google/wiki40b huggingface dataset:
שמעון התימני

קורות חייו

שמעון התימני היה אחד משלושת החכמים בשם "שמעון", לפני מרד בר כוכבא, כאשר שני האחרים היו שמעון בן עזאי ושמעון בן זומא. היה תלמידם של רבי יהושע בן חנניה, רבי עקיבא ורבי טרפון. היה מקיים מפגש לימוד יומי עם רבי יהודה בן בבא. תורתו המובאת במשנה ובברייתא מתייחסת בדרך כלל לענייני הלכה, ורק חלק קטן ממנה בעל אופי אגדי. נודע ביכולתו לפתור סוגיות מורכבות והיה לאחד החכמים החשובים ביותר בסנהדרין ביבנה ובין המעטים שהיו בקיאים בשבעים שפות. על פי הדיווחים מת בגיל צעיר בטרם הוסמך לרבנות ולפיכך מעולם לא כונה "רבי".

מחלוקת על מוצאו

ישנה מחלוקת בנוגע למוצאו בשל אפשרויות הניקוד המילה של כינויו - התימני, האם יש לנקד התֵּימָנִי, כלומר מתימן, או התִּימְנִי שככונתו מתמנה שבחבל ארץ יהודה בארץ ישראל. לפי היעב"ץ נראה שהיה זה חכם מתימן. ד"ר משה גברא כותב כי יש סמך לדברי היעב"ץ, כי אם הוא היה בן העיר תמנה, היה נקרא שמעון איש תמנה כמו שאר החכמים שנתכנו על שם עירם, כגון אנטיגנוס איש סוכו שבא מהעיר סוכו, יוסי בן יועזר איש צרידה שבא מהעיר צרידה, יוסף בן יוחנן איש ירושלים שבא מהעיר ירושלים. לעומתם, כל החכמים שבאו מחבל ארץ ולא מעיר ספציפית כונו כמו שמעון התימני, לדוגמה, נחום המדי בא מארץ מדי, הלל הבבלי בא מארץ בבל, רבי יוסי הגלילי בא מחבל ארץ הגליל, ניתאי הארבלי בא מחבל ארץ הארבל. 
לעומת זאת, בפירוש רש"י לתלמוד, נכתב ש"מתמנה היה". החושבים שמתמנה היה, מסתמכים על כך שתימן המודרנית אינה אותו חבל ארץ שנקרא בלשון חכמים "תימן".
אתיופיאן איירליינס

פעילות

בסיס החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה וממנו היא מפעילה קווי תעופה מאדיס אבבה לכ-57 יעדים בינלאומיים בצפון אמריקה, אסיה, אירופה ואפריקה, ול-23 יעדים ברחבי אתיופיה.
החברה מפעילה מועדון נוסע מתמיד בשם ShebaMiles (שבאמיילז), המקיים הסכם הדדיות לצבירה ולניצול מיילים עם ברית חברות התעופה סטאר אלייאנס מאז שנת 2007. לחברה גם שותפות קוד עם אייר אירופה ועם סינגפור איירליינס. אתיופיאן איירליינס נמצאת בבעלות ממשלת אתיופיה ומעסיקה 4,700 עובדים (2007). לפי מדיניות החברה, במטוסי הסילון שלה רק מחלקת יוקרה אחת המכונה "קלאוד ניין" (Cloud nine).

תולדות החברה

אתיופיאן איירליינס הוקמה ב-30 בדצמבר 1945 והחלה בשירות סדיר בין אדיס אבבה לקהיר ב-8 באפריל 1946. בשנת 1958 החלה החברה להפעיל קו טיסה לפרנקפורט וב-1998 החלה בטיסות טראנס-אטלנטיות. החברה זכתה בתואר "חברת התעופה הטובה באפריקה" בשנת 2003 והיא אחת החברות האפריקאיות היחידות השומרות על רווחיות. בשנת 2005 הזמינה החברה עשרה מטוסי בואינג 787, והיא החלה לקבל אותם ב-14 באוגוסט 2012.
בין השנים 2011–2018 זכתה החברה לתואר "חברת התעופה הטובה ביותר באפריקה".

פעילות החברה בישראל

נכון לחודש יולי 2018, החברה הפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות בוצעו במטוסי בואינג 737-800 ובואינג 737-8MAX, ולעיתים רחוקות אף במטוסי בואינג 787 אך נכון לקיץ 2019 מטוסי הבואינג 737-8MAX מקורקעים עקב שתי התרסקויות של הדגם (אחת מהן של אתיופיאן איירליינס) תוך פחות מחצי שנה. אתיופיאן הייתה החברה הראשונה שהנחיתה את מטוס הבואינג 787 בישראל.
רחל גיל

