google/wiki40b huggingface dataset:
בן הודג'ס

ביוגרפיה

הודג'ס נולד בקווינסי שבפלורידה, בנם של פרד ונל. במאי 1980 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית. 
שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי בחטיבה 41 של הדיוויזיה המשוריינת השנייה שהוצבה בגרמניה המערבית. שירת כמפקד פלוגה בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101, שימש מדריך בבית הספר לחי"ר של הצבא, וקצין תכנון וקצין אג"ם בדיוויזיית החי"ר השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. שימש סגן מפקד חטיבה 327 ועוזר מפקד כוחות נאט"ו באירופה. בשנים 1997–1999 פיקד על הגדוד השלישי בחטיבה 187 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. 
ביוני 2002 מונה למפקד חטיבה 1 בדיוויזיה המוטסת ה-101 והוביל אותה במהלך מלחמת עיראק בלחימה באזור נג'ף. במהלך התארגנות החטיבה בכווית לפני היציאה למתקפה, תקף סמל מהחטיבה את עמיתיו, הרג שניים מהם ופצע 14 אחרים בהם את הודג'ס שנפצע באורח קל מרסיסי רימון יד. בתפקידו הבא שירת כעוזר ראש מטה וקצין אג"ם של הקורפוס המוטס XVIII, לאחר מכן שימש קצין אג"ם במפקדת קורפוס בעלות הברית בעיראק וראש מטה הקורפוס המוטס XVIII. ב-2009 מונה לקצין המבצעים של פיקוד אזור דרום של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן ובדצמבר 2010 מונה לקצין תיאום לענייני אפגניסטן ופקיסטן במטות המשולבים. 
בנובמבר 2012 מונה למפקד הראשון של פיקוד כוחות היבשה של נאט"ו שמפקדתו באיזמיר שבטורקיה. בנובמבר 2014 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה של ארצות הברית, מילא תפקיד זה עד דצמבר 2017 ופרש מהשירות הצבאי.
לאחר שחרורו מונה ליושב ראש למחקרים אסטרטגיים במרכז למחקר מדיניות אירופית .
הודג'ס בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת המדינה קולומבוס בג'ורג'יה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי להולי ואב לשניים.
רביכה

שיטות הסמכה אחרות

בליל קורנפלור - שיטת הסמכה לרטבים חומים בדרך-כלל. מקובל להשתמש ב-15–25 גרם קורנפלור בלולים בנוזל קר כגון: מים, יין, ברנדי, חלב וכדומה בכמות שווה לקורנפלור, להסמכת ליטר רוטב.
ניתן להסמיך באותה שיטה עם קמח תפוחי אדמה.

השלמה בחמאה או במרגרינה

Monte au beurre - מקובל ברטבים חומים ובמרקים מחיתיים.
הוספת החמאה/מרגרינה נעשית על ידי פיזור פתיתי חמאה/מרגרינה על פני הרוטב או המרק, והבלעתם בתוכו על ידי בחישה סיבובית מתמדת בעזרת מצקת עד להעלמות הפתיתים. אסור להרתיח לבל יצוף השומן.
צבי הירשהורן

לפני השואה

הירשהורן נולד במשפחה חסידית לר' שמואל ולרבקה. כילד למד אצל ר' שלום רוזנפלד מקמינקה (השני - תרי"ג-תר"צ) שבגליציה המזרחית. המשפחה עסקה במסחר והייתה אמידה, אך בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה ועקירתם ללבוב, הידרדר מצבה הכלכלי. אף על פי כן דאגו הוריו להעניק לו את החינוך התורני הטוב ביותר. הוא למד בישיבת "מחזיקי לומדי תורה" של חסידות בלז, ונודע כמתמיד ובעל כישרונות ברוכים. כיוון שחוגי חסידי בלז לא היו לפי רוחו, עבר לקלויז זידיצ'וב בלבוב, וייסד עם חבריו מהקלויז את סניף ארגון "צעירי אגודת ישראל" בלבוב. בקלויז המשיך בשקידתו בלימוד התורה ורכש גם השכלה כללית. 
הרב יהודה מאיר שפירא מלובלין השפיע עליו להצטרף לפעילות ב"אגודת ישראל". התפרסם כנואם מבריק לאחר שבהיותו בגיל 24 בתרפ"ד נשא נאום שריתק את שומעיו בחגיגת סיום לימוד מסכת עירובין בזלוצ'וב במחזור הראשון של לימוד הדף היומי.
השפעתו העיקרית בכתב ובעל-פה הייתה על הדור הצעיר, ובתרפ"ט נבחר לתפקיד נשיא "צעירי אגודת ישראל" ושוב בתרצ"ב.
בלט בעדינותו ואצילות נפשו ובאהבת ישראל וברח מכל מחלוקת. פעל רבות למען העלייה לארץ ישראל בדרכים שונות: בנאומים שנשא בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל בתרצ"ז, במאמרים שפרסם, בסיוע לארגן את "ה"הכשרות" של "צעירי אגודת ישראל", בהתנדבות למען קרן היישוב, ובעזרה בהענקת אישורי עלייה, כשלמטרה זו עמד בקשר על המרכזים הארצישראליים של אגו"י בפרנקפורט ובוורשה.
לצד היותו מנהיג "צעירי אגודת ישראל" הכין עצמו להיות רב בישראל ולשם כך עבר לקוברין לפי עצתו של ר' ישראל מצ'ורטקוב ולמד כמה שנים הוסמך לרבנות אצל הרב פסח פרוסקין שנודע כראב"ד וראש ישיבה בקוברין. בתר"צ מונה לרבנות יבזורנה (שליד קטוביץ) וכיהן שם 8 שנים. בגלל מחלוקת עם חסידי בלז עזב את העיירה, ובתרצ"ח בחרה בו קהילת ביאלה–פודלאסקה לתפקיד רב הקהילה. אך בגלל פרוץ מלחמת העולם השנייה לא הספיק לכהן במשרה זו.

