google/wiki40b huggingface dataset:
יאיר חזן

ביוגרפיה

חזן נולד בבאר שבע. למד בבית הספר התיכון מקווה ישראל. שירת בצה"ל כקצין ביחידות שדה, ובמילואים הגיע לדרגת סרן. בוגר תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת בן-גוריון (1985). 
חזן הוא חבר מרכז מפלגת "הליכוד". ב-1986 החל לעבוד כמפקח הארצי על הקרינה במשרד העבודה והרווחה בירושלים, וב-1987 היה יועצו לענייני ערבים של השר במשרד ראש הממשלה משה ארנס. ב-1989 ניצח בהתמודדות על ראשות עיריית אופקים, וכיהן כראש העיר עד 1993. בתקופה זו שימש גם כחבר הנהלת מכללת ספיר, וחבר דירקטוריון "בנק אוצר השלטון המקומי" וחברת "אפרידר" הממשלתית לבינוי ושיכון. ב-1990 ייסד את "החממה הטכנולוגית" באופקים ושימש כחבר דירקטוריון בה עד 2005.
מ-1993 כיהן כמנכ"ל בחברת "כ.א.מ" לכוח אדם וביטחון, ומ-1994 היה מנכ"ל חברה פרטית שהקים, "ישרא-קאר", לשירותי מימון וייעוץ. בשנים 1997–2000 שימש כחבר דירקטוריון ב"תע"ש" וכחבר במספר ועדות בה. ב-1997 מונה ליו"ר דירקטוריון "בזק זהב אחזקות".
ב-1998 שב להתמודד על ראשות עיריית אופקים וניצח בבחירות. כיהן כראש העיר חמש שנים, במהלך שימש גם כראש פורום ראשי ערי הפיתוח בישראל. היה גם יו"ר האגודה למען הזקן באופקים. במקביל למד לתואר במשפטים במכללה האקדמית למשפטים ברמת גן, בשנים 2000–2003. 
לאחר סיום תפקידו כראש עיריית אופקים, עבד כמתמחה במשרד עורכי דין בבאר שבע (2004–2005). במקביל שימש כיו"ר הצוות הבין-משרדי לאיחוד פעילות החברות לדיור ציבורי במשרד האוצר והשיכון. בתקופה זו גם ניסה להתמודד במסגרת הפריימריז בליכוד לקראת הבחירות לכנסת, אך לא הגיע למקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת. 
ב-2005 מונה ליו"ר דירקטוריון נמל אילת וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2013; כיום הוא ממשיך בפעילות פוליטית במפלגת הליכוד ובאופקים.
חזן נשוי ואב לארבעה ילדים.
לוק אייקינס

לוק אייקינס (באנגלית: Luke Aikins; נולד ב-21 בנובמבר 1973) הוא אמריקאי העוסק בצניחה חופשית, קפיצת בסיס, טייס וצלם אווירי. הוא האדם הראשון שקפץ במכוון ללא מצנח או חליפת כנפיים מגובה אמצע טרופוספירה ונחת בשלום והאדם השני בעולם שצנח ללא מצנח בכוונה תחילה.

ביוגרפיה

אייקינס היה מאמן ביחידת אריות הים וייעץ לצבא בנושא טכניקות צניחה חופשית. הוא גם יועץ בטיחות והדרכה עבור האגודה לצנחנים בארצות הברית. בנוסף אייקינס הוא צלם אווירי ותמונותיו פורסמו במגזינים ועיתונים גדולים. הוא השלים יותר מ-18,000 קפיצות מאז החל לצנוח בגיל 12.
ב-2012 הוא עזר לצנחן פליקס באומגרטנר לקפוץ מבלון הליום בגובה 36,576 מטר (120,000 רגל). אייקינס עבד גם על הפעלולים בסרט איירון מן 3.

הקפיצה ביולי 2016

ב-30 ביולי 2016, אייקינס קפץ ממטוס ללא מצנח או חליפת כנפיים בגובה של 25,000 רגל (7,620 מטר) מעל סימי ואלי, קליפורניה, ובפני קהל חי. אחרי שתי דקות של נפילה חופשית מוצלחת, הוא נחת בתוך רשת בגודל 30 על 30 מטר מחוץ לסימי ואלי, קליפורניה. אייקינס הגיע למהירות של 193 קמ"ש (120 מייל) במהלך הנפילה. הרשת הייתה עשויה מכבל פוליאתילן בצפיפות גבוהה מאוד. נדרשו 4 בוכנות עם אוויר דחוס על מנת להאט אותו בעדינות לאחר הפגיעה.
נושא (מוזיקה)

במוזיקה, נושא או תֶּמָה הוא המלודיה הראשונית או היסודית ביצירה מוזיקלית. על פי ה-Encyclopédie Fasquelle (מישל 1958-61), "כל יסוד, מוטיב, או קטע מוזיקלי שנובעת ממנו וריאציה כזו או אחרת נעשה בכך לנושא".

