אנכיאורניס

גילוי ותיארוך

מאובני אנכיאורניס התגלו החל משנת 2009 בתצורת טיאוג'ישאן במחוז ליאונינג שבסין. עד שנת 2012 תוארו שלושה מאובנים מפורטים שלו בכתבי-עת מדעיים מובילים, על ידי צוות בראשות הפלאונטולוג שׂ'וּ שִׂינְג מן המכון הפלאונטולוגי של בייג'ינג. המאובן שלפיו הוגדר הסוג (מאובן ה"הולוטייפ") ידוע בספרות המדעית בסימון הקטלוגי IVPP V14378, אך במאובן זה שרדו רק רישומי נוצות מעטים ומטושטשים. מרבית הידע לגבי נוצות אנכיאורניס מקורו במאובן מפורסם יותר המסומן LPM-B00169, שבו הן נראות בפירוט רב, וצבעי הנוצות של אנכיאורניס פוענחו באמצעות מאובן המסומן BMNHC PH828. לפי דיווחים וצילומים ישנם מאות מאובנים נוספים של הסוג במוזיאונים ובאוספים פרטיים בסין, אשר לא תוארו עדיין בפרסומים רשמיים.
המגלים העניקו לסוג את השם המדעי "אנכיאורניס", שפירושו ביוונית "קרוב לעוף", עקב דמיונו וקרבתו הרבה לעופות. שם המין "האקסלייאי" ניתן לכבודו של תומאס האקסלי, אשר כבר בשנת 1868 הציע את השערת המוצא הדינוזאורי של העופות.
כל מאובני אנכיאורניס התגלו בתצורת טיאוג'ישאן, המתוארכת בשיטה הרדיומטרית ארגון-ארגון לגיל של כ-161 מיליון שנה לפני זמננו, בתור היורה התיכון. תיארוכים של השכבה בשיטות נוספות נתנו תוצאות דומות, בין 168 ל-151 מיליון שנה לפני זמננו. חשיבות תיארוך זה היא בהיותו קדום מזה של הדינוזאורים המנוצים שהתגלו לפני-כן בתצורות יישיין וג'יופוטאנג בליאונינג (כ-125 עד 110 מיליון שנה לפני זמננו, בקרטיקון התחתון), וקדום אף משל ארכאופטריקס, הנחשב לעיתים קרובות לעוף הראשון.

אנטומיה ומורפולוגיה

אנכיאורניס הוא בין הדינוזאורים הקטנים ביותר הידועים למדע, בערך בגודל של תרנגולת קטנה. משקל הגוף הוערך ב-110 גרם בלבד, ואורך הגוף ב-34 סנטימטרים, לא כולל הזנב. אורך הזנב היה ככל הנראה דומה לאורך הגוף, אך במאובנים שתוארו הוא לא שרד לכל אורכו.
בדומה לארכאופטריקס ולמיקרורפטור, לאנכיאורניס היו זרועות ארוכות יחסית, כ-80% מאורך הרגליים האחוריות. התארכות הזרועות בדינוזאורים תרופודים נחשבת בדרך-כלל כהתאמה לתעופה. גם אצבעות הזרועות ארוכות במיוחד, והן נפרדות (בניגוד לאצבעות המאוחות של עופות בני זמננו) ומצוידות בטפרים.
במאובני אנכיאורניס נראים בבירור רישומי 11 אברות יד ו-10 אברות אמה על כל זרוע, בדומה לנוצות התעופה של עופות בני-ימינו. אך שלא כמו בעופות בני-ימינו, אברות התעופה של אנכיאורניס היו קצרות, וסימטריות סביב הציר המרכזי שלהן (במונחים אווירודינמים הן חסרות "שפת התקפה" ו"שפת זרימה" ייעודיות). בכך הן מצביעות על כישורי תעופה ודאייה חלשים יחסית.
לאנכיאורניס היו נוצות תעופה גם על רגליו האחוריות, כך שהתקבלה תצורה של "ארבע כנפיים" בדומה לזו של מיקרורפטור. אך נוצות הרגליים האחורית קצרות בהרבה מאלו של מיקרורפטור, וגם בכך מצביעות על כישורי תעופה חלשים.
זנב אנכיאורניס היה ארוך ובתצורה הטיפוסית למיקרורפטור, לארכאופטריקס ולדינוזאורים מנוצים אחרים: השלד שלו בעל חוליות רבות בלתי-מאוחות (ולא קצר ומאוחה כמו אצל עופות בני ימינו) עם נוצות לכל אורכו בצורת מניפה. כמה מן המאובנים גם מראים בבירור ציצית נוצות על הראש.
בדומה לארכאופטריקס, מיקרורפטור ודינוזאורים מנוצים נוספים הקרובים לעופות, גולגולת אנכיאורניס היא בעלת מעין מקור המצויד בשיניים קטנות וחדות.
בשנת 2010 היה אנכיאורניס לסוג דינוזאור המנוצה השני (לאחר סינוזאורופטריקס) שבו פוענחו צבעי הנוצות. זאת באמצעות סריקה במיקרוסקופ אלקטרונים של רישומי הנוצות באחד המאובנים שלו, וגילוי מלנופורים - אברוני תא המכילים מלנין כמו אלו הנמצאים בנוצות של עופות בני-ימינו. הסתבר שגופו וכנפיו היו בדגם מפוספס בשחור-לבן (או אפור כהה ולבן), וציצית הראש שלו הייתה בצבע חום-אדמדם. הרגליים והאצבעות היו שחורות. צבע הזנב עדיין אינו ידוע בביטחון, שכן נוצות הזנב לא שרדו במאובן שבו התבצעה בדיקה זו. לאחר פרסום גילוי זה נודע על מאובן אנכיאורניס שבו ניתן לראות דגם פספוס על הנוצות אף בעין בלתי-מזוינת.

אורח חיים

לאנכיאורניס היו רגליים אחוריות מפותחות וארוכות, בתצורת שלד הנחשבת לרוב כמעידה על התאמה לריצה מהירה. אך רגליים אלו היו מכוסות בנוצות תעופה שקרוב לוודאי הפריעו להליכה וריצה, ולכן יש המשערים שהוא טיפס על עצים. בהשערה זו תומכות גם זרועותיו ואצבעות היד הארוכות שלו.
מגלי אנכיאורניס סברו שהוא פרש את נוצות הזרועות והרגליים שלו על-מנת לגלוש באוויר למרחקים קצרים בין ענפים, בדומה לאופן שבו סנאים מעופפים בני-ימינו משתמשים בקרום העור המתוח בין רגליהם. אורח חיים דומה מיוחס גם למיקרורפטור המאוחר יותר, אך אברות התעופה הקצרות והסימטריות של אנכיאורניס מצביעות על כישורי גלישה נחותים בהרבה משל מיקרורפטור. יש המעריכים שאברות אלו עברו ניוון חלקי יחסית לאלו של אב קדמון מעופף, כתוצאה מהסתגלות משנית של אנכיאורניס לאורח-חיים קרקעי, בדומה למינים רבים של תרנגולאים ועופות אחרים בני-ימינו.