google/wiki40b huggingface dataset:
סאה (מידת נפח)

סאה היא מידת נפח מקראית, אשר הייתה בשימוש נרחב בזמן חז"ל, ומוזכרת פעמים רבות במשנה ובתלמוד בעניינים שונים. השימוש במידה זו של סאה היה מצוי, ובעקבות זה היה אף כלי למדידת הסאה שנקרא 'סאה'. 
מידת הסאה שווה לשישה קבים ולשליש איפה. ונפחה הוא אחד מארבעים מנפח תיבה של אמה על אמה על שלוש אמות.
מידה זו משמשת גם לקביעת שטח בית סאה, על פי החישוב של שטח בו ניתן לזרוע סאה תבואה, שהם סך של אלפיים וחמש מאות אמות מרובעות (=חמישים על חמישים אמה).

מקור מידת הסאה

מידת הסאה היא מידה שהייתה נהוגה כבר בזמן התורה, ואף הוזכרה בתורה, בסיפור המקראי של 'שלושת המלאכים בבית אברהם', כאשר בזמן ביקור המלאכים בביתו ציווה אברהם לשרה: "מַהֲרִי שְׁלֹשׁ סְאִים קֶמַח סֹלֶת לוּשִׁי וַעֲשִׂי עֻגוֹת". בזמן חז"ל רווח השימוש במידה זו, ושיערו על פיה במקומות רבים במשנה ובתלמוד.
גני הדר

היסטוריה

אדמות היישוב גני הדר 2,000 דונם נרכשו מערביי נענע בשנת 1927 ע״י קבוצת יהודים מניו יורק  ופילדלפיה אשר התאגדו בראשותו של ד״ר מאיר רוזוב,  מנתח פה ולסת נודע אשר לימד באוניברסיטת ניו יורק והיה פעיל במוסדות הקהילה היהודית בעיר. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה רוזוב ממקימי חברת ״אחוזת ציון״. בשנת 1926 ביקר לראשונה בארץ ישראל ובחן את האפשרויות להשקיע בה באמצעות יזמות חקלאיות. הוא קשר קשרים עם מנהיגי ההתיישבות העובדת.
הקבוצה שמה לה למטרה לגאול קרקעות בארץ ישראל, לטעת פרדסים ולגור במקום. הקבוצה החקלאית נתנה שם ליישוב העתיד לקום במרכז שטחי הפרדסים של ארבע הקבוצות - הקבוצה החקלאית רוזוביה ("Rosofia Agricultural Group"). שנתיים אחר כך הרחיבו והוסיפו לשם היישוב את גני הדר.
חברי האגודות ״גן הדר א'״, ״גן הדר ב'״, ״פרי הדר״ ו״תל הדר״ (רעים) החליטו לקרוא את נקודת היישוב השכן רמות מאיר על שם נשיאם לאות הוקרה על פעולתו הנאמנה להתיישבות יהודים באדמות הארץ. 
עם רכישת האדמות ע״י קבוצת גן הדר החלו בנטיעות וחפירת בארות מים.
בנובמבר 1930, קבוצה של הנוער העובד והלומד אשר מנתה ארבעים ושניים נערים ונערות, שהייתה באותה העת עם מייסדי גבעת ברנר, עלתה להתיישב בסמיכות מכיוון שחבריה קיבלו עבודה אצל גני הדר בנטיעות, חפירת בארות ושמירה.
גני הדר הוא היישוב הראשון שהוקם בתחום המועצה האזורית גזר. היישוב מוגדר כיישוב קהילתי כפרי ואדמותיו פרטיות.
השר ישראל גלילי מקיבוץ נען השכן הוביל מהלך במוסדות התכנון לשינוי ייעוד הקרקע של גני הדר מייעוד לבנייה לייעוד חקלאי. אנשי היישוב התארגנו ופנו לבית המשפט הגבוה לצדק, ולאחר עשר שנות התדיינות נפסק שהיישוב ימשיך להתקיים. בעקבות כך, היחסים בין תושבי היישוב לתושבי קיבוץ נען היו מנוכרים במשך מספר שנים. בשנת 1985 אושרה תב"ע גז/1/13 (קדמה לה תב״ע גז/13) אשר הסדירה את אופיו של היישוב ונתנה אור ירוק לתנופת בינוי וחידוש של היישוב במהלך סוף שנות השמונים ובשנות התשעים. 
תושבי המקום מקצתם צאצאי המייסדים מחויבים לשמור על צביונו הכפרי של היישוב. חלק קטן מתושבי היישוב מתפרנס מחקלאות ורובו ממקצועות חופשיים.
סלקירק רקס

הסלקירק רקס (אנגלית: Selkirk Rex) המכונה גם "החתול בבגדי הכבשה" הוא גזע חדש ונדיר של חתולים, וייחודו הוא בפרוותו המתולתלת ומראהו הפרוע והבלתי שגרתי.

