google/wiki40b huggingface dataset:
שאהד 129

פיתוח

שאהד-129 דומה בתצורתו לכטב"ם הישראלי הרמס 450, אך גדול יותר. ישנם המעריכים שהוא מבוסס על הכטב"ם הבריטי WK450 שגם מבוסס על הרמס 450.
פיתוח המערכת החל בשנת 2007. רכיבים שלו פותחו באוניברסיטת מאלכ-אשתר ומכון מחקר שאהד. תצורתו הסופית נקבעה בתעשייה האיראנית HESA. ביולי 2012 הוצג לראשונה במשחק המלחמה "הנביא הגדול 7", לצד כטב"מים נוספים.
הכטב"ם אינו נדרש לקשר ישיר עם תחנת השליטה והבקרה אלא עושה שימוש במערכת טייס אוטומטי, דומה לזו המשמשת בכטב"ם הכראר, כאשר מסלול הטיסה מוגדר מראש בנ"צים. גורמים צבאיים איראניים רשמים טוענים שהשאהד-129 מגדיל את יכולת התקיפה והשרידות בגבולות המדינה של איראן - המפרץ הפרסי ומפרץ עומאן.
הכטב"ם מסוגל לשאת טילי "סדיד-1", מה שהופך אותו לכטב"ם האיראני השני המסוגל לבצע משימה זו לאחר ה"כראר". בהתבסס על יכולת זו מוערך כי אורך מוטת הכנפיים שלו הוא 16 מטר ואורך כנפיו הוא כ-8 מ'.
בספטמבר 2013 איראן החל בייצור סדרתי של כטב"ם השאהד-129. הוא הוצג כאשר הוא נושא 4 טילים ("סדיד") הטעונים במשגר דו-קני תחת כנפיו. מקורות איראנים מעריכים שהכטב"ם יכול לשאת מעל 8 פצצות ומעוצב לפגוע במטרות ניידות ונייחות.

פעילות מבצעית

ב-6 באוקטובר 2012, חדר למדינת ישראל כטב"ם ושהה מעל 20 דקות (על פי טיימס כ-3 שעות) בדרום ישראל (ומעל דימונה), עד אשר הופל על ידי חיל האוויר הישראלי באמצעות מטוס מדגם F-16I. על פי פרסום בעיתון הבריטי ה"סאנדיי טיימס", מוערך כי הכטב"מ שחדר שייך לחזבאללה היה מדגם שאהד-129. הדיווח לא אושר מפי גורמים רשמיים במערכת הביטחון.
ב-10 באפריל 2014, כוחות הצבא הסורי החופשי טענו כי צפו בכטב"מ מסוג זה טס מעל דמשק.
ב-14 בספטמבר 2017  מטוס אמריקאי מסוג F-15E הפיל כטב"מ מדגם שהאד 129 שהיה ברשות הכוחות התומכים במשטר אסד בסוריה ליד העיר אל-טאנף שבסוריה.
פול מאסון

ביוגרפיה

מאסון נולד במוסטאגאנם אלג'יריה. 
באולימפיאדת אתונה (1896) זכה מאסון ב-3 מדליות זהב בכל שלושת המרצים בהם השתתף. במרוץ ספרינט ל-2 ק"מ לפני סטמטיוס ניקולופולוס מיוון ובן ארצו לאון פלמו בתוצאה של 4:58.2 דקות, במרוץ אופניים ל-10 ק"מ בתוצאה של 17:54.2 דקות, לפני לאון פלמו ואדולף שמאל מאוסטריה ובמרוץ אופניים ל-333 מטר בתוצאה של 24.0 שניות, לפני סטמטיוס ניקולופולוס ואדולף שמאל. 
באליפות העולם ברכיבה על אופניים שנערכה בגלאזגו סקוטלנד בשנת 1897 זכה מאסון במדליית ארד בתחרות הספרינט.
בוקלאריוס