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשנת 1951, ולמדה בבית הספר התיכון עירוני ט'. בוגרת הטכניון בחיפה בהנדסת בניין. גיל עבדה במקצוע זה וכן הרצתה בתחום. 
החלה לפרסם את שיריה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בכתבי עת ספרותיים. למדה עריכה וספרות השוואתית והחלה לעבוד כעורכת. ב-1990 זכתה בפרס לשירה על שם רון אדלר. המחזה "פועלת זרה" פרי עטה זכה בפרס בתחרות של תיאטרון בית ליסין והועלה על בימת התיאטרון בשנת 2010. 
גיל נשואה לחוקר הספרות פרופסור אברהם בלבן, והיא אם לבת ולבן. מתגוררת בתל אביב.
משה קולבק

ביוגרפיה

משה קולבק נולד ב-1896 בעיירה סמרגון שליד וילנה, ליטא (האימפריה הרוסית), למשפחה של סוחר יערות יהודי. קולבק למד ב"חדר" ובישיבת וולוז'ין, וקיבל חינוך עברי. בצעירותו היה מורה בקובנה. בשנת 1920 יצא להשתלמות בברלין ושהה בה עד שנת 1923. חזר להוראה בבתי ספר תיכוניים וסמינרים למורים ביידיש. עסק בבמאות, והעלה מחזות בתיאטרון היידיש בווילנה.
בשנת 1928 עבר לברית המועצות, וישב כתשע שנים במינסק בירת בלארוס. בשנת 1937 נעצר על ידי המשטרה הסובייטית, במסגרת הטיהורים של יוצרי היידיש. ארבע שנותיו האחרונות לוטות בערפל. גרסה אחת טוענת שבשנת 1941, לאחר שהייה במחנות המעצר, הוצא משה קולבק להורג. גרסה שנייה טוענת שהוא חלה בשל תנאי המעצר הנוראים, ומת בייסורים קשים.
שיריו הראשונים של משה קולבק, ביידיש ובעברית, נדפסו בשנת 1916. לאחר מכן חדל לכתוב עברית והתמסר לכתיבה בלשון יידיש בלבד. הוא פרסם כעשרים כרכי שירה וסיפורת, אך מהם תורגמו לעברית רק בודדים. בעת ישיבתו בברית המועצות הוצגו מחזותיו בתיאטרון היהודי במוסקבה, ולעת קצרה הוא זכה בפרסום וכיבודים.
יצירתו הידועה של משה קולבק, "זעלמעניאנער" ("זלמנאים"; תורגמה לעברית), מספרת על שקיעת חצר חסידית עם המהפכה הקומוניסטית והרס רקמת החיים היהודיים. שיריו וסיפוריו היו מאוד מפורסמים בשנות השלושים והארבעים, ונפוצו בציבורים יהודיים דוברי יידיש באירופה ובאמריקה. הוא גם תרגם משירת אירופה של הזמן ליידיש. ידועים תרגומיו לשיריו של ריכרד דיהמל.
דייוויד נילמן

דייוויד ג'י נילמן (David G. Neeleman. נולד ב-16 באוקטובר 1959 בסאו פאולו) הוא המייסד והמנכ"ל לשעבר של חברת ג'ט בלו איירווייז האמריקאית וכן היוזם והמקים של חברת אזול נתיבי אוויר ברזילאיים. נילמן הוא אמריקאי ממוצא הולנדי, יליד העיר סאו פאולו שבברזיל. נוסף על אנגלית, הוא דובר באופן שוטף גם פורטוגזית, ומחזיק באזרחות אמריקאית וברזילאית. הוא למד באוניברסיטת יוטה שבארצות הברית, עד שנשר מלימודיו לאחר 3 שנים.
נילמן מורמוני בדתו ואב ל-10 ילדים.
זנב סנונית נאה

תיאור

פרפר גדול בעל מוטת כנפיים של עד כ-80 מ"מ. צבעו צהוב לימוני והוא בעל פסים וכתמים שחורים רבים. בתחתית הכנף האחורית שתי עיניים כתומות-אדומות ומעליה רצועת כתמים כחולים. הכנף מסתיימת בשני זנבות (כמו זנב הסנוניות) ומכאן שמו. הנקבה מעט בהירה וגדולה מהזכר. הזכרים הם טריטוריאליים, מעפילים לפסגות ומחכים לנקבות. זכרים מתחרים יגורשו באגרסיביות מהטריטוריה.

תפוצה

זנב סנונית נאה הוא בעל תפוצה הולוארקטית (צפון אמריקה, אירופה, צפון אפריקה ואסיה הממוזגת). בארץ נפוץ תת-המין Papilio machaon syriacus. אפשר למוצאו ברוב חלקי הארץ (נעדר רק מהמדבר הקיצוני) בחודשים מרץ עד סוף נובמבר. מקים כ-5 דורות בשנה. הפרטים בצפון הארץ ובעיקר בחרמון כהים יותר.

