google/wiki40b huggingface dataset:
יאן ואוטרס

אוטרכט

ואוטרס גדל במועדון הכדורגל אוטרכט מליגת העל ההולנדית, שם שיחק בבוגרים החל משנת 1980. עם אוטרכט זכה ואוטרס פעם אחת בגביע ההולנדי, בשנת 1985. ואוטרס סיים את תקופתו באוטרכט בשנת 1986, לאחר שש עונות בקבוצה, בהן כבש 21 שערים ב-186 הופעות.

אייאקס אמסטרדם

בקיץ 1986 חתם ואוטרס באייאקס אמסטרדם, עמה זכה בתארים רבים, הן בזירה המקומית והן בזירה הבינלאומית. ואוטרס זכה פעם אחת באליפות הולנד, ופעמיים בגביע ההולנדי. בשנת 1987 זכה ואוטרס עם אייאקס אמסטרדם בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על לוקומוטיב לייפציג מליגת העל המזרח גרמנית, משער של מרקו ואן באסטן. בשנת 1992 זכתה אייאקס בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בשערי חוץ במפגש כפול מול טורינו, אך ואוטרס היה שותף רק לחצי הראשון של אותה עונה, מאחר שבפגרת החורף חתם בבאיירן מינכן. ואוטרס עזב את אייאקס אמסטרדם לאחר חמש עונות וחצי, בהן הבקיע 21 שערים ב-150 הופעות.
בשנת 1990, לאחר הצטיינות ואוטרס הן באייאקס אמסטרדם והן בנבחרת הולנד, נבחר ואוטרס לכדורגלן השנה בהולנד.

באיירן מינכן

בפגרת החורף של עונת 1991/92 חתם ואוטרס בבאיירן מינכן, שם שיחק שנתיים, וכבש שישה שערים ב-66 הופעות. גם את באיירן מינכן עזב ואוטרס בפגרת החורף של עונת 1993/94, כאשר בהמשך עונה זו זכתה באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה.

פ.ס.וו. איינדהובן

בפגרת החורף של עונת 1993/94 חתם ואוטרס בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית, עמה זכה בגביע ההולנדי בשנת 1996, כפי שזכה גם באוטרכט ובאייאקס אמסטרדם. בתום עונה זו, פרש ואוטרס ממשחק פעיל, לאחר שנתיים וחצי באיינדהובן, בהן כבש חמישה שערים ב-52 הופעות.

קריירה בינלאומית

לואוטרס הייתה קריירה בינלאומית עשירה מאוד בנבחרת הולנד, עמה השתתף ביורו 1988, בו זכתה הנבחרת ההולנדית לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ברית המועצות. ואוטרס היה ממצטייני הטורניר, ואף נבחר לנבחרת יורו 1988. בהמשך, ייצג את הולנד גם במונדיאל 1990, יורו 1992 ומונדיאל 1994, שאחריו פרש מהנבחרת, עם ארבעה שערים ב-70 הופעות.

קריירת אימון

לאחר הפרישה, ואוטרס פתח בקריירת אימון, ומילא תפקידים שונים בכל שלוש הקבוצות ההולנדיות בהן שיחק, ואימן אף בקבוצות מחוץ להולנד, כמו גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית וקסימפשה מליגת העל הטורקית. נכון לשנת 2015, ואוטרס משמש כעוזר מאמן בפיינורד מליגת העל ההולנדית.
צבא השחרור הפלסטיני

היסטוריה

מיד לאחר הקמתו בפסגת הליגה הערבית בשנת 1964 באלכסנדריה, היה אש"ף (שבראשו עמד אז אחמד שוקיירי) נתון למעשה לשליטתן של מדינות ערב, ובמיוחד של ממשלתו של גמאל עבד אל נאצר במצרים. הפלסטינים לא קבלו את השליטה על הארגון עד הפסדן של מדינות ערב במלחמת ששת הימים. עם זאת צש"פ נשאר בשליטת הממשלות הערביות ושימש ככוח עזר לצבאותיהן.
בשנת 1968, חיילי צש"פ נלחמו בפעולת כראמה.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, סוריה עשתה שימוש נרחב בארגון, גם ברצועת עזה ככוח פרוקסי, ובכלל זה נגד אש"ף (אש"ף איבד מאמונו הציבורי כאשר הורה להילחם בפלסטינים אחרים, וסבל מעריקות המוניות). הכוח הלוחם של צפ"ש הושמד במהלך הפלישה הישראלית לדרום לבנון ב-1982. לוחמיה בלבנון עזבו לתוניס, כאשר אש"ף פינה את ביירות באותה שנה, בהתאם להפסקת האש שהשיגה ארצות הברית. ב-1976 פונו גם כוחות צש"פ הנאמנים למצרים מלבנון, לאחר שמנהיג אש"ף, יאסר ערפאת, פנה אל נשיא מצרים, אנואר סאדאת, על מנת לתקן את היחסים שנפגעו בעקבות ניסיונות השלום של סאדאת עם ישראל. עם זאת, היחידות המצריות של צש"פ מעולם לא הוכיחו את חשיבותן כמו אלו הסוריות.