בוקלאריוס (בלטינית: Bucellarius ובריבוי Bucellarii, ביוונית: Βουκελλάριοι) היו קבוצות של חיילים בקיסרות הרומית  ובאימפריה הביזנטית בראשית ימי הביניים, אשר שימשו כמשמר או שומרי ראש של נכבדים.
יחידות אלו לא מומנו על ידי המדינה אלא על ידי גנרלים, דומיסטיקים (Domestikos), מושלים או בעלי מעמד גבוה אחרים והיו בני משק ביתם. אדונים בעלי השפעה אלו ציידו את חייליהם בכלי נשק וסוסים ודאגו להאכילם ולשלם את משכורתם. יחידות אלו היו בעיקרן יחידות קטנות, אולם במהלך מלחמות אזרחים או בתקופות אנרכיה, היו יכולות לגדול לסדר כוח של אלפי לוחמים. בדרך כלל היו צבאות פרטיים אלו מצוידים טוב יותר, מאומנים טוב יותר ובעלי מוטיבציה גבוהה יותר מאשר הצבאות הסדירים של אותה תקופה. החיילים ביחידות אלו היו אנשים חופשיים (בני חורין) שהצטרפו לצבאו של רם המעלה מרצונם החופשי.
במהלך המאה ה-6, במהלך המלחמות שנלחם עבור יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית העסיק בליזריוס קרוב ל-7,000 לוחמי בוקלארי. באותה תקופה הבוקלארי שולבו בתוך הצבא הרומי כך שהמונח בוקלארי שימש ללא אבחנה לתיאור חיל פרשים, בין אם היה זה חיל פרשים פרטי ובין אם היה זה חיל פרשים של הצבא הסדיר.
במקביל לבוקלארים, היה אצל הגרמאנים מעמד בני לוויה שנקראו גפולג (Gefolge) או גפולגשפט (Gefolgschaft), בני הלוויה של הנסיך (Fürst). מעמדם היה תלוי במעמדו של המלך או הנסיך לו שימשו בני לוויה, בקרב היו נוהגים להקריב חייהם במטרה להגן על הנסיך. על פי טקיטוס בספרו גרמאניה, הבושה הגדולה ביותר שיכלה להיות לבן לוויה כזה הייתה השארותו בחיים לאחר מות המלך. 
אצל הפרנקים היה מושג  הקומיטטס מקביל למושג הבוקלאריוס או הגפולגשפט במובן צבאו הפרטי של אדם נעלה. 
בדומה לכך, האנטרוסטיונס (לטינית: Antrustiones) היו חברי המשמר האישי של המלכים המרובינגים. אלו היו אנשים חופשיים, צעירים נושאי נשק, בדרך כלל בני אריסטוקרטיה, שהיוו בני לוויה ומשמר אישי של המלך, סעדו על שולחנו והיו מוגנים על ידי סעיפים מיוחדים בחוק הסאלי. 
במאה ה-8, כאשר האימפריה הביזנטית פוצלה על פי שיטת ה"תימות" הצבאית (Theme system), אחת מהתימות הייתה בוקלריה  (בוקלריה) באזור פפלגוניה, גלטיה ופריגיה ובירתה הייתה אנקרה. היא נקראה כך על שם הגותים תושביה, שהיו ידועים כבוקלאריאי.
באפוס "ביאוולף" מתואר המנהיג הטוב כמי שמעניק מתנות לנאמניו, ובתמורה הם באים לעזרתו ברצון כאשר הם נדרשים לכך (שורות 20-25) ומכאן שמערכת יחסים דומה הייתה קיימת גם אצל הגותים בסקנדינביה, טרם הנדידה לאירופה.
במהלך ימי הביניים הפכו הבוקלאריוס לפָּמַלִיָה ובמרחב הסלבי לדרוזינה.
הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל

מטרות

העמותה שמה לעצמה למטרה לפעול ככל שבידה לרווחת ניצולי השואה בישראל הזקוקים לעזרה פרטנית ולשמר את נושא רווחתם של ניצולי השואה על סדר היום הציבורי. לצורך כך משתפת הקרן פעולה עם משרדים ממשלתיים ועמותות שונות, וכן מגייסת משאבים ממקורות שונים. 
המימון העיקרי של הקרן מגיע מוועידת התביעות, וממדינת ישראל באמצעות הרשות לזכויות ניצולי השואה במשרד האוצר.
הקרן מנוהלת על ידי הנהלה ציבורית הפועלת בהתנדבות ורוב חבריה הם ניצולי השואה. (החל מ-2015) מכהנת בהתנדבות כיו"ר הקרן השרה לשעבר לימור לבנת . במשך שנים ארוכות היה יו"ר הקרן (בהתנדבות)  זאב פקטור, עד לשנת 2011 ומאז כיהן כנשיא הכבוד של הקרן עד לפטירתו בשנת 2013. 
בין יושבי הראש של הקרן אחריו נמנו אלעזר שטרן, אבי דיכטר (בשנים 2013-2015)  מנכ"לית הקרן היא דנה אברהם.
לצד הקרן פועלת ועדה אקדמית מייעצת המורכבת ממומחים מהאקדמיה בתחומים הרלוונטיים לפעילות הקרן: עבודה סוציאלית, גרונטולוגיה, פסיכולוגיה, בריאות הנפש ורפואה. בראש הוועדה עומדת פרופ' אריאלה לבנשטיין ומרכזת הוועדה היא בתיה רפפורט. שאר חברי הוועדה: פרופ' אברהם דורון, פרופ' יעקב מנצ'ל, פרופ' יעקב לומרנץ, פרופ' יוחנן ווזנר, פרופ' חוה גולנדר, פרופ' משה זוננבליק.
תסמונת הדליפה הנימית

מהלך המחלה

תאי האנדותל התוחמים את הנימים מבצעים היפוך עצמי ומתרחקים זה מזה. הם נשארים רחוקים זה מזה בדר"כ בין יום לשלושה ימים (מוגדר כהתקף), מה שמאפשר לפלזמה לדלוף מכלי הדם הללו (בעיקר לתוך השרירים של הגפיים). לעיתים הדליפה עלולה להיות מספיק מסיבית עד כדי גרימה להלם תת-נפחי, תסמונת המדור, תת לחץ דם, עיבוי של הדם (באנגלית: Hemoconcentration), והיפואלבומינמיה.
התקף הדליפה מחולק לשני חלקים:

שלב ההחייאה

בשלב זה ההתרכזות היא בהשגת שליטה על הדליפה הנימית ושמירה על לחץ דם תקין. בשלב הזה אלבומין ונוזלים נוספים דולפים מהנימים אל המרחב הבין תאי וגורמים לנפיחות ובצקות. בעקבות אובדן הנוזלים הרב, מתחילים להופיע סימפטומים-התייבשות, ולחץ דם נמוך (לרוב, בעקבות הירידה בלחץ הדם יש צורך במתן נוזלים או במתן עירוי דם).