ביצה

הנקבה מטילה ביצים צהובות על עלי הפיגם, עלים צעירים של הדרים, שומר, גזר, כלך ומיני סוככיים נוספים. הביצים מוטלות אחת-אחת, והן עגולות, מבריקות, ובתחילה צהובות. ההטלה מתרחשת בשעות הבוקר, משעה 8 בבוקר ועד 13-12 בצהריים.
לקראת הבקיעה, צבע הביצה הופך לשחור. הזחל בוקע מתוך הביצה תוך 2-1 ימים בחודש מאי, ותוך זמן ארוך יותר בהמשך השנה - עד 7 ימים בחודשי ספטמבר-אוקטובר. ביצים המוטלות באותו הזמן לאו דווקא יבקעו בו-זמנית.

זחל

הזחל הבוקע מהביצה צבעו שחור ועליו פס רוחב מרכזי לבן, לאורך גופו ישנן בליטות שעירות והוא מזכיר בצבעו ובצורתו את הפרשת הציפור. אורכו הוא כ-3-2.5 מ"מ. לאחר הנשל הראשון, הזחל הופך לירוק, עם פסי רוחב שחורים הנקטעים על ידי פסים אדומים. בראש הירוק ישנם שני פסים שחורים. בסתיו הזחלים הם בצבע שונה מעט והם שחורים עם כתמים אדומים.
לאחר הנשל השלישי, מופיעה "בלוטת המזלג" העורפית, שהיא בלוטה כתומה בצורת "קרניים", בה משתמש הזחל להגנה. היא נשלפת על ידי לחץ דם ומוכנסת בחזרה לגופו של הזחל על ידי שרירים. הזחל מוציא אותה כאשר הוא מוטרד, וכתוצאה מכך מופרשים נוזלים רעילים ונוצר ריח רע בסביבת הזחל. 
הנשל האחרון לפני הגולם הוא חלק (ללא בליטות) וירוק עם פסי רוחב שחורים ולידם נקודות כתומות. בהגיע הזחל לגודל של כ-45 מ"מ הוא מתגלם על שיח הפונדקאי או בקרבתו.

גולם

הגולם בצבע ירוק לימוני או חום אפרפר, הוא תלוי על קור חזה וגודלו 35-30 מ"מ. תקופת הגולם בחודשים החמים כעשרה ימים ובחודשים הקרים יותר עד לחודש ויותר. הגלמים של הדור האחרון עוברים דיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב הבא. חלק מהגלמים עוברים דיאפאוזה של מספר שנים.

צרעה טפילית

הצרעה הטפילית היא חרק שחור, מכונף וקטן מהסוג Trogus (כדוגמת Trogus lapidator) - כל גודלה הוא מספר מילימטרים בודדים. הצרעה הטפילית נמשכת לחומרים כימיים אשר הצמח משחרר כאשר הזחלים אוכלים אותו, וממתינה על גבי הצמח עד להתבגרות הזחלים. כאשר הצרעה מוצאת זחל בוגר, היא מטילה ביצים בתוך גוף הזחל. לאחר התגלמות הזחל הזה, הוא לא יהפך לפרפר אלא יגיחו ממנו כמה עשרות צרעות טפיליות, דרך חור עגול קטן שהן יצרו בצד הגולם (לעומת הפרפר עצמו, אשר יגיח מחלקו העליון של הגולם). הצרעה הטפילית יכולה להטיל ביצים גם בתוך הגולם - גם במקרה זה, יגיחו צרעות טפיליות במקום פרפר.
קרנוס, מלך מוקדון

קרנוס (ביוונית עתיקה: Κάρανος) היה המלך הראשון של מוקדון, מייסד השושלת הארגאידית. קרנוס שלט מתישהו במהלך המאה ה-8 לפנה"ס, אולם המקורות אודותיו סותרים מאוד, ויש אף המפקפקים בקיומו ההיסטורי.