היסטוריה

בשנת 1987 התגלתה בארצות הברית חתולת בית בעלת פרווה מתולתלת. לחתולה שהתגוררה במקלט חתולים במונטנה, היו שפם מתולתל ופרווה גלית לאורך הגוף. בדיקה העלתה שהחתולה המיוחדת שזכתה לשם "Miss DePesto of Noface", הגיעה משושלת חתולי בית רגילים לחלוטין במונטנה, שם לא נמצאו חתולים מתולתלים אחרים. המסקנה הייתה כי מדובר במוטציה חדשה, ולמעשה, הגזע החדש מבוסס עליה בלבד. מיס דפסטו הורבעה חמש פעמים, לראשונה בגיל 14 חודשים. ביולי 1988 המליטה שישה גורים, שלושה מתולתלים ושלושה חלקים. אחד מאלה המתולתלים, הוא אבי רוב החתולים המשתייכים לגזע כיום.
לעולם המקצועי של מגדלי החתולים נחשף הסלקירק רקס בינואר 1990, אז השתתף לראשונה בתערוכה של המועדון האמריקני CFA - The Cat Fanciers' Association, ובפברואר 2000 הוכר כמועמד להשתתפות בתחרויות.
מיס דפסטו, ראשונת הגזע, הייתה חתולה בגודל בינוני, בעלת ראש רחב וזוויתי, חוטם ארוך, גוף שרירי ורגליים בינוניות. במטרה להרחיב את המגוון הגנטי ולשפר את מראהו, נוהגים להרביע את החתולים האלה עם בני גזעים פרסיים, אקזוטיים ובריטיים. בהמלצת מייסדי הגזע נקבע כי ההרבעה עם הגזעים האקזוטיים והפרסיים תסתיים בשנת 2010, ועם הבריטיים - ב 2015. עד השנים האלה מעריכים כי יגיעו לתוצאות הרצויות הן מבחינת המראה והן מבחינת הבסיס הגנטי.
בדיקות גנטיות מצאו כי הגן הגורם לתלתלים בסלקירק רקס הוא דומיננטי, וזאת בניגוד לבני הגזעים המתולתלים האחרים, כגון הקורניש רקס והדבון רקס. לפיכך בכל המלטה מתקבלים גם גורים חלקים וגם גורים מתולתלים.

מקור השם

שמו של הגזע נבחר בידי המפתחת הראשונה שלו על פי שם משפחתו של אביה החורג ובתוספת הסיומת רקס האופיינית לגזעים מתולתלים אחרים.

מראה

סלקירק רקס קלאסי הוא חתול בינוני עד גדול, בעל גוף מסיבי, ראש עגול, עיניים גדולות ועגולות, אוזניים בינוניות הממוקמות בצדי הראש, חוטם בינוני ומעוגל. ייחודו, כאמור, הוא בפרוותו המתולתלת והעשירה. מראהו הייחודי גורר לא פעם הערות ובדיחות, ונושאן העיקרי נוגע להופעתו פרועת השיער. הפרווה יכולה להיות קצרה או ארוכה, היא רכה למגע, מלאה, סמיכה ומתולתלת בקבוצות-קבוצות או בתלתלים נפרדים. הפרווה מופיעה בכל מגוון הצבעים והדוגמאות האפשריים ואיננה דורשת טיפוח מיוחד. את ארוכי הפרווה מומלץ לסרק אחת לכמה ימים ולקלח אחת לכמה שבועות כדי למנוע קשרים. קצרי הפרווה דורשים פחות טיפוח וניתן לסרק ולקלח אותם לעיתים רחוקות יותר.

אופי

שילוב הגזעים השונים במהלך הדורות של פיתוח הגזע יצר להם אופי ייחודי. חתולים אלה חברותיים מאוד, עדינים וסובלניים בצורה יוצאת מן הכלל. התנהגותם דומה לזו של כלבלבים יותר מאשר לזו האופינית לחתולים. בדרך כלל הם נענים ובאים כשקוראים להם, רצים לבעליהם כשהם חוזרים הביתה, ומתכרבלים איתם במיטה. הם רגועים מאוד, נותנים גם לזרים להרימם על ידיהם, ובדרך כלל לא ינסו לשרוט או להתנגד.
עמידת ראש

עמידת ראש היא תנוחה בסיסית בהתעמלות וביוגה, שבה גוף האדם הפוך מאשר בעמידה רגילה - כל הגוף נשען על הראש ונמצא מעליו. בדרך כלל בעמידת ראש הגוף נתמך גם על ידי הידיים, לשם השגת שיווי משקל, אך ניתן לתמוך בו גם על ידי השענת הרגליים על קיר.
לפרסום רב זכתה תמונתו של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, מבצע עמידת ראש בחוף הים בספטמבר 1957, בגיל 71.
ארגנתי

