google/wiki40b huggingface dataset:
ז'ורז' מלייס

ביוגרפיה

מלייס נולד בפריז, למשפחתו הייתה חברה לייצור נעליים. היו לו שני אחים מבוגרים, אנרי וגאסטון. לפני עבודתו בתעשיית הסרטים, הוא היה קוסם בתיאטרון רוברט-אודן. 
בשנת 1895 החל להתעניין בצילום, לאחר שראה הדגמה של מצלמת האחים לומייר. בשנת 1897 הוא הקים סטודיו על גג בניין במונטריאול. בין 1896 ל-1914 הוא ביים 531 סרטים שאורכם נע בין דקה לארבעים דקות. פעמים רבות עסקו סרטים אלו בדבר-מה בלתי אפשרי, פנטזיות ומדע בדיוני. סרטיו כללו "טריקים" ואירועים בלתי אפשרים, כגון חפצים נעלמים, שינוי גודל אדם לגמד או ענק, ראש מדבר ללא גוף ועוד. סרטים אלה, שהיו הראשונים בעלי אפקטים מיוחדים, היו ברובם נטולי עלילה. 
סרטיו המוקדמים היו מורכבים ברובם באפקטים ממצלמה אחת. לדוגמה, לאחר ניסויים עם חשיפה כפולה, יצר מלייס את סרטו "להקה של אדם אחד", בו הוא גילם שבע דמויות שונות בו זמנית. 
הסרט המפורסם ביותר שלו הוא "מסע אל הירח" (1902), בו השתתפה אשתו ז'אן ד'לסי, הכולל סצנה בה חללית חגה מסביב לירח ופוגעת בעינו של איש הירח. עוד סרט מפורסם הוא "המסע הבלתי אפשרי" (1904). שניהם סרטי מסע מדע בדיוני, ונחשבים לחלק חשוב בתולדות יצירת סרטי המדע הבדיוני.
מלייס יצר בנוסף גם סרטי אימה, כגון סרטו "הבית של השטן" (1896). ההדפסה של הסרט אף נרכשה על ידי תומאס אדיסון, ששיכפל את הסרט והפיץ אותו בארצות הברית, שם הוא זכה להצלחה רבה. 
בשנת 1899 מלייס צילם סרט המתאר את פרשת דרייפוס, אשר גם הייתה לאחת הפרשיות הראשונות שתועדו במסרטה.
ב-1913 חברת הסרטים של מלייס פשטה רגל ונקנתה בתהליך של כינוס נכסים על ידי אולפנים צרפתים ואמריקאים גדולים. בזמן מלחמת העולם הראשונה נלקחו על ידי הצבא הצרפתי כ-500 מסרטיו, חלקם הושמדו ואחרים מוחזרו ונוצרו על גביהם סרטים חדשים. כתוצאה מכך רבים מסרטיו לא נשמרו. אחד מהם, סרטו הקצר "קלאופטרה" מ-1899, התגלה בפריז רק בשנת 2005.
לאחר פשיטת הרגל, הפך מלייס למוכר צעצועים בתחנת מונפרנס. בשנת 1932 הוענק לו "אות לגיון הכבוד", אשר הוגש לו על ידי לואי לומייר. 
מלייס מת בפריז ונקבר בבית הקברות "פר לשז".
הסרט הוגו שיצא לאקרנים ב-2011, ואשר מבוסס על הנובלה "התגלית של הוגו קברה" מאת בריאן סלזניק, מבוסס על פועלו וחייו של מלייס.

סרטו מסע אל הירח

יצא לאקרנים בשנת 1902, ונחשב לסרט המדע הבדיוני הראשון. בסרט השתמש מלייס ב"מסך שחור" - צילום נוסף שמתבצע על רקע המסך, היוצר אשליה של שני צילומים שקורים בו זמנית. בסרט הוא מדלג על חלל בלתי רצוי וזמן בלתי רצוי ובכך יוצר סיפור, תוך עריכה פרימיטיבית, כל שוט באורך של דקה, והעמדה תיאטרלית. בסרט שיחקו שחקנים שהכיר מעבודתו כמנהל תיאטרון.
רבה בר רב חנן