שלב הספיגה

בשלב זה האלבומין והנוזלים נספגים מחדש אל הרקמות. הדליפה הנימית שככה, ועל כן הטיפול העיקרי בשלב זה הוא מתן נוזלים. למרות שלחץ הדם עשוי להיות עדיין נמוך, מתן הנוזלים לא נעשה בצורה אגרסיבית שכן הדבר עלול לגרום לבצקות קשות בגפיים, בריאות, ובאיברים פנימיים נוספים.

סימפטומים

רוב חולי התסמונת מדווחים על תסמינים דמויי שפעת, הפרעות במערכת העיכול (שלשול או הקאה), חולשה כללית וכאבים בגפיים, אך יהיו כאלה שלא יופיעו בהם תסמינים או סימני אזהרה מקדימים.
ככל שהתופעה מתפתחת החולים מתחילים לפתח צמא, וסחרחורות.

טיפול

במהלך ההתקף נעשה טיפול בתרופות שונות וביניהן סטרואידים-בעיקר בתחילת שלב הספיגה במטרה לצמצם את הדליפה כמה שיותר. הסטרואידים מפריעים להפרשת הורמונים שונים (וביניהם ציטוקין) הגורמים לדליפות הנימיות. לאחר שהושגה שליטה על הדליפה ההתרכזות היא על שמירת לחץ דם תקין כדי לוודא זרימת דם תקינה אל האיברים הפנימיים ומניעת בצקות.
השפעת טיפול באימונוגלובולין נחקרת גם כן, אך נראה מתוצאות המחקרים כי השפעת טיפול מסוג זה הינה חיובית-מחקר שנעשה בין השנים 1996-2016 על 69 מושאי מחקר בדק ומצא כי לאחר 5 שנים 78% מהנבדקים שרדו, ולאחר 10 שנים 69% שרדו. נמצא כי מושאי המחקר שאובחנו בשלב מוקדם יותר של המחלה, וקיבלו טיפול מקיף יותר שרדו לאורך זמן רב יותר.
גם מתן עירוי נוזלים תורם בשמירה על זרימת דם תקינה אל האיברים הפנימיים.
לעיתים, במצבים קשים של בצקות ואגירת נוזלים בגפיים ובבטן מבוצע תהליך של ניקוז הנוזלים על ידי ביצוע חתך כדי להוריד את הלחץ בגפה.

היסטוריה

התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1960 על ידי צוות רופאים מניו-יורק, כשבראשם עמד ד"ר בייארד ד. קלרקסון-על כן על שמו נקראת התסמונת.
חלוקת יחידה

בטופולוגיה ובגאומטריה דיפרנציאלית חלוקת יחידה (נקרא גם פיצול יחידה) היא אוסף של פונקציות אי שליליות ממרחב כלשהו שסכומן הוא זהותית אחד, כאשר כל פונקציה לא מתאפסת רק באזור קטן שמוגדר מראש. חלוקת יחידה משמשת להרחבת אלמנטים שמוגדרים באופן מקומי (רק על סביבה קטנה) לאלמנטים שמוגדרים באופן גלובלי.

חלוקות יחידה טופולוגיות

תנאי מספיק לקיום חלוקת יחידה במרחב טופולוגי נורמלי הוא שהמרחב יהיה פרקומפקטי. כך לדוגמה ליריעות הטופולוגיות כמעט תמיד יש חלוקת יחידה רציפה (למעט מספר מצבים פתלוגיים).
כריס מאבינגה

קריירת מועדונים

מאבינגה נולד בעיר מו שבצרפת לאם אנגולית ואב קונגולזי. מאבינגה התחיל את הקריירה שלו במספר מועדונים מקומיים עד שבגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. אחרי שלוש שנים בפריז, מאבינגה חתם לשלוש שנים בליברפול והצטרף לאקדמיה של המועדון. ב-21 בדצמבר 2010 הושאל לגנק מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה. ב-13 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בגנק בניצחון 0-2 נגד סטנדרד ליאז'. ב-17 במאי מאבינגה שבר את לסתו של מהדי קרסלה-גונזאלס כתוצאה מבעיטה בפניו במהלך משחק הליגה נגד סטנדרד לייז'.
ב-19 ביולי 2011, חתם בסטאד רן תמורת מיליון פאונד. מאבינגה ערך את הופעת הבכורה שלו ברן במחזור הראשון מונפלייה. בעונתו הראשונה במועדון רשם רק 14 הופעות ולמרות הצעה מגנק בה שיחק בעברו הואר החליט להישאר ברן. ב-19 באוקטובר 2012 הושעה מאימוני הקבוצה ביחד עם חברו לקבוצה יאן מבילה בטענה כי הם מזלזלים באימונים ונשלחו להתאמן עם קבוצת הנוער. ב-3 בנובמבר שב לשחק בניצחון 0-2 נגד סטאד ריימס ומאז שמר על מקומו בהרכב הקבוצה. ב-15 בפברואר 2013 הבקיע שער עצמי בהפסד 2-0 לליל. את עונת 2012/2013 סיים עם 27 הופעות בליגה.
ב-7 באוגוסט 2013 חתם ברובין קאזאן מליגת העל הרוסית ל-4 שנים תמורת 5 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקאזאן במשחק ליגה נגד אוראל. בקיץ 2014 הושאל לסטאד ריימס עד לסיום העונה לאחר שלא מצא את מקומו בקאזאן. בקיץ 2015 הושאל לטרואה.