לאחר הסכמי אוסלו

לאחר חתימת הסכמי אוסלו ב-1993 וב-1995 הפכו חיילי צש"פ רבים לליבה של המשמר הלאומי של הרשות הפלסטינית כאשר הורשו להיכנס לשטחים הפלסטיניים כדי לתפוס עמדות בשירות הביטחון של הרשות הפלסטינית.]
החטיבה הסורית נותרה פעילה, מתואם היטב עם הפלג של אש"ף בסוריה, אם כי חשיבותם של שני הארגונים הלכה ופחתה. אש"ף נבנה מחדש ופליטים פלסטינים בסוריה עדיין מגויסים לשירות הצבאי בארגון. למרות היותו ארגון המורכב במלאו מפלסטינים, צש"פ בסוריה נשאר מחוץ לשליטת אש"ף, ומשולב למעשה בצבא הסורי. עם זאת, הוא מהווה גוף עצמאי, ומדי פעם מארגן עצרות פרו-ממשלתיות החוגגות את מחויבותה של סוריה לעצמאות העם הפלסטיני.]
עם הקמת הרשות הלאומית הפלסטינית, נספגו בכוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית חלקים חשובים של חטיבות הארגון בעזה ובירדן. כ-4,500 חברי צש"פ נשארו בסוריה. במהלך מלחמת האזרחים הסורית נהרגו לפחות 17 חיילי צש"פ ו-6 קצינים, כאשר ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר היה תת-אלוף, אנואר אל-סאקה.]
כפולה משותפת מינימלית

כפולה משותפת מינימלית (או כפולה משותפת קטנה ביותר, כמק"ב) של שני מספרים שלמים שאינם שניהם אפס, היא המספר השלם החיובי הקטן ביותר ששני המספרים הנתונים מחלקים אותו. לדוגמה, הכפולה המשותפת המינימלית של 21 ו-6 היא 42. אפשר לחשב את הכפולה המשותפת המינימלית על ידי פירוק המספרים לגורמים ראשוניים, או, עבור מספרים גדולים, על ידי חילוק המכפלה שלהם במחלק המשותף המקסימלי.

מציאת הכפולה המשותפת המינימלית

על מנת לחשב את הכפולה המשותפת המינימלית של שני מספרים ניתן להיעזר במחלק המשותף המקסימלי שלהם: אם  הם המספרים, ואנו מסמנים בתור  (מלשון Greatest Common Divisor) את המחלק המשותף המקסימלי ובתור  (מלשון Least Common Multiple) את הכפולה המשותפת המינימלית, אז הקשר בין שני הערכים הללו נתון על ידי הנוסחה . מכאן בפרט נובע כי עבור שני מספרים זרים, הכפולה המשותפת המינימלית שלהם היא מכפלתם.
אלכסנדרו מאנדי

קורות חיים

אלכסנדר מאנדי נולד בקראיובה, בשם ארמאן אברם פנחס Armand Abram Penchas. הוא למד בשנים 1935 - 1940 למד בפקולטה לרוקחות של אוניברסיטת בוקרשט. בתקופת שואת יהודי רומניה נלקח לעבודת כפייה ובהמשך הוגלה לטרנסניסטריה.
את פעילותו המוזיקלית התחיל ב-1940 בקראיובה עם יצירה בשתי מערכות בשם Pour vous Madame, על פי ליברית של אלכסנדרו אסאן (Alexandru Assan). שיתוף הפעולה בין השניים נמשך ביצירה "האור 1946" Lumina 1946 ו"האור 1947" Lumina 1947. את כניסתו לעולם המוזיקה הקלה עשה ב-1950 עם "לילה לבן" על פי שיר של אאוג'ן מיראה Eugen Mirea ובביצועה של ג'יג'י מרגה Gigi Marga. הצלחתו הגדולה הגיעה עשר שנים מאוחר יותר עם השיר "זמר הרוח". הוא חיבר שירים למנגינות של מלחינים אחרים, אך ברוב שיריו כתב את המוזיקה בעצמו. השירים שלו בוצעו בעיקר על ידי: מיכאלה מיכאי, סרג'יו צ'יויו, קורנל קונסטנטיניו, דוינה ספטרו, ליאנה לונגו, לומיניצה דוברסקו, מיראבלה דאואר וקורינה קיריאק.
בגיל עשרים, בחוג הספרותי של אלנה פאראגו, הכיר מאנדי את ברנקושי ומאוחר יותר הקדיש שירים לחלק מפסליו הנודעים וביניהם: "הטור האינסוף", "שער הנשיקה" ו"שולחן הדומייה". את השיר "קולך" כתב כמחווה למאריה טנאסה.
ב-1996, בהוצאה הרומנית "Hasefer", פורסמה האסופה "Cântece ale unor compozitori evrei din România" (שירים של מלחינים יהודים ברומניה), שכללה חמש מיצירותיו, שני שירים שכתב למוזיקה של מישו ינקו ושלוש יצירות אחרות בהן כתב גם את המוזיקה ובהן "ירוסלים", יצירה שהוקדשה לקורבנות הישראלים של טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
לאחר מותו נטמן בבית העלמין הספרדי של בוקרשט.
גולבוהור דוידובה