רבה (או רבא) בר רב חנן, היה אמורא בבלי בדור הרביעי, בנו של רב חנן.
רבה בר רב חנן, היה חברו הקרוב והחברותא של האמורא המפורסם אביי. היה גם חברו מילדות, ומסופר עליהם שבילדותם התארחו אצל רבה בר נחמני, ראש ישיבת פומבדיתא, ושאל אותם "למי מברכים?" ואמרו: "לרחמנא" [הרחמן]. "והיכן הוא יושב?" ורבא בר רב חנן הצביע כלפי התקרה ואביי יצא החוצה והצביע השמיימה. רבה התפעל מן התשובה וחזה שיגדלו כתלמידי חכמים. אך אביי היה קטן ממנו, ונחשב כתלמיד חבר שלו. במסכת ערובין כתוב שהוא ישב יחד עם רבה ורבי זירא, והוא ישב לפניהם, כינוי הכתוב לרוב על תלמיד היושב לפני רבו.
רבה העריכו ביותר, וביקש שהוא יספידהו לאחר מותו, יחד עם אביי.
נשא ונתן גם בפני רבא, וגם רב אויא היה מחבריו.
התגורר במקום בשם ארטיבנא (נוסחאות אחרות: ארטבינא, ארטביא, ארטוניא) ליד פומבדיתא, ובשבתות עשה עירוב תחומין לצורך הליכה לעיר התורה פומבדיתא. לדעת רבנו חננאל בפירושו שם, הליכתו נועדה לשמוע את שיעוריו של רב יוסף, שהיה ראש ישיבת פומבדיתא אחרי רבה.
לפרנסתו עסק כנראה בחקלאות. מסופר שהיו לו דקלים על גבול פרדסו של רב יוסף, וציפורים שקיננו על הדקלים הזיקו לפרדס. רב יוסף תבע ממנו להרחיק את הדקלים, והשיב שאיננו רוצה לעקור עצי פרי, אבל אם רב יוסף רוצה לעשות זאת בעצמו - הרי הוא רשאי.
לא הובאה בגמרא הלכה כלשהי בשמו. עשרות אזכוריו בתלמוד הם בהקשרים של המשא ומתן התלמודי: העלאת התלבטויות שונות או קושיות על דברי חכמים אחרים.
בקע סרעפתי

סוג 1 - בקע גולש (Sliding Hernia)

בסוג זה פתח המעבר של הוושט דרך הסרעפת אינו "קרוע", אך השרירים היוצרים אותו חלשים ולפיכך הפתח אינו סגור היטב. מצב זה מאפשר לחלק התחתון של הוושט ולחלק העליון של הקיבה לעבור דרך הפתח הוושטי אל חלל החזה. הצומת בין הקיבה לוושט נמצאת אם כך בחזה, ולא בבטן. סוג זה נקרא "גולש" מכיוון שמכלול החיבור בין הוושט לקיבה גולש מן הבטן אל החזה וחוזר חלילה. זהו הסוג השכיח ביותר של בקע סרעפתי, ומהווה כ-95% מכלל הבקעים. לרוב, סוג זה של בקע אינו סימפטומטי, ואינו גורם לבעיה תפקודית. הוא נצפה במעל 70% מבני האדם מעל גיל 70, ולמעשה מהווה, בדרך כלל, התרחבות של הפתח התקין, שדרכו הוושט עובר בדרכו לקיבה. התרחבות זו תקרה במוקדם או במאוחר אצל כל אדם. כאשר היא קורית, הלחץ השלילי בבית החזה בעת השאיפה גורם למפל לחצים בין הבטן לבית החזה, גורם לחיבור בין הושט והקיבה לגלוש לתוך בית החזה. כאשר מפל הלחצים מתהפך, או בעמידה, הקיבה גולשת חזרה לבטן.

סוג 2 - בקע פארא-ושטי (Paraesophageal hiatal hernia)

בסוג זה קיים פגם מוקדי בפתח המעבר של הוושט דרך הסרעפת, מה שמאפשר מעבר של צפק (פריטוניאום, קרום המכסה חלק מאברי הבטן) יחד עם הוושט אל חלל החזה. הצומת שבין הקיבה לוושט נשאר בתחום חלל הבטן, אך חלק מן הקיבה חודר אף הוא לחלל החזה. לאחר זמן מה, עשויה הקיבה כולה לעלות ולחדור אל חלל החזה, אך מכיוון שהצומת נשאר מעוגן בתוך הבטן, מתהפכת הקיבה, ומוצבת בכיוון הפוך לכיוונה הנורמלי בתוך חלל החזה.

סוג 3 - שילוב בין סוג 1 וסוג 2

סוג זה שכיח יותר מסוג 2, ומאופיין בבקע של הקיבה יחד עם הצומת ושט-קיבה אל החזה. החולים חשופים לפיכך לבעיות ולסיכונים של שני סוגי הבקעים.

סוג 4

סוג 4 מוגדר כמצב שבו איברי בטן נוספים (פרט לקיבה) עוברים דרך הפתח שבין חלל הבטן לבית החזה. בקעים אלה הם גדולים בדרך כלל, ודרכם עשויים לעבור חלקים מהמעי גס או אפילו הטחול, בנוסף לקיבה, אל תוך בית החזה.

תסמינים וסיבוכים

לרוב, הסוג הראשון, בקע גולש, אינו גורם לתסמינים. יחד עם זאת, אם מופיעים תסמינים, יהיו אלו קשורים למעבר של תוכן חומצי מן הקיבה אל הוושט, ולרפלוקס קיבה-ושט. מצב זה גורם לצרבת ולפגיעה ברקמה המצפה את חלקו התחתון של הוושט.
שלושת הסוגים האחרים של הבקעים גורמים לעיתים קרובות לכאבים לאחר ארוחה, לתחושת שובע מוקדם, לקושי בנשימה בעת האכילה או אחריה, ולכאב קל בבליעה הנגרם בשל לחץ על הוושט התחתון על ידי הקיבה. מאחר שכיס הקיבה נמצא שלא במקומו, הוא חשוף לחסימה, להסתובבות על צירו, וכן לאוטם בשל לחץ על כלי הדם המזינים את כיס הקיבה. בנוסף, עשויים להתפתח בקיבה כיבים איסכמים (הנובעים מחוסר באספקת דם), שיגרמו לדמם סמוי או נראה לעין.