שוק ארגנתי

שוק סמוך לעיר צחינוואלי, על הדרך הראשית בין טביליסי-גורי-צחינוואלי, ליד כפר ארגנתי. השוק הפך למקור ההכנסה המהימן ביותר לאלפי האוסטים והגאורגים לאחר שנת 1999, כאשר הריווחיות, בעיסקי הברחת אלכוהול מגאורגיה לרוסיה, פחתה. מהצד הרוסי הוברחו דלק, סיגריות, מזון ומוצרים תעשייתיים ונסחרו בשוק ארגנתי תמורת מוצרים חקלאיים שהוברחו לרוסיה. שוק ארגנתי שימש כמנגנון קביעת מחירים למוצרים המוברחים לכל האזור. ההערכות על היקף המסחר בשוק ארגנתי, בשנת 2004, נעים בין 101-133 מיליון דולר.
הכרזת העצמאות של גאורגיה, וההחלטת ברית המועצות על ניתוק קשריה הכלכלים עם הרפובליקות המתנתקות, הביאה להתמוטטות החברות התעשייתיות העקריות של גאורגיה, משבר אנרגיה קשה והתרוששות האוכלוסייה. כתוצאה מכך הפכו הברחות הדלק-נפט, גז טבעי ודיזל לריווחיות מאוד. מצד שני הייתה גאורגיה אחת מיצואניות הגדולות של מוצרים חקלאיים לברית המועצות. המסחר בשוק התפתח מתום מלחמת האזרחים הגאורגית ועד לסגירתו ביוני 2004.
מנגנון קביעת המחירים לסחורות ב"שוק השחור" של ארגנתי, והתפתחות המסחר בו עד כדי השפעה על האזור כולו, הביא למאפיינים משמעותיים של בניית שלום (peacebuilding). נשיאי גאורגיה ודרום אוסטיה התפארו בפני הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה  (OSCE) כי התפתחות שוק ארגנתי הוא ההישג האישי שלהם, והאזור הפך מזירת התגוששות לאזור מסחר פעיל שהסכסוכים היחידים שהתקיימו בו היו סכסוכים מסחריים ללא קשר למוצא האתני. לקשר הלא-מיליטנטי בין הגאורגים לאוסטים תרמה גם העובדה כי היו נישואי תערובת רבים וקיימים עד היום קשרי משפחה ענפים בין גאורגים לאוסטים. "כיוון שלא שולמו דמי מכס על המסחר בסחורות, נהנו כולם מהשוק - גאורגים, אוסטים ורוסים מכוח שמירת השלום הרוסי" אמר היועץ לביטחון לאומי, גלה בז'ואשווילי בראיון, "זהו מצב win-win לכל".
עקב חוסר יכולתה של גאורגיה לגבות מיסים לסחורות הנכנסות מרוסיה לדרום אוסטיה (דרך מנהרת רוקי), ובהמשך למדיניות ביעור השחיתות של הנשיא סאקשווילי, החליטה גאורגיה, ביוני 2004, לסגור את שוק ארגנתי ולהציב נקודות מכס בגבולות המחוז הבדלני של דרום אוסטיה, צעד שנתפס כוויתור מה על ריבונותה של גאורגיה על דרום אוסטיה. קודם לסגירת השוק התפרסו, ב-31 במאי של אותה שנה, כוחות משרד הפנים הגאורגי בכפרים שעל "הגבול" עם דרום אוסטיה, במטרה להפסיק את ההברחות. לסגירת השוק הייתה השפעה הרסנית על הסוחרים הקטנים, אולם היא לא מנעה את זרם ההברחות, והם התרכזו מאותו זמן בידי קבוצה מצומצמת של סוחרים.
מריטוקרטיה

יתרונות

המונח משמש בהקשרים חיוביים בפיהם של אלו הגורסים כי כוח, מעמד ומשרות צריכים להימצא בידי אלו שנמצאו ראויים להחזיק בהם בהתאם להשכלתם וכישוריהם. דבר נוסף אשר מהווה פן חיובי לדעת רבים הוא שתפיסה זו, מבטאת את ערך הצדק ומהווה ביטוי לשאיפת בני האדם והחברה לצדק, ובכך לחברה אידיאלית יותר (לדוגמה, אדם שלמד מקצוע ספציפי יעסוק בו, ולא אדם אחר שלא למד ואיננו בקיא בטיבי המקצוע). לעיתים, גורסים התומכים בשלטון מריטוקרטי כי רצוי וראוי לכונן שלטון של מומחים.

