פאנטה רג'ינה נאקרו

תחילת דרכה

נאקרו גדלה באזור הכפרי של בורקינה פאסו. בצעירותה, תכננה להיות מיילדת. מאוחר יותר הבינה כי התשוקה שלה היה בסיפור סיפורים, ופיתחה עניין בעבודה בתעשיית הקולנוע. שכנה שלה הכירה לה את בית הספר לקולנוע, Institut d'Education Cinématographique de Ouagadougou ‏(INAFEC) בבורקינה פאסו, והיא נרשמה של ללימודים.>
במהלך לימודיה ב-INAFEC, פגשה נאקרו את אידריסה אואדראוגו, במאי שמאוחר יותר גם עבדה עבורו כעורכת. היא סיימה את התואר הראשון שלה במדעי וטכניות התקשורת ב-1986.
מאוחר יותר, היא גם השלימה תואר שני בקולנוע ולימודי תקשורת בסורבון.

קריירה

פעילותה הראשונה של נאקרו בתעשייה הייתה במהלך שיתוף פעולה במסגרת הלימודים ב-INAFEC. החוג לקולנוע שם חבר לחוג באוניברסיטת הווארד, בראשותו של הפרופסור אביי פורד. היא מונה את העשייה הקולקטיבית בפרויקט, שבו היא פגשה את הבמאי זיינבו דייוויס, בתור ניסיון ראשוני ומעצב עבורה. 
בהתחלה נאקרו עבדה כקריינית בטלוויזיה, ואז עבדה גם בתחום ההמשכיות והעריכה, עד שעלה בידה לביים את הסרט הראשון שלה, Un Certain Matin (1991).
בשנת 1999 הקימה נאקרו, יחד עם ז'אן-מארי טנו ובאלופו בקופה-קניינדה, את Guilde Africaine des Realisateurs et Producteurs (גילדת הבמאים והמפיקים האפריקאית) כדי להרחיב את העבודה של יוצרי סרטים אפריקאים. היוזמה פועלת להביא יותר תשומת לב לקולנוע אפריקאי במאמץ לתמוך בתעשייה.

סרטים

סרטה הראשון היה סרט קצר בשם Un Certain Matin‏ (1992). מאז, היא הפיקה וביימה מספר סרטים קצרים, לעיתים קרובות בהסתכלות הומוריסטית על המסורות של ארצה והמורכבות שביחסים בין המסורת לעידן המודרני. סרטה Bintou זכה ביותר מ-20 פרסים בפסטיבלים בינלאומיים, וזכה בפרס FESPACO לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 2001.

Puk Nini

Puk Nini, שפירושו "לפתוח את העיניים", הוא סרט קצר שבו נאקרו בוחנת את נושא הניאוף, מנקודות המבט של גברים ונשים. הוא כולל שלוש דמויות ראשיות: איסה, סאליף ואסטו. איסה וסאליף נשואים, אולם מאז לידת בתם, סאליף מקנא שתשומת לבה של איסה משה ממנו. הוא מתחיל רומן עם אסטו. אם בתחילה, המבט עליה והרומן הוא מנקודת מבט גברית, עד סוף הסרט, נקודת המבט משתנה, ואסטו ואיסה מאחדות כוחות, כשהמסר הוא החשיבות של סולידריות בין נשים. הסרט כופר בגישות חברתיות לפיהן על נשים להתחרות על תשומת לב גברית, ומקדם את הראיון של עצמאות לנשים. הסרט גם מאתגר את יחסי הכוחות המסורתיים בין נשים וגברים, הן בהקשר האפריקאי והן בהקשר ההוליוודי.

Le Truc de Konaté

את הסרט הקצר הזה ביימה נאקרו בשנת 1997. הוא מתאר את המיתוסים השונים המיוחסים לשימוש בקונדומים, מיניות, איידס, ופוליגמיה, ולנושא של שינוי בכללי בכפר בבורקינה פאסו. קונאטה, הדמות הראשית, הוא נשוי לשלוש נשים, וידוע עליו שיש לו גם מאהבות נוספות. אחת מנשותיו, דיאנבה, שומעת על ההשלכות של נגיף האיידס במהלך ביקור בעיר יום אחד, והיא לומדת על החשיבות של קונדומים, מידע אשר היא מעבירה לקונאטה. הוא מתעקש לדיאנבה כי אין הוא צריך לשים קונדום, עמדה שכל הגברים בכפר מהדהדים מאוחר יותר. קונאטה מגלה שהוא לא יכול לקיים יחסי מין עם נשותיו, אז הוא הולך לאחת ממאהבותיו, אך גם שם אינו מצליח. כדי לטפל באין-אונות שפקדה אותו, הוא נוסע העירה בתקווה למצוא מרפא. מרפא דתי אומר לו שהוא צריך למצוא עץ מיוחד כדי להירפא, והוא יוצא בחיפוש אחריו. בדרך, פעיל איידס מבטיח לסייע לו למצוא את העץ בתמורה לכך שקונאטה יבטיח להתחיל להשתמש בקונדומים. קונאטה מוצא את העץ, נרפא וחוזר הביתה.
נאקרו מציג את הנושא של שינוי דרך מסעות שדיאנבה וקונאטה צריכים לעבור כדי ללמוד את הסוגיות המקיפות את נגיף האיידס. נאקרו משלבת בסרט אלמנטים הומוריסטיים ואינפורמטיביים כאחד, הן לגבי מיניות בטוחה יותר, והן לגבי החשיבות של העצמה נשית במערכת יחסים רומנטית, במיוחד במה שנוגע לבריאות.

La Nuit de la vérité

את הסרט העלילתי הראשון שלה באורך מלא, La Nuit de la vérité (לילה של אמת) ביימה נאקרו בשנת 2004.