אבחנה

האבחנה של בקע סרעפתי יכולה להעשות על ידי צילום רנטגן רגיל (בעיקר של סוג 1), וכן על ידי צילום מערכת העיכול לאחר בליעת בריום. זוהי הבדיקה המועדפת לאבחנת הבקע. הבריום נראה בצילום כשהוא עובר בתוך מערכת העיכול, וכך מתאפשר זיהוי פגמים במערכת. בדיקה נוספת בה ניתן להשתמש היא גסטרוסקופיה, שבה מוכנס מכשיר בצורת צינור דרך הפה אל תוך הקיבה. בקצה המכשיר נמצאת מצלמה המאפשרת לראות על גבי מסך חיצוני את פנים הוושט והקיבה.

טיפול

הטיפול בבקעים תלוי בסוג הבקע ובסימפטומים מהם סובל החולה. בבקע מהסוג הראשון אין צורך בטיפול במידה ואין תסמינים. במידה ומופיעים תסמיני רפלוקס קיבתי ושטי - צרבת, יוצע לחולה טיפול שמרני הכולל המלצות לגבי הרגלי חיים כהרזיה ותרופות. רק במצב שבו הטיפול השמרני נכשל, יוצע לחולה טיפול ניתוחי לפתרון הבעיה, וזאת כדי למנוע נזק בלתי הפיך לציפוי הוושט. בכל שאר סוגי הבקעים יוצע טיפול ניתוחי, בשל הסכנה לסיבוכים חמורים שעלולים להופיע בעתיד
חיים פיינשטיין

הרב חיים פיינשטיין (נולד בשנת תשי"ד, 1954) הוא ראש ישיבות בית יהודה ועטרת שלמה.

ביוגרפיה

נולד בתל אביב לרב יחיאל מיכל פיינשטיין ראש ישיבת בית יהודה ולליפשא בתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק. נישא לבתו של הרב שמעון ברייש מציריך - בנו של הרב מרדכי יעקב ברייש, אב"ד ציריך, בעל שו"ת "חלקת יעקב". גיסיו הם: הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק (שהוא גם בן-דודו) והרב משה ברזובסקי ראש ישיבת סלונים ובן האדמו"ר מסלונים.
לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ובשנת תשנ"ב החל למסור שיעורים בכולל שבישיבת בית יהודה בבני ברק שעמדה בראשות אביו. לאחר פטירת אביו בשנת תשס"ג (2003) הועמד יחד עם אחיו הרב דוד פיינשטיין למלא את מקומו בראשות הישיבה. בתקופה זו הוציא לאור חלק מכתבי אביו על תלמוד בבלי.
בתשע"ד (2014) נתמנה לעמוד בראשות ישיבת עטרת שלמה שבראשון לציון, לצד הרב מרדכי אוזבנד.
מתגורר בשכונת רמת אהרן בבני ברק.
בנו, הרב ברוך אברהם, משמש מדצמבר 2017 כר"מ בישיבת סלבודקה.
מכונה פשוטה

מכונה פשוטה היא מכונה המשנה את כוונו וגודלו של כוח או מומנט כוח, באמצעים מכניים, תוך שימור האנרגיה ההתחלתית (מלבד זו שהולכת לאיבוד בחיכוך). המכונה מגדילה או מקטינה כוח על חשבון המרחק שלאורכו פועל הכוח, כך שאנרגיית העבודה הכללית (כוח כפול מרחק) נשמרת. 
מודדים את הפעולה של מכונות פשוטות ביתרון מכני (Mechanical advantage), שהוא היחס בין הכוח המופק (הכוח שהמכונה מפעילה) לכוח הנכנס (הכוח הנדרש כדי להפעיל אותה). היתרון המכני שווה גם ליחס בין הדרך שלאורכה פועל הכוח הנכנס, לבין הדרך שלאורכה פועל הכוח המופק.
בדרך כלל מתייחס המונח למכונות המורכבות מכמה מהמרכיבים הבסיסיים בהם עסקו מדעני הרנסאנס: מנוף, גלגל עם ציר, גלגלת, מישור משופע, טריז ובורג.
מכונה פשוטה יכולה לשמש גם להחלפת כיוון תנועה, ולהחליף תנועה קווית בתנועה סיבובית; דוגמה לכך היא גלגל של חכת דיג עם ציר. לפעמים מכונה פשוטה משמשת דווקא כדי להחליש כוח, ולהרוויח תנועה גדולה או מהירה יותר: כמו גלגל אופניים המסתובב מהר יותר מתנועת הרגליים.