ביוגרפיה

המידע על חייו המוקדמים הוא ברובו מיתולוגי. על פי המסורת הוא נולד בעיר ארגוס, למשפחה שהתייחסה להרקולס. אביו היה הטיראן אריסטודמידס, אשר כיום מקובל לראותו כדמות מהמיתולוגיה היוונית. לאחר שאביו מת, ירש אותו אחיו פאידון. קרנוס נמלט משלטונו העריצי של אחיו אל מוקדון. ישנן מספר גרסאות על עלייתו לשלטון, שנחשבות למעט יותר היסטוריות, אם כי עדיין משולבות ככל הנראה במוטיבים אגדתיים. 
על פי אוסביוס מקיסריה, קרנוס הביא עמו צבא גדול מארגוס, ואחד ממנהיגי השבטים המקומיים ביקש ממנו עזרה במלחמה כנגד מנהיג מקומי אחר. אותו מנהיג, הבטיח לקרנוס חצי מהטריטוריה שלו אם יעזור לו לנצח. המנהיג קיים את הבטחתו, וקרנוס הקים באותו השטח את ממלכת מוקדון. על פי יוסטינוס, קרנוס נועץ באורקל לפני שיצא לכבוש את מוקדון. האורקל יעצה לו להשתמש בעיזים כמדריכות. כאשר הוא חדר למוקדון עם צבאו, הוא ראה עדר עיזים שהיה במנוסה מפי סערה, ומיהר לעקוב אחריו. העיזים הובילו אותו אל העיר אדסה, וקרנוס החליט לקבוע אותה כבירתו החדשה. קרנוס שינה את שמה לאיגאיה (Aegeae), והיא שימשה כעיר הבירה של מוקדון עד סוף המאה ה-5 לפנה"ס. קרנוס הניס מלכים אחרים שניסו להשתלט על חלקים ממוקדון, ואיחד את השבטים השונים שהרכיבו את הארץ לכדי ממלכה חזקה ויציבה.
הגאוגרף פאוסניאס כותב שקרנוס ניהל מלחמה כנגד מנהיג מתחרה בשם קיסאוס (Cisseus), ולאחר שניצח אותו בנה אנדרטת ניצחון כפי שנהגו בני ארגוס. עם זאת, על פי האגדה, אריה ירד מהאולימפוס והרס את האנדרטה. האירוע עורר רושם עז על קרנוס, ומאז רווחה המסורת בקרב מלכי מוקדון לא לבנות אנדרטאות לזכר ניצחונות. לטענת אוסביוס הוא מלך 30 שנים ומת בגיל מבוגר. ירש אותו בנו קוינוס, אולם גם קיומו ההיסטורי של קוינוס אינו וודאי. כך לדוגמה הרודוטוס, כותב שראשון מלכי מוקדון היה פרדיקס הראשון. ככל הנראה עליו הסתמך תוקידידס כאשר כתב שארכלאוס הראשון היה התשיעי במלכי מוקדון. ישנם חוקרים הסבורים שלמעשה הרודוטוס הסתמך על מסורות מוקדוניות, בעוד שאר ההיסטוריונים הסתמכו על מסורות שרווחו בארגוס.
אופנוע שלג

אופנוע שלג הוא כלי תחבורה המיועד לנסיעה בשטחים מושלגים. הישיבה על גבו והפעלתו באמצעות כידון מזכירה הפעלת אופנועים וטרקטורונים.

מבנה

אופנועי שלג מיועדים בדרך כלל לרוכב ונוסע היושב מאחורי הרוכב האוחז בכידון. הכידון משמש לקביעת כיוון התנועה של מגלשי שלג הנמצאים בחזית האופנוע. המגלשים מתוכננים להתאים לתנועה בשלג רך ועמוק המונע בדרך כלל תנועת כלי רכב כבדים רגילים.
הנעת אופנוע שלג מבוססת על מערכת זחלים וגלגלים המונעת בדרך כלל במנוע שתי פעימות או ארבע פעימות. בעבר היו נפחי המנוע המקובלים בגודל כמה מאות סמ"ק, אך בעשור הראשון של המאה ה-21 אף יוצרו אופנועי שלג עם מנועים בנפח 1,200 סמ"ק והספקים מרביים של כ-150 כוחות סוס.

היסטוריה

אופנוע שלג במבנה המוכר כיום, הוצג לראשונה ב-1960 על ידי חברת בומברדייה הקנדית. לחברה היה באותה עת ניסיון רב בייצור רכבי שלג כדוגמת חתולי שלג, והופעתם של מנועים קלים יותר איפשרה את תכנונם של אופנועי השלג הראשונים, שנמכרו תחת המותג סקי-דו. עד מהרה קמו חברות מתחרות רבות שהעתיקו את התכנון של סקי-דו ומכירות אופנועי השלג הגיעו ב-1971 לשיא של חצי מיליון יחידות. משבר הנפט ב-1973 הוביל לירידה חדה במכירות אופנועי שלג ושיא זה לא שוחזר מאז.
בעשור הראשון של המאה ה-21 היו ארבע יצרניות גדולות של אופנועי שלג, רובן מאמריקה הצפונית. סקי-דו, שכבר אינה חלק מבומברדיה, פולריס, ימאהה וארקטיק קאט.
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

מגנוס נולד בשנת 1304, לאלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר.
בשנת 1318 מת אביו אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם מכיוון שמגנוס ואחיו ארנסט היו קטינים, ירש אחיהם אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג את כל הנחלות. לאחר שהתחתן מגנוס עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל שהייתה אחייניתו של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עבר מגנוס בשנת 1333 להתגורר בזנגרהאוזן. בשנת 1444 מת אחיו אוטו המתון, ומגנוס וארנסט ירשו את נחלותיו, אולם ב-17 באפריל 1345 הם חילקו ביניהם את הנחלות.
בשנת 1346 פרצה מלחמה בין מגנוס לארכיבישוף מגדבורג, ובתמורה לסיוע מכר מגנוס את מרקיזות לנדסברג לפרידריך השני, מרקיז מייסן. אולם על אף הסיוע ניצח ארכיבישוף מגדבורג את מגנוס וכבש שטחים נרחבים מנחלותיו, ובעקבות כך השיגו ערי הדוכסות (ובעיקר בראונשווייג) יותר זכויות לעצמם. בשנת 1348 מסר הקיסר את לנדסברג והפלטינט של סקסוניה לברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג, אולם הסכסוך ביניהם נפתר בדרכי שלום, על ידי שבנו של מגנוס - מגנוס התחתן עם קתרינה בתו של ברנהרד מאנהלט.
מגנוס ניסה לקבל את זכויות הירושה של נסיכות לינבורג שהייתה בידי בן דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם וילהלם ניסה להוריש זאת לנכדיו מדוכסות סקסוניה, מה שהוביל לאחר מותו למלחמת הירושה של לינבורג, שנמשכה עד לשנת 1388. בשנת 1367 הצטרף מגנוס לדיטריך, ארכיבישוף מגדבורג, אלברכט, בישוף הלברשטט, ולדמאר, נסיך אנהלט, ואחרים למערכה נגד גרהרד מברג, בישוף הילדסהיים, אולם הם הובסו בקרב דינקלאר, ומגנוס נפל בשבי ונאלץ לפדות את עצמו בתשלום כופר.
בשנת 1369 מת מגנוס, ובנו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
שלמה שטנצל