הסבר

לאחר הצגת הנושא הראשי, עשויה להופיע מלודיה שנייה, המכונה לעיתים נושא נגדי או נושא משני.
בפוגה בשלושה קולות, הנושא הראשי מוצג שלוש פעמים בשלושה קולות שונים - סופרן, אלט ובס - או בווריאציה כזאת או אחרת של סדר זה.
בפוגה בארבעה קולות, הנושא הראשי מוצג ארבע פעמים.
מוטיב היא תבנית מלודית קצרה החוזרת שוב ושוב ועשויה לשמש לבניית נושא.
לייטמוטיב הוא מוטיב או נושא המתקשר עם אדם, מקום או רעיון. 
לשינויים ותהליכים נושאיים יש במקרים רבים חשיבות מבנית ותאורטיקאים כמו רודולף רטי יצרו אנליזה על סמך פרספקטיבה תמאטית טהורה.
פרד לרדאל מתאר יחסים תמאטיים כ"אסוציאטיביים" ומכאן מחוץ להיקף האנליזה שלו, הקוגניטיבית ביסודה.

מוזיקה ללא נושאים

מוזיקה ללא נושאים, או ללא נושאים בני-זיהוי, חוזרים ומתפתחים, נקראת אתמאטית. דוגמאות למוזיקה כזאת כוללות את היצירות שקדמו לשיטת שנים-עשר הטונים או היצירות האטונליות המוקדמות של ארנולד שנברג, אנטון וברן ואלבן ברג. כדברי שנברג: "בשכרון התלהבותי משחרור המוזיקה מכבלי הטונאליות, חשבתי שאמצא עוד חירות ביטוי. למעשה... האמנתי, שעכשיו תוכל המוזיקה לוותר על מאפיינים מוטיביים ואף על פי כן להישאר לכידה ומובנת."
מוזיקה המבוססת על נושא אחד היא מונותמאטית ואילו מוזיקה המבוססת על נושאים אחדים היא פוליתמאטית. לדוגמה, רוב הפוגות הן מונותמאטיות ורוב היצירות הכתובות בצורת סונאטה הן פוליתמאטיות.(רנדל 2002, עמ' 429).
דלהי

היסטוריה

דלהי הישנה (Old Delhi), הממוקמת על גדתו המערבית של נהר היאמונה (אחד מיובלי הגנגס), מיושבת ברציפות מאז המאה ה-6 לפני הספירה, ויש שרידים להתיישבות אנושית במקום מהמאה ה-11 לפני הספירה. העיר התפתחה מאז האימפריה המאורית. שרידי שבע ערים התגלו במטרופולין של דלהי, והמישור מסביב זרוע בשרידיהם. ב-1206 קוטב א-דין אייבק ייסד במקום את "סולטנות דלהי", שאחד השרידים המרשימים ממנה הוא הקוטוב מינאר. 
דלהי הישנה נבנתה על ידי השליט המוגולי שאה ג'האן ב-1638, והוקפה ביצורים אדירים. מצויים בה כמה מהבניינים היפים והמפוארים בעולם - כמו המבצר האדום (Red Fort) ומסגד הג'אמה (Jama Masjid) הענקי. העיר נבזזה פעמים רבות בתולדותיה. ב-1739 כבשוה כוחות מלך פרס נדיר שאה. אלפים מתושביה נטבחו, וכס הטווסים המפורסם, שעמד באולם קבלות הפנים הציבוריות, נלקח והובא לאיראן. העיר נבזזה פעמיים נוספות באמצע המאה ה-18. ב-1857, בפרוץ המרד ההודי בבריטים, צרו עליה חיילים בריטים במשך ארבעה חודשים ולבסוף כבשוה.

המאה ה-20

בראשית המאה ה-20 התגוררו בדלהי 150,000 איש. ב-1912 החליטו השלטונות הבריטיים להעתיק את בירתם לדלהי, ולשם כך הוכרז על מבצע בנייה עצום ממדים - בנייתה של דלהי החדשה. רק בתחילת שנות ה-30 הסתיימה הבנייה והנציב העליון הבריטי עבר להתגורר בה. לאחר עצמאות הודו חוותה דלהי פריחה כלכלית, שהביאה לגדילה משמעותית באוכלוסייתה בעקבות הגירה של כפריים רבים אל העיר. עם זאת, התעצמות העיר תרמה גם לצפיפות רבה, פקקי תנועה וזיהום אוויר ולמצוקת דיור.

כלכלה ותחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
דלהי היא אחת הערים המפותחות ביותר בהודו מבחינה כלכלית, ומהווה את המרכז הכלכלי של צפון הודו. ההכנסה לנפש בדלהי, היא השלישית מבין כל מדינות הודו.
דלהי מהווה צומת מרכזי במערכת הרכבות המפותחת של הודו ובעיר מספר תחנות רכבת. מדלהי יוצאים גם קוי אוטובוס רבים לכל חלקי הודו. בפאתי העיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי על שם אינדירה גנדי.
בשנת 2004 נפתח בעיר הקו הראשון של רכבת תחתית. לנסיעות קצרות, נפוץ בעיר השימוש באוטו-ריקשה.