היסטוריה

הרעיון של מכונה פשוטה נולד עם מחקריו של ארכימדס ביוון העתיקה בסביבות המאה ה-3 לפנה"ס, על מכונות פשוטות "ארכימדיאניות": מנוף, גלגלת ובורג. ארכימדס גילה את עקרון היתרון המכני, אך רק ביחסי הכוחות הסטטיים, ולא הבין שהוא קיים על חשבון המרחק שלאורכו פועל הכוח. בכתבי "מכניקה" של הרון מאלכסנדריה במאה ה-1 לספירה, מצוינים חמישה מנגנונים בסיסיים: כננת, מנוף, גלגלת, טריז ובורג. בתקופת הרנסאנס נחקרו כקבוצה חמישה מבין המנגנונים הבסיסיים הקלאסיים שצוינו בפתיחה, ללא הטריז. ב"מכניק" של גלילאו גליליי משנת 1600 הוא מציג תאוריה כוללת דינמית של פעולת מכונות פשוטות, ואת מסקנתו החדשנית שהן משמרות אנרגיה ולא יוצרות אותה.

עקרונות פעולה בסיסיים

אפשר לצמצם את המכונות הפשוטות לעקרונות בסיסיים במכניקה של גוף קשיח, ולכן לשלוש מכונות פשוטות בסיסיות ביותר:
גלגל עם ציר או עקרון שימור מומנט: אחדות מן המכונות הפשוטות (מנוף וגלגל עם ציר) משיגות יתרון מכני באמצעות שימור מומנט כוח סביב ציר: מומנט הוא כוח כפול המרחק מהציר (הזרוע). המומנט לאורך המכונה נשמר, כך שהכוח בנקודה מסוימת עומד ביחס הפוך למרחק הנקודה מהציר. לעומת זאת, הדרך שהנקודה עושה בתנועתה היא יחסית לזרוע.
מישור משופע: הטריז, המישור המשופע והבורג כולם פועלים על אותו עיקרון. המישור בתנועתו האופקית גורם לגוף הנוגע בו לנוע בניצב; כוח אופקי המניע את המישור הופך לכוח נורמלי, שמתחלק לכוח אנכי ולכוח אופקי. במכונה פשוטה המישור חופשי לנוע רק אופקית, בעוד הגוף שעליו מופעל הכוח המופק חופשי לזוז רק אנכית; הכוח האנכי המופק חלקי הכוח האופקי המופעל, בהזנחת החיכוך, שווה לאחד חלקי טנגנס זווית השיפוע.
מערכת של גלגלות פועלת על העיקרון של שימור הכוח לאורכו של חבל; מספר הפעמים שהחבל נכרך סביב חלק אחד במערכת קובע את היתרון המכני.
זאב שיק

ביוגרפיה

זאב (פריגֶ'ס) שיק (Frigyes Schück) נולד ב-1929, בנם של ברתה וחיים שיק. גדל במשפחה חרדית בעיר פּאפּה שבצפון-מערב הונגריה.
במלחמת העולם השנייה שהה במחנות אושוויץ, מאוטהאוזן ומחנה-המשנה שלו גוּנסקירכן. הוא שרד, אך כל משפחתו נספתה בשואה. הוא יצא בשאלה והפך לקומוניסט. עם שחרורו היה חולה בשחפת ושהה כארבע שנים בסנטוריום בהרי טאטרה. ב-1949 עלה לישראל והיה ממייסדי קיבוץ להבות חביבה.
נישא לחוה לבית טִיבּוֹר (ילידת 1939), ששרדה את השואה יחד עם אחותה התאומה במנזר בהונגריה, ואיבדה אף היא את כל משפחתה באושוויץ. ב-1966 היו השניים הורים לבן, אריק, ובסוף אותו עשור נולדה בתם נעמה.

בראשית שנות ה-60 כיהן כמרכז משק הקיבוץ.
הוא למד והכיר את ההיסטוריה של סביבתו של הקיבוץ (חרבת ג'למה), סייר בה ומצא עתיקות רבות, שהתווספו לאוסף הקיבוץ ושימשו חומר גלם למחקרים ארכאולוגיים.
שיק החל לפרסם את יצירתו בגיל מבוגר. זוועות המלחמה והשואה הן מוטיב מרכזי בשירתו.
בשנת תשכ"ח ראה אור בהוצאת ספרית פועלים ספר שיריו "לילה גדול", שבמרכזו חוויית השואה.
בשנת תשל"ב-1971 ראה אור באותה הוצאה ספר שיריו השני, "עין הזמן בחטאיה", המחולק לשני שערים: בשער הראשון, "היאך הפרחים שטים להיות קסדה", הוא מעמיד את עולמו כניצול השואה כנגד זה של בנו, יליד הארץ, כשיהיה חייל; בשער השני, "שער האש", הוא מביא זיכרונות מילדות ומהמחנות.
היה בכוונתו לפרסם ספר שירים שלישי בשם "המחברת הספרדית", אך נפטר בטרם הספיק, בנר שלישי של חנוכה תשל"ב, בן 42 במותו.

