google/wiki40b huggingface dataset:
סוף שבוע

סוֹף שָׁבוּעַ (נכתב גם סופשבוע, סופ"ש) הוא חלק בשבוע, אשר כמקובל בעולם - נמשך לפחות יום וכרגיל יומיים (אך לא יותר מכך) - מתוך ימי שישי שבת וראשון, ואשר בו מרבית האנשים אינם עובדים. ביום המנוחה השבועי - אשר לו גם משמעות דתית, מרבית האנשים אינם עובדים, ורבים אינם עובדים גם ביום שלפניו או ביום שאחריו - כך שמבחינתם - סוף השבוע נמשך יומיים (ושבוע העבודה נמשך חמישה ימים). בהתחשב בזמן הפנוי, עיתוני סוף השבוע גדולים במידה ניכרת מעיתוני ימות החול.

ימי סוף השבוע בעולם

ברוב המדינות החברות באו"ם (כולל אף בחלק ניכר ממדינות האסלאם), סוף השבוע הוא בימי שבת וראשון. בכמה ממדינות האסלאם, וכן בישראל, סוף השבוע הוא בימי שישי ושבת (למעשה ישראל היא החברה היחידה באו"ם אשר - אף כי רוב אזרחיה אינם מוסלמים - מכל מקום סוף השבוע שבה מכיל את יום שישי). ברוניי, היא החברה היחידה באו"ם שבה קיימים שני ימי מנוחה שבועיים בלתי רצופים: שישי וראשון. בשבע חברות בלבד של האו"ם, סוף השבוע הוא יום ראשון בלבד: אוגנדה, גינאה המשוונית, הודו, מקסיקו, קולומביה, קוסטה ריקה וקוריאה הצפונית. בשלוש חברות בלבד של האו"ם, סוף השבוע הוא יום שישי בלבד: איראן, ג'יבוטי וסומליה (למעשה כך היה גם באפגניסטן עד 2015). נפאל היא החברה היחידה באו"ם שבה סוף השבוע הוא יום שבת בלבד.

היסטוריית סוף השבוע

השימוש הרשום הראשון במילה "סוף שבוע" התרחש בשנת 1879, במגזין אנגלי בשם "Notes and Queries" על ידי "Rybczynski". ההיסטוריה של עבודה הייתה במשך עידנים ללא שינוי, בסביבות 1800, שבוע העבודה היה בממוצע כמעט שבעים שעות, ועד 1900, שישים שעות היו הנורמה, אבל אז, בסביבות 1920, נוצרו 5 וחצי ימים העבודה ו-44 שעות העבודה בשבוע, נורמה אשר הפכה סטנדרטית, ומכן זה רק התקצר. כמעט כל עבודה הייתה צמודה לחמישה ימים שמונה שעות כנורמה – אשר יצרה את המושג "חמשת ימי העבודה", שהוא ביטוי שימושי במקומות רבים בעולם.
זאב וולף גוטליב

ילדות וצעירות

גוטליב נולד בשנת 1910 ביישוב-שטעטל מאלה פלאווחה בגליציה המזרחית, אז חלק מאוסטריה רבתי באימפריה האוסטרו-הונגרית, לימים חלק מפולין וכיום בנפת קוזובה שבמחוז טרנופיל באוקראינה. הוא היה אחד מששת ילדיהם של הרב משה יהודה אריה לייב גוטליב ושל פרימה לבית פלדברג. מילדותו אהב נגינה בכינור אך לבסוף בחר בקריירה תורנית. למד בתלמוד תורה, וכן לימודי חולין, בין השאר קיבל שיעורים לספרות גרמנית מאחותו אני, שמאוחר יותר נספתה בשואה באושוויץ יחד עם המשפחתה. בגיל 11 עבר גוטליב עם משפחתו לווינה מכיוון שלא רצו לחיות תחת שלטון פולני.