אקלים

בין אפריל ליולי החום בדלהי כבד, ועולה לעיתים קרובות על 40 מעלות. ביולי ואוגוסט מגיעים גשמי המונסון הכבדים המפחיתים את החום אך מלווים בעלייה בלחות, כשלאחריהם חוזר החום. החורף נמשך בין נובמבר לינואר, ומתאפיין בערפל כבד ובראות לקויה. מזג האוויר הנוח והנעים ביותר הוא במהלך החודשים פברואר ומרץ.

היהודים בדלהי

יהודים הגיעו לדלהי באמצע המאה ה-20, בעיקר כסוחרים מקהילת בומביי. כיום מונה הקהילה המקומית היהודית של עדת "בני ישראל" משפחות בודדות, יש בית כנסת אחד ובית קברות יהודי. פרט לקהילה שוהים בדלהי משפחות ישראליות רבות וכן יהודים מהתפוצות שעובדים בעיר וכן מטיילים ומבקרים שדלהי היא תחנת מעבר עבורם.
בשנת 1993 נפתח בית חב"ד בדלהי על ידי שליחי חב"ד, באזור התרמילאים פאהארגאנג' (Paharganj) המכונה גם המיין בזאר. בשנת 2010 נפתח בית חב"ד נוסף עבור המשפחות היהודיות הגרות בשכונה אחרת.
שופט תעבורה

שופט תעבורה הוא שופט הפועל במסגרת בית משפט לתעבורה שליד בתי משפט השלום בישראל, וסמכויותיו הן כשל שופט בית משפט השלום.
שופטי תעבורה נבחרים לתפקיד על פי הקריטריונים שלפיהם נבחר שופט בית משפט השלום לפי החלטה של הועדה למינוי שופטים לפי סעיף 4 לחוק בתי המשפט (נוסח משולב), התשמ"ד-1984. דהיינו, על שופטי תעבורה להיות בעלי ותק של חמש שנים לפחות כרשום בפנקס חברי לשכת עורכי הדין וכן בעלי אזרחות ישראלית.
בבית משפט השלום שיש בו יותר משופט תעבורה אחד ניתן למנות שופט תעבורה, שמונה מינוי של קבע, להיות סגן נשיא בית משפט השלום לענייני תעבורה.
עיקר עיסוקם של שופטי תעבורה הוא דיון בעבירות תעבורה, אשמה פלילית בתאונות דרכים וכן בעבירות שונות שעניינם ביטוח כלי רכב וכן בעבירות של זיהום הסביבה על ידי כלי רכב שאינם תקינים.
שופט לתעבורה אשר מעוניין לעבור ולכהן כשופט אזרחי רגיל, עליו להגיש בקשה לוועדה לבחירת שופטים, ושרוב החברים יאשרו את המעבר.
ג'סי ויליאמס (ספורטאי)

ביוגרפיה

ויליאמס נולד במודסטו שבקליפורניה. הוא למד בתיכון בראוטון שבראלי, קרוליינה הצפונית, וזכה שלוש פעמים באליפות קרוליינה הצפונית לתיכונים. בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בקינגסטון, ג'מייקה, בשנת 2002 סיים ויליאמס במקום הרביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר. לאחר שנה עבר לאוניברסיטת דרום קליפורניה ושם השלים תוכנית לסטודנטים ספורטאים שבמסגרתה זכה באליפות המכללות באתלטיקה באולם ובאצטדיון בשנים 2005 ו-2006. 
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד, בשנת 2008 סיים ויליאמס במקום השישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, ובאותה שנה ניצח במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג בתוצאה של 2.30 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום 19 בתוצאה של 2.25 מטר. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה שבסלובקיה בפברואר 2009 קבע את שיאו האישי בקפיצה לגובה באולם, 2.36 מטר.

אלוף עולם

בשנת 2011 זכה ויליאמס באליפות ארצות הברית באתלטיקה ביוג'ין, אורגון, בקובעו שיא אישי של 2.37 מטר. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה עם תוצאה של 2.35 מטר, לפני אלכסיי דמיטריק מרוסיה (2.35 מטר) וטרוור בארי מאיי בהאמה (2.32 מטר). הוא האמריקאי הראשון שזכה בתואר זה מזה 20 שנה.
אף שבמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון סיים ויליאמס במקום הרביעי בלבד, שאינו מקנה מקום בנבחרת לאולימפיאדה, הוא השיג את הקריטריון האולימפי מוקדם יותר אותה שנה לאחר שזכה בתחרות בניו יורק בתוצאה של 2.36 מטר, בעוד שניק רוס, שסיים במקום השלישי, לא השיג קריטריון זה. משום כך, נבחר ויליאמס לסגל האולימפי האמריקאי ללונדון. במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בתוצאה של 2.25 מטר.
ולאד קיריקש