קריירה בינלאומית

מאבינגה שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת ואף זכה עם נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2010. בנובמבר 2012 הושעה מהנבחרות הלאומיות עד ל-31 בדצמבר 2013 עקב בעיות משמעת.
ב-9 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתיקו 1-1 נגד קמרון.
פרוטוזואולוגיה

פרוטוזואולוגיה הוא התחום המדעי בביולוגיה העוסק בחקר תת-הממלכה פרוטוזואה, ששייכת לממלכת הפרוטיסטים- יצורים איקריוטיים שאינם בעלי חיים, צמחים או פטריות.
לגיה ורשה

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
לגיה נוסדה בין החמישי לחמישה עשר במרץ 1916 במהלך המבצעים הצבאיים של מלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית של שכונת מנייויצ'זה בווהלין כמועדון הכדורגל של הלגיונות הפולנים. הקבוצה החלה את האימונים הראשונים שלה באביב של שנת 1915, בעיר פיוטרקוב טריבונלסקי. ביולי 1916, הודות למתקפת ברוסילוב, לגיה עברה באופן קבוע לעיר הבירה, ורשה. את המשחק הראשון בוורשה לגיה שיחקה ב-29 באפריל 1917 נגד יריבתה המקומית פולוניה ורשה. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1. עד לסוף מלחמת העולם הראשונה, לגיה שיחקה תשעה משחקים בסך הכל בוורשה, כאשר שישה הסתיימו בניצחון והשאר בתיקו. משחק החוץ הראשון של לגיה היה נגד קרקוביה קרקוב, משחק שהסתיים בניצחון 1-2. לאחר הניצחון על קרקוביה, והודות לעובדה שעדיין לא נוסדה הליגה הפולנית, לגיה הוכתרה כאלופה הלא-רשמית של המדינה.
לגיה שיחקה את משחקה הראשון בליגה הפולנית ב-8 במאי 1927 נגד לודז', והביסה אותה. מאז שנת 1930, לגיה שיחקה באצטדיון הצבא הפולני, מבנה שהוענק במתנה עבור המועדון מידי יוזף פילסודסקי. בשנת 1936 המועדון ירד לליגה המשנית, שבה הוא נשאר עד לסיום מלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה, לגיה חידשה את סגל שחקניה, ובסוף שנת 1949 המועדון שינה את שמו שוב, הפעם למועדון ספורט סנטרל ארמי.
שנות השבעים היו ידועות כתור הזהב של הכדורגל הפולני. בתקופה שבין שנות השישים לבין שנות השבעים, הסגל של לגיה הכיל כדורגלנים בכירים כמו יאן טומאסזווסקי, קאזימיירז גורשקי ורוברט גאדוחה. בגביע אירופה לאלופות לעונת 1969-70 העפילה לגיה לשלב חצי הגמר יחד עם פיינורד ההולנדית, לידס יונייטד האנגלית וסלטיק הסקוטית. עונה לאחר מכן, באותו מפעל, הגיעה לגיה לשלב שמינית הגמר, שם הפסידה לאתלטיקו מדריד.
למרות העובדה שהמועדון החזיק שחקנים בינלאומיים כמו קאזימיירסקי, אוקונסקי, ז'אנס, מז'וובסקי, קוביסקי ואחרים, המועדון נקלע לבעיות כאשר לא הצליח לזכות באליפויות, אולם הצליח להשתתף במפעלים האירופים הודות לזכייתו בגביעים.
בשנת 1989 זכתה לגיה זכתה לראשונה בתולדותיה בסופר קאפ הפולני לאחר ניצחון בתצאה 3-0 על קבוצת רוך חוז'וב.
בתאריך 22 בנובמבר 2016 בשלב הבתים של ליגת האלופות, לגיה ורשה הפסידה לדורטומונד בתוצאה ההיסטורית 8-4, שיא שערים במשחק ליגת האלופות.
יורי אנטין

יורי סרגֶייביץ' אֶנטין (ברוסית: Юрий Сергеевич Энтин; נולד ב-21 באוגוסט 1935 במוסקבה) הוא תסריטאי, סופר, מחזאי, משורר ופזמונאי ממוצא יהודי מפורסם בברית המועצות לשעבר וברוסיה בזכות שירים מוכרים שחיבר.