באוסטריה

בווינה למד במכון התאולוגי היהודי (הסמינר הרבני) ובמקביל באוניברסיטת וינה - עשה דוקטורט בשפות שמיות. בשנים 1932–1938 פעל בעיר כרב במספר בתי כנסת קטנים ("שטיבלך"), אחד מהם "נווה שלום" ברוטנהופגאסה 22 ברובע 10 של וינה. בשנים 1937–1938 ניהל בית ספר לתלמוד תורה בשם "אחווה ורעות" והיה פעיל תנועת הנוער של הזרם מזרחי הציוני דתי - "השומר הדתי", לימים בני עקיבא.
התחתן ברומניה עם ברכה (בטי) רוזן, בתו של הרב אברהם אריה לייב רוזן מפלטיצ'ן, גם הוא יליד גליציה.
בשובו עם אשתו הטרייה לווינה, נכח בסיפוחה של אוסטריה על ידי הגרמניה הנאצית - האנשלוס. בית הספר שלו נסגר אולם בשיתוף פעולה עם הנהגת יהודי ווינה - בעיקר עם יוזף לוונהרץ והרב בנימין מורמלשטיין, ועם עליית הנוער, פתח אותו מחדש, באישור הרשויות הנאציות, על מנת להכין מאות ילדים יהודים להגירה לארץ ישראל ולבריטניה (קינדר-טרנספורט). בבית הספר, שכונה "עליית הנוער" וכיתותיו היו באופן חריג מעורבות לבנים ובנות, לימד גוטליב את מקצועות היהדות. הילדים רכשו גם מקצועות נוספים - כולל חקלאות ומלאכות, והשתתפו בטיולים למחנות הכשרה חקלאים באזורים כפריים של אוסטריה.
כיהודי גליציאני היה בכוונת הגסטפו, שעצר וחקר אותו, אך לבסוף שוחרר מכיוון שהיה בעל דרכון בריטי. סיום המחזור של ילדים שעמדו לצאת את אוסטריה נחגג בבית הכנסת הפולני של וינה. הטקס היה האחרון שהתקיים בבית כנסת זה לפני הריסתו בליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938. בנובמבר–דצמבר 1938 התחילו ההסעות של 640 התלמידים מחוץ לאוסטריה, רובם לארץ ישראל ואחרים, היותר קטנים, לבריטניה.

רב ואב בית הדין בגלאזגו

גוטליב ואשתו החליטו לנסוע לבריטניה ולהתלוות לילדים הקטנים שלא יכלו לעלות בעליית הנוער.
בשנים 1950–1976 שימש גוטליב כאב בית הדין של גלאזגו וכרב בית הכנסת קווינס פארק (Queen's Park Hebrew Congregation) בעיר. הוא שימש  קודם לכן  מספר שנים כמפקח על החינוך הדתי היהודי בבריטניה. 
הרב גוטליב שילב אדיקות דתית עם פתיחות אינטלקטואלית אל הידע הכללי.
עם זאת בלטו חילוקי דעות וגישות בינו לבין הרב האורתודוקסי של בית הכנסת גארנטהיל הקרוב לאוניברסיטת גלאזגו, הרב אייזק קנת' קוזגרוב שהיה יותר מתון ופשרן בגישתו

בישראל

בשנת 1976 עלה לישראל והתיישב בירושלים.
הרב גוטליב עסק רבות בעריכה ובפרסומם של כתבי חמיו, הרב אברהם אריה לייב רוזן, בהוצאה לאור של המוסד הרב קוק. כמו כן עזר להוצאה לאור באנגלית של ספרי גיסו, הרב הכולל של רומניה, הרב דוד משה רוזן. נודע גם בפרסומם ועריכתם של כתבי הרב עובדיה ספורנו.

חייו הפרטיים

מנשואיו לברכה (בטי) לבית רוזן נולדו לו שתי בנות: שתיהן סופרות ופובליציסטיות: אביבה גוטליב זורנברג (פרשנית מקרא, ילידת 1944) המתגוררת בישראל, ופרימה גוטליב קורל, החיה בניו יורק.
הרב גוטליב נפטר בירושלים בשנת 1983 ממחלת לב.
נחמיה רבין