קריירת מועדונים

קיריקש התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער שונות ברומניה ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון בה שיחק שנה אחת. לאחר מכן חתם באינטרנציונל עימה עלה לליגת העל הרומנית בתום העונה. בקיץ 2010 הקבוצה התפרקה וקיריקש קיבל את כרטיס השחקן שלו בחזרה. במהלך הקיץ קיריקש היה קרוב לחתימה בסטיאווה בוקרשט אך בסופו של דבר חתם בפאנדורי טרגו ז'יו. בחלון ההעברות של ינואר 2012 עבר לסטיאווה בוקרשט בעסקה שכללה בתוכה 700 אלף אירו לפאנדורי ובנוסף 25% ממכירה עתידית שיעברו למועדון. ב-25 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בסטיאווה בניצחון 0–2 נגד מולדה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-24 באוגוסט 2013 חתם בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג תמורת 9.5 מיליון אירו. ב-24 בספטמבר של אותה עונה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטוטנהאם בניצחון 0–4 נגד אסטון וילה במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-20 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–2 נגד אותה אסטון וילה, במשחק זה אף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק על ידי אוהדי הקבוצה. ב-4 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 נגד פולהאם. ב-9 במאי 2014 הורחק במשחק הליגה נגד סטוק סיטי לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני.
ב-20 ביולי 2015 חתם בנאפולי ל-4 שנים תמורת 4.5 מיליון פאונד. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל לססואולו לעונה אחת.

קריירה בינלאומית

ב-2 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה במשחק נגד לוקסמבורג במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-14 באוגוסט 2013 ענד לראשונה את סרט הקפטן של הנבחרת בתיקו 1-1 נגד סלובקיה.
הארמייה הראשונה (האימפריה היפנית)

היסטוריה

הארמייה הוקמה לראשונה ב-1 בספטמבר 1894 במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה, וכמפקדה מונה יאמגאטה אריטומו. הארמייה לקחה חלק במרבית הקרבות החשובים של המלחמה, ופורקה במאי 1895, עם סיום המלחמה בניצחון יפני מוחץ. 
הארמייה הוקמה בשנית ב-2 בפברואר 1904, עם פרוץ מלחמת רוסיה-יפן וכמפקדה מונה קורוקי טאמאמוטו. הארמייה, הייתה הראשונה שהונחתה בקוריאה ומנצ'וריה, ולקחה חלק בכמה קרבות חשובים במהלך המלחמה, ביניהם קרב נהר יאלו, קרב מוטיאן פס, קרב ליאויאנג, קרב נהר שאה, קרב סנדפו וקרב מוקדן. המלחמה הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, ולאחריו פורקה הארמייה בשנית.
הארמייה הוקמה בפעם השלישית והאחרונה ב-26 באוגוסט 1937, בטיאנג'ין, במסגרת מלחמת סין-יפן השנייה. כמפקדה מונה קיושי קטסוקי. בנוסף להגנה על ההתנחלות היפנית בטיאנג'ין, היא שימשה כחיזוק להגנות היפניות בצפון סין, שהוקמו בעקבות תקרית גשר מרקו פולו ב-7 ביולי 1939. הארמייה הראשונה השתתפה לאחר מכן במבצעים שונים בצפון סין תחת הפיקוד המבצעי של צפון סין היפנית, בין הקרבות שבהם לקחה הארמייה חלק ניתן למנות את: קרב בייג'ינג, מבצע רכבת בייג'ינג-האנקו וקרב טאיוואן. לאחר מכן הוצבה הארמייה במחוז שאנשי בסין עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה פורק כל הצבא היפני הקיסרי ובכלל זה הארמייה הראשונה.
שרטון

שרטון הוא שטח בקרקעית ים, אגם או נהר, הבולט לגובה מעבר לסביבותיו.
שרטון נוצר על ידי זרמי מים המניעים וסוחפים חול ואדמה המצטברים ונערמים עד שנוצר שטח יבשתי חדש, הבולט מתוואי הקרקע המקורי.
שרטון נמצא תחת המים ואינו נראה לעין ובכך מהווה סיכון לכלי שיט גדול ומהיר. לעיתים חלק של שרטון יוצא זמנית מעל לקו המים ואף יכול לשנות צורה, וכפי שנוצר עשוי גם להיעלם.
בהגדרתו, שרטון אינו מופיע במפות ימיות, ועלול להיות מכשול לכלי שיט שהשוקע שלו (החלק השקוע במים) עמוק. לא אחת קורה שכלי שיט עולים על שרטון בתוואי ימי פתוח. לעיתים יחלצו עצמם, לעיתים ידרש סיוע של כלי שיט נוסף. שרטונים חדשים המתגלים בנתיבי שיט מדווחים, ואזהרה יוצאת לחברות ספנות ושיט.
רובע הדאחייה