חסרונות

המונח משמש בהקשרים שליליים בפיהם של אלו התומכים בכך שעמדות של כוח, משרות ומעמד יוענקו לבני אדם על פי עקרונות זכאות אחרים כמו השתייכות לקבוצה מסוימת באוכלוסייה (העדפה מתקנת). ביקורת אחרת על שלטון מריטוקרטי מצביעה על היכולת המוגבלת להגדיר "ראוי" או "מתאים" לתפקידים מסוימים, מצב העשוי לגרום למינויים של אנשים לתפקיד בהתאם לרשימת דרישות סף ביורוקרטיות וטכניות (לדוגמה, החזקה בתעודה או רישוי מסוים). ביקורת מסוג שלישי מצביעה על־כך שהאוחזים ברסן המינוי המריטוקרטי אינם ממונים כשלעצמם באופן מריטוקרטי אלא מחזיקים בכוח מתוקף היותם מכונני המריטוקרטיה.
שבת בשבתו

שבת בשבתו הוא עלון שבת המיועד למגזר הציוני דתי, היוצא לאור על ידי מכון צומת.
שבת בשבתו החל להופיע בשבת פרשת וישב, כ"א בכסלו ה'תשמ"ה (14 בדצמבר 1984) בעריכתו של הרב ד"ר יצחק אלפסי. (לקראת הוצאת כרך א' של העלון, השלים הרב ד"ר אלפסי את העלונים החסרים לפרשיות בראשית-וישלח). בתחילת שנת ה'תשנ"ד (1993) עבר העלון לרשותו של מכון "צֹמת" (צוותי מדע ותורה) בראשותו של הרב ישראל רוזן. בגיליון ראש השנה ה'תשס"ג (ספטמבר 2002) קיבל העלון את הפורמט הנוכחי.
העלון כולל מאמרים המתייחסים לפרשת השבוע, חסידות, הלכה, סיפור לילדים, סקירה על דמות מן הציונות הדתית, תולדות ההתיישבות בארץ ועוד, מלבד כמה מדורים קבועים. מגוון הכותבים בגיליון הוא רחב, אך בעיקר כותבים בו רבנים המתגוררים בגוש עציון וכן מלמדים בישיבת הר עציון. העלון הוא בעל זיקה לתנועת המפד"ל. בין הכותבים הבולטים: הרב ישראל רוזן. ב-2005 הצטרף אל הכותבים מן הזווית הפוליטית, יו"ר המפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב. העלון מומן תחילה על ידי הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לניהול עסקי של משרד הפרסום 'גל-אורן'.
לאחר גיליון 1678 שיצא בשבת פרשת קרח, ל' בסיוון ה'תשע"ז (24 ביוני 2017), הופסקה הוצאת העלון, 33 שנים לאחר הופעתו הראשונה. זאת בשל אילוצים כלכליים.
כעבור 9 חודשים, לקראת שבת פרשת צו ב-ח' בניסן ה'תשע"ח (24 במרץ 2018) חודשה הוצאת העלון לאור (גיליון 1679), הפעם בעריכת יוסף ארנפלד (הרב רוזן נפטר ב-2 בנובמבר 2017) ובהוצאת משרד הפרסום גל אורן לרנר (איחוד בין משרדי גל אורן והמשרד של אבי לרנר). הפורמט החדש שונה מקודמו בכך שנוספו לו ראיון ומדור ברנז'ה (מעין מדור רכילות) וגדלו שטחי הפרסום.
באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".
עין מודע

עין מודע הוא אחד מהמעיינות בעמק בית שאן המכונה גם "עמק המעיינות". המעיין נובע לתוך בריכה שנבנתה עוד בזמן הטורקים. שם המקום נובע משמו הערבי "אל מודווע".
המים זורמים כל ימות השנה בטמפרטורה קבועה של 24 מעלות צלזיוס ואינם מומלצים לשתייה. עומק הבריכה מגיע עד 1.50 מטר.
הבריכה מוקפת בעצי אקליפטוס ודקלים. הקרן הקיימת שיפצה את הבריכה והקימה חניון לקליטת מטיילים. דרך סלולה מובילה למקום מכביש 669 בין הקיבוצים רשפים ושלוחות.
בשנת 2010 נסגרה הגישה לכלי רכב לעין מודע והוקם "פארק המעיינות" הכולל את עין מודע, עין שוקק ונחל הקיבוצים. הגישה למעיינות מתאפשרת רק ברגל, באופניים או בכלי רכב ידידותיים לסביבה.
סטירלינג סיל

סטירלינג סיל הוא מחדר פלוטוני רדוד – סיל המשתרע מתחת למרבית מרכז סקוטלנד.
הסיל – שעוביו כ-100 מטרים – מורכב מקוורץ-דולריט – דולריט בעל תכולה גבוהה של קוורץ. גילו קרבון מאוחר וייתכן שאף פרם – גיל הנתמך בשכבת הפחם אליה חדר. במקומות בא הסיל במגע עם שכבות הפחם, הוא התמיר אותן בהתמרת מגע ויצר אנתרכיט (Anthracite) – פחם מותמר המכיל בין 86% ל-98% פחמן.
מרבית הסיל שכוב בין שכבות מסלע בשיפוע של 5-15 מעלות, אך במקומות אחדים הוא מתרומם בשיפוע חד וחודר אותן כמעט במאונך, דוגמת דייק.
מחוזות משנה של ליטא