גולבוהור דוידובה (רוסית: Гульбоор Давыдова) ,‏ (1892 - 1983) היא בת עדת יהודי ההרים שנודעה במאבקה, נמרצותה ופעלתנותה. עם שמה נקשרים הגבורה והמאבק. מוצאה בדרבנט שבדאגסטן (אזור הקווקז), שם נולדה וחיה את חייה. חשיבותה במיתוס שנבנה על סיפורה, ובגבורה שהיא מייצגת עבור תושבי אזור הקווקז ובפרט עבור תושבי האזור היהודים.
בעלה נהרג במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1928 בעיירה חושממזיל (Хошмемзиль) שבדאגסטן בקשה להצטרף לקולחוז חדש, אך מקימי הקולחוז לא קיבלו אותה בטענה שאישה (בייחוד אלמנה) לא יכולה לעבוד בשווה לגבר. לאחר הדחייה הצטרפה לקולחוז קרסניה בטרצ'קה (Красная батрачка, העובדת האדומה), לשם אספה נשים אלמנות. כך בעצם הוקם קולחוז של נשים. קולחוז זה נקרא לאחר מכן על שמה של דוידובה.
קולחוז הנשים עבד בצורה טובה, עבודת הקטיפה הייתה טובה יותר מזו שבקולחוז הגברים, והייתה הצלחה גדולה יותר בקולחוז העובדות האדומות. לאחר זמן התאחדו שני הקולחוזים למשק שיתופי אחד.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הייתה גולבוהור ראש צוות בקולחוז פוט קומוניזמה (Путь коммунизма, "נתיב הקומוניזם") והפעילה אותו בכוח ובמרץ. בקולחוז היה חוסר בידיים עובדות, ולמרות זאת הוא המשיך לעבוד במרץ רב והיבול שהיה מוכר למדינה היה רב יותר מבתקופה שלפני המלחמה.
במלחמת עולם השנייה פקד את גולבוהור אסון נוסף ושניים מבניה נהרגו במלחמה. כעת הייתה גם אלמנה וגם אם שכולה.
לא פעם נבחרה להשתתף במועצות נבחרים, ועל שמה נקראו רחובות בדרבנט. כמו כן היא קיבלה אות "גיבור העמל הסוציאליסטי" על תרומתה למאמץ המלחמתי.
ז'וזפ סוניול

ז'וזפ סוניול גאריגה (בקטלאנית: Josep Sunyol i Garriga‏; 21 ביולי 1898 - 6 באוגוסט 1936) היה עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי קטלאני, ונשיאה של קבוצת הכדורגל ברצלונה. 
סוניול נולד בברצלונה, והגיע ממשפחה עשירה ואף משורה ארוכה של פוליטיקאים קטלאנים לוחמנים. הוא היה חבר בקבוצת השמאל "אצ'יו קטלוניה" ובמפלגת רפובליקה השמאלנית של קטלוניה.
ב-1928 סוניול מונה לתפקיד מנהל ברצלונה, וב-1930 ייסד עיתון שמאלני בשם "La Rambla", שהתנגד למשטרו של מיגל פרימו דה ריברה. ב-1931 הוא נבחר לקורטס (הפרלמנט) כנציג מפלגת הרפובליקה השמאלנית של קטלוניה. הוא נבחר שוב בשנים 1933 ו-1936. הוא שימש גם כנשיאם של קבוצת "Reial Automòbil Club de Catalunya" ושל פדרציית הכדורגל הקטלאנית. בשנת 1935 מונה סוניול לתפקיד נשיא ברצלונה, ונתלו בו תקוות שישקם את המועדון מהמצב הכלכלי הקשה בו שרר. בתקופתו בה זכתה הקבוצה באליפות קטלוניה, ואף הגיעה לגמר הגביע הספרדי מול ריאל מדריד.
ב-6 באוגוסט 1936, במהלך ימיה הראשונים של מלחמת האזרחים בספרד, נעצר סוניול בידי גדודיו של השליט פרנסיסקו פרנקו ברכס גוואדרמה, ומאוחר יותר נרצח בידיהם. הרצח היה רקע למצב קשה ביותר אליו הגיע מועדון הכדורגל ברצלונה. גופתו של סוניול הוצאה מהקבר בשנות ה-90 לאחר ש"Els Amics de Josep Sunyol" (חבריו של ז'וזפ סוניול) מסרו אותה לידי קבוצת ברצלונה לציון יום השנה ה-60 למותו.
אוטו שניוינד