רובע הדאחִיֶיה (בערבית: الضاحية الجنوبية – הפרוור הדרומי; תעתיק מדויק: אלצ'אחיה אלג'נוביה) הוא פרוור שיעי ברובו בדרום ביירות בירת לבנון. בשוליו המזרחיים של הפרוור, בשכונות חארת חריכ, א-שיאח ובורג' אל-בראג'נה, מתגוררים גם נוצרים מארונים. הפרוור ממוקם צפונית לנמל התעופה הבינלאומי על שם רפיק חרירי, והכביש המוביל לשדה התעופה חוצה אותו. עד שנת 2006 ומלחמת לבנון השנייה שימש הפרוור למגורים ולמסחר במרכזי קניות וחנויות. כמו כן היה זה מעוזו של הארגון השיעי חזבאללה, שהחזיק באודיטוריום גדול בשכונת חארת חרייכ שם היו מתנהלים כינוסי תומכי הארגון באירועים מיוחדים, אירועים שבהם השתתף באופן תדיר מנהיג הארגון סייד שייח' חסן נסראללה.
מאסר עולם

מאסר עולם הוא גזר דין של מאסר לכל החיים המוטל על המורשעים בעבירות חמורות ביותר, לרוב בגידה או רצח. בפועל, נהוג לקצוב את עונש המאסר למספר מוגבל של שנים. במרבית המדינות זו צורת הענישה החמורה ביותר (הענישה החמורה ממנה, עונש מוות, קיימת בחלק קטן מהמדינות).

בישראל

מאסר עולם הוא העונש השני בחומרתו בספר העונשין הישראלי אחרי עונש מוות, אולם בעוד שהאחרון הוא עונש נדיר ביותר, מאסר העולם הוא העונש שמקובל להטיל על רוצחים, ורק בנסיבות מיוחדות אין המורשע ברצח נידון לו. במקרים של רצח של יותר מאדם אחד, מקובל לתת עונש של מספר מאסרי עולם, כמספר הנרצחים. למספר מאסרי העולם המוטלים יכולה להיות משמעות לעניין קציבת המאסר.
בחוק הפלילי בישראל יש עונש חובה של מאסר עולם על רצח. כמו כן, יש עבירות עליהן נקבע עונש של עד מאסר עולם, אולם החוק קובע (סעיף 41 לחוק העונשין) שעל עבירה שקבוע עליה מאסר עולם מבלי שעונש זה הוא חובה יטיל בית המשפט עונש של עשרים שנות מאסר לכל היותר. בעניין זה כתב המשנה לנשיא בית המשפט העליון השופט פרופ' מנחם אלון:
פרט לעבירת רציחה, שבה ניטלו חיי אדם, עונש המאסר המצוי בספר החוקים הפלילי הישראלי הוא עשרים שנה, ומכונה הוא בשם "מאסר עולם". ולא בכדי הוא. שלילת חירותו של אדם על ידי כליאתו מאחורי סורג ובריח, משמתמשכת היא מעבר למידה סבירה, ממלאת היא, מצד אחד, פחות ופחות אחר מטרות הענישה המקובלות בחברתנו, ומצד שני, מדכאת ומשפילה היא יותר ויותר את כבוד האדם, שכולנו מצווים על שמירתו. ומשמגיעה תקופת המאסר לשיא של עשרים שנה, הרי כמעט כאילו נטלנו עולמו של העבריין-האדם. ודומה בעיני כי מאסרו של אדם לתקופה ארוכה מזו של עשרים שנה אינה ממלאת, פרט למקרים נדירים ויוצאים מן הכלל, כל מטרה שהיא ממטרות הענישה המקובלות עלינו כיום. ומאידך, כמעט ושוללת היא מן העבריין את האפשרות לחזור ולתפקד בחברה לאחר ריצוי עונשו".
— מנחם אלון, 212/79 - פלוני נ' מדינת ישראל

בארצות הברית

בארצות הברית, מאסר עולם נמשך עד מות האסיר. לעיתים נגזר מאסר עולם באמצעות קביעה מכוונת של פרקי זמן ארוכים מהזמן שהאסיר צפוי לחיות, למשל 200 שנות מאסר. בחלק ממדינות ארצות הברית תקפיץ "שיטת שלוש הפסילות" (Three Strikes Laws) שעל פיה על כל עבירה פלילית שלישית יכול בית המשפט לגזור על הנאשם עונש של מאסר עולם. בפועל, מאסר עולם בארצות הברית אין פירושו תמיד "מאסר לכל החיים". במדינות רבות, אסיר עולם יכול להיות משוחרר בשחרור מוקדם לאחר עשר שנות מאסר, גם כאשר גזר הדין קובע מאסר עולם ללא אפשרות שחרור מוקדם. לאנשי ממשל יש לעיתים הסמכות להעניק חנינה, המתקת עונש, או לקבוע את המאסר עד כה כתקופת המאסר. לפי החוק הפלילי הפדרלי, לא ניתן להעניק שחרור מוקדם לעבירות שהתבצעו לאחר 1 בדצמבר 1987, כולל מאסרי עולם. לכן, מאסר עולם שנגזר בבית משפט פדרלי בארצות הברית הוא לכל החיים, אלא אם כן הנשיא מעניק חנינה או המתקת עונש.