בשנת תשל"ח התפרסם הספר השלישי מפרי עטו, "יהלום", שנערך מעזבונו.
בנו אריק שיק הוא מנהל שיווק, ובתו ד"ר נעמה שי"ק – חוקרת השואה (הדיסרטציה שכתבה עוסקת בהתנסותן של נשים יהודיות במחנה אושוויץ-בירקנאו).
Come On Eileen

רקע

השיר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ודורג בבריטניה במקום השני, להיט שני של הלהקה המעפיל לראש מצעד בפזמונים בבריטניה.
בשנת 1983 זכה השיר בפרס המוזיקה הבריטית לסינגל הטוב ביותר.
בשנת 2015 דורג השיר במקום השישי במשאל המופנה לציבור ודירג את השירים הבריטים של שנות ה-80 הטובים ביותר עבור ערוץ הטלוויזיה ITV, מבין שירים שדורגו במצעדים במקום הראשון.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר צולם בשנת 1982 בפרבר הלונדוני קנינגטון בסביבת צומת דרך ברוק ורחוב היילס.
טמפרטורת גוף נורמלית

טמפרטורת גוף נורמלית היא בטווח של °C‏ 36.5 - 37 במדידה (במדחום) הנעשית בפה, או מתחת ל-38 מעלות צלזיוס במדידה בפי הטבעת. 
חום הוא אחד מסימני האבחנה הנפוצים ביותר ברפואה, ומאופיין בעליית טמפרטורת הגוף מעל הטווח הנורמלי. טמפרטורה בטווח של 37.3-37.4 נחשבת כחום תת-פיברילי.
טמפרטורת הגוף נוטה להשתנות במידת מה לאורך שעות היום ובהתאם למידת הפעילות הנעשית, כאשר הערך הנמוך ביותר נמדד לרוב בחלקו השני של מחזור השינה.
בסטרטוספירה נמצא "גבול ארמסטרונג" בגובה של 19200 מטר. גובה שבו לחץ האוויר נמוך במידה כזו שהמים רותחים כבר בטמפרטורה של גוף האדם.
ארמיית האוויר השלישית

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-16 במאי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת חזית קלינין. היא השתתפה בכל המבצעים של החזית לרבות קרבות מגננה במהלך שנת 1942. בהמשך היא הועברה לגזרת החזית הצפון-מערבית. בסוף 1943 היא שולבה בכוחות של החזית הבלטית הראשונה והשתתפה במתקפות סובייטיות באזור סמולנסק, מבצע בגרטיון וקרבות בשטח המדינות הבלטיות. בפברואר 1945 היא הוכפפה לארמיית האוויר הראשונה והשתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת מאי 1945 היא הוכפפה לכוחות של חזית לנינגרד וביחד עם ארמיית האוויר ה-15 השתתפה בקרבות בשטח לטביה הסובייטית.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 200 אלף טיסות. 
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946 הארמייה פורקה ומפקדה שלה הייתה בסיס להקמת "ארמיית האוויר הראשונה של מטוסים לטווח ארוך".
סמל פפואה גינאה החדשה

סמל פפואה גינאה החדשה שאומץ בשנת 1971 כולל ציפור גן עדן העומדת על חניתות מסורתיות של תושבי האיים. ציפור גן העדן מסמלת את צמחיית האי והחי בו, והחניתות את תושבי האיים. הציפור עצמה מהווה אלמנט מסורתי בפולקלור האי, ונוצותיה משמשות בטקסים דתיים באי.
צבעי הסמל הם שחור, אדום ולבן. השחור והאדום הם צבעים מסורתיים המסמלים את האי. השחור, האדום ולבן הם צבעי האימפריה הגרמנית אשר שלטה בגינאה החדשה בראשית המאה ה-20.
מתחת לסמל רשום שם המדינה באנגלית.
סאול ניגס

קריירה

סאול נולד וגדל בעיר אלש, ממנה עבר יחד עם משפחתו לבירת ספרד מדריד בשנת 2006, הצטרף סאול למחלקת הנוער של ריאל מדריד כשבשנת 2008 הוא עבר לשחק במחלקת הנוער של היריבה העירונית אתלטיקו. בעונת 2010/11, ערך סאול את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו מדריד ג' בליגה הספרדית השלישית. ב-10 באפריל 2011, כבש סאול את שער הבכורה שלו במדי אתלטיקו בניצחון 3-1 על אקסטרמדורה. בקיץ 2011, נמנה סאול לראשונה לסגל אתלטיקו מדריד לאימוני קדם העונה.
ב-8 במרץ 2012 כשהוא בן 17 ו-108 ימים, ערך סאול את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו מדריד כששיחק שש דקות בניצחון אתלטיקו 3-1 על בשיקטאש במסגרת הליגה האירופית. ב-20 במרץ רשם את הופעתו השנייה במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו כשעלה כמחליף במשחק במסגרת הליגה האירופית נגד הפועל תל אביב. שלושה ימים לאחר מכן, כבש סאול צמד שערים בניצחון אתלטיקו מדריד ב' על ריאל מדריד ב' בדרבי בין קבוצות המילואים של העיר מדריד.
את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ערך סאול ב-21 באפריל 2013, כשעלה כמחליף בניצחון אתלטיקו 1-0 על סביליה. ב-4 במאי עלה סאול שוב מהספסל בתיקו 0-0 של אתלטיקו נגד דפורטיבו לה קורוניה. ב-21 ביולי 2013, סאול הושאל לעונה אחת לראיו ואיקאנו. במהלך אותה עונת השאלה, רשם סאול 34 הופעות ליגה עם ראיו במהלכן כבש שני שערים. ב-7 בפברואר 2015, עלה סאול כמחליף וכבש את השער השני של אתלטיקו בניצחון 4-0 על ריאל מדריד בדרבי. החל מעונת 2015/16, עם פציעתם של מאריו סוארס וטיאגו מנדס, הפך סאול לאחד השחקנים החשובים בקישור של אתלטיקו מדריד ושל דייגו סימאונה.
ב-27 באפריל 2016, כבש סאול את שער הניצחון של אתלטיקו מדריד על באיירן מינכן במשחק הראשון בשלב חצי גמר ליגת האלופות.