ביוגרפיה

רבין נולד למנחם רביצוב וללאה בשנת 1886 בסידורוביצ'י (אוק') באימפריה הרוסית (באוקראינה המודרנית). הוא התייתם מאביו בגיל עשר. בשנת 1904 בגיל שמונה עשרה נסע לארצות הברית, שם שינה את שם משפחתו לרבין. היה פעיל בתנועת פועלי ציון, ובמועדון "פאריין יידיש קולטור" בשיקגו.
בשנת 1917 התגייס לגדוד העברי, שהוקם בארצות הברית על ידי יצחק בן-צבי ודוד בן-גוריון, והפליג עם הגדוד לקנטרה במצרים. הוא שירת בגדוד 39 של קלעי המלך ואחר כך בגדוד 38. הוא הגיע עם הגדודים לארץ ישראל. לאחר פירוק הגדודים העבריים, התעקשו הוא וחבריו שהבריטים יאפשרו להם להישאר בארץ ישראל ולבסוף הסירו הבריטים את התנגדותם לכך. בארץ למד את תחום תקשורת טלפונים, והתקבל לעבודה ממשלתית כמפקח על רשת הטלפונים מראש הנקרה ועד שפרעם, אולם משרדו היה בירושלים.
בעקבות מאורעות תל חי, התארגן ועד הגנה בירושלים בראשות זאב ז'בוטינסקי, בין חברי הוועד נמנו נציגי השומר רחל ינאית, וצבי נדב, נציג ארגון מכבי אביעזר ילין ושני נציגים של החיילים המשוחררים מהגדודים, נחמיה רבין ו-יהושע צ'צ'יק. בניגוד לז'בוטינסקי שסבר שיש להקים ארגון הגנה מוכר רשמית באישור ובסמכות הבריטים ושניתן לסמוך על הבריטים בהגנת היהודים מפני הערבים, סברו נחמיה רבין ורחל ינאית שצריך להקים את הארגון בחשאי ושלא ניתן לסמוך על הבריטים. רבין מונה כאחראי על מחסן הנשק וההדרכה.
ועד ההגנה בירושלים החל בגיוס אנשים מכל החוגים, בעיקר מקרב אלה ששירתו קודם לכן בגדודים העבריים. הוועד הקים שירות עזרה ראשונה ושירות איתות בדגלים. בינתיים אימונים גלויים של יחידות ההגנה נערכו בחצרות בתי הספר "למל" ו"אליאנס". הם עסקו בעיקר בתרגילי ספורט ובקרב מקלות פנים אל פנים.
כחודש לאחר מאורעות תל חי, התרחשו פרעות תר"פ, במהלכן הסתנן נחמיה לעיר העתיקה יחד עם חברו צבי נדב, לבושים בחלוקים לבנים בתוך אמבולנס. הם ניסו לארגן את התושבים היהודים למשמרות והנחו אותם להכין אבנים ומים רותחים על הגגות, כדי להרתיע את הפורעים, ואחר כך סייעו לכמה מהם לצאת מהעיר העתיקה. בשער יפו פגש לראשונה את רוזה כהן, לימים אשתו, אשר אף היא סיכנה עצמה ונכנסה לעיר העתיקה מחופשת לאחות, על מנת לסייע לפצועים.
נחמיה נתפס על ידי הבריטים ושהה במעצר יחד עם זאב ז'בוטינסקי מספר ימים. ב"ספר העלייה השלישית" (הוצאת "עם עובד"), כרך ב', בעמודים 763–765 פרסם מזכרונותיו: "ההגנה בעיר העתיקה בירושלים בפסח תר"פ" (אפריל 1920). במסגרת עבודתו כמפקח הטלפוניה באזור הצפון עבר נחמיה לחיפה, שם נפגש שוב עם רוזה שהייתה ממייסדות ארגון ההגנה בעיר. ב-1922 נולד להם בנם הראשון יצחק. ב-1926 עברו במסגרת עבודתו בחברת החשמל, לתל אביב, נחמיה היה למעשה בין עובדי חברת החשמל הראשונים. באותן שנים התמנה גם לחבר מועצת ההסתדרות. בתל אביב המשיך להיות מעורב בפעילויות ציבוריות שונות, ובפעילויות ביטחוניות שונות בגינן אף נעצר מספר פעמים. בשבת השחורה נעצר יחד עם בנו יצחק ושוחרר לאחר שלושה שבועות. ב-1937 נפטרה אשתו רוזה.
בבחירות לאספה המכוננת הוצב במקום ה-74 ברשימת מפ"ם, ולא נבחר.
בשנותיו האחרונות התגורר אצל בתו רחל בקיבוץ מנרה, וכשנפטר ב-1971 נקבר שם. בריכת השחייה במנרה קרויה על שמו.
אוטו פורטר

נעורים וקריירת מכללות

פורטר נולד בסנט לואיס שבמיזורי, בנם של אלינור ואוטו פורטר, שני הוריו היו כדורסלנים מצטיינים. ב-2011 החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, בשנתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצע של 9.7 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק, בעונתו השנייה רשם ממוצע של 16.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר בתום העונה לשחקן השנה בליגת ביג איסט ולחמישיית העונה ב-NCAA. לאחר ההפסד בסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות בכדורסל הודיע פורטר כי לא ימשיך באוניברסיטה ויעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.