הרב שלמה שטנצל (בכתיב יידי: שטענציל; בפולנית: Szlama SZTENCEL; כ"ה באב תרמ"ד, 16 באוגוסט 1884 - ה' באלול תרע"ט, 31 באוגוסט 1919) שימש כראש ישיבה בסוסנוביץ וכרב של העיירה צ'לדז. מחבר הספרים קהלת שלמה ובית שלמה.

שנותיו הראשונות

נולד לרב חיים דב  שטנצל, דיין בצ'לדז, בדרום מערב פולין ולפרדיל גיננדיל לבית שוויצר, שאביה היה מעשירי בנדין. אחיו הוא סופר ומשורר היידיש אברהם נחום שטנצל. בני משפחתו היו חסידי רדומסק. סבא רבא שלו, הרב דוב בעריש הרציגר, היה רבה של בנדין. 
בשנת תרנ"ה בגיל אחת עשרה הלך ללמוד אצל הרב אפרים צבי איינהורן בישיבת אמסטוב. בקיץ תרנ"ז, כמה חודשים לפני הבר מצווה, הלך ללמוד אצל הרב יעקב יוסף רבינוביץ, בנו של האדמו"ר בעל חסד לאברהם מחסידות ראדומסק. אחר כך חזר לישיבת אמסטוב לשנה אחת, ולמד בישיבתו של  האבני נזר במשך חצי שנה. בשנת תרס"א חזר למקום הולדתו, צ'לדז.

חייו הבוגרים

בט' באלול תרס"ב, כשנעשה בן שמונה עשרה, נשא לאישה את מרים ביילא בת הרב אפרים מרדכי צוויגענהאפט, שו"ב ומו"צ בסוסנוביץ שהיה מקורב לאבני נזר. בגיל עשרים ואחת, נתמנה כרב של צ'לדז, בעידודו של בעל הכנסת יחזקאל מרדומסק.  
בספר הזיכרון לקהילת סוסנוביץ נאמר עליו: ""בסוסנוביץ התייחסו אליו מלבד כאל רב ודיין העיר, גם כקדוש בעל מופת, והתחשבו בו מאוד בכל מקום. הוא נזהר מאוד שלא לכעוס על שום אדם, וכן הקפיד, שלא לדבר שקר, משך היום לא ישן מעולם מלבד בשבת." בספר גאוני פולין האחרונים,  שפרסם אהרון סורסקי, מסופר שוויתר על רבנותו בנימוק של צדקה: בעקבות תלונות של בני המקום על זקנותו של השוחט וידיו הרועדות, הוא פסל את השוחט, מה שהביא לאיבוד פרנסתו. באותה תקופה, בא אליו בן דודו, רבי אריה צבי פרומר, לימים ראש ישיבת חכמי לובלין, כשהוא מחפש אחר משרת רב פנויה. הרב שטנצל ויתר על תפקידו ברבנות המקום תמורת סכום גבוה. את הכסף נתן לאותו שוחט שהעביר מתפקידו. 
בשנת תרס"ח עבר לסוסנוביץ, מקום מגוריו של חותנו, ושם נתמנה לדיין, ולראש ישיבת "יגדיל תורה". 
בשנת השלושים וארבע לחייו חלה ונזקק לנסיעה למעיין המרפא שצ'אבניץ, שם טיפל בו אביו, עד שנפטר בה' באלול תרע"ט, בגיל שלושים וחמש. 
לאחר פטירתו נמצא יומן של חשבון נפש  שכתב מדי יום מאז חתונתו, שם תיעד את חטאיו. חלקים מהיומן נדפסו בספר "חידושי הגאון מסוסנוביץ" המאגד שני ספרים קהלת שלמה ובית שלמה].
חוק השאלת ספרי לימוד

חוק השאלת ספרי הלימוד בישראל, תשס"א-2000 הוא חוק שמטרותיו הן להקל את הנטל הכספי המוטל על ההורים ברכישת ספרי לימוד, וכן למנוע את המצב הקיים עובר לחקיקת החוק, לפיו כ-20% מהספרים הנלמדים כיום בבתי הספר אינם מאושרים על ידי משרד החינוך.