כליאה

אסירים השפוטים למאסר עולם שונים מאסירים אחרים בכך שהם אינם מצפים לשחרור מהכלא והתנהגות טובה לצורך שחרור מהכלא אינה אופציה עבורם.
שלטונות הכלא על כן מתאימים את תנאי הכליאה לאסירי העולם. למשל, בישראל נהגו לכלוא אסירי עולם בתאים עם מעט שותפים.
בישראל, אסירי עולם מנועים מלצאת לחופשות מהכלא, עד קציבת עונשם.
יוסף רובין

יוסף רוּבּין (1913 – מאי 1978) היה מחנך במערכת החינוך היהודית בארגנטינה, ובישראל עיתונאי, עורך, פעיל תנועת המושבים, עורך ביטאוניה "תלמים" ו"מענית" ומתרגם מספרדית לעברית.

ביוגרפיה

יוסף רובין נולד ב-1913 בגליציה, ובצעירותו היגר לארגנטינה ושם גדל. את עבודתו החינוכית החל כמורה עברי בעיירה קטנה, ועד מהרה עלה מתפקיד מורה למפקח ולמנהל. ניהל בתי ספר בעברית וביידיש. כשנוסד המכון ללימודי היהדות בבואנוס איירס, היה למורה להיסטוריה במוסד. במקביל היה פעיל באיחוד העולמי פועלי ציון – צ"ס – התאחדות ופרסם מאמרים עיוניים בביטאונו "אונזער צייט" (יידיש: 'זמננו'), וכיהן כסגן נשיא ההסתדרות העברית בארגנטינה.
ב-1950, לאחר קום מדינת ישראל, עלה אליה עם משפחתו בעלייה ההמונית. בארץ היה לפעיל בתנועת המושבים, ובמשך כ-25 שנה היה עורך ביטאון תנועת המושבים, "תלמים", וביטאון הנוער של התנועה, "מענית" (שהחל להופיע ב-1954). ערך עשרות ספרים וחוברות בנושאי המושב ואנשיו. בנוסף, תרגם לעברית מספרות ספרד ואמריקה הלטינית.
יוסף רובין נפטר ב-1978, בגיל 65. הובא למנוחות בבית הקברות בראשון לציון. הניח אישה, שתי בנות ובן.
עימאד פארס

ביוגרפיה

פארס נולד וגדל בכפר חורפיש, וסיים לימודי תיכון בבית הספר עיוני נהריה. לפארס תואר ראשון במדעי המזרח התיכון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי.
פארס נשוי ואב לארבעה ילדים.
ב-2017 מונה לדירקטור בחברת עמידר.

שירות צבאי

בשירותו בצה"ל התנדב לסיירת הדרוזים, היא פלוגת הסיור של עוצבת ברעם. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב פארס לפלוגת הסיור כמפקד צוות והוביל את חייליו במלחמת לבנון הראשונה. במהלך המלחמה, בהיתקלות עם מחבלים בכפר בורג' א-שימאלי, נפצע פארס מירי ומיד לאחר מכן מניסיון דריסה. לאחר שהחלים מן הפציעה השלים קורס מפקדי פלוגות והיה למפקד פלוגת הסיור של עוצבת ברעם. בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד גדוד בחטיבת גבעתי וקצין אג"ם בחטיבה. לאחר מכן, בשנת 1992, הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם בחטיבה. בשנת 1994 שימש כסגנו של מפקד חטיבת גבעתי, אלוף-משנה מוני חורב. בשנת 1996 היה פארס קצין האג"ם של עוצבת הגליל ולאחר מכן מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה.
בשנים 2003-2001 היה פארס מפקד חטיבת גבעתי, והוביל אותה למבצעים רבים כנגד ארגוני טרור פלסטינים ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה. תחת פיקודו אף זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. בשנים 2005-2004 שימש כסגן מפקד עוצבת געש ולאחר מכן הועלה לדרגת תא"ל ושימש בשנים 2005–2007 כמפקד עוצבת אדום (אוגמ"ר 80). בשנים 2007–2009 היה פארס מפקד עוצבת הגליל. במסגרת תפקידו במילואים משמש כראש זירת העומק בפיקוד הצפון.
ב-1991 הורשע פארס בדין משמעתי על פעולה אלימה, ב-1992 הורשע בבית דין צבאי בשימוש בלתי חוקי בנשק לצורך ציד חיות בר, ב-1997 הורשע באלימות כלפי נהגו, ב-2002 הסתבך בקטטה עם שוטרים בעכו וב-2006 נעצר על ידי שוטרי משמר הגבול במחסום ליד אילת לאחר שהתעמת עימם.
לאחר סיום תפקידו כמפקד עוצבת הגליל באוגוסט 2009, הודיע על פרישתו מצה"ל, על רקע מסירת דיווח לא אמין באשר לנסיבות תאונת דרכים ברכב שהועמד לרשותו על ידי צה"ל. מאוחר יותר, חזר בו מכוונה זו. הוא הועמד לדין משמעתי בפני סגן הרמטכ"ל בני גנץ והורשע באי קיום הוראות מחייבות בצבא ובהתנהגות שאינה הולמת. נגזר עליו עונש של התראה ונזיפה. בעקבות המלצת הפרקליטות הצבאית, נושא הדיווח השקרי למפקדיו טופל פיקודית על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי שהחליט לסיים את שירותו של פארס בצה"ל. בנובמבר 2010 הגיש פארס עתירה מנהלית לביטול הדחתו. ב-21 בפברואר 2011 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את עתירתו. עם זאת, כשנה לאחר מכן, הוחזר לשירות מילואים בצה"ל.
במהלך כהונתו כמפקד חטיבת גבעתי יצר עימאד פארס תפיסת לחימה חדשנית שכללה חדירות עומק ופעולות לחימה מורכבות בתוך מחנות הפליטים תוך פגיעה ממוקדת במחבלי הג'יהאד האיסלמי ובשולחיהם. כוחות חטיבת גבעתי יצאו למשימות מדי ערב והחטיבה הפכה לגורם המוביל של צה"ל בגזרת עזה. השינוי באופי הפעילות יצר מהפך תדמיתי וביסס את מעמדה של חטיבת גבעתי ככוח מוביל ויוזם. עובדה זו ניכרה בעליה דרמטית בביקוש מתגייסים להצטרף לחטיבה שצמח פי שלושה. לדברי פקודיו: "עימאד הוא ששם את גבעתי על המפה".
פלנטריום כוכב כדורגל