קורות חיים

בשנותיו בבית הספר, התעניין אנטין בספרות והיסטוריה. בין 1962 ל-1969 עבד כעורך תסריטים ויועץ חינוכי לסרטי אנימציה. בשנת 1969 הפך לעצמאי בתחומו. שיריו לילדים מתאפיינים בעושר לשוני וברמת הומור גבוהה, ורבים שגדלו בברית המועצות החל מסוף שנות השישים זוכרים את שיריו בעל פה. בין היתר הוא נודע בשיתוף פעולה עם המוזיקאי גנאדי גלדקוב.
מ-1995 עד 1997 הנחה את תוכנית הילדים "צ'ונגה צ'נגה" בערוץ הרוסי הראשון.
נילי אושרוב

נילי אושרוב (נולדה ב-20 בדצמבר 1955, ברמת גן) היא תסריטאית, סופרת, משוררת, עורכת לשונית וסאטיריקנית ישראלית.

אודות

אושרוב (נבנצל) נולדה במשפחה דתית-לאומית וגדלה ברמת גן. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים במתמטיקה וספרות אנגלית והיא בוגרת בית הספר לתסריטאות בתל אביב של עידית שחורי. לאחר השירות הצבאי החלה להתרחק מהדת ובסוף יצאה בשאלה.
אושרוב כתבה תסריטים לסדרות טלוויזיה ישראליות, ביניהן: מעורב ירושלמי, החצר והשיר שלנו. היא עורכת שותפה במוסף הסאטירי "אפעס". אושרוב מפרסמת במשך שנים מקאמות סאטיריות-פוליטיות. מקאמות אלו התפרסמו במשך ארבע שנים בפינה בתוכנית של שי ודרור ברדיו תל אביב ואחר כך בתוכנית שנקראה "המקאמות של נינה". נכון ל-2010 אושרוב מפרסמת את המקאמות באתר ynet. בשנת 2008 יצא ספרה "שיכון צדיקים" בהוצאת מודן, אשר עסק בילדותה בשיכון המפד"ל ברמת גן.
באפריל 2011 יצא לאור הספר "שמאלץ" שכתבה יחד עם השף שמיל הולנד. הספר עוסק במטבח היהודי המזרח אירופאי. בשנת 2013 ערך וביים השחקן והבמאי יוני אילת את הצגת תיאטרון יידישפיל "מונולוגים מהקישקע", על פי טקסטים שכתבה אושרוב בספר זה. ההצגה כוללת מונולוגים בעברית ושירים ביידיש. החל מינואר 2012 - 2016 הייתה משתתפת קבועה בתוכנית הרדיו "סדר יום" עם קרן נויבך ברשת ב' במסגרת הפינה הפוליטית של יום חמישי, עם יואב קרקובסקי ונדב פרי, והתייחסה לאירועים הפוליטיים בפן הקומי-סאטירי שלהם. בינואר 2016 החלה להגיש תוכנית זוגית ברשת ב' בשם "שניים אוחזים", בשיתוף עם עו"ד נדב העצני. התוכנית ירדה לאחר חצי שנה. ב-2017 החלה להגיש, בשיתוף עם העיתונאית טל שניידר, את הפוד-קאסט הפוליטי "הראשונות לזהות" ברשת הפוד-קאסטים "גיקונומי", וממשיכה לפרסם שם מקאמה שבועית.
אושרוב המתגוררת בסביון נשואה לדוד אושרוב אותו הכירה באוניברסיטה ולזוג שלושה ילדים. אושרוב הוצבה במקום ה-79 ברשימת מרצ לקראת הבחירות לכנסת ה-19.
סלט מסדואן

סלט מסדואן הוא סוג של סלט המורכב מחתיכות קטנות של פירות וירקות.
Macédoine de fruits (בתרגום חופשי: מסדואן פירות) הוא סוג של סלט פירות, קינוח נפוץ בצרפת, איטליה, ספרד ואמריקה הלטינית.
Macédoine de légumes (מסדואן ירקות) כיום הוא בדרך כלל סלט קר או מתאבן שמורכב מקוביות של ירקות. בצרפת בדרך כלל הוא כולל שעועית אדומה. ברוב במקרים הוא מעורבב יחד עם מיונז וציר אספיק, ובכך הוא בעצם הופך למין סלט רוסי צמחוני (סלט המורכב מחתיכות של ירקות בתוך מיונז). Macédoine de légumes יכולה להיות גם מנה מירקות חמים, שמוגשים יחד עם חמאה.
מקור השם של הסלט הוא במילה הצרפתית macédoine, שנטבעה בצרפת במאה ה-18. משערים שיש במונח רמיזה על מוצאיהם המגוונים של אנשי מוקדון (שכן הסלט מורכב ממגוון מרכיבים). יש שאומרים כי המונח מתייחס לגיוון האתני שהיה באזור מקדוניה במאה ה-19, אך פירוש זה זוכה להתנגדות כיוון שאינו תואם כרונולוגית את זמן טביעת השם. המונח macedoine משמש לתיאור כל סוג של ערבוביה, ולא בהכרח של דברי מאכל.
רמי דמרי