מחוזות משנה של ליטא (מחוז משנה יחיד נקרא בליטאית בהתאם לאופי האזור, סאוויוואלדיבה (savivaldybė; רשות מקומית) או ראיון (rajono)) הם יחידות החלוקה המנהלית ברמה השנייה, בחלוקה המנהלית של ליטא. מחוז משנה הוא יחידה מחלקת של המחוז, ובסך הכל מחולקת ליטא כולה ל-60 מחוזות משנה, שהם תת-מחוזות או נפות. ישנן גם ערים בעלות חשיבות אזורית שהן בעלות מעמד מנהלתי זהה לזה של מחוזות המשנה. מחוזות משנה מחולקים מצדם ל-546 תת-נפות (בליטאית ביחיד: Seniūnija) שהן הדרגה הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של ליטא.

רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם למחוזות משנה

(בסוגריים: שמות המחוזות כאשר הם שונים בספרות העברית)
נסים נחום

קורות חיים

נולד בטריפולי שבלוב ב-17 בדצמבר 1862 (כ"ה בכסלו ה'תרכ"ג) לכלפלא ולרבקה נחום, בן למשפחת גבירים ועסקנים ציבוריים מנכבדי העיר שתמכו בתלמידי חכמים. בילדותו התחנך בבית ספר מקומי והשתלם בספרות ובהשכלה כללית. כשהתייתם מאביו בגיל 20, החל לעסוק במסחר, וניהל את עסקי המסחר של אביו יחד עם אחיו. בתקופה זו ביקר בביתו שד"ר מישראל, שהביא לו קמע לבקשת אמו. לפי המסופר, בזכות קמע זה שינה את תוכניותיו לעתיד, ביטל את לימודיו באוניברסיטה והתמסר ללימוד תורה. 
בהיותו כבן 22 נישא למזל (זולא) בת הרב כמוס דיין, ובשנת 1898 (ה'תרנ"ח) עלה לישראל. הוא השתכן ברחוב דוד שבשכונת הבוכרים בירושלים, והחל ללמוד את תורת הקבלה ולפעול כעסקן למען תושבי העיר. בין היתר תרם מכספו לייסוד ישיבת המקובלים "רחובות הנהר", וייסד מכספו יחד עם הרב חיים יהודה לייב אוירבך את ישיבת המקובלים שער השמים.
באמצע מלחמת העולם הראשונה הוכרח לגלות לאלכסנדריה שבמצרים בשנת 1916 (ה'תרע"ו) בעקבות היותו אזרח איטליה. באלכסנדריה עסק בפעילות למען יהודים נוספים שהוגלו, וייסד בה באותה שנה את חברת "כתר תורה", שמטרתה הייתה להפיץ תורה ואת לימוד ספר הזוהר, בעיקר בין סוחרים ופשוטי העם. בשיאה מנתה החברה כתשעה סניפים, בירושלים, אלכסנדריה, בני ברק, צפת, חלב, דמשק, ביירות, טריפולי וניו יורק. כן ייסד בעיר ישיבה גדולה לבחורים שירדו מישראל, ובסיועו של הרב אברהם אביכזיר, גייס כספים רבים עבור הישיבה, ממנה התפרנסו כ-200 רבנים.
בסיום המלחמה חזר לירושלים והמשיך לפעול בה כאיש ציבור. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) נמנה עם מקימי ישיבת פורת יוסף, וסייע לרב בן ציון חזן בהקמתה. עד לפטירתו שימש בה כמנהל הוועד והגבאי. 
למרות עושרו, את רוב חייו העביר בסיגופים ובתעניות, ואת כספו חילק למוסדות וישיבות, ותמך בתלמידי חכמים ורבנים שעסקו בקבלה. הדפיס ספרי קבלה שונים מאת מחברים קדמונים, ביניהם "בניהו בן יהוידע, "שר שלום" ו"שבט מוסר" מבלי להזכיר בהם את שמו כמוציא לאור, וכן חיבורים אודות תיקוני זוהר שונים, אותם דאג להפיץ בארץ ובעולם.
הלך לעולמו ב-19 בינואר 1927 (ט"ז בשבט ה'תרפ"ז), ונקבר בבית הקברות שבהר הזיתים בירושלים.
יום האוקיינוסים העולמי

היסטוריה

מאז 2002 עבדו יזמי היום בשיתוף עם כמאות ארגונים ורשתות כדי לעזור לגבש וללכד את העולם סביב ה-8 ביוני עבור האוקיינוסים. במהלך עשרים השנים הרשת העולמית גדלה לכ-2,000 ארגונים וכיום ביום האוקיינוסים מתקיימים אירועי ענק, בהם, בין השאר עשרות, מאות ואפילו אלפי אנשים מנקים את החופים. כך המודעות ורמת הניקיון של האוקיינוסים עולה מאוד.
הפקולטה למדעי המחשב (הטכניון)

הפקולטה להנדסת המחשב של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1962, והיא עוסקת בהכשרת אנשי מדעי המחשב. דקאן הפקולטה הוא פרופ' דן גייגר.