וושינגטון ויזארדס

פורטר נבחר במקום השלישי בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA ב-2013 על ידי וושינגטון ויזארדס. טרם פתיחת העונה נפצע בירכו והחמיץ את 18 המשחקים הראשונים של הקבוצה. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-6 בדצמבר 2013. במהלך העונה הראשונה שותף פורטר בכ-8.6 דקות בממוצע למשחק ללא תרומה משמעותית, ובשתי סדרות הפלייאוף מיעט לשחק. בעונת 2014/2015 רשם 6 נקודות ו-3 ריבאונדים בממוצע למשחק, במהלך הפלייאוף הפך לשחקן חשוב ברוטציה של וושינגטון, כששותף במשך 33.1 דקות בממוצע למשחק ורשם ממוצעים של 10 נקודות ו-8 ריבאונדים. בעונת 2015/2016 הפך לשחקן החמישייה הפותחת של הקבוצה ורשם שיפור בכל אחד מהפרמטרים הסטטיסטים.

שיקגו בולס

במהלך עונתו השישית בוושינגטון, 2018/2019, נשלח פורטר בטרייד לשיקגו בולס בתמורה לבובי פורטיס וג'בארי פארקר.

סטטיסטיקות קריירה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2018/2019.‏
בתולים

נצרות

הנצרות הקתולית, בהנהגת האפיפיור, נוקטת בקו שמרני ומטיפה לשמור על הבתולים עד לאחר החתונה. על פי המסורת הנוצרית מריה, אמו של ישו נשארה בתולה גם לאחר שהתעברה.

היבטים חברתיים

בחברה נהוג להרחיב את ההגדרה כך שתכלול אישה שלא קיימה יחסי מין, אף לא כאלה שבהם לא נקרע קרום הבתולים. מנקודת מבט זו התפתח ביטוי סלנג מקביל לגבר שלא קיים יחסי מין - בתול. 
איבוד בתולים שלא במסגרת הנישואים נחשב במשך תקופה ארוכה למעשה בלתי ראוי. המחשה לכך ניתנת במחזהו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ" (המתרחש באתונה העתיקה, אך משקף את הכללים החברתיים של אנגליה בסוף המאה ה-16), שבו אומר דמטריוס להלנה: "כל אוצרך, הלנה, הוא שמך הטוב, בתולייך; ואת אלה את מוכנה לאבד?" באיבוד הבתולים יש גם כיום אקט סמלי ורגשי חזק אף שבחברות רבות חלפה התקופה בה נתנו לדבר זה חשיבות רבה. ישנם נשים וגברים שמטעמי שמרנות ולא דווקא מטעמי דת מתנזרים מיחסי מין ונשארים בתולים עד גיל מסוים או עד הנישואים.
בחודש מאי 2008 התעוררה סערה בצרפת, כאשר בית משפט פסל נישואים אזרחיים של זוג מוסלמי, לאחר שהבעל טען כי אשתו לא הייתה בתולה, ובכך שיקרה לו בנוגע לפרט רב חשיבות בחוזה הנישואים.
באינדונזיה נדרשות המתגייסות למשטרה להיות בתולות ולעבור בדיקה המוודאת זאת. 
למניעת הבעיות הכרוכות בהיעדר בתולים, יש העוברות ניתוח המשחזר את בתוליהן, כדי ליצור את הרושם שנישאו בבתוליהן.