ביוגרפיה

שניוינד נולד ב-14 בדצמבר 1887 בסארלואי שבקיסרות הגרמנית. ב-1907 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני, ובמלחמת העולם הראשונה שימש כמפקד טרפדות. הוא היה חלק מהכוח הגרמני בפיקודו של לודוויג פון רויטר, אשר עם סיום המלחמה הועבר לסקפה פלו עד שבהסכמי ורסאי יוחלט על גורל אניותיו. בהוראתו של רויטר, הציתו הגרמנים את האניות והטביעו אותן כדי שלא יפלו לידי הבריטים. בעקבות כך, נלקח שניוינד בשבי הבריטי. הוא שוחרר ב-1920, התגייס לפרייקור והוצב בבריגדת ארהארדט. עם הקמתו של הרייכסמרינה, התגייס אליו ומונה למפקד שולת המוקשים "M 133". בין 1925-1926 שימש כיועץ לענייני ימייה של שר ההגנה אוטו גסלר. ב-1932 מונה למפקד הסיירת הקלה "קלן". לאחר מכן מילא תפקידי ניהול ומטה, וב-1937 הועלה לדרגת קונטר אדמירל.
ב-31 באוקטובר 1938 הוא מונה לראש המטה של הצי (Seekriegsleitung), וב-1940 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. בעקבו הטבעתה של ה"ביסמרק" ב-27 במאי 1941 ומותו של גינתר ליטיינס, מונה שניוינד למחליפו של ליטיינס בתפקיד מפקד הצי (Flottenchef) - התפקיד השלישי במעלתו בצי הגרמני, המקביל למפקד צי הבית (Home Fleet) בצי הבריטי. ב-1943 הוא הועבר לפקד על קבוצת הקרב הצפונית, וב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל-אדמירל. הוא הועבר מהתפקיד ב-30 ביולי של אותה שנה, ועד סיום המלחמה לא קיבל תפקיד חדש. לאחר המלחמה, נעצר ונשפט במהלך משפט הפיקוד העליון על חלקו בתכנון מבצע וסריבונג - הפלישה לנורווגיה, אולם זוכה. הוא נפטר ב-26 במרץ 1964 בעיר לינץ אם ריין.
היזק שאינו ניכר

היזק שאינו ניכר הוא סוגת נזקים בהלכה, בה לא ניכרים סימני ההיזק בגוף החפץ הניזוק, והנזק אינו אלא בפן ההלכתי.
לפי שיטת רש"י היזק שאינו ניכר הוא רק אם הנזק אינו גורם לכל שינוי פיזי בחפץ, לדוגמה אדם שטימא את התרומה של חברו, ובכך מנע מחברו לאכול אותה. מדין התורה לא חלה חובת תשלום עבור נזק מסוג זה בדיני אדם, דהיינו בבית דין, אך על מנת לצאת ידי חובת דיני שמים, על האדם לשלם בעבור הנזק שגרם גם אם מדובר בהיזק שאינו ניכר. בנוגע לחובת תשלום מדרבנן - קיימת מחלוקת אמוראים.
לפי שיטת התוספות במסכת בבא בתרא מחלק בין אדם שגרם לאיסור כלאים בפירות חבירו, שהיזק זה נחשב להיזק ניכר, מכיוון שניתן להבחין בכך שהתבואה מעורבבת עם הגפנים, (למרות שהנזק - איסור הכלאים הוא רוחני), לבין שרץ המונח על טהרות, שמכיוון שלא ידוע אם הוכשר לקבל טומאה על ידי מים שנפלו עליו, לא ניתן לדעת אם הפירות נטמאו.

הלכה למעשה

הלכה למעשה נפסק כדעתו של רבי יוחנן הסבור כי היזק שאינו ניכר - לאו שמיה היזק, והמזיק פטור מלשלם. אך כדי שלא ילך אדם במזיד ויזיק את ממונו של חברו, תיקנו חכמים קנס מיוחד למי שגורם להיזק שאינו ניכר במזיד, וחייבו אותו לשלם את מה שהפחית משוויו של הנכס על ידי פעולת ההיזק.
לשיטת רבי יוחנן קנסו חכמים רק את המזיד ולא את השוגג, כי מטרת הקנס היא למנוע מאנשים להזיק בכוונה. ואילו לשיטת חזקיה שסבור שהיזק שאינו ניכר - שמיה היזק, הסיבה בגינה קנסו חכמים רק את המזיד ולא את השוגג, היא כדי שהשוגג לא ימנע מללכת ולדווח לניזוק על הנזק (ובכך יכשיל את הניזוק).
תפוז ברגמוט