הפקולטה כיום

הפקולטה למדעי המחשב היא היחידה האקדמית השנייה בגודלה בטכניון, עם כ-1,300 תלמידי הסמכה ויותר ממאתיים תלמידי מוסמכים. בפקולטה 50 חברי סגל.

מבנה הפקולטה

הפקולטה שוכנת בבנין חדש, הכולל 7 כיתות מולטימדיה, 2 אודיטוריומים, ספרייה, מעבדות: מעבדה למערכות נבונות (רובוטיקה, ראייה ממוחשבת, גאומטריה, גרפיקה ממוחשבת ובינה מלאכותית), רשתות תקשורת מחשבים, תכנון מעגלי VLSI, הנדסת תוכנה, מערכות מחשב, עיבוד שפות טבעיות, ביולוגיה חישובית וחישוב מדעי. כמו כן קיימת בפקולטה חוות מחשבים, הכוללת מחשבים אישיים, ומחשבי יוניקס ולינוקס.
איגוד האוניברסיטאות האמריקניות

איגוד האוניברסיטאות האמריקניות (באנגלית: Association of American Universities, או בראשי תיבות: AAU) הוא ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה, אשר מטרתו היא לשמור על מערכת אקדמאית חזקה של מחקר וחינוך. נכון לפברואר 2013, בארגון חברות 60 אוניברסיטאות מארצות הברית (פרטיות וציבוריות) ושתי אוניברסיטאות מקנדה.
נמל התעופה ברטיסלאבה

היסטוריה

ב-1947 הוחל בהכנת השטח לבניית נמל התעופה, ב-1948 החלה הבנייה והנמל נכנס לפעילות ב-1951. ב-2012 הושלמה בנייתו של טרמינל נוסעים חדש במקום הטרמינל הקודם שנבנה ב-1970 ונהרס ב-2011.
הילדים בסדר

עלילה

הסרט עוקב אחר הזוג הלסבי, ניק (אנט בנינג) וג'ולס (ג'וליאן מור), ושני הילדים שלהם שנולדו מתרומת זרע: ג'וני בת ה-18 (מיה וסיקובסקה), שנמצאת לקראת עזיבת הבית לקולג', ולייזר (ג'וש האצ'רסון) בן ה-15. שני הצעירים מחליטים ליצור קשר, ללא ידיעת אמהותיהם, עם תורם הזרע שאיפשר לכל אחת ללדת ילד למשפחה שהקימו.
האב הביולוגי של ג'וני ולייזר הוא פול (מארק רופאלו), בעלים של מסעדה ומשק אורגני שעסוק בעיקר בחיפוש עצמי ובהימנעות מהתבגרות. בעקבות המפגש והחיבור לילדים הוא נכנס לחיי המשפחה ומתקרב במהרה אל הילדים וגם אל ג'ולס, למורת רוחה של ניק. בעקבות כך צצות בעיות ביחסים בין כל המעורבים.

הפקה

חולודנקו ובלומברג החלו לעבוד על התסריט של הסרט עוד בשנת 2004.‏ הפרויקט החל להתרומם כאשר שחקנים מוערכים אישרו את השתתפותם בו, בתחילה ג'וליאן מור, ואחריה מארק רופאלו ואנט בנינג. חולודנקו אמרה: "אנשים ממש אהבו את מה שאני ובלומברג העלינו על הנייר, אבל היה אפקט פחד בנוגע לאיך הסרט יהיה רווחי, עקב הנושא בו הוא עוסק". הסרט כמעט יצא לפועל בשנת 2006, אך חולודנקו השהתה את העבודה עליו לאחר שבעצמה הרתה מתרומת זרע אנונימית. לאחר הלידה היא המשיכה את העבודה על הסרט ואף זכתה למימון משלושה משקיעים גדולים ובהם חברת ההפצה הצרפתית UGC.‏
צילומי הסרט נמשכו 23 ימים בלוס אנג'לס במהלך יולי 2009, ונערכו בתקציב של כ-4 מיליון דולר. היוצרים מיהרו להשלים את שלב הפוסט פרודקשן כדי להספיק ולהכניס את הסרט לפסטיבל סאנדנס, שם הוא הוקרן והפך להצלחה גדולה ולסרט הבולט ביותר בפסטיבל. כמה ימים לאחר הקרנת הבכורה רכשה חברת ההפצה "Focus Features" את זכויות ההפצה של הסרט בסכום של 4.8 מיליון דולר. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וזכה בו בפרס טדי. הסרט היה סרט הנעילה של פסטיבל הקולנוע בסידני, וסרט הפתיחה בפסטיבל הקולנוע בלוס אנג'לס.
ויקטוריה, הנסיכה המלכותית