בימי השואה

הוא נאלץ לברוח מיבזורנה ללבוב כשלפי גרסה אחת כיוון שהכריז על החרמת סחורות מגרמניה, הוא היה מהרבנים שהגרמנים חיפשו מיד בכניסתם לפולין, ולפי גרסה אחרת האשימו אותו בפעילות קומוניסטית בגלל הלשנה שקרית של יהודים. בתקופה הראשונה כשלבוב הייתה בשלטון סובייטי סייע רבות לפליטים היהודיים שהגיעו לעיר, וכן לימד תורה בסתר ועודד את יהודי הקהילה והפליטים שהתאספו. לאחר פלישת הנאצים ללבוש בקיץ תש"א פעל כחבר היודנראט, אך בהמשך כשהבין שההשתתפותו בה חסרת תועלת, הסתתר אצל ר' מנחם נחום פרידמן מהוסיאטין (תר"ם-כסלו תש"ג) ור' משה פרידמן מבויאן-קראקא. ניצל מהגירושים הראשונים, אך נספה או בפינוי הגטו או במחנה ינובסקה.
פלנסבורג

היסטוריה

פלנסבורג נוסדה בסוף המאה ה-12, ובשנת 1284 הוכרה כעיר עצמאית וצמחה להיות אחת הערים החשובות בדוכסות שלזוויג, אז חלק מממלכת דנמרק. למרות שלא הייתה חלק מברית ערי הנזה, קיימה קשרים ענפים עם רשת המסחר הימי בצפון אירופה, ושימשה מרכז לסחר בהרינג. במאה ה -18 וה -19 כאשר פלנסבורג הייתה דנית, ייבאה העיר קני סוכר מהודו המערבית הדנית כדי לייצר רום. זה הפך לסחורה החשובה ביותר במשך שנים רבות. כיום אתה עדיין יכול למצוא כמה מפיקי רום בעיר. פלנסבורג ידועה גם בזכות הבירה שלה המיוצרת על ידי מבשלה פרטית. היא ידועה בכינויו "פלנס" ומגיעה בבקבוק נדנדה איקוני. המבשלה של פלנסבורג (Flensburger Brauerei) מייצרת כיום עשרה סוגים שונים של בירה וששה משקאות שונים שאינם אלכוהוליים.
ב-1864 עברה לידי פרוסיה, אך נותר בה מיעוט דני גדול. כיום נחשבת פלנסבורג למרכז המיעוט הדני בגרמניה.
לקראת תום מלחמת העולם השנייה, התכנסה בפלנסבורג הממשלה הזמנית שכונתה ממשלת פלנסבורג, מ-30 באפריל 1945 עד 8 במאי 1945.
ציוני דרך מפורסמים נוספים בפלנסבורג הם: שער צפון (נורדרטור), שער עיר מהמאה ה -16, הרציף ההיסטורי והמוזיאון הימי, כנסיית סנט ניקולאס (ניקולאיקירצ'ה) בשוק "סודמרקט" והאקדמיה הימית מורוויקבפלנסבורג, מספר מוזיאונים, בהם המוזיאון לאמנות Museumsberg Flensburg וכמה מוזיאונים לשיט ובניית ספינות.
הספורט העיקרי והבולט בעיר הוא הכדוריד, שבו יש לעיר את קבוצת SG פלנסבורג, הנציגה בליגה הבכירה במדינה, שזכתה באליפות וגביעים ובשני גביעים אירופאים.
קפטן פלאנט