אובדן הבתולים בספרות ובקולנוע

במאי הקולנוע האיטלקי, ברנרדו ברטולוצ'י, שאחדים מסרטיו עוסקים במיניות, הפך את אובדן הבתולים לשיאו של סרטו "לגעת ביופי" (1996). גיבורת הסרט, לוסי בת ה-19, מתארחת בחווה בטוסקנה השייכת לידידי משפחתה, יוצרת קשר עם בני זוג שונים, ובסופו של הסרט מוצאת בן זוג שאתו קיימה יחסי מין מתחת לעץ בשולי החווה. בעת שהשניים הולכים איש לדרכו, אומר בן הזוג ללוסי: "גם בשבילי זו הייתה הפעם הראשונה".
אובדן הבתולים מהווה סצנה מרכזית גם בסרטו "החולמים" (2003). כחלק ממשחק בין תאו ואיזבל, תאומים צרפתיים, וידידם מתיו, מצווה תאו על מתיו לשכב עם איזבל, השמחה לציווי זה. מתיו מסרב תחילה, אך לבסוף נכנע. בתום יחסי המין מגלה מתיו שאיזבל הייתה בתולה, לאחר שהוא רואה את דם בתוליה.
גם בסרטי נעורים כדוגמת סדרות הסרטים אסקימו לימון ואמריקן פאי מיוחסת חשיבות רבה לאובדן הבתולים.
נואל ואיאדארס

מועדונים

ואיאדארס שיחק בקבוצה המקומית ריאל קומאיאגואה. ב-1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי בקבוצת מוטגואה. ב-2003, בהיותו שוער שלישי במוטגואה, הוא נכנס במשחק הדרבי עם אולימפיה כחלוץ. במשחק זה הוא כבש שער בנגיחה. בעקבות כך שיחק משחקים נוספים כחלוץ, ובסך הכל כבש שלושה שערים בתקופה זו. בשנת 2006 ואיאדארס עבר לאולימפיה, היריבה העירונית של קבוצתו הקודמת. שם שיחק עד שהודיע על פרישתו מכדורגל בדצמבר 2016.

נבחרת הונדורס

ואיאדארס שיחק עם נבחרת הונדורס באולימפיאדת סידני בשנת 2000. הוא שיחק כשוער וכחלוץ במשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 1999.
ואיאדארס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הונדורס הבוגרת ביוני 2000 במשחק מול האיטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הוא זומן לסגל הונדורס לקופה אמריקה 2001, כאשר הנבחרת הגיעה למקום השלישי, הישג השיא שלה בטורניר זה. הוא היה השוער הראשון של הנבחרת בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2010, בו היא עלתה לגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה. בטורניר עצמו ואיאדארס שיחק בשלושת משחקי הנבחרת, כאשר במשחק מול שווייץ הוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק, לאחר ששמר על רשת נקייה במשחק זה. בגביע הזהב 2011 הגיעה הונדורס לשלב חצי הגמר. בטורניר זה זכה ואיאדארס בפרס כפפת הזהב, שניתן לשוער המצטיין בטורניר.
הונדורס הצליחה להעפיל למונדיאל 2014, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית המוקדמות. בטורניר עצמו, ואיאדארס כבש שער עצמי בהפסד 0-3 לצרפת.
הבן של באטמן