ילדותה ונעוריה

הנסיכה ויקטוריה נולדה ב־21 בנובמבר 1840 בארמון בקינגהאם שבלונדון. היא הייתה הבת הבכורה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ובעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה, וכינוייה במשפחה היה ויקי. כבתה של המלכה המכהנת ויקטוריה קיבלה את התואר נסיכה עם היוולדה, ועד ללידתו של אחיה הצעיר אלברט אדוארד הייתה יורשת העצר לכתר הבריטי. בשנת 1841 המלכה ויקטוריה העניקה לבתה את התואר נסיכה מלכותית.
חינוכה של ויקטוריה נוהל בעיקר על ידי הוריה. היא הייתה בוגרת לגילה ואינטליגנטית, שלא כמו אחיה אלברט אדוארד, שלא הצטיין במיוחד בלימודיו. היא ידעה לקרוא ולכתוב כבר בגיל חמש, ומלבד זאת ניתנו לה שיעורים בצרפתית, גרמנית, לטינית, מדעים, ספרות, והיסטוריה על ידי מורים שונים. גם אביה הדריך אותה בפילוסופיה ובפוליטיקה.

נסיכת הכתר של פרוסיה

לאחר שדודו של פרידריך, פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, מת בינואר 1861, ירש אביו את כס המלוכה כוילהלם הראשון ופרידריך הפך לנסיך הכתר (יורש העצר) הפרוסי. כתוצאה מכך ויקטוריה קיבלה את התואר "נסיכת הכתר של פרוסיה". אולם פרידריך וויקטוריה היו מבודדים מבחינה פוליטית בגלל היותם ליברלים ותומכי בריטניה, בניגוד לאוטו פון ביסמרק - קאנצלר גרמניה לעתיד, ששלט למעשה בממלכה. למרות ניסיונותיהם לחנך את בנם הבכור וילהלם ברוח הליברלית של המונרכיה החוקתית הבריטית, הוא העדיף את מוריו הגרמנים שחינכו אותו לשלטון יחיד והרחיקו אותו מהוריו.
המלחמות לאיחוד גרמניה, שכללה לחימה של פרוסיה והקונפדרציה הגרמנית מול דנמרק על השליטה בשלזוויג והולשטיין, הביאו לקרע בין ויקטוריה לאחיה, אלברט אדוארד, שהיה נשוי לאלכסנדרה, נסיכת דנמרק, בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. ב-1871 לאחר ניצחון ברית גרמנית בראשות פרוסיה במלחמת צרפת-פרוסיה יוסדה האימפריה הגרמנית ומלך פרוסיה וילהלם הוכתר כקיסר גרמניה. פרידריך וויקטוריה הפכו לנסיכי הכתר של האימפריה.

קיסרית גרמניה והקיסרית פרידריך

במות וילהלם הראשון ב־9 במרץ 1888 עלה פרידריך על כס המלוכה כקיסר פרידריך השלישי, וויקטוריה הייתה לקיסרית גרמניה. אך פרידריך היה כבר חולה בסרטן הגרון, ומלך רק 99 ימים לפני שמת. לאחר מותו של בעלה נודעה ויקטוריה בכינוי הקיסרית פרידריך.
אחרי התאלמנותה, היא פרשה אל ארמון פרידריכסהוף במדינת הסה, אותו בנתה לכבוד בעלה המנוח. מערכת היחסים שלה עם בנה, וילהלם השני, נהיו גרועים יותר ויותר בשל הניגוד בדעותיהם הפוליטיות. ויקטוריה ייסדה בית ספר גבוה לנשים וכן בית ספר לאחיות בברלין.
במהלך חייה ויקטוריה שמרה היטב על קשר עם המלכה ויקטוריה ועם כל בית המלוכה הבריטי בעזרת מכתבים. האנציקלופדיה המלכותית הבריטית הצליחה להשיג 3,777 מכתבים מתוך יותר מ־4,000 ששלחה ויקטוריה לאמה. רבים ממכתביה מביעים את חששה מהעתיד של גרמניה תחת שלטונו של בנה.
ויקטוריה אובחנה כחולה בסרטן השד ב-1899 בעת ביקור אצל אימה. הסרטן כבר היה במצב מתקדם שלא אפשר ניתוח להסרת הגידול. בסתיו של 1900 כבר אובחנו גרורות בעמוד השדרה וב־5 באוגוסט 1901, פחות משבעה חודשים לאחר מות אמה, נפטרה ויקטוריה לאחר ייסורים רבים. היא נקברה סמוך לבעלה ולשני ילדיה, זיגיסמונד וולדמאר, שנפטרו בילדותם, במאוזוליאום המלכותי בפוטסדם, ב־13 באוגוסט באותה שנה.
יוסיף קישינבסקי

יוסיף קישינבסקי (ברומנית: Iosif Chişinevschi;‏ 1905–1963) היה פוליטיקאי רומני אנטישמי, מנהיג קומוניסטי, יהודי במוצאו. אחד מסגני ראש ממשלת רומניה בשנים 1954–1955. מנושאי הדגל במאבק המפלגה הקומוניסטית בתנועה הציונית של יהדות רומניה.