העלילה

גאיה, אלת האדמה, מתעוררת מתרדמת ארוכה כתוצאה מהפעילות האנושית ההורסת את כוכב הלכת. מתוך ההבנה שהנזק כבר נרחב, יוצרת גאיה חמש טבעות קסם, לכל אחת מהן הכוח לשלוט ביסוד מסוים של הטבע. גאיה שולחת את הטבעות לחמישה בני נוער מרחבי כדור הארץ: קוואמי (מיבשת אפריקה) עם כוח האדמה, ווילר (מאמריקה הצפונית) עם כוח האש, לינקה (מאירופה) עם כוח הרוח, ג'י (מאסיה) עם כוח המים ומאטי (דרום אמריקה) עם כוח הלב.
חמשת בני הנוער הללו מכונים "הפלאנטירס" והם קיבלו על עצמם את המשימה להגן על כדור הארץ מאסונות אקולוגים. בעזרת החזיונות של גאיה, החבורה מסוגלת לדעת היכן עומד להתרחש האסון האקולוגי הבא ולהגיע לשם בזמן על מנת למנוע זאת. החמישה עובדים היטב כצוות, ולומדים להכיר אחד את עולמו של השני.
במצבים בהם הפלאנטירס לא יכולים לטפל בבעיה בעצם, הם מסוגלים בעזרת טבעות הקסם שלהם לזמן את קפטן פלאנט. קפטן פלאנט הוא גיבור-על בעל עור כחול מוכסף ושיער בצבע ירוק. הוא לובש כפפות אדומות, מגפיים אדומים, מכנסונים קצרים אדומים, וכתפייה אדומה, עם סמל של גלובוס בצבע צהוב על חזהו. כמו גיבורי-על רבים, יש לו חוזק על-אנושי והוא מסוגל לעוף. לאחר שהוא מציל את היום, קפטן פלאנט חוזר אל תוך חמש טבעות הקסם של הפלאנטירס, לא לפני שהוא מזכיר לצופים את המסר של הפרק ואת משפט המפתח שלו, "הכוח בידכם!"
מול החמישה וקפטן פלאנט עומדים אויבים שמזהמים את הסביבה, לא רק לשם רווח אלא גם מתוך רצון לעשות מעשים רעים. לאחר שמובסים על ידי הילדים הם מנסים לחבל בהם על ידי תחבולות שונות. ולאחר שהם מובסים פעם אחר פעם על ידי קפטן פלאנט חמשת האויבים המובילים של החבורה יוצרים "נבל על" משלהם- קפטן זיהום להלחם בקפטן פלאנט. למרות האויבים החזקים שלהם הילדים וקפטן פלאנט מצליחים להביס את אויבם ולהציל את העולם מזיהום.
אריה מוסקונה

ביוגרפיה

אריה מוסקונה נולד בבולגריה ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1948. הוא למד בכפר הירוק.
במהלך שירותו הצבאי הצטרף בשנת 1967 ללהקת פיקוד צפון והשתתף בתוכניתה ה-14 של הלהקה, "שמח בצפון". כמו כן הופיע גם בלהקת גולני. היה גם חבר בלהקת פיקוד דיזנגוף. בין שירי הסולו המפורסמים שלו, "סיבוב שלא נגמר" ו"לבוא הבייתה".

קריירת שירה

לאחר שחרורו מהצבא, בשנות ה-70 הקליט מספר שירים בולטים כמו "לבוא הביתה", אותו כתב יחד עם מוטי גלעדי, ו"אילאיל" אותו הלחין למילותיו של שאול טשרניחובסקי.
בשנת 1983 ביצע חידוש לשיר "(another brick in the wall (part 2" מתוך החומה של להקת פינק פלויד בעברית ביחד עם הזמרת מרגלית אנקורי (השיר תורגם כ"מי צריך את בית הספר") במסגרת מופע לילדים בשם "עדלאידע 83". הגרסה העברית נכתבה על ידי אהוד מנור.
בשנת 1990 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "אין כיסוי".
לאורך השנים הוא הרבה להופיע עם שירי שנות ה-60 ובעיקר שירי רוק ונשמה אמריקאיים ובריטיים. כיום ממשיך מוסקונה להופיע על הבמות עם להקת "חבל על הזמן" ומבצע בעיקר קאברים של שירים משנות השישים.