עלילה

במטה ליגת המתנקשים מאמן ראס-אל-גול את נכדו  דמיאן (בנם של טליה בתו ובאטמן) להיות ראש הליגה, כאשר סלייד וילסון שהיה אמור לרשת את ראס בתור ראש הליגה עד שתפקיד זה הועבר לבאטמן, תוקף את המטה עקב הרגשתו נבגד וכדי ליטול בכוח את השלטון. במהלך הקרב ראס מובס וגוסס אך דמיאן מתערב ודוקר את עין ימין של סלייד וגורם לו להימלט, טליה לוקחת את בנה אל גות'אם סיטי כדי להפקידו בחסות אביו.
באטמן נאבק בקילר קרוק המנסה לגנוב סטורואידים על מנת לחזק את עצמו. טליה מתערבת ועוזרת לבאטמן להביס אותו. היא מספרת לבאטמן על מות אביה ועל בנו הלא חוקי ומבקשת מבאטמן להשגיח עליו, למרות שדמיאן סבור שהוא יוכל להסתדר לבד.
באותו זמן סלייד שקורא לעצמו דת'סטרוק חוטף את ד"ר קירק לנגסטרום שיצר בעבר נוסחה שהופכת אנשים לעטלפים, ומאיים על שלום אשתו ובתו אם לא ישחזר את הנוסחה.
בתעשיות ויין ברוס מוצא את דמיאן במשרד שמספר לו שעוזרו של סביו יובו הוא איש הקשר של דת'סטרוק בגד בו אף הוא והוא נמצא בגות'אם, אך ברוס אינו מרשה לו להתערב, באותו זמן סלייד לוכד את טליה במהלך ניסיון כושל מצידה לתקוף אותו.
דמיאן יוצא בסתר מן האחוזה בלילה ומתקיף את יובו בעצמו ומביסו, אך מובס על ידי נייטווינג שלא מכיר אותו. באטמן מוכיח את דמיאן על הפזיזות שלו ומורה לו מעתה לפעול בצמוד אליו תחת מדי רובין.
באטמן הולך לקילר קרוק ותמורת מידע מבטיח לו טיפול לנשירת הקשקשים שלו. הוא יוצא לדירה של לאנגסטרום ומוצא שם עטלף אדם לא יציב שתוקף אותו עד מותו, אחרי כן מזל"ט מחריב את הבניין אך באטמן נמלט. אחר כך בעקבות מידע מג'יימס גורדון באטמן ורובין פורצים לאצטדיון נטוש ומחלצים את לאנגסטרום מאנשי דת'סטרוק.
רובין מזהה את מיקום משפחת לאנגסטרום ומחלץ אותה. אך ללא ידיעת באטמן רובין מקבל מבתו של לאנגסטרום מכשיר וידאו בו משדל סלייד את דמיאן להיאבק על חיי אימו באסדת קידוח מבלי לערב את באטמן. רובין שוחה לשם מבלי לערב את אביו.
רובין מתגנב לבור לזרוס שבתחתית האסדה ופוגש את דת'סטרוק שמחזיק באמו ומציע לו להיכנע תמורת חיי אימו. הוא נכנע וסלייד יורה בו אך טליה קופצת וסופגת את היריה.
סלייד מתכוון לירות שנית אך באטמן מופיע ומביס אותו, אנשי העטלף תוקפים אותם אך באטמן יצר באטראנג סונאר שגורמים לעטלפים לנוע אל הים הפתוח אגב ריסוק האסדה. בעוד באטמן מרפא את טליה בבור, דמיאן וסלייד נאבקים ביניהם עד שדמיאן מנצח וממהר להימלט עם הוריו בעוד סלייד נשאר למות מאחור.
אחרי הכל טליה מציעה לבאטמן לשחזר איתה את הליגה אך הוא מעדיף לפרקה, היא מחליטה להשאיר את בנה עם אביו על מנת שיטפל בו ועוזבת כשהיא מודיעה שעוד תחזור.
בכותרות הסיום ניתן לראות תמונות ממאבקם של נייטווינג ורובין.

ביקורות

באתר IGN קיבל הסרט 7.5/10, באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 64% על פי 11 ביקורות, האתר Common Sense Media נתן לו 4 מתוך 5 כוכבים, הסרט הכניס כ-6,428,188$ ממכירות ביתיות.
מסכת מעשר שני

מסכת מַעֲשֵׂר שֵׁנִי היא המסכת השמינית בסדר זרעים. במסכת זו חמישה פרקים אשר עוסקים בפרטי ההלכות של מעשר שני ופדיונו, נטע רבעי, כרם רבעי ודיני ביעור המעשרות. 
כמרבית המסכתות בסדר זה, המסכת מופיעה במשנה בלבד, ולא נכתב לה תלמוד בבלי אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד. בתלמוד הירושלמי של מסכת זו יש גם פתרון חלומות, כמו בפרק תשיעי במסכת ברכות.

מיקומה של המסכת בסדר זרעים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת מעשר שני אחרי מסכת מעשרות ע"פ סדר חשיבותם.
רולו ויקס

ביוגרפיה

ויקס נולד בצ'יצ'סטר שבמערב סאסקס. הוא בנם של רובין וסוזן ויקס והאח הצעיר של השחקניות האניסאקל ופרדיטה ויקס. הוא למד בבתי הספר למשחק של תיאטרון סילביה יאנג וב"סטאו סקול".
הופעת הבכורה של ויקס בסרט קולנוע הייתה בשנת 2000 ב-"The Little Vampire" בבימויו של אולריק אדל. על הופעתו בסרט היה ויקס מועמד לפרס השחקן הצעיר. ב-2003 הופיע בסרט "נערה עם עגיל פנינה" וב-2004 שיחק בדרמה "The Queen of Sheba's Pearls". ב-2006 הופיע בתפקיד ראשי בדמות אדון הגנבים / סקיפיו בסרט "אדון הגנבים", המבוסס על הרומן "מלך הגנבים" מאת קורנליה פונקה ובבימויו של ריצ'רד קלאוס. ויקס הופיע גם בתוכנית טלוויזיה אחדות. ב-1998 שיחק בתפקיד לורד לואיס וילטון בסדרת הדרמה "Berkeley Square", וב-1993 הופיע בדמות ג'וזף במיני-סדרה "Goggle-Eyes". ב-2009 שיחק ויקס בספיישל "Blood in the Water" של התוכנית "Shark Week". עוד ב-2009 הופיע בתפקיד גווידו בסרט "Chéri". ב-2010 לוהק לתפקיד ג'ייקוב בדרמה הקומית "Booked Out" על חייהם של דיירים בשיכון ישן.
עוד גילם ויקס את דמותו של הנסיך ג'ורג' הצעיר בסרטו של סטיבן פוליאקוף "הנסיך האבוד" אודות אחיו הצעיר ג'ון שהיה חולה באפילפסיה והוסתר מעיני הציבור.
הנרייטה סולד (אוניית מעפילים)