חייו

קישינבסקי נולד בבסרביה בשם יוסיף ברויטמן (Iosif Broitman) וכונה על ידי חבריו בשם "יושקה", אך לאחר נישואיו לליובה קישינבסקי (פעילה קומוניסטית מרכזית בזכות עצמה) בחר בשם המשפחה של אשתו.
קישינבסקי שהה בברית המועצות עד שנת 1931, כאשר עבר לרומניה. נעצר בשנת 1940 ועבר בבית הכלא את תקופת מלחמת העולם השנייה. בבית הכלא התקרב מאוד לגאורגיו דז'. קישינבסקי נחשב האידאולוג והתועמלן הראשי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית בשנים 1944–1957. הוא היה בעל תפקיד משמעותי באינטריגות שהביאו להדחת אנה פאוקר, למותו של לאורנציו פטרשקנו, ולמשפטו של ואסילה לוקה.
בישיבה שערכה הלשכה הפוליטית של מפלגת הפועלים הרומנית (המפלגה הקומוניסטית הרומנית) ב-14 בינואר 1953 הוחלט לפרק את ועדות המיעוטים האתניים, כולל של היהודים. יוסיף קישינבסקי אמר באותה ישיבה:
"הוועדות (היהודיות) היו כל הזמן קן של שודדים, של נצלנים, של מרגלים. לוועדות היו תמיד איזה פילדרמן לניצול וגזילת האנשים העניים בבתי עלמין וכו' ועד למעשים קרימינליים של ריגול, זו הייתה תוכניתן. בגלל זה, אני מאמין שעלינו לפעול בצורה נחרצת. שיקח אותם השד, יזעקו, אך לבסוף ישתתקו, אחרת יזיקו לא רק לנו, אלא לכל מחנה השלום. צמצום בתי הכנסת אפשרי ולא תהיה שום תלונה מצד האוכלוסייה היהודית העמלה... כך, כפי שאיננו מרחמים על הכמרים הקתוליים המרגלים, כך לא נרחם על הרבנים והחזנים."
בתקופת הדה-סטליניזציה בברית המועצות, בשנת 1956, קישינבסקי ומירון קונסטנטינסקו הציעו להנהיג הקלות גם ברומניה, אך הצעותיהם נדחו, ובשנת 1957 הם סולקו מהלשכה הפוליטית בטענה ש"ניסו להוביל את המפלגה אל אנרכיה ליברלית ורוויזיוניסטית". בשנת 1960 איבד גם את מקומו בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.
בנו הבכור היגר לקנדה, שני בנים אחרים עלו לישראל, ורק הצעיר בבניו נשאר ברומניה.
החברים של יאנה

עלילה

העלילה עוקבת אחר שתי משפחות של עולים חדשים מרוסיה, אשר מתגוררות בבניין של אלי (ניר לוי), סטודנט לקולנוע אשר מתכנן לעזוב את ישראל לטובת לימודים בניו יורק. המשפחה הראשונה הם הזוג יאנה (אוולין קפלון) ופימה (ישראל דמידוב), שותפיו של אלי לדירה. בתחילת העלילה פימה בורח לרוסיה ומשאיר את יאנה עם חובותיו ובהריון ממנו. במהלך הסרט מתפתח סיפור אהבה ייחודי בין אלי ויאנה על רקע מלחמת המפרץ הראשונה. המשפחה השנייה הם אליק ומילה (ולדימיר פרידמן ולנה סחנובה), בנם התינוק והסבא המשותק של מילה, יצחק (מוסקו אלקלעי). אליק ומילה שולחים את יצחק עם עיטורי הגבורה שלו לקבץ נדבות לצד נגן בשם יורי (שמיל בן ארי). אליק מתעקש שיצחק יקבץ נדבות דווקא ליד נגנים כי שם הוא מרוויח טוב יותר – הוא נתפס כאחד מהם ומקבל גם את כספם. סיפור אהבה מן העבר מתפתח מחדש בין יצחק לבעלת הבית רוזה (דליה פרידלנד), ומוביל למרדף חסר עכבות. סיפורי הדמויות, הרחוקים אחד מהשני, מצטלבים באופן מפתיע.