קריירה בינלאומית

סאול שיחק בכל נבחרות הילדים והנוער של ספרד. ב-26 במאי 2016, זומן סאול לסגל הנבחרת הבוגרת של ספרד למשחק ידידות נגד קוסטה ריקה ולסגל ספרד למשחק מוקדמות יורו 2016 נגד בלארוס אך לא זכה לדקות משחק. ב-1 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת, כשעלה כמחליף בניצחון 2-0 על בלגיה.

חיים אישיים

סאול מגיע ממשפחה של שחקני כדורגל. אביו, חוסה אנטוניו ניגס, הוא שחקן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ באלש. אחיו של סאול, ג'ונתן וארון הם שחקני כדורגל גם כן.
אתנולוגיה

אתנולוגיה (Ethnology מיוונית: Εθνολογία) היא ענף של אנתרופולוגיה שעוסק בהשוואה בין אמונות ומנהגים של חברות שונות. בין מטרותיה נמנות שחזור ההיסטוריה האנושית וניסוח חוקים על תרבויות, על שינויים תרבותיים ועל הכללות לגבי טבע האדם.
עמודים (כתב עת)

עמודים הוא כתב עת חודשי של תנועת הקיבוץ הדתי מזה כשישים שנה. הוא מכיל מאמרי הגות כמו גם עדכונים שוטפים מהנעשה בהנהלת התנועה, בקיבוצים ובמושבים השיתופיים ברחבי ישראל. עד דצמבר 2009 יצאו לאור 738 חוברות, כמעט מדי חודש.
על פי עורכת "עמודים" היוצאת, גילה ורזילק קפלן:
עמודים הוא בָּמָה וחלק ממה שמייצג את תנועת הקיבוץ הדתי כלפי חוץ וכלפי פנים. עמודים עוסק בבירור עצמי מעמיק בפן הערכי: מי אנחנו? מהם העקרונות המוליכים אותנו? במקביל, תפקידו גם לחשוף את הקוראים לעשייה היומיומית שנעשית בשמם על ידי נבחרי התנועה, לאנשים השונים ביישובים ופועלם ולתפקוד המערכות ביישובים ובתנועה. לחשיפה זו יש יכולת לחזק ולהגביר את ההערכה העצמית שלנו כפרטים בתוך תנועה בעלת כוח.
עורכי "עמודים", מתחלפים מדי מספר שנים, והם לרוב חברי אחד הקיבוצים הדתיים. העורכת הנוכחית היא ריבה פריד מקיבוץ מעלה גלבוע.
תמנוגאלת

היסטוריה

ההיסטוריה של תמנוגאלת כרוכה בזו של נווה המדבר שהייתה בירתה. לא ידוע מתי נבנתה הקסבה. תפקידה הפוליטי והכלכלי החל עם בואו של טאלב אל חסן אשר מונה לקאיד על ידי הסולטן העלווי במאה ה-18. בניו הצליחו לשמור על השליטה באזור עד עמק הדאדס עד לעצמאותה של מרוקו. בשנת 1874 הקאיד של האזור גורש משטח ורזאזאת ידי הקאיד החדש ממשפחת Telouet, טאמי אל גלאווי (אנ') אשר עתיד למלא תפקיד משמעותי באזור דרע ומרקש.

יהודים בתמנוגאלת

המלאח של תמנוגאלת שוכן בצד המזרחי של נהר הדרע, מול אגדז, ובשנות ה-50 של המאה ה-20 היו בו כ-210 יהודים. במלאח התקיים תלמוד תורה בשם "אהלי יוסף יצחק". 
הגאוגרף יאקות אל חמאויי ציין כי הרוב המוחלט של הסוחרים בעמק הדרע היו יהודים. היהודים היו בעלי חלקות אדמה אותה עיבדו בשותפות עם שכניהם הערבים. חלקם עסקו במסחר בתמרים.
בבית העלמין היהודי, הנמצא על גבעה סמוכה, קבורים בני איית אל כהן (שבט כהן) אליהם פנו בעיקר לריפוי מחלות עיניים, והם מקודשים גם למוסלמים, וכן רבי יוסף דהאן אזילאל.
הקבורה בבית העלמין נערכה בשיטה המוסלמית ללא מצבות.
בריכת אידוי

בריכות אידוי הן בריכות מלאכותיות בעלות שטח פנים גדול מאוד, אשר מתוכננות כך שהן יאיידו מים ביעילות על ידי חשיפה לאור השמש וחשיפה לטמפרטורות הסביבה.
מטיווילדה דובס