ביוגרפיה

רמי דמרי נולד בשנת 1972 וגדל בבאר שבע. למד בבי"ס אמירים שבבאר שבע ולאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון התגייס לצה"ל בשנת 1990 והיה חובש קרבי ביחידת צנחנים. בשנת 1995 התחיל ללמוד קולנוע במכללת ספיר שבשדרות ובמקביל עבד כצלם חדשות בערוץ 2. בין המורים שלו היו אורי סיון ורני בלייר.
מנת קרב

מנת קרב (בצה"ל ידועה בראשי תיבות מנק"ר או מנ"ק) היא ארוחה משומרת וארוזה מראש, המשמשת כוחות צבא, ומיועדת בעיקרה לשמש כמזון במצב לחימה, בו אין אספקה מסודרת של מזון לכוחות.
מנת הקרב מיועדת לאכילה ללא צורך בבישול, ולכן מרבית המזונות בה הם משומרים, מיובשים או מיובשים בהקפאה. ישנו דגש על כך שמנת הקרב תכלול את כל אבות המזון, ותספק ביעילות את צורכי החייל במצב לחימה. מנות קרב הן בעלות חיי מדף ארוכים וניתנות לשינוע בקלות יחסית. היות שמנת קרב מכילה רכיבים משומרים בעיקר, טעמה ידוע לשימצה בקרב חיילים רבים. לצבאות רבים בעולם יש מספר תפריטים של מנות קרב, הכוללים מנות אתניות או מיוחדות כדוגמת מנות כשרות (צבא ארצות הברית, צבא הממלכה המאוחדת) ומנות קרב צמחוניות. מנות קרב משמשות גם לצרכים שאינם מלחמתיים: שימוש במנות קרב נעשה באימונים צבאיים, כאספקה באזורי אסון ובמקומות שלא ניתן להקים בהם מטבח מסודר. עלותה של מנת קרב לרוב גבוהה יותר מארוחה רגילה, ולכן משתדלים למעט בשימוש בה שלא לצורך.

מנות קרב בצה"ל

בצה"ל משמשות מנות הקרב לעיתים גם כמזון בימים שטרם חג הפסח, בעת הכשרת כלי המטבח לחג. במשך עשרות שנים היה הלוף אחד מסמלי מנת הקרב בצה"ל, אך בשל תלונות רבות מצד חיילים, שונה הרכב המנה באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, והוצא ממנה הלוף. במקום הלוף נוספו מגוון מנות שבעת הוספה של מים קרים הן מתחממות בעזרת תגובה כימית. בין המנות החדשות ניתן למצוא שווארמה, קציצות ברוטב ואף גולש.
בשנת 2015 דווח כי במסגרת שינוי רחב היקף לשיפור איכות המזון בצה"ל ישתנה תפריט מנת הקרב ויכיל בשר שאינו מעובד וזו תכונה "ארוזית לשטח".
TV6 (נורווגיה)

הפצת שידורי הערוץ

הערוץ מופץ באמצעות שירותי הכבלים בנורווגיה Riks-TV, Get, Canal Digital, Altibo ו- NextGenTel. ובצלחת הלווין של Viasat. כמו כן הערוץ משודר באופן חופשי.
הנדסה קוגניטיבית

לקריאה נוספת

Adaptive Perspectives on Human-technology Interaction : Methods and Models for Cognitive Engineering and Human-computer Interaction
Series in Human-technology Interaction 
Author: Kirlik, Alex. 
Publication: Oxford, New York Oxford University Press, 2006.
בקרת זהויות

בספרנות, בקרת זהויות היא תהליך של ארגון מידע ביבליוגרפי באמצעות שימוש באיות אחיד ומובחן של שם או כותרת או מזהה מספרי לכל נושא. המילה זיהוי קובעת כי "זה הוא (האיש או הדבר)" ובספרנות היא נובעת מהרעיון שביכולתם של שמות של אנשים, מקומות, עצמים ורעיונות לזהות, כלומר לבסס מבנה ייחודי. כותרות או מזהים ייחודיים אלה משמשים ליצירת קישורים והפניות הדדיות. כל ערך מבוקר מקושר לאחת מרשומות הזיהוי המתארות את ההיקף והשימוש שלו. ארגון זה מאפשר לתחזק את הקטלוג ועושה אותו ידידותי עבור משתמשי הקטלוג.
המקטלגים מעניקים לכל נושא – כגון מחבר, ספר, סדרה, מקום גאוגרפי, או תאגיד – מזהה ייחודי או מונח שמשמש באופן עקבי, מובחן וחד-משמעי בכל ההפניות אליו. כך, כאשר קיים שינוי באיות, בשמות עט או בכינויים, בקרת הזהויות מקבצת את כולם תחת אותה כותרת ייחודית, המובילה את המשתמשים לכל המידע הרלוונטי, כולל נושאים וצירופי לשון קרובים. רשומות זיהוי מצורפות למאגר מידע ומכונות קובץ זיהוי. התחזוקה והעדכון של הקבצים האלה והקשר הלוגי שלהם לקבצים אחרים היא עבודה ספרנית. בקרת זהויות היא דוגמה של אוצר מילים מבוקר ושל בקרה ביבליוגרפית.