רקע היסטורי ומטרות החוק

לאורך השנים, נוסף על תשלומי ההורים הקבועים במערכת החינוך, הורי התלמידים נדרשים להוציא מדי שנה סכומי כסף גדולים על ספרי לימוד. ועדת טרכטנברג שבין היתר בחנה את סוגיית ההוצאה על ספרי הלימוד במערכת החינוך העריכה כי משק בית מוציא בין 600 ל-800 ₪ לתלמיד בשנה על ספרי לימוד.
על רקע הקושי הנ"ל, בשנת 2000 חוקק החוק ובמסגרתו הופעלה בבתי ספר רבים תוכנית להשאלת ספרי לימוד שבמסגרתה נרכשים ספרי הלימוד באופן מרוכז והתלמידים מחזירים את ספרי הלימוד לבית הספר לשימוש חוזר.
לחוק מספר מטרות: המטרה ראשונה היא מתן הזדמנות שווה לכל התלמידים לפתוח את שנת הלימודים עם סל ספרים מלא. המטרה השנייה היא חינוך הילדים לערך של כבוד לספר ופיתוח תחושת אחריות אישית לרכוש שאמור לשרת את הקבוצה. המטרה השלישית היא הקלת הנטל הכספי המוטל על ההורים. בנוסף, הקפדה על שימוש בספרי לימוד מאושרים ועל החלפתם אחת לחמש שנים. כמו כן, הפעלת הפרויקט תאפשר פיקוח על רכישת הספרים הן מבחינת המחיר הן מבחינה פדגוגית, ותבטיח שהחלפת מהדורות תעשה אחת לחמש שנים בלבד. יתר על כן, הקפדה על ההוראה לרכוש אך ורק ספרים שייעשה בהם שימוש.
בשנת 2011 ועדת טרכטנברג המליצה להרחיב את התוכנית ולהפוך אותה לתוכנית חובה בכלל בתי הספר. בעקבות זאת התרחשו שינויים בחוק ובהוראות הנוגעות להפעלת התוכנית ובתקצובה במטרה להגיע לפריסה מלאה בבתי הספר.

התנאים להשתתף בתוכנית

כל בית ספר רשאי להיכלל בתוכנית השאלת ספרי לימוד, בהתאם להוראות חוק זה, שני תנאים לכך: (1) מעל 90% מהורי התלמידים הסכימו להעביר את ספרי הלימוד לידי בית הספר, (2) בית הספר עמד בתנאים שקבע השר, באישור הוועדה.
תוכנית ההשאלה תתקיים לפי חוק זה תכלול ספרי לימוד בלבד; אין בהוראות חוק זה כדי למנוע מבית ספר שאין עליו חובה על פי דין ללמד בספרי לימוד מאושרים, להיכלל לתוכנית השאלת ספרי הלימוד. השאלת ספרי לימוד תלויה בתשלום שנתי שלא יעלה על דמי שאילה מרביים שקבע השר. הורי התלמיד השואל ספרי לימוד בבית ספר שבו קיימת תוכנית השאלת ספרי לימוד ישלמו דמי שאילה כאמור. לא ייכללו ברשימת ספרי הלימוד של בית הספר ספרים שקיים ספק בדבר השימוש בהם. ספר לימוד ברשימת ספרי הלימוד של בית הספר לא יוחלף אלא אם יעמוד באחד משני התנאים שלהלן: (1) חלפו חמש שנים ממועד קביעתו   כספר לימוד במקצוע מסוים לכיתה מסוימת בבית הספר, (2) כעבור שלוש שנים אם בעקבות קביעתו חלו תמורות מהותיות המחייבות שינוי בספר.
תגובה אלדולית

תגובה אלדולית (או דחיסה אלדולית) היא תגובה כימית בין שני קרבונילים המתרחשת בסביבה בסיסית או חומצית ומובילה ליצירת בטא-הידרוקסי-קטון, או "אלדול". בסביבה בסיסית, התגובה מתרחשת לאחר יצירת אניון אנולט, כתוצאה מיציאת פרוטון מעמדת אלפא לקרבוניל. האנולט מבצע התקפה נוקלאופילית על קרבוניל במולקולה אחרת ובכך מוביל לפתיחת הקשר הקרבונילי לכהל וליצירת קשר פחמן-פחמן. בסביבה חומצית מתקיים שיווי משקל אנול-קטון, והאנול הוא שתוקף את הפחמן הקרבונילי במולקולה שנייה, לאחר שהקרבוניל עבר פרוטונציה.
התגובה האלדולית עשויה להמשיך ולהוביל ליציאת מים ולאלימינציה של הכהל ליצירת קשר כפול. על כן נחשבת תגובה זו לתגובת דחיסה.
התגובה התגלתה לראשונה על ידי אלכסנדר בורודין ב-1872.
המבנה של האלדול, תוצר התגובה, שכיח בחומרי טבע רבים, כולל רבים המשמשים כתרופות. על כן חשיבותה של תגובה זו בסינתזה כימית היא רבה.
הפועל באר שבע (כדורגל חופים)