חייה

מטיווילדה דובס נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה, בת לג'ון ואיירין דובס, שהיו מנהיגי הקהילה האפרו-אמריקאית של אטלנטה. היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל שבע ושרה במקהלות של הקהילה והכנסייה. בקולג' ספלמן החלה ללמוד פיתוח קול והמשיכה את לימודיה אצל זמרת הסופרן הגרמניה, לוטה להמן, בניו יורק. בהמשך קיבלה מלגת לימודים מעמותת ג'ון היי ויטני, שאפשרה לה להמשיך בלימודיה באירופה, בעיקר אצל פייר ברנאק. אחרי שזכתה בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה, שווייץ בשנת 1951, הופיעה לראשונה כזמרת אופרה מקצועית בפסטיבל הולנד ב-1952, בתפקיד הזמיר ביצירתו של איגור סטרווינסקי "לה רוסיניול" ("הזמיר").
תוך זמן קצר שרה דובס בפסטיבלים ובבתי האופרה החשובים של אירופה. בפסטיבל גליינדבורן הופיעה לראשונה בתפקיד צרבינטה ב"אריאדנה מנאקסוס" ב-1953. הופעתה הראשונה בלה סקאלה באותה שנה, בתפקיד אלווירה ב"איטלקיה באלג'יר" של רוסיני, הייתה גם הפעם הראשונה, שזמרת שחורה שרה בבית האופרה הזה. בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הופיעה לראשונה בשנת 1954, בתפקיד מלכת שמאחה ב"תרנגול הזהב" של רימסקי-קורסקוב. דובס שרה גם באופרה של פריז, באופרה של וינה ובבתי האופרה של המבורג ושל סטוקהולם.
הופעת הבכורה שלה באמריקה הייתה ברסיטל עם "אגודת התזמורת הקטנה" בניו יורק, בשנת 1954. במטרופוליטן אופרה הופיעה לראשונה בתפקיד ג'ילדה בריגולטו של ורדי ב-9 בנובמבר 1956. אף כי מריאן אנדרסון הקדימה אותה בשירה על במה זו, הייתה דובס הזמרת השחורה הראשונה שהוצע לה חוזה ארוך-טווח במטרופוליטן. בשמונה עונות, שרה גם את צרבינטה, את צרלינה בדון ג'ובאני, אולימפיה בסיפורי הופמן של אופנבך, לוצ'יה בלוצ'יה די למרמור של גאטנו דוניצטי ואוסקר בנשף המסכות של ורדי. בסוף שנות ה-50' הופיעה בקביעות באופרה של סן פרנסיסקו. נאמנה לקו שקבעו מבצעים אפרו-אמריקאים אחרים, סירבה לשיר לפני קהלי מאזינים שנקטו מדיניות הפרדה בין-גזעית, ומשום כך לא יכלה לשיר בעיר הולדתה עד 1962.
דובס פרשה מן הבימה בשנת 1974 והחלה ללמד באוניברסיטת טקסס, שם הייתה חברת הסגל האפרו-אמריקאית הראשונה. היא המשיכה בקריירת ההוראה כפרופסור לפיתוח קול באוניברסיטת הווארד בוושינגטון די. סי. עד שפרשה לאלינגטון שבמדינת וירג'יניה, שם התגוררה עד 2013, אז עברה לדיור מוגן באטלנטה, שם נפטרה בדצמבר 2015.

הקלטות

הסופרן הקולורטורי של מטיווילדה דובס זכה לשבחים על רעננותו וגמישותו, כמו גם על יפי צלילו. את קולה אפשר לשמוע במספר קטן של הקלטות, בהן החטיפה מן ההרמון של מוצרט מול ניקולאי גדה, בניצוח יהודי מנוחין, דולי הפנינים של ביזה בניצוח רנה לייבוביץ ורסיטל של אריות אופראיות ושירים, הקלטות משנות ה-50 שיצאו מחדש ב-1999 בחברת טסטאמנט רקורדס.

חיים אישיים

מטיווילדה דובס חיה תקופה קצרה בספרד, עם בעלה הראשון, לואיס רודריגז, שמת ממחלת כבד ביוני 1954, ארבעה-עשר חודשים לאחר נישואיהם.
ב-1957 נישאה לבנגט יאנזן, עיתונאי שוודי. יאנזן מת ב-1997.
גלונים

גלונים הם מבנים גאולוגיים קטנים (בקנה מידה של ס"מ) דמויי גלים הנוצרים בסלעי משקע כתוצאה מתנועת מים (זרמים או גלים) או רוח – המשתמרים על פני הסלע.
סם האריס

ביוגרפיה

האריס גדל בבית חילוני בלוס אנג'לס, בן לאם ממוצא יהודי ואב קווייקר. לדברי האריס, הוריו רק לעיתים נדירות דיברו על הדת, אף על פי שנושא זה תמיד עניין אותו. בילדותו בחר להימנע מלקיים את טקס בר המצווה. הוא החל ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת סטנפורד, אולם לאחר התנסות בסם האקסטזי, עבר שינוי מהותי בחייו ותפיסתו כלפי החיים. לדבריו, בעקבות החוויה הזו, "הבנתי כי ניתן להיות בן אדם שרוצה בטובת אחרים כל הזמן". האריס הפסיק ללמוד ויצא לטייל בעולם, בין השאר בהודו ונפאל, התנסה במדיטציה ולמד בודהיזם.
בשנים ההם החל להתעניין בשאלות רוחניות ובפילוסופיית החיים והוקסם מהרעיון שיש ביכולתו להשיג תובנות רוחניות ללא השימוש בסמים. כעבור שנים אחדות חזר לסטנפורד והשלים תואר בפילוסופיה. האריס החל לכתוב את ספרו הראשון מיד לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
האריס התחתן בשנת 2004. הוא ואשתו אניקה הם הורים לשתי בנות. אניקה האריס היא עורכת ספרי עיון ומדע.
בנוסף, להאריס יש דוקטורט במדעי המוח.
בשנת 2008 ייסד את "פרויקט התבונה" (באנגלית: The Reason Project), שמטרתו הפצת ידע מדעי וערכים חילוניים.