שמות שונים מתארים ישות אחת

רחל המשוררת, רחל, בלובשטיין רחל, המשוררת רחל – כל אלה כינויים המכוונים כולם לאותה אשה.
במדינות שונות נוהגות הספריות בכללים שונים ליצירת כותרות של בקרת זיהויים. עובדה זו גורמת לבלבול. קיימים שיתופי פעולה בינלאומיים שמטרתם להפחית את הבלבול. אחד מהם הוא בקרת זהויות בינלאומי וירטואלי, השואף לספק כותרת יחידה לכל נושא, ולייצר מהכותרות קובץ בקרת זהויות עולמי.

שם אחד מתאר נושאים שונים

יכולים להיות שני מחברים בעלי אותו שם.
דוגמה: זלמן שניאור הוא גם שם העט של הסופר שניאור זלקינד וגם שמו של שניאור זלמן רובשוב, הנשיא השלישי של המדינה.
גם מצב זה גורם לבלבול, אותו אפשר להבהיר באמצעים שונים כגון ציון שנות לידה ופטירה או כתיבת משפט תיאורי קצר.

רשומות בקרה וקובצי בקרה

כדי לחייב בקרת זיהויים בקטלוג נהוג להקים אינדקס נפרד של רשומות שעברו בקרה. האינדקס הזה קובע איזה כותרות יהיו בקטלוג הראשי. האינדקס הזה מכונה "קובץ הבקרה" והוא כולל רישום של כל ההחלטות שעשו המקטלגים שמפתחים את הקטלוג. בקובץ הזה רשומים המקורות שמהם נשאב המידע לצורך ההחלטות והשינויים בקביעת הכותרות.
מטרת קובץ הבקרה היא לארגן את המידע שעל פיו בנויות הכותרות בקטלוג הראשי.

בקרת גישה

יש מקרים בהם קשה לקבוע מה השם המועדף, למשל כשיש לאשה כינוי או שם במה או שהיא שינתה את שמה. דוגמה נוספת מופיעה כאשר העדפה של שם מסוים יכולה להיחשב כתמיכה בעמדה פוליטית כלשהי, כמו למשל בבחירה בין הכינויים "יהודה ושומרון וחבל עזה", "השטחים הכבושים" או "השטחים המוחזקים". החלופה לכותרות מבוקרות במקרים כאלה היא בקרת גישה, שמשתמשת בכמה כותרות בלי להעדיף אף אחת מהן.
מקדש השן

היסטוריה

לפי המסורת, שרידי השן נשמרו תחילה בקלינגה (במזרח הודו של ימינו) והוברחו לסרי לנקה על ידי הנסיכה הממאלי ובעלה הנסיך דנתה בראשית המאה הרביעית. המלך, קירתי סרי מגהווארנה, הורה תחילה לשמור אותה במקום בו שוכן מקדש איסורומונייה בעיר אנורדאפורה. גם המלכים שבאו אחריו ראו עצמם אחראים לשמירה על השן, וכך התפתחה מסורת שזיהתה בין שמירת השן לבין השליטה באי. המלכים השונים הקפידו, לפיכך, להחזיק את השן במקדשים הסמוכים לארמונותיהם. לאורך השנים הוחזקה השן בערי הבירה השונות, ובהן פולונוארווה, דמבדנייה וקורונגאלה.
המלך וימאלאדארמסורייה הראשון, ששלט בממלכת קאנדי בין 1590 ל-1604, הקים בקאנדי מבנה בן שתי קומות שיועד לשמירתה של השן. בזמן הפלישה הפורטוגזית ב-1603 הועברה השן למקום מסתור ברכס נאקלז. המלך רג'אסינהה השני, שביסס מחדש את הממלכה במהלך המאה ה-17, הקים מקדש חדש שיועד לשן. את המקדש הנוכחי, באותו מקום, הקים וירה נרנדרה סינהה, בראשית המאה ה-18, אך חלקים ממנו הם תוספות מאוחרות יותר. 
חשיבותו של המקדש לבודהיסטים הפכה אותו ליעד לפיגועים במהלך הסכסוך הסינהאלזי-טאמילי. ב-9 בפברואר 1989 אנשי הזרוע הצבאית של הארגון המרקסיסטי ג'נאתה וימוקתי פראמונה פתחו באש לעבר המקדש וגרמו למותם של מספר בני אדם. ב-25 בינואר 1998 פוצצה מחתרת טיגריסי השחרור של טאמיל אילם משאית תופת בסמוך למקדש. 17 בני אדם נהרגו, עשרות נפצעו, וחלקים מהמקדש קרסו.

אדריכלות

חזית הארמון פונה לכיוון מערב, ולאורכה בריכת מים. חומת הלבנים המפרידה בינה לבין הארמון מכונה "חומת גלי המים", ולאורכה חורים שנועדו למנורת שמן. שער הכניסה הראשי, מאהאוואהאלקאדה (Mahawahalkada) כולל אבן ירח מעוטרת. השער נהרס כליל בפיגוע ב-1998, והוקם מחדש. משני צדי השער פסלי פילים, ובקצה גרם המדרגות אליו הוא מוביל שני פסלי שומרים. בחזית המקדש בולט מבנה מתומן, שנבנה בתקופת שלטונו של סרי ויקראמה רג'אסינהה, בראשית המאה ה-19.
החלל המרכזי של המקדש כולל שתי קומות, ודלת הכניסה אליו עשויה שנהב. הקירות הפנימיים של המקדש כוללים ציורים ועיטורים, וב-1987 נוספו לתקרה עיטורי זהב. בסמוך לחלל זה נמצא התא בו שמורים, בתוך שבע תיבות מעוטרות באבני חן, שרידי השן הקדושה.
אברהם גנחובסקי