הנרייטה סולד הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם הפעילה הציונית הנרייטה סאלד ומייסדת ארגון "ההסתדרות הציונית הדסה".

תולדותיה

זו הייתה ספינה יוונית העשויה עץ בשם Arites Salas
נרכשה בפיראוס שביוון על ידי יאני אבידוב, יצאה לים ב-30 ביולי 1946 ועל סיפונה 394 מעפילים, התעכבה בדרכה בשל תקלות מנוע, חברה עם ספינת מנוע קטנה בשם  "רפי 2" ממנה קיבלה 150 מעפילים נוספים.
הים היה סוער, המנוע התקלקל והיא חיפשה מחסה באי סירנה. תושבי האי התנגדו ודרשו מהמעפילים לעזוב. הספינה הפליגה לאי הסמוך, כמילי, ובאמצעות הספינה "רפי 2" שלחו את חלק המנוע הפגום לתיקון ביוון והמתינו לשובו. כעבור 6 ימים יצאו האוניות לדרך. כ-150 מייל מחופי הארץ עברו מעפילי "רפי 2" ל"הנרייטה סאלד".
הייתה זו האנייה הראשונה שמעפיליה (יחד עם מעפילי ה"יגור") הועברו למחנות המעצר בקפריסין.
לוריס עפארה

ביוגרפיה

לוריס עפארה, ערביה נוצריה ישראלית, נולדה וגדלה בכפר מזרעה. בנעוריה למדה בתיכון מעלות תרשיחא. בעלת תואר ראשון בחינוך גופני מטעם מכללת אוהלו. כבר מילדותה אהבה לעסוק בפעילויות ספורטיביות, כמו ריצת שדה ועד גיל 16 השתלבה בהן במסגרת בית הספר ובפעילות בצופים.
בכפר בו גדלה, קראטה היה תחום המיועד לבנים בלבד. בשל סיבה זו נבצר ממנה להשתתף בחוג, דבר שהגביר את רצונה להשתתף למרות היותה בת. עם הזמן נרשמה לחוג קראטה בהדרכתו של המאמן ג'יהאד חדד בעמותת "שוטוקאן ריו נהריה", ושנה לאחר מכן עברה להתאמן בהדרכת סנסאי אריה פרקש. מאז, היא השתתפה בכל שנה באליפות המועדונים ובאליפות הקראטה המסורתית, וזכתה במקום הראשון בקרבות.

אלופת ישראל

בשנת 2004, זכתה עפארה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב באליפות ישראל. תחרות זו היוותה כרטיס כניסה לנבחרת ישראל ותחילת הקריירה התחרותית.

מדליית ארד היסטורית באליפות אירופה

באליפות אירופה בקראטה  שנערכה בסטוונגר שבנורווגיה במאי 2006 זכתה עפארה במדליית ארד ובכך הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה בענף הקראטה התחרותי.
בשנת 2008 זכתה עפארה במדליית זהב באליפות הפתוחה של הונגריה שנערכה בבודפשט, בשנת 2009 היא סיימה במקום רביעי במשחקי העולם בקראטה שנערכו בטייוואן בקרבות ובאותה שנה, היא זכתה באליפות יוון הפתוחה במדליית זהב.
במכביה השמונה-עשרה שנערכה בשנת 2009 זכתה עפארה בשתי מדליות זהב, אחת בקרבות עד משקל 55 ק"ג והשנייה בקרבות קבוצתית.
בשנים 2011–2012 זכתה עפארה במדליות זהב במשחקי אס"א שנערכו באילת.