מאפיינים

פרי העץ בעל ריח ריחני בולט, צורתו כשל אגס קטן, גונו ירוק וטעמו מר. העץ גדל באופן טבעי בדרום מזרח אסיה.
הברגמוט מכיל רעלן בשם פסוראלן (הקיים גם בירקות ופירות שונים) אשר במריחתו על העור מגביר את רגישותו לשמש ומדרבן שיזוף ונמשים, כמו גם נזקי קרינה נלווים. תמצית פסוראלן משמן הברגמוט שימשה כמדרבן שיזוף בשלהי המאה ה-20, טרם ההבנה של נזקי השמש ל-DNA בחשיפה ממושכת (בשנת 1996 הופסק השימוש בו מסיבות אלו).

שימוש מסחרי

כיום הברגמוט מגודל מסחרית בקלבריה, איטליה למטרות הפקת שמן ריחני מקליפתו. שמן זה משמש לארומתרפיה, כתו בישום וכמו כן כתוסף מזון, למשל בתערובת תה ארל גריי. הפרי אינו משווק למאכל, היות שטעמו מר וחומצי יותר מאשכולית. במקומות מסוימים ביוון ובטורקיה משתמשים בפרי וקליפתו כבסיס לריבות, סירופים וליקרים שונים.

מקור אטימולוגי

השם האיטלקי ברגמוטה (bergamotta) נובע משיבוש לשוני של השם הטורקי ביי ארמדו (bey armudu) שמשמעותו "אגסו של הביי". קיימת סברה כי מקור השם הוא במחוז ברגמו בצפון איטליה, שם נמכר השמן לראשונה אולם ככל הנראה סברה זו אינה נכונה. אקלים האזור הקר אינו מתאים לגידולו; מקום גידולו הנוכחי הוא בצידה השני של איטליה, על חוף הים התיכון במחוז קלבריה (קצהו של "המגף").
אבי יחיאל

ביוגרפיה

יחיאל גדל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה וזכה איתה באליפות הנוער. בעונת 1998/1999 עבר לקבוצת הבוגרים של הפועל פתח תקווה וערך את הופעת הבכורה שלו מול קבוצת מכבי תל אביב. יחיאל שיחק בהפועל פתח תקווה שבע עונות וזכה בגביע הטוטו בעונת 2004/2005, שבסופה חתם במכבי תל אביב. במשחק הבכורה במכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו כבש את שער השוויון. בעונת 2007/2008 היה שחקן חשוב בקבוצה שהגיעה למקום השלישי. בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו. בקיץ 2009, לאחר 4 שנים במכבי תל אביב, עבר יחיאל למכבי פתח תקווה. בקיץ 2010 עבר יחיאל לקבוצת הפועל באר שבע תחת הדרכתו של ניר קלינגר.
ליחיאל ארבע הופעות בנבחרת ישראל בין 2005 ל-2007. בהופעת הבכורה שלו מול נבחרת נבחרת אירלנד, כבש את שער המצמק של ישראל במשחק שנגמר בתיקו 2–2.
ב-4 באוגוסט 2012 הודיע על פרישה ממשחק ובאוקטובר הצטרף לצוות האימון במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
באוקטובר 2012 נישא לעדי נוימן, והם הורים לשניים.
היי איילנד

היסטוריה

עד חלקה האחרון של המאה ה-19 נקרא האי "האי ספקטקל" (Spectacle Island). האי היה, ועודנו, אי פרטי. בעבר שימש אתר נופש והיו בו קוטג'ים להשכרה. כיום הוא מהווה רכוש של תחנות רדיו מבית CBS ונמצאים עליו מתקני שידור.
האי אינו מיושב אולם עובדים בו צוותי תחנות הרדיו. גובהו של הגבוה במגדלי השידור - 165 מטרים.
ב-27 באוגוסט 1967 התרסק מטוס פרטי ופגע במגדל השידור. בשל האירוע נבנה מגדל השידור מחדש, ונוסף לו מגדל גיבוי, נמוך יותר.
מרוקו במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של מרוקו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 7 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד בענף האתלטיקה בריצת 3 קילומטר בנים והגיעה להישג נאה כשהעפילה לתחרות הגמר בריצת 1000 מטר בנים. בענפים קאנו/קיאק ושחייה לא הגיעה המשלחת להישגים וההשתתפות הייתה סמלית בעיקרה.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה הגדולה ביותר ששלחת מרוקו עד כה. המשלחת מנתה 15 ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד בענף האתלטיקה בריצת 2,000 מטר מכשולים בנים. כמו כן, סיימה במקום הרביעי בריצת 800 מטר ו1500 מטר בנים, ובמקום השביעי בריצת 3 קילומטר בנים. המשלחת השתתפה לראשונה במשחקי הנוער בענפים אופניים, הרמת משקולות, התעמלות (התעמלות אמנותית והתעמלות מכשירים), טאקוונדו ורכיבה. אולם, לא הגיעה להישגים משמעותיים.

אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)

מרוקו השתתפה באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת שמנתה גולש אלפיני אחד. אדם אלמחמדי התחרה בענף סקי אלפיני. הוא זכה במדליית זהב, שהינה מדליית הזהב הראשונה בה מדינה מאפריקה זוכה במסגרת כלשהי של המשחקים האולימפיים, במסלול סופר G. אלמחמדי לא סיים את יתר המסלולים בהם התחרה.
יורם טולדנו

ביוגרפיה

טולדנו נולד וגדל בטבריה ושירת בחטיבת הנח"ל. הוא סיים לימודי משחק בבית צבי ב-1996. הוא השתתף בהצגות של תיאטראות באר שבע, חיפה והספרייה, בהן מעגל הגיר הקווקזי, המלט, אותלו ורומיאו ויוליה. בתיאטרון בית ליסין השתתף במחזות "החולה ההודי", "קפה ערבה" ו"דולפינים", ובשנת 2008 בחר בו התיאטרון לאחד מארבעת השחקנים המצטיינים שלו לאותה שנה, לצדם של יונה אליאן, ששון גבאי והדס קלדרון.
בשנת 2005 השתתף בסדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה", וגילם בה את דמותו של היועץ המשפטי של החמ"ל בו עסקה הסדרה. ב-2006 גילם את גבריאל בסרט "שלוש אמהות". ב-2008 השתתף בסרט הקולנוע "אדם בן כלב" - הפקה בינלאומית לפי ספרו של יורם קניוק - והשתתף בקומדיה מוזיקלית ששודרה בערוץ הילדים, "לה לה לנד". ב-2009 גילם את אחד התפקידים הראשיים בסדרת המתח "תמרות עשן", השוטר נפתלי שמש. עונה שנייה של הסדרה שודרה בשנת 2011. בשנת 2010 גילם תפקידים ראשיים בשתי סדרות טלוויזיה נוספות: "טקסי דרייבר", שבה גילם את דמותו של נהג מונית מכור להימורים, ו"חטופים", שבה גילם את דמותו של נמרוד קליין, אחד החטופים שחזרו מהשבי. עונה שנייה של "חטופים" בהשתתפותו שודרה ב-2012. בשנת 2013 גילם את דמותו של שוטר מושחת בעונה השנייה של נויורק. באותה השנה גילם את דמותו של ד"ר אריה גבאי, פסיכיאטר ראשי בסדרה הבורר. ב-2015 החל לגלם את דמותו של נפתלי דנינו, אביו של דניאל גורן (דניאל ליטמן) וסוכן מוסד לשעבר בסדרת הנוער "החממה". 
ב-23 ביולי 2016 הגיע לבמות ההצגה "הר לא זז" של תיאטרון בית ליסין בכיכובו, בבימויו של עירד רובינשטיין. באוקטובר באותה שנה החל לשחק ב"אהבת מוות" מאת ענת גוב ובבימוי גלעד קמי באותו תיאטרון. במקביל, הוא משחק גם ב"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" ו"המוגבלים". ב-2017 הוא משחק בהצגה "הקומה השלישית" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2017 שיחק בסרטו של שבי גביזון "געגוע".
בשנת 2018 שיחק בסדרה "הרמון", ששודרה בערוץ 13. באותה שנה שיחק גם בהצגה "אנשים, מקומות ודברים" של תיאטרון בית ליסין. בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הד", לצד יעל אבקסיס. בשנה זו שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "הנערים" של HBO.

חיים אישיים

טולדנו היה נשוי לשחקנית אנלי הרפז (בתו של השחקן שרגא הרפז) עד לפטירתה ממחלה ב-13 במאי 2011. לזוג שני ילדים.
הליפקס (נובה סקוטיה)

היסטוריה

העיר הליפקס הוקמה בשנת 1749 על ידי הבריטים כדי לבסס את אחיזתם באזור. העיר שימשה כבסיס לכוחות הצבא הבריטי בזמן מרד המושבות האמריקניות. לאחר עצמאות קנדה בשנת 1867 התרחבה העיר, והנמל שלה הפך להיות נקודת המוצא העיקרית במדינה לספינות המפליגות לאירופה וממנה. רבים מהמהגרים לקנדה נחתו לראשונה בעיר.
בשנת 1912 טבעה האנייה טיטאניק באוקיינוס האטלנטי וכוחות סיוע נשלחו מהליפקס שהייתה עיר הנמל הקרובה ביותר למקום האסון. בדצמבר 1917,  בזמן מלחמת העולם הראשונה התפוצצה אניית נשק בנמל. פיצוץ הליפקס גרם למותם של למעלה מ-2,000 איש ולפציעתם של למעלה מ-9,000, ונחשב לאחד מהאסונות הגדולים בהיסטוריה.  
עד שנת 1996 התקיימו למעשה ארבע ישויות מוניציפליות בשטח העיר אשר התאחדו ב-1 באפריל של אותה השנה לעיר אחת, לאחר כעשרים שנה של שיתופי פעולה.