סקירה כללית

פלנטריום כוכב כדורגל (פוטסטאר) הוא משחק שבו השחקנים מנהלים שחקן כדורגל משלהם, אך עם אופציה להיות בעבודות נוספות כגון מאמן קבוצה, מאמן נבחרת לאומית, או יו"ר התאחדות הכדורגל של המדינה שבה הוא משחק. כל שחקן חדש מקבל שחקן בגיל 17 עם 0 נתונים בכל התחומים.
על השחקן לטפל בכל ההיבטים של ניהול השחקן, משלושת האימונים היומיים, ועד בחירת הקבוצה בה הוא ישחק. השחקן משחק במשחקים וירטואליים במהלך השבוע. בעקבות האימונים, השחקן יכול להשתפר ולעלות ביכולותיו, מה שיעזור לשחקנו לשחק יותר טוב במשחקים.
בנוסף השחקן יכול לרכוש חפצי משחק לשחקן שלו, אשר יגבירו את יעילותו, כגון קניית נעליים וכפפות שוער.
במשחק משתתפים אלפי שחקנים ברחבי העולם, אשר משחקים במסגרת שחקנים לפי מדינות הלאום שלהם. המשחק זכה לפופולריות רבה בעיקר בפורטוגל וברזיל.
המשחק כולל תמיכה במספר רב של שפות, כולל עברית.
מדי עונת משחקים (כשלושה חודשים) קבוצת מפתחי האתר מבצעים מעקב. לעיתים מוכנסים שינויים בהתאם למשוב שמעבירים השחקנים.

גביעים ותארים

קבוצה המסיימת ראשונה בליגה בתום 14 מחזורים מוכתרת כאלופה, ונוסף לה "גביע אליפות" לארון התארים.
לאורך העונה, בימי רביעי, מתקיימים משחקי גביע בשיטת נוק-אאוט, בתום מספר סיבובים (הנקבע לפי מספר הקבוצות המשתתפות בגביע באותה מדינה) מוכתרת מחזיקת הגביע, אשר ניצחה בגמר.
כמו כן ישנם שלושה סוגי תחרויות בינלאומיות, "ליגת האלופות", שבה משתתפות כל האלופות מרחבי העולם. "גביע המחזיקות" שבה משתתפות מחזיקות הגביע, ו"הליגה היבשתית" שבה משתתפות מספר קבוצות מהליגה הראשונה של כל מדינה (בהתאם לדירוג המדינה) 
גביע העולם, גביע העולם לצעירות, וגביע העולם עד 18, הם טורנירים בהם נבחרות לאומיות מתחרות בנבחרות אחרות במטרה לזכות בגביע העולם. הגביע מחולק לבתים. בשלב הבתים יש 8 בתים של 4 נבחרות שמהם עולות 2 נבחרות. כל המשחקים מתקיימים במדינה שנבחרה לארח את המשחקים. בנוסף יש גביע נבחרות עד 21, וגביע נבחרות עד 18, שמורכבים באותה מתכונת.
בנוסף יש גם נבחרות עירוניות, אשר גם הן משחקות במוקדמות ויכולות להעפיל לגביע העולם, אך גם נוספים להן "משחקי דירוג", שהם המשחקים שבהם משחקות כל הנבחרות אשר הגיעו בעונה שעברה ל-3 המקומות האחרונים בבית המוקדמות, בתום העונה 48 הנבחרות העירוניות שמדורגות ראשונות חוזרות למוקדמות גביע העולם.