קריירת משחק

מוסקונה שיחק בסדרה חדווה ושלומיק, כמו כן שיחק במספר רב של סרטים ישראליים בשנות ה-70 (ביניהם ב"קזבלן", מבצע יונתן, צ'רלי וחצי) וה-80, ביניהם רבים הנחשבים "קולנוע עממי". בשנות ה-90 שיחק בתוכנית "המחסן של כאילו", אשר שודרה בערוץ הילדים בכבלים. בעקבות ההצלחה הרבה של סדרה זו, גילם את דמותו של "כאילו" גם בשני מופעים לילדים.
במהלך הקריירה הארוכה שלו, זכה מוסקונה פעמיים בפרס אופיר. בשנת 1991 זכה בפרס שחקן השנה עבור השתתפותו בסרט "מעבר לים", ובשנת 1997 זכה בפרס שחקן המשנה עבור השתתפותו בסרט "עפולה אקספרס". בשנת 2000 שיחק ב"שמש" בעונה הרביעית בתור "מרכוס" המנהל החדש של אימפריית השמש, וכן בעונה השנייה והשישית. ב-2008 שיחק ב"דני הוליווד", ובשנת 2010 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "עבודה ערבית", בשנת 2011 שיחק בתוכנית הילדים "בלוגי", בשנת 2012 שיחק בסדרה "גאליס" בתפקיד סיימון, סבא של נינה (ליאור כהן) ובשנת 2013 שיחק מוסקונה במחזמר אלדין לצד הראל סקעת ושירי מימון. בשנת 2014 שיחק בסדרה "70 מיליון סיבות לעושר" בתפקיד מנשה פירר, בעל משרד עורכי דין ואביה של שרי. בנובמבר-דצמבר 2015 השתתף בהיי סקול פסטיגל בתפקיד מנהל "תיכון גל". ב-2017 השתתף בסדרת הדרמה "מתים לרגע" ב-HOT. ב-2018 השתתף בסדרה צומת מילר בתור אבא של גולן.

קריירה בתיאטרון

מוסקונה מככב גם בהצגות תיאטרון. ב-1985 גילם את דמות האב בהצגת "משחיז הסכינים הסיני". ב-1998 גילם בתיאטרון חיפה את איש העסקים וייסקופ במחזה "גטו" מאת יהושע סובול. בתיאטרון הבימה שיחק ב-2003 את עורך דין זקהיים ב"קופסה שחורה", ב-2005 הופיע ב"זמן אמת" מאת יהושע סובול ושנה אחר כך שיחק את אביה של דורותיאה ב"תקופת הסתגלות" מאת טנסי ויליאמס. משנת 2019 מופיע בהצגת הבידור "זקנים חסרי מנוח" לצד זאב רווח ועירית ענבי.

קריירת דיבוב

בשנת 1986 שר את שיר הפתיחה של הסדרה "טוב טוב הגמד". ב-1988 דיבב את קולונל האטי הפיל ב"ספר הג'ונגל", ואת טיטו ב"אוליבר וחבורתו". מאוחר יותר דיבב את פיט השחור בחלק מסרטוני מיקי מאוס וב-1991 את ג'ים העורב ואת קייסי ג'וניור בסרט "דמבו הפיל המעופף". בשנת 2006 דיבב בעברית את מייטר בסרט "מכוניות" ("מַטוֹר" בדיבוב העברי), אותו שב לדבב גם בסרטי ההמשך "מכוניות 2" ו"מכוניות 3", וכן בסרטוני "מכוניות מצוירות: הצ'יזבטים של מטור" ששודרו בישראל בערוץ דיסני.
מנטור מרודוס

מנטור (ביוונית: Μέντωρ; על פי ההערכות: 385 לפנה"ס רודוס - 340 לפנה"ס הממלכה האחמנית) היה שכיר חרב יווני, שלחם בשירותו של ארטבזוס השני מפריגיה, ומאוחר יותר בשירות נכנתיבו השני פרעה מצרים, ולבסוף בשירות ארתחששתא השלישי מלך פרס. היה אחיו של ממנון מרודוס ובעלה הראשון של ברסינה.