פוליטיקה וממשל

הממשל המקומי בנוי על ראש עיר נבחר ומועצה בת 16 נציגים הנבחרים במחוזות בחירה מדי 4 שנים. תקציבה השנתי של העיר (2015–2016) עומד על 869 מיליון דולר קנדי. 
בנוסף על המועצה העירונית, ישנן גם וועדות קהילתיות האחריות על כמספר אזורים בתוך העיר. רוב ההחלטות וועדות אלו כפופות לאישור סופי של המועצה העירונית.
כבירת נובה סקוטיה, האספה הלאומית מתכנסת בהליפקס.

דמוגרפיה

נכון לשנת 2016, מונה האוכלוסייה בעיר כ-403,000 נפש.
השפה הדומיננטית בעיר היא אנגלית, אשר מדוברת על למעלה מ-90% מהאוכלוסייה.
מת או חובה

תקציר העלילה

קבוצה של סטודנטים מחליטים להתאוורר קצת מלחצי הלימודים ולנסוע לחופשה במקסיקו, שם זר שהם פוגשים מזמין אותם למשחק אמת או חובה תמים לכאורה שהופך לקטלני. בשובם ממקסיקו, הקבוצה מבינה שהמשחק מסרב להרפות מהם והם נאלצים לענות על האמת או להעז ולבצע את החובה המתבקשת, ולא, המשחק יעניש אותם.

הפקה

הבמאי ג'ף ודלו הסביר כי הוא נשכר למלאכת הבימוי לאחר שהעלה רעיון לסצנת פתיחה לסרט בהתבסס על שם הסרט בפגישות הראשוניות שלו עם "בלאמהאוס הפקות". לאחר מכן, הוא חבר לחברו התסריטאי, כריס רואץ', ולאשתו, ג'יליאן ג'ייקובס, במטרה לחשוב על רעיונות לקונספט הסופי של הסרט.
צילומי הסרט הראשיים החלו ב-7 ביוני 2017 והסתיימו ב-12 ביולי 2017 בלוס אנג'לס.

יציאה לאקרנים

בתחילה, הסרט נועד לצאת לאקרנים ב-27 באפריל 2018, אך בינואר 2018 הוחלט להקדים את התאריך בשבועיים, כך שמועד יציאתו לאקרנים ייפול על התאריך 13 באפריל 2018, (שיצא ביום שישי). בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-31 במאי 2018.
ספיר דרמון

ביוגרפיה

דרמון למדה שלוש שנים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
בשנת 2000, השתתפה בפסטיגל 2000 בתור "ילדת פסטיגל".
בשנת 2004 החלה לגלם את דמותה של יעל שכטר בסדרת הנוער "ראש גדול" בערוץ הילדים ל-yes. את תפקיד זה גילמה עד 2008, במשך ארבע העונות הראשונות של הסדרה. בשנת 2007 שיחקה בסרט "שמיים אחרים" של הבמאי אריאל טלפלר, בתפקיד מירה. באותה השנה, תרמה את קולה לסדרה "הניצוצות של מאור", ברדיו מהות החיים.
בשנת 2009 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקה הצבאית של פיקוד העורף.
בשנת 2010 שיחקה בסרטו של דובר קוסאשווילי, "התגנבות יחידים" בתפקיד מירי.
בשנים 2015 - 2016 עבדה דרמון בבית הספר שקד (רעננה) בתור מורה לחוג תיאטרון והצטרפה לסגל המורים של שקד רעננה.
בשנת 2017 שבה לגלם את דמותה של יעל שכטר בסדרה "ראש גדול" - ראש חדש. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הפנטזיה לנוער "כדברא" בערוץ ניקלודיאון לצופי yes.
דרמון דיבבה בסדרות ובסרטי ילדים שונים, לרבות: "מועדון ווינקס", "אווטאר", "קסם של הורים", "עיר המלאכים", "סקובי-דו", "הפיה לילי", "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג", "בית", "ארתור", "מעבר ליער", "בויסטר" ו"הנה בא הגראמפ".
בהמשך הצטרפה לעונה השלישית של "שכונה" שעלתה באפריל 2018.
בית חינוך שער הנגב

מיקום

בית החינוך ממוקם בלב המועצה האזורית שער הנגב הנמצאת בצפון הנגב המערבי, דרומית לאשקלון ובסמוך לשדרות.
הכניסה אל קריית החינוך שער הנגב, בה נמצא בית החינוך, כולל בית הספר היסודי "שער הנגב" הוא דרך כביש הגישה לקיבוץ גבים.