פלנטריום כוכב כדורגל בישראל

בישראל, כמו בכל המדינות בפוטסטאר יש ליגות, שמתחלקות למספרים, החל מהליגה השנייה. בכל ליגה ישנן 8 קבוצות שמתחרות מידי עונה על הזכות לעלות ליגה, להישאר בליגה או לנשור ממנה לליגה נמוכה יותר. בישראל קיימת ליגת העל, שהיא הליגה הראשית, ומתחתה נמצאות שתי ליגות B. בנוסף לליגה ישנו המפעל של הגביע שנמשך לאורך כל העונה ומשוחק בסגנון נוק-אאוט. את גביע העולם השמיני לנבחרות עד גיל 21 אירחה ישראל (בפעם הראשונה בהיסטוריה). בטורניר זכתה נבחרת איטליה. טורניר נוסף שישראל אירחה במשחק הוא גביע העולם עד גיל 18 שבו זכתה נבחרת ברזיל בפנדלים. בנוסף על כך, לישראל יש ייצוג בתחרויות הבינלאומיות על ידי קבוצות הצמרת הישראליות. 
כמו לכל מדינה במשחק, גם לישראל יש יו"ר התאחדות, כאשר בתפקיד נמצא כעת אוהד עובד.
ויינטיאן

היסטוריה

על-פי ה"פהרה לאק פרה לאם", האפוס הלאומי הלאוטי, הנסיך תתרדטה (Thattaradtha) הקים את העיר אחרי שהוא עזב את הממלכה האגדית "מואנג לנטפתה מהא נקהון" מכיוון שהעדיפו את אחיו הצעיר על פניו. תתרדטה הקים בהתחלה עיר על הגדה המערבית של נהר המקונג (המיוחסת כיום לעיר אודון תאני בתאילנד). יום אחד, נאגה (נחש קוברה) בעל שבעה ראשים הורה לתתרדטה להקים עיר על הגדה המזרחית של הנהר. הנסיך קרא לעיר צ'נטבולי סי סאטאנאח'אנאהוד; ועיר אגדית זו היא הבסיס לויינטיאן של ימינו. 
ב-1354, כאשר פא נגואם ייסד את ממלכת לאן צ'אנג (מילולית: ממלכת מיליון הפילים) העיר הפכה למרכז מנהלי חשוב. ב-1563 הועברה לכאן הבירה מלואנג פראבנג. כשלאן צ'אנג התפרקה ב-1707, העיר נהפכה לממלכת ווינטיאן העצמאית. ב-1779 נכבשה העיר על ידי הסיאמים והם מינו עליה וסאל. לאחר ניסיון מרידה כושל ב-1827 העיר הוחרבה על ידי הסיאמים ונשרפה עד עפר. העיר עברה לשלטון צרפתי ב-1893 והיא הפכה לבירת הפרוטקטורט הצרפתי של לאוס ב-1899.
במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי היפנים עם התנגדות קטנה ושוחררה על ידי הצרפתים ב-1945.
השפעת הקולוניאליזם הצרפתי ניכרת בארכיטקטורה: בניינים רבים יחסית הם בעלי סגנון המושפע מן הסגנון האירופי, לרבות "פאטוסאי", העתק של שער הניצחון בפריז המכיל מוטיבים לאיים, נבנה בתקופת המעורבות האמריקאית בלאוס בזמן מלחמת וייטנאם, כאנדרטה לזכר חיילי לאוס שנפלו במלחמות המדינה. העיר סבלה מהפצצות קשות בזמן מלחמת וייטנאם.
קריצה

קריצה היא מחווה גופנית בה האדם סוגר את אחד מעפעפי עינו ואחר פותח אותו.
הקריצה יכולה להיות רצונית ולשמש כמסר סמוי או גלוי, על פי קוד-התנהגות חברתי מוסכם או כעווית בלתי רצונית.
לא כל בני האדם מסוגלים לקרוץ, וחלק מהם מסוגלים לקרוץ רק בעין אחת (בדרך כלל בעין שאינה דומיננטית).

משך הקריצה

בעוד שמצמוץ היא פעולה ספונטנית החיונית לתפקוד העין, ומתרחשת במתואם בשני העפעפיים ולה מאפייני קצב וזמן שכיחים (בין 300 לבין 400 מילישנייה לפעולת מצמוץ אחת ובממוצע 10 פעולות מצמוץ בדקה) - הרי שקריצה יכולה להמשך זמן ממושך יותר והיא אינה מתאפיינת בקצב עפעוף מסוים.