ביוגרפיה

מנטור נולד על פי ההשערה בשנת 385 לפנה"ס, בעיר רודוס למשפחה יוונית. היה לו אח צעיר בשם ממנון. על ילדותו לא ידוע דבר. בגיל 27, התגייס כשכיר חרב בשירותו של ארטבזוס השני מפריגיה, סטראפ פרסי חשוב שמרד במלך פרס ארתחששתא השני מסיבה לא ברורה בשנת 358 לפנה"ס. מנטור אף נישא לברסינה, בתו של ארטבזוס.
המרד היה מלכתחילה חסר סיכוי, ארטבזוס הצליח להשיג בתחילה תמיכה מאתונה, ומאוחר יותר מתבאי, אולם בשנת 354 לפנה"ס הפסיקה העזרה וצבאו של ארטבזוס הובס. ארטבזוס יחד עם בנו פרנבזוס, נמלט לפלה, אל חצרו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. מנטור מצא עצמו חסר תעסוקה. למזלו, פרעה מצרים נכתנבו השני (נכתב לעיתים כנקטנבו) שהיה במלחמה עם הפרסים, שמח לכל עזרה אפשרית, וקיבל את מנטור המנוסה כקצין בצבאו. הוא נשלח עם 4,000 שכירי חרב יוונים שלחמו בשירות הצבא המצרי, במטרה לסייע לתאנס (בפיניקית: ת'בנית), שליט צידון שמרד גם הוא בפרסים. המטרה בצעד זה הייתה ככל הנראה להגביר את הלחץ על העורף הפרסי, וכך להחליש את הלחץ הפרסי על מצרים. תאנס ומנטור הצליחו להביס בקרב את מזאוס, הסטראפ הפרסי של סוריה וקיליקיה, אולם אז הגיע המלך ארתחששתא השלישי עם כל צבאו, מנטור ותאנס הבינו שניהם שהמלחמה חסרת סיכוי ונכנעו למלך הפרסי. 
ארתחששתא שחפץ במצביא מנוסה כמו מנטור לצדו, חנן אותו וקיבל אותו לשירותו. מנטור אף סייע לארתחששתא בהתקפה שלו על מצרים. דיודורוס כותב שהוא התייחס ברוחב לב לערים שנכנעו, אולם העניש באכזריות את אלה שלא. במהלך המערכה במצרים, הוא הבין שהפוליטיקאי באגואס הנו בעל ההשפעה הרבה ביותר בחצר המלוכה, על כן הוא זמם תחבולה שתהפוך את באגואס לאסיר תודה כלפיו. הוא קשר עם קבוצת שכירי חרב יוונים שלחמו בשירות המצרים, והורה להם לחטוף את באגואס. לאחר מכן דאג שישחררו אותו, ובאגואס הכיר לו תודה, וסייע לו בין היתר לשכנע את המלך להתיר לארטבזוס ומשפחתו לחזור לתפקידם כמושלי פריגיה ההלספונטינית. הוא קיבל תפקיד בכיר בצבא הפרסי, וידוע שדיכא את המרד של הטיראן הרמיאס. אריסטו, שהיה ידיד אישי של הרמיאס, כותב שמנטור רכש בחזרה את אמונם של אנשי הרמיאס, וכשהללו בטחו בו והפסיקו להסתיר ממנו את אוצרותיהם. גזל אותם מנטור. ייתכן גם שסייע לפיקסודורוס בן הקאטומנוס להדיח את אחותו אדה, ולתפוס את מקומה כשליטת קאריה.
הוא מת ככל הנראה מוות טבעי בשנת 340 לפנה"ס, אלמנתו ברסינה נישאה לאחיו ממנון, שנודע כמצביא מבריק בשירות מלך פרס וכמתנגד חריף לאלכסנדר הגדול. לאחר מותו של ממנון הפכה ברסינה לאהובתו של אלכסנדר. מברסינה הייתה למנטור בת שנישאה לאדמירל המוקדוני נארכוס.
וילהלם, דוכס בראונשווייג

ביוגרפיה

וילהלם נולד בבראונשווייג ב-25 באפריל 1806, לפרידריך וילהלם, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל ולמריה, נסיכת באדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1815 נהרג אביו במהלך קרב קאטר ברה, ואחיו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830, וקרל נאלץ לברוח מהמדינה, ווילהלם עלה לשלטון במקומו. בתחילה פעל וילהלם רק כעוצר, אולם שנה לאחר מכן הכריז על עצמו כדוכס. קרל שברח מהדוכסות ניסה לחזור בכוח הדיפלומטיה לשלטון, אולם לא הצליח להשיג תמיכה מהמעצמות.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם לפרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר וילהלם. בשנת 1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-18 באוקטובר 1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות.
המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג.
בשנת 1912 ביקר ארנסט אוגוסט השני, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.
רחל פרייר