ביוגרפיה

נולד בתל אביב לאליהו משה וד"ר גיטה גנחובסקי. בצעירותו עברה משפחתו להתגורר בגבעת רוקח, בסמיכות לביתו של החזון איש והייתה מקורבת אליו. למד בישיבת אור ישראל בפתח תקווה אצל הרב יוסף רוזובסקי. ולאחר מכן בישיבת פוניבז' ובישיבת סלבודקה בבני ברק, שם היה מתלמידיו של הרב יחזקאל אברמסקי. במאי 1956 זכה בפרס לחידושי תורה בכתב של משרד הדתות.
בהיותו בן 17 קיבל אביו רשות מהחזון איש להדפיס את "גליונות חזון איש" על התלמוד, בתנאי שייערכו על ידי בנו אברהם. הגליונות סופחו לתלמוד שהדפיס האב בבית הדפוס שלו, "אל המקורות".
בשנות ה-60 נישא לאסתר הדסה (נפטרה בא' באדר א' תשע"ט, 5 בפברואר 2019), בתו של רפאל יונה ברנפלד. לאחר נישואיו התקרב לרב דב בריש וידנפלד מטשיבין, שהיה סבה החורג של אשתו ולרב יעקב ישראל קנייבסקי. הוסמך על ידי הרב וידנפלד והרב אלישיב. למד בכולל של ישיבת סלבודקה ושימש כר"מ בישיבת חמד.
באלול תשכ"ז (1967), כשנתיים לאחר פטירת הרב וידנפלד, התמנה על פי צוואתו לכהן כאחד מראשי ישיבת טשיבין בירושלים, תפקיד שמילא עד פטירתו. למרות היותו תושב בני ברק עקב תפקידו בישיבה לרוב שהה במשך השבוע בירושלים.
הרבה לעסוק בפעולות צדקה וחסד והיה מחלק בעצמו חבילות של קמחא דפסחא לנצרכים. כיהן כנשיא המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
בשנת תשמ"ח שכל את בנו רפאל יונה לאחר מחלה במהלך שהותם בארצות הברית לצורך ריפויו.
אחיו הוא העיתונאי והכלכלן דב גנחובסקי.
נפטר בגיל 76, בכ"ה בתשרי תשע"ג בבית החולים "שערי צדק" ממחלת הסרטן.
דגל מינסוטה

היסטוריה

הדגל עוצב במקור בשנת 1893 על ידי אמיליה הייד סנטר ממיניאפוליס. במקור, צד אחד של הדגל היה לבן והצד השני כחול. כמו כן, הכוכבים לא היו בתוך טבעת לבנה, אלא ישר על הרקע, וסרט אדום הופיע בתחתית הדגל ביחד עם הכיתוב "מינסוטה". בשנת 1957 שונה הדגל למתכונתו הנוכחית כדי שיהיה יותר פשוט. בשנת 1983 שונה סמל המדינה ובהתאם גם הדגל השתנה.
חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות

חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012, המכונה בלשון העם גם חוק הפוטושופ או חוק הדוגמניות, הוא חוק הקובע מהו המשקל המינימלי הנדרש לעיסוק בדוגמנות, זאת כדי למנוע את השימוש בדוגמנים ודוגמניות רזים יתר על המידה המהווים מודל לחיקוי המעודד הפרעות משקל ואף הפרעות אכילה בקרב האוכלוסייה.
יוזמי החוק הם צלם האופנה ויו"ר עמותת סימפלי יו עדי ברקן, חברת הכנסת רחל אדטו מקדימה, חבר הכנסת דני דנון מהליכוד, פרופסור יעל לצר, מומחית להפרעות אכילה מאוניברסיטת חיפה וד"ר יצחק וורגפט, יו"ר העמותה הישראלית לטיפול בהפרעות אכילה. 
החוק אושר ב-19 במרץ 2012 ונכנס לתוקף ב-2 בינואר 2013.

רקע

תעשיות הדוגמנות והפרסום, מייצרת אידיאל יופי עבור החברה. נשים רבות שואפות להראות כמו דוגמניות. הן מנסות להראות טוב יותר על ידי ירידה קיצונית במשקל, וגורמות לעצמן נזק גופני. וכל אלה כדי לנסות להדמות לאותו אידיאל שכלל אינו מציאותי, והושג באמצעות פוטושופ.  הלחץ החברתי להראות "מושלמת" הוא אחד הגורמים להפרעות אכילה כמו אנורקסיה. עדי ברקן טוען כי פעם אידיאל היופי היה רזון אפשרי, ובריא. אך עכשיו התופעה הלכה והקצינה עד כי אידיאל היופי כבר לא קיים במציאות. החוק נחקק על מנת למנוע מצב שבו מודל החיקוי של נשים, או התפיסה של יופי, אינו בריא ומעודד הפרעות אכילה.