היסטוריה

הפועל באר שבע בכדורגל חופים נוסדה בשנת 2018 על ידי אייל קארו שמוכר בענף כדורגל החופים. באר שבע נרשמה לראשונה בתולדותיה לליגת העל בכדורגל חופים בעונת 2018, וב-8 ביוני 2018 ערכה את הופעת הבכורה שלה בניצחון 7–6 מול הפועל פתח תקווה, במסגרת הליגה. בנוסף, בתחילת המשחק כבש השחקן טקסוקה גוטו היפני את השער הראשון בתולדות המועדון. בעונה זו העפילה מהמקום השלישי בבית א' למשחקי רבע הגמר, שם פגשה את בית"ר "איטלי גולד תכשיטים" ירושלים. במשחק זה שנערך ב-13 ביולי הפסידה לירושלים בתוצאה 6-8, ובכך סיימה באר שבע את דרכה בעונת 2018 בכדורגל החופים.

אוהדים

הקהל של הפועל באר שבע בכדורגל חופים מבוסס בעיקר על אוהדי הפועל באר שבע בכדורגל, אך נערץ גם על ידי תושבי העיר שחובבים את ענף כדורגל החופים. בנוסף, עמותת האוהדים וסרמיליה, המוכרת מענף הכדורגל, עוזרת לקהל האוהדים בכל הקשור לעדכונים וחדשות, תמונות מהשטח, ואפשרויות הגעה למשחקים.
מרים גולדפיין

ביוגרפיה

גולדפיין התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.

1949

באליפות ישראל שנערכעה ביולי 1949 זכתה גודלפיין במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 26.82 מטר.

1950

בתחרות אתלטיקה שנערכה בירושלים בין אתלטים מזאגרב לאתלטים מהפועל במאי 1950 זכתה גולדפיין במדליית כסף בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 31.05 מטר, אחרי בורוביץ' מזגרב (35.70 מטר) ולפני עליזה וירץ מישראל (28.90 מטר). בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בתל אביב באוקטובר היא זכתה במדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 28.52 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו (33.28 מטר) ועטרה פולונסקי (32.68 מטר), שתיהן מישראל.

1953

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה גולדפיין שוב במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 29.92 מטר, אחרי עטרה פולונסקי (35.28 מטר) ואולגה וינטנברג (34.35 מטר).
יינגהו-1

רקע

ב-26 במרץ 2007 מנהל סוכנות החלל הסינית סאן לאייאן ומנהל סוכנות החלל הרוסית אנאטולי פרמינוב חתמו על הסכם שיתוף פעולה בין שתי הסוכנויות בחקר מאדים. ההסכם כלל את בניית ושיגור שני הגשושיות יינגהו-1 ופובוס-גרנט אל מאדים.

פרופיל משימה

יינגהו-1 שוגרה יחד עם הגשושית הרוסית פובוס-גרנט על גבי משגר מסוג זניט מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-8 בנובמבר 2011. באוקטובר 2012 שני הגשושיות ייפרדו אחת מהשנייה ויינגהו-1 תיכנס למסלול סביב מאדים עם נטיית מסלול של עד 5 מעלות. יינגהו-1 ופובוס-גרנט יבצעו יחד ניסוי לחקור את היונוספירה של מאדים. יינגהו-1 מיעדת להקיף את מאדים במשך שנת מאדים אחת השווה לשני שנות ארץ.

שיגור וכשל בשלב במשגר

יינגהו-1 ופובוס גרנט שוגרו יחד ב-8 בנובמבר 2011. זמן קצר לאחר השיגור פובוס-גרנט היה אמור להפעיל את מנועיו שיוציאו אותו ואת יינגהו-1 ממסלול סביב כדור הארץ ולהתחיל במסע אל מאדים אך המנוע לא הופעל ושתי הגשושיות עדיין נמצאות במסלול חנייה נמוך סביב כדור הארץ. לאור העובדה שהחללית נשאה 7 טונות של דלק רעיל במיוחד, בתחילה היה חשש במידה ולא יצליחו טכנאי המשימה להפעיל את מנועי הגשושית שהיא תתרסק בסופו של דבר על כדור הארץ. חשש זה התבדה כאשר לאחר תקופה ארוכה של דעיכה איטית בגובה החללית, היא חדרה דרך אטמוספירת כדור הארץ ב-15 בינואר 2012 ונשרפה כליל ללא נזק לסביבה.
יוסי הרשושנים

יוסי הרשושנים (1939 - 6 ביוני 2010) היה מחלוצי המחשוב העסקי בישראל ומחבר חידת "אותיות ומספרים".