ביוגרפיה

פרייר נולדה בבורו פארק, ברוקלין, בת בכורה למשפחה יהודית חסידית, ולמדה בבית הספר "בית יעקב" בבורו פארק. במהלך לימודיה בתיכון עשתה קורס בקצרנות משפטית, היא סיימה תיכון בשנת 1982. בגיל 19 נישאה לדוד פרייר מחסידי באבוב, וילדה שלושה בנים ושלוש בנות.
פרייר עבדה תחילה כמזכירה משפטית, וב-1994 עבדה כמשפטנית במשרד עורכי הדין "וילקי פאר וגלאגר" . בעלה למד לתואר בחשבונאות בטורו קולג' , וב-1996, בגיל 30, לאחר שהבינה שהיא עובדת עבור עורכי דין הצעירים ממנה, היא החליטה ללמוד משפטים. היא נרשמה לטורו קולג', שם הפכה למנהלת אגודת הסטודנטיות, ושש שנים לאחר מכן סיימה תואר ראשון במדעי המדינה. לאחר מכן למדה בבית הספר למשפטים בברוקלין , וסיימה את התואר ביוני 2005. בשנת 2006 עברה פרייר את הבחינה של לשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק , והייתה לעורכת הדין החסידית הראשונה. כמו כן קיבלה רישיון לעסוק במשפטים במדינת ניו ג'רזי ובוושינגטון די. סי. בשנת 2001 עבדה כמתמחה אצל הסנאטורית דאז הילרי קלינטון במשרדה במנהטן.

קריירה

את המשרד הראשון שלה הקימה פרייר במונרו, ניו יורק שם היא עובדת עם תושבי קריית יואל של סאטמר, בין היתר ייצגה את תושבי קריית יואל אל מול תושבי המחוזות הסמוכים וסייעה בהסברת אורחות חייה של הקהילה החסידית.
כמו כן, פרייר ובעלה הקימו משרד משותף בבורו פארק, שבו היא עסקה בעריכת דין בתחום הנדל"ן והמסחר, ובעלה עסק במימון מסחרי.

כהונתה כשופטת

באפריל 2016 הודיעה פרייר שתתמודד לשופטת בית המשפט האזרחי מטעם מחוז קינגס, על מושבו של דודה השופט נוח דיר (Noach Dear) שמונה לכהן בבית המשפט העליון של ניו יורק . בספטמבר 2016 בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית זכתה פרייר ב-40.9% מהקולות, ונבחרה למועמדת המפלגה לכס השיפוט. בנובמבר 2016 התמודדה בבחירות לבית המשפט מול מועמד המפלגה הרפובליקנית מורטון אביגדור, וזכתה ב-74% מקולות הבוחרים.
ב-22 בדצמבר 2016 הושבעה פרייר לתפקידה בבניין העירייה הישן של הרובע ברוקלין. בטקס ההשבעה שהועבר בשידור חי בטלוויזיה, נשאה פרייר נאום נרגש וכללה בו ביטויים בעברית וביידיש. הזמר החסידי ליפא שמלצר שר בטקס ההשבעה את המנון ארצות הברית ושילב בו בית ביידיש, ואת השיר "God Bless America" בגרסת יידיש מלאה.
לאחר השבעתה, הוטל על פרייר לכהן בבית-המשפט הפלילי של ניו-יורק. פרייר מגיעה למעמדה בתמיכת משפחתה, וגם תמיכת הקהילה והרבנים, משפחתה הכינה עלון בחירות ביידיש, עליו החתימו רבנים וראשי ישיבות.

פעילות חברתית

בשנת 2005 ייסדה פרייר את ארגון חסדי דבורה, ארגון צדקה ללא כוונת רווח, המסייע למשפחות יהודיות עניות.
בשנת 2008 הייתה שותפה בהקמת תוכנית "בדרך", תוכנית ממשלתית לסיוע לנוער חרדי בסיכון.
בשנת 2011, הייתה פרייר מעורבת בהקמת ארגון "עזרת נשים", ארגון חירום רפואי ייחודי המופעל על ידי נשים מתנדבות בלבד, במטרה לשמור על צניעותן של נשים במקרי חירום רפואיים, בעיקר בלידות. הארגון הוקם לאחר שארגון "הצלה" סירב לצרף נשים מתנדבות לשורותיו, מה שגרר ביקורת קשה בתקשורת. בתחילה סיפקה פרייר שירותים משפטיים לארגון, לאחר מכן נעשתה מנהלת הארגון. בפברואר 2013 אושר הארגון על ידי מחלקת הבריאות של מדינת ניו יורק.
בשנת 2018 הופיע פרייר בסרט דוקומנטרי על "עזרת נשים" שכותרתו "93 קווין" על הסיפור שלה איך הנחושה לחולל מהפכה במעמד האישה וליצור שירותי רפואת חירום על טהרת הנשים בניו יורק, כי נשים אורתודוקסיות מגיע לקבל שירותי רפואה מנשים. הסרט הופיע בכורה עולמית במאי 2018 בפסטיבל הוט דוקס הקנדי הבינלאומי, ולאחר מכן הופעה בדצמבר 2018 בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
קפיטול וירג'יניה (ויליאמסבורג)