כללי

בית החינוך שער הנגב הוקם בשנת 1959 ומשמש מאז בית הספר האזורי לעשרת הקיבוצים והמושב באזור.
רוב התלמידים מאזור שער הנגב. תלמידים נוספים מגיעים משדרות, נתיבות, מועצה אזורית שדות נגב ומועצה אזורית בני שמעון.
בשנת 2011 הסתיימה בנייתו של בית הספר הממוגן החדש. כל הכיתות ומרחבי הלמידה בבית החינוך ממוגנים ומצוידים בטכנולוגיה החדישה ביותר.
נכון לשנת 2019 בבית הספר 1,200 תלמידים הלומדים בכ־50 כיתות ועם כ־120 מורים.
בית חינוך שער הנגב בליווי ופיקוח של מחלקת החינוך במועצה האזורית שדות נגב.
תלבושת התלמידים היא חולצת טריקו חלקה קצרה או ארוכה עם סמל בית הספר המוטבע עליה. אם קר, ניתן ללבוש עליונית מכל סוג, מעל חולצת בית הספר.
במהלך השנים איבד בית הספר בוגרים רבים במערכות ישראל ובפעולות האיבה.

מגמות

בבית הספר 3 מגמות:
אשכול אמנויות, הלימודים כוללים: לימודי אמנות, קולנוע, אופנה, רדיו, מוזיקה תיאטרון ומחול.
אשכול מדע וטכנולוגיה, הלימודים כוללים: לימודי ביולוגיה, חקר החלל, חשמל, רובוטיקה, פיזיקה, כימיה, חקלאות, חינוך גופני, ומכונאות רכב.
בחטיבת הביניים הלימודים כוללים מדע וטכנולוגיה.
אשכול הומניסטיקה - מדעי הרוח והחברה ושפות, הלימודים כוללים לימודי היסטוריה, תנ"ך, לשון, אנגלית, מדעי החברה, גאוגרפיה, אזרחות, ספרות, הומנסטיקה, ערבית ומתמטיקה.

תכנון המבנים והחצר

התכנון של "בית חינוך שער הנגב" נתן מענה לצרכים הביטחוניים הייחודיים, בשל מיקום בית הספר בצפון הנגב, סמוך לרצועת עזה.
עשרים ושש מבני מגוניות פוזרו במרחב החצר וסביבן נשתלו צמחים מטפסים, שעם הזמן יכסו את המבנים הביטחוניים.
בחצר משולבים מתחמים נושאיים - גן ארכאולוגי שנושאו מעגל החיים ובו התלמידים המבקרים בגן עוברים בין מוצגים בנושא חיי היום יום, בניה, אדריכלות וקבורה. הגן הגדול, כולל חממה לימודית אקולוגית, כיתות חוץ, חלקות עיבוד, כרמים ומטעים של עצי פרי.
הצמחייה שנבחרה היא באופי מקומי, ים-תיכוני.
רן תלם

רן תלם הוא תסריטאי ומנהל בתעשיית הטלוויזיה בישראל.

ביוגרפיה

תלם גדל בהרצליה ושירת בצה"ל כקצין ביחידה 8200 של חיל המודיעין. למד לתואר ראשון בתסריטאות בחוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים את לימודיו. במהלך לימודיו שימש כתסריטאי בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.
תלם שימש כסיידקיק בתוכנית "פרפר לילה" בהגשתו של טל ברמן, ששודרה בערוץ 2 בשנים 1997–2000, והגיש בה את הפינה "מדריך תלם לחיים". 
בשנת 2000 הוציא את ספרו "לא הולך בתלם - מדריך למשתמש בחיים, ומונה למנהל פיתוח התוכניות בשידורי קשת. בין היתר היה אחראי לפיתוחן של תוכניות הריאלטי "קחי אותי שרון" ו"כוכב נולד". כעבור ארבע שנים, מונה לסמנכ"ל הטלוויזיה של אולפני הרצליה.
תלם היה העורך הראשי של התוכנית מועדון לילה, ובעונה הראשונה והשנייה שלה גילם דמויות שונות במערכוני רחוב. בשנת 2005 היה חלק מקבוצת כאן שהתמודדה על המכרז החדש בערוץ 2 אך לא זכתה. ב-2008 חזר לקשת והחל לשמש כסמנכ"ל התוכן של הזכיינית. בתפקיד זה, תלם שימש כמפיק בפועל של הסדרה האמריקאית "הומלנד" אשר מבוססת על הסדרה הישראלית "חטופים", וזכתה בארבעה פרסי אמי בשנת 2012.
ב-2016 מונה תלם לתפקיד מנהל פיתוח התוכן הבינלאומי בקבוצת "Mediapro" הספרדית, בה הוא אחראי על פיתוח תוכן במשרדי הקבוצה ברחבי העולם.
תלם נשוי ואב לשלושה.