ביוגרפיה

יוסי הרשושנים נולד בשנת 1939 בארץ ישראל לתשבצאי הלל הרשושנים והיה אחיו של שילה הרשושנים, ממשיך דרכו של אביהם בתחום התשבצים.
בתחילת הקריירה שלו עבד כמתכנת בחברת IBM ישראל.
בתחילת שנות ה-70 הקים יחד עם אלדר גל את חברת "תלם מחשבים" שפעלה כלשכת שירות לעיבוד נתונים באמצעות מחשב ממשפחת IBM System/360. תוכנת השכר של החברה הותקנה גם במרכזי מחשוב אחדים, ובהם מכון ויצמן ואוניברסיטת בר-אילן.
בשנות ה-80 מכרו חברה זו והקימו את חברת הר-גל, שעסקה בפיתוח ושיווק תוכנת שכר למחשבים אישיים. במחצית שנות ה-90 פרש הרשושנים מחברה זו, ובין השנים 1996 ל-2001 עבד בחברת חילן טק.
נוסף לפעילותו בתחום המחשבים עסק יוסי הרשושנים בחיבורה של חידת "אותיות ומספרים", שהתפרסמה מדי יום שישי במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" במשך יותר מארבעה עשורים עד פטירתו. בנו גלעד ממשיך את דרכו בתחום זה. 
ב-6 ביוני 2010 נפטר בגיל 71 לאחר מחלה ממושכת, והותיר אחריו אישה, פנינה, מורה לכימיה, וארבעה בנים, שניים מהם עובדים אף הם בענף ההיי-טק בישראל, ושניים עורכי דין.
בוטירקה

היסטוריה

בתקופת שלטון יקטרינה השנייה נבנו צריפי עץ לכליאה במקום, כשבמרכזם מבצר עץ גדול. בינואר 1775 נכלא במרתף המבצר ימליאן פוגצ'וב ובמרתף זה הוצא להורג. ב-1784 כתבה יקטרינה השנייה מכתב למושל מוסקבה, בו היא מבקשת להחליף את מבצר העץ במבנה אבן. ואכן, המבנה תוכנן על ידי האדריכל הרוסי המפורסם מתיו קזקוב. הכלא כלל ארבעה מגדלים, שהם בניין דרומי, בניין צפוני, מבנה המשטרה ומבנה השעון.

מ-1838 היה הכלא מרכזי מאד בעיר, והיה מאכלס כ-30,000 אסירים בשנה. הכלא העניק שירותי נגרות, סנדלרות, חייטות כריכת ספרים וסדנאות צריבה. המבנה הנוכחי, נבנה בשנת 1879. ב-1884 שהה בכלא אסיר פוליטי בולט, וידידו לב טולסטוי הגיע לכלא לבקרו, מביקורו זה הייתה השראה רבה לרומנו "התחייה".
ב-1905 ניסו מתנגדי המשטר לחטוף את הכלא, אך הניסיון נכשל. בשנים שלאחריה, נתפסו בו איוואן קלאייב, ולדימיר מאיאקובסקי ואחרים. ב-1908 הופיע בכלא הקוסם הארי הודיני והצליח לשחרר עצמו מתוך מכונית הכליאה של האסירים. בתקופת הטיהורים הגדולים שהו 20,000 אסירים בכלא בעת ובעונה אחת, בה נספרו כ-170 אסירים בתא אחד בלבד, כ-1000 אנשים נורו אז לפני סיום החקירה.
בשנות ה-30 הוחזקו בכלא ורלאם שאלאמוב, אוסיפ מנדלשטם, סרגיי קורוליוב, אלכסנדר סולז'ניצין, יבגניה גינזבורג ובוריס פומין בתקופת המלחמה הפטריוטית הגדולה הועסקו האסירים בכלא בסיוע לצבא הרוסי.
בית יתומים

בית יתומים הוא מוסד שמטרתו דאגה לילדים חסרי הורים: ילדים יתומים, או כאלה שאף אחד מהוריהם או קרוביהם אינו מסוגל לטפל בהם.
יצירות אמנות שונות מתארות את הווי החיים בבתי היתומים, בהן הספרים "אוליבר טוויסט" ו"אבא ארך רגליים", המחזמר "אנני" וכן סדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "קטנטנות".
בדרך כלל מוצגים בתי היתומים באור שלילי וכמקום קשה לילדים החוסים בו.

היסטוריה של בתי היתומים

בתי היתומים היו קיימים עוד בימי הביניים.
בעבר היה מוסד זה בידיהם של מנזרים. היתומים היו מוקדשים לאל תחת כנפיה של הכנסייה של המנזר, אף אם לא הייתה זו נטייתם הטבעית.
ג'ורג'יה (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מתאר ארבעה צעירים בני המעמד הבינוני-הנמוך בעיירה תעשייתית קטנה בצפון ארצות הברית. הסרט מתחיל עם סיום לימודיהם בתיכון בשנת 1961 כשהם פונים כל אחד לדרכו. הם נפגשים שנית בסוף העשור הסוער של שנות השישים ותחילת שנות השבעים. זהו סרט חניכה ובה בעת גם סיפור "התפכחותה" של ארצות הברית באותן שנים סוערות.