היסטוריה

המבנה הושלם בשנת 1705 והחל לפעול כמשכנו של בית שועי וירג'יניה. המבנה ניזוק בשריפה בשנת 1747 אולם שוקם. מבנה הקפיטול, ומבנה בית המושל היוו המרכז הפוליטי והחברתי של וירג'יניה במשך מרבית המאה ה-18, ועד מעבר הבירה לריצ'מונד. במהלך המהפכה האמריקנית נכבשה העיר על ידי הכוחות הבריטים, אשר מיקמו במבנה את מפקדתם. לאחר כניעתו של לורד קורנווליס ונסיגת הבריטיים נותר המבנה ריק, ומצבו הידרדר.

שחזור המבנה

בראשית המאה ה-20 החל פרויקט שיקום ויליאמסבורג ביוזמתו של הכומר ד"ר גודווין, ובמימון ג'ון ד. רוקפלר. במסגרת פרויקט זה שוקם המבנה, וכן בית המושל הסמוך ומבנים נוספים, והפך להיות מרכז אתר השחזור של ויליאמסבורג הקולוניאלית.
כימיה פולימרית

כימיה פולימרית או כימיה מקרומולקולרית (באנגלית: Polymer chemistry) היא תחום מדעי רב תחומי בכימיה העוסק במחקר תאורטי ויישומי של פולימרים, לרבות פיתוח של השיטות הסינתטיות לייצורן - תגובות פילמור. 
כימיה פולימרית התפתחה אחרי המלצה של איגוד הכימיה הבינלאומי, IUPAC, שאומרת כי שרשראות פולימרים ומקרו-מולקולות הם נושאים רחבים דיו בכימיה כדי להיות תת-תחום בכימיה. 
תחומים משיקים לכימיה של פולימרים הם: כימיה אורגנית, ביוכימיה, ביופיזיקה, ביולוגיה מבנית, ביוטכנולוגיה, והנדסה כימית.
מידלנד (טקסס)

היסטוריה

מידלנד הוקמה בשנת 1881 כתחנת ביניים במסילת הרכבת של טקסס והאזור הפסיפי. העיר קיבלה את שמה עקב מיקומה באמצע הדרך בין פורט וורת' לאל פאסו, אך כיוון שהיו כבר ערים בטקסס שנקראו "מידווי" (מאנגלית: אמצע הדרך), הוחלט לקרוא לה בשמה "מידלנד" (מאנגלית: אמצע הארץ). מינלנד הפכה לבירת מחוז מינלנד עם הקמת המחוז בשנת 1885 והיפרדותו ממחוז טום גריין. עד 1890 הפכה העיר לאחד מהמרכזים למשלוח בקר החשובים באזור ומנתה מספר מוערך של כ-600 תושבים.
בצורת ממושכת ושקיעתה של הכלכלה החקלאית גרמו לדעיכתה של העיר ולעזיבתם של תושבים רבים בתחילת העשור השני של המאה ה-20. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 חלה תפנית במצבה של העיר עם גילוי שדות נפט באזור, והעיר הפכה למרכז המנהלי העיקרי של שדות הנפט במערב טקסס. במהלך מלחמת העולם השנייה הבסיס הצבאי במידלנד היה לבסיס אימון התותחנים הגדול במדינה. תקופת צמיחה משמעותית נוספת חלה אחרי מלחמת העולם השנייה עם גילוי ופיתוח שדות נפט נוספים באזור. כיום שדות המשאבים הטבעיים באזור מספקים כחמישית מסך תפוקת הגז הטבעי והנפט במדינה.
כיום, כלכלת מידלנד עדיין מבוססת בעיקר על נפט אך גם משמשת כמרכז אזורי של טלקומוניקציה והפצה. העיר ידועה בקו הרקיע הגבוה שלה ומכונה "העיר הגבוהה", עקב בניינים גבוהים רבים שנבנו בה בתקופות גילויי הנפט באזור.

גאוגרפיה

העיר ממוקמת באגן הפרמיאני שבמישורים הגדולים של מערב טקסס. האקלים במידלנד הוא אקלים צחיח למחצה הכולל קיץ ארוך וחם וחורף קצר.

דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 111,149 תושבים, 41,268 משקי בית ו-32,607 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 550.6 נפש לקמ"ר. היו בעיר 47,562 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 231 דירות לקמ"ר. האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-75.51% לבנים, 8.37% שחורים, 0.63% אינדיאנים, 1.01% אסיאתים, 12.49% מגזעים אחרים ו-1.96% משני גזעים או יותר.
בשנת 2000, ההכנסה החציונית למשק בית עמדה על כ-39,320 דולרים ו-48,290 דולרים למשפחה. בשנת 2007 ההכנסה הממוצעת לנפש הייתה 52,294 דולרים. בשנת 2000, 12.9% מהתושבים היו מתחת לקו העוני.
בשנת 2014, דירג המגזין פורבס את העיר, כעיר השנייה הכי צומחת מבין הערים הקטנות בארצות הברית.

כלכלה

נכון לשנת 2014, בעיר אחוז הלא-מועסקים הנמוך ביותר בארצות הברית ועמד על כ-2.3%.
אבדילמג'יט השני

ביוגרפיה

אבדילמג'יט השני נולד ב-1868 לסולטאן אבדילאזיז וזכה לחינוך פרטי. הוא נישא לראשונה ב-1896, בשנית ב-1902 ושוב ב-1912 וב-1921. ב-4 ביולי 1918 היה בן דודו לסולטאן מהמט השישי, ואבדילמג'יט השני היה ליורש העצר. כאשר מוסד הסולטנות בוטל בסוף 1922 והסולטאן מהמט השישי יצא לגלות במלטה, נבחר אבדילמג'יט השני כח'ליף ונכנס לתפקידו ב-24 בנובמבר 1923, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה הטורקית. עם זאת, כהונתו הייתה קצרת ימים וב-3 במרץ 1924, ולאחר שהחל צובר כוח פוליטי, ביטלה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את מוסד הח'ליפות. אבדילמג'יט השני גורש עם בני משפחתו מהמדינה, ואף כי המשיך ונשא במספר תארים עות'מאניים ייצוגיים, ובכלל זה בתוארי הסולטאן והח'ליף, לא היה לו כל כוח פוליטי. הוא נפטר בביתו בפריז ב-1944 ונקבר בעיר אל-מדינה בערב הסעודית.
פילאים

משמעות השם

השם פילאים נוצר מבני משפחת הפיליים, היחידים אשר חיים כיום בסדרה. בעבר נקראו המינים בעלי חדק עקב היותם בעלי אף ארוך המכונה בעברית "חדק".
כיום המילה חדק מזוהה בעיקר עם הפיל. בלשון חז"ל חדק פירושו 'קוץ' הלחם של המילים חד-דק. (ונראה שנכתב בפתח) בכתבי ימי הבינים שימש השם ככינוי לעוקץ או קוץ קטן של בעלי כנף קטנים, ובעברית החדשה איבד את משמעותו המקורית והפך לשם אפיו של הפיל ודומיו אף שאינו לא חד ולא דק.
מאה שנים... מאה השראות

מאה שנים...מאה השראות: הסרטים האמריקאים מעוררי ההשראה הרבה ביותר (באנגלית: 100 Years…100 Cheers: America's Most Inspiring Movies). היא רשימה של מאה הסרטים האמריקאיים מעוררי ההשראה ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 סרטים. הרשימה ממשיכה את סדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי, שהחלה בשנת 1998, רשימה זו פורסמה במשך שלוש שעות במשדר מיוחד של רשת CBS, ב-14 ביולי 2006.
מהרי סותאל

מֶהַרי סותאל, או מהרי בן סותאל (על שם אביו), הידוע יותר בכינוי אבא מהרי, הוא שמו של מלקוסה, נזיר יהודי, שחי ופעל באתיופיה, במאה התשע-עשרה, ושימש כמנהיג הרוחני העליון של קהילת ביתא ישראל באזור קולה ווגרה:
אבא מהרי הנזיר נמנה עם המנהיגים הרוחניים של הקהילה ונחשב לאיש אשכולות, חכם, מנהיג כריזמטי, ואהוב שנהג לדקדק בקיום מצווה קלה כבחמורה.
— לקה כהנת הדנה טקויה, מגונדר לירושלים, עמ' 149
אבא מהרי הקדיש את חייו לשימור היהדות ושלמות קהילת ביתא ישראל. הוא נודע ביכולתיו ההלכתיות וכישוריו כאיש שלום ומרפא חולים. מהרי הוביל את מסע העלייה הכושל והטרגי לישראל של שנת 1862. קהילת ביתא ישראל רואה באבא מהרי את אחד ממנהיגיה הדגולים ומבשר העלייה הביתא ישראלית.