השקפת עולם

האריס מבקר באופן כוללני את האסלאם, הנצרות והיהדות, באומרו שהוא מוכן לבקר רק את הדת עצמה ולא את האנשים המשתייכים לה. לדבריו, באמונה הדתית בימינו מובנה חוסר רציונליות, חוסר אתיקה, היא מעוררת באנשים מוטיבציה לאלימות, ולכן היא מסוכנת לציוויליזציה. הסכנה בולטת במיוחד לאור התפוצה והנגישות ההולכות וגוברות של נשק להשמדה המונית בעולם, והניסיון של גורמים דתיים קיצוניים כמו אל קאעידה לעשות בו שימוש לצורכיהם.
על אף שהוא מותח ביקורת כללית כנגד האמונה הדתית על ביטוייה בדתות השונות (יהדות, נצרות, הינדואיזם ועוד), האריס מפנה ביקורת חריפה במיוחד כנגד דת האסלאם, שאת הכתבים המכוננים שלה, הקוראן והחדית', הוא רואה כקיצוניים במיוחד, ולכן את האסלאם הוא רואה כדת מסוכנת במיוחד.
למרות היותו אתאיסט, האריס נמנע מלהשתמש במונח זה, בטענה כי התוויות וההגדרות, באופן כללי, הן מיותרות. עמדתו היא כי האתאיזם אינו השקפת עולם או פילוסופיה. הוא מאמין שאתאיסטים "לא צריכים לקרוא לעצמנו שום דבר. אנחנו צריכים ללכת מתחת לרדאר לשארית חיינו. וכל עוד עודנו כאן, עלינו להיות אנשים הגונים, ישרים, שמכחידים רעיונות רעים היכן שאנו נחשפים אליהם".
הוא משווה אמונות דתיות מודרניות למיתוסים של היוונים הקדמונים אשר היו מקובלים בעבר כעובדה, אך מיושנים כיום. הוא גם דוחה את הטענה כי התנ"ך נכתב בהשראת אל כל יודע. במקום זאת, הוא מציין, התנ"ך "אינו מכיל ולו משפט אחד שלא יכול היה להיכתב על ידי גבר או אישה במאה הראשונה".
האריס מתמקד בביקורותיו על היחס לנושאי דת עכשוויים בארצות הברית. האריס חושש שתחומים רבים ויסודיים בתרבות האמריקנית ייפגעו על ידי דוגמות דתיות. הוא מצטט סקרים המראים כי 44% מהאמריקאים סבורים שיש ללמד לימודי בריאתנות בבתי ספר ציבוריים, מאמינים כי "סביר" שישו יחזור לכדור הארץ בחמישים השנים הבאות, וכן מצביע על כך שאחוז זהה מאמין כי אלוהים הבטיח את ארץ ישראל ליהודים.
האריס נוסע לעיתים קרובות עם שומרי ראש עקב כך שהוא מקבל איומים על חייו ממוסלמים ונוצרים.
אייס (רשת שיווק)

היסטוריה

הרשת הוקמה כמיזוג של שתי רשתות עשה זאת בעצמך שהחלו לפעול בשנת 1993: רשת "קנה ובנה" ורשת "אייס". ב-1995 רכשה קנה ובנה את אייס. הרשת הממוזגת נקראה תחילה "אייס קנה ובנה", אך בהמשך נותר השם אייס בלבד. הרשת הממוזגת הייתה בבעלות של שופרסל, כלל סחר וחברת טמבור. בשנת 1998, לאחר שאיש העסקים גד זאבי רכש את חברת כלל סחר, הוא הגדיל את אחיזתו באייס עד להיות בעל השליטה בחברה, לאחר שהחברה שבבעלותו "זאבי רשתות" רכשה חלק מהבעלות משופרסל ומטמבור.
בשנת 2008 רכשה אייס את רשת "נרות בשנקין".
ב-2005, בעקבות פשיטת רגל של זאבי, הציע כונס הנכסים של חברת האחזקות שלו, למכירה את רשת אייס. את החברה רכשו קבוצת גאון אחזקות ושלמה זבידה. ב-2012 רכשה אלקטרה מוצרי צריכה את השליטה בחברה. בהמשך רכשה קרן קדמה את השליטה ברשת.
הרשת כוללת  את רשת "אוטו דיפו" שבבעלותה הפועלת בתחום אביזרי הרכב אשר מרבית סניפיה משולבים בתוך סניפי "אייס".