה. נוסדה על ידי האטרוסקים במאה ה-7 לפנה"ס. הייתה אחת משתים עשרה הערים החברות ב“ליגה האטרוסקית“. וולטרי שלטה על רצועת חוף נרחבת של הים הליגורי ובאיים קורסיקה ואלבה. היו לה קשרי סחר ימי עם יוון, קפריסין ופיניקיה. העיר נכבשה על ידי רומי במאה ה-3 לפניה"ס, הרומאים נתנו לה מעמד של עיר חופשית ונתנו לה את השם Volaterrae. בתקופת מלחמת האזרחים הרומית (בעשור השני של המאה הראשונה לפנה"ס) תמכה וולטרה בסיעה הפופולרית, עם ניצחון הסיעה היריבה בראשות סולה, נשלל ממנה המעמד של עיר חופשית. מעמד שהוחזר לה במהרה בהמלצת קיקרו. בתקופת יוליוס קיסר הוחלט לחק אדמות באזור לוותיקי המלחמות, קווינטוס ולריוס אורקה היה אחראי על הסדרת הנושא. בתחילת המאה הראשונה לספירה תיאר אותה סטראבון, גאוגרף והיסטוריון יווני, בספרו גאוגרפיקה:"עיר בעלת חומות גבוהות הנמצאת על פסגת הר שמדרונותיו תלולים". באותה מאה נולד בוולטרה האפיפיור השני לינוס הקדוש. במאה השלישית או הרביעית ניתן לעיר מעמד של בירת מחוז כנסייתי (דיוקסיה). בישופי העיר היו גם השליטים הפיאודליים שלה. בסוף המאה ה-12 החל מאבק של תושבי העיר כנגד השלטון הפיאודלי של בישופי העיר. שבסופו השתחררה העיר משלטון הבישופים והפכה לעיר מדינה עצמאית. העיר ניהלה מאבק ממושך עם ערים שכנות על ההגמוניה באזור ובעיקר על השליטה במכרות האלום ששימש לתעשיית הטקסטיל. בסופו של דבר, במאה ה-14, נכנעה לפירנצה והפכה לבת חסותה. ובהמשך לחלק מהדוכסות הגדולה של טוסקנה. במקביל החלה דעיכה כלכלית של העיר שנמשכה עד המאה ה-19. אז החלה תקופת שגשוג חדשה בעקבות העניין הרב במוצרי בהט ותעוש מכרות האלום.

חומות העיר

וולטרה מוקפת בשתי חומות שחופפות בחלקן; החומה האטרוסקית העתיקה שמקיפה שטח גדול של העיר והחומה המדיוולית, הקיימת עד היום, המקיפה שטח מצומצם יותר של העיר.
החומה האטרוסקית נבנתה סביב המאה ה-4 לפני הספירה. היא עשויה מאבני אבן חול גדולות, ללא חיזוק אדמה ומלט, והיקפה הוא 7.28 קילומטר. השטח שבתוך חומה זו הוא 1,160 דונם. החומה נבנתה כדי להגן על העיר מפני הפשיטות של הקלטים ושל העמים האיטלקים שבצפון דרומה. בניגוד לחומה המדיוולית התוחמת את פסגת ההר עליו מצויה העיר, החומה הקדומה תוחמת שטחים נמוכים יותר ובעלי תווי שטח משתנה. באותה תקופה הייתה אוכלוסיית העיר גדולה יותר ובנוסף, החומה הגנה על מקורות מים ועל שטחים חקלאיים שנדרשו להזנת האוכלוסייה. כמו כן, יועד השטח הנמוך יותר לאכסון האוכלוסייה הכפרית שבסביבה שהתכנסה לעיר בעיתות צרה. שני שערים בחומה האטרוסקית קיימים עד היום: "שער הקשת" (Porta all'Arco) ו"שער דיאנה" (Porta Diana).
החומה הנוכחית נבנתה במהלך המאה ה-13, החלק הראשון הושלם ב-1238 וכל שאר החומה עד 1266. היא נבנתה באותה תקופה שבה נבנו חומות סביב ערים רבות באיטליה. הצטמצמותה של האוכלוסייה באותה תקופה והקושי של אותה אוכלוסייה להגן על החומה האטרוסקית הארוכה, הביאו ליצירת חומה בעלת היקף מצומצם. בנאי החומה השתמשו בלבנים קטנות בהרבה מהאבנים האטרוסקיות הגדולות. כמו כן, במקומות בהן הגישה לחומה הייתה קלה נחפרו גם חפירים.

יהודים בוולטרה

בימי הביניים המאוחרים הייתה קהילה יהודית בעיר. בן מפורסם של קהילה זו הוא משולם בן מנחם שהיה שולחני אמיד שיצא בשנת 1481 למסע למצרים וארץ-ישראל אותו תיאר בספרו "מסע משולם מוולטרה בארץ-ישראל".

כלכלה

כלכלת העיר מבוססת כיום בעיקר על תיירות ועל תעשיית הבהט.