קידום ספורט נשי

משנת 2001 מאמנת עפארה בכפר מזרעה שלוש קבוצות קראטה, בהן יש רוב של נערות. היא שגרירה בפרויקט אתנה (איגוד לקידום נשים בספורט) בענף הקראטה ומשמשת כאחראית על איתור נערות בענף זה והכנתן לרמה התחרותית.
בשנת 2010 סיימה עפארה את הקריירה התחרותית שלה, ומאז היא שותפה בקידום ספורטאיות נוספות בענף.
ענבר (יישוב)

שורשים והיסטוריה

באזור בו עומד היישוב שכן בתקופת המקרא כפר חנניה - יישוב יהודי שהתקיים ברציפות מימי בית ראשון ועד המאה ה-16 לספירה. היישוב המקראי היה ממוקם על גדות נחל צלמון, והיה ידוע בזכות כדי החרס שייצר שנחשבו לאיכותיים. רבי חלפתא, תנא מהדור השלישי לתנאים חי באזור וקבור במקום. 
במאה ה-16 ננטש היישוב ותושביו עקרו לפקיעין שם התקיים יישוב יהודי גדול יותר.

הקמת היישוב

בסוף שנות ה-70, במסגרת תוכנית המצפים, הוקם במקום מחנה התיישבות זמני למקימי מושבים. שרידי המבנים ששמשו את המחנה שופצו על ידי חברי היישוב כשאלה עלו להתיישב בו ביום העצמאות, מאי 1994.

ענפי המשק

כל חברי היישוב מתקיימים מענף התיירות, ועובדים בבית ההארחה שמפעיל היישוב. היישוב מארח בעיקר קבוצות ומפעיל סדנאות שונות בנושאי בריאות ומודעות.
מדורה

מדורה היא הדלקת אש מבוקרת בשטח חיצוני מצומצם, למטרות שונות.
מדורה משמשת בעיקר לחימום הגוף ליושבים בחוץ בלילות קרים, לבישול מזון, לאיתות ולציון חגים שונים. בעת שקידשו הסנהדרין את החודש להיות חודש חסר, היו מודיעים על כך באמצעות הדלקת מדורות ('משואות') על פסגות הרים מרכזיים, כגון הסרטבא.
מדורה מודלקת בדרך כלל מעצים, ומבנה המדורה הוא כחרוט, על מנת לאפשר בעירה טובה יותר. מדורה מודלקת בדרך כלל באמצעות חומרים קלים להבערה כגון זרדים המדליקים בתגובת שרשרת את העצים, הקשים יותר להבערה.
במקומות שונים בעולם ישנם ימי ציון שנתיים למאורעות שונים, המשולבים עם הדלקת מדורות. לדוגמה, בישראל זהו מדורות ל"ג בעומר ובבריטניה נחגג ליל גאי פוקס בהדלקת מדורות. ברחבי אירופה ישנם מנהגים רבים נוספים להדלקת מדורות לציון מאורעות היסטוריים שונים.
הדלקת מדורות הייתה משולבת בעבר עם טקסים פגנים שונים. כך למשל עבודת המולך הייתה להעביר את הילדים בין שתי מדורות אש, או בקפיצה מעל בור שבו הודלקה מדורה. הדלקת מדורות הוא אחד הטקסים העיקריים בחגיגות ליל ולפורגה הנערכות בצפון אירופה לציון המעבר בין תקופת החורף לתקופת האביב.
ריצ'רד קלי

ביוגרפיה

קלי גדלו בעיר ניופורט ניוז במדינת וירג'יניה בארצות הברית, שם למד בבית הספר "Midlothian High School". בהמשך קיבל מלגת לימודים ועבר לדרום קליפורניה על מנת ללמוד המחלקה לקולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC). במהלך לימודיו ב-USC הפיק קלי שני סרטים קצרים - "The Goodbye Place" ו"Visceral Matter" לפני שסיים את לימודיו בשנת 1997.
קלי זכה לעיקר פרסומו הודות לסרט המדע בדיוני "דוני דארקו" משנת 2001, אותו כתב וביים בו כיכב בתפקיד הראשי ג'ייק גילנהאל. אף על פי שהסרט זכה להצלחה מעטה יחסית כאשר יצא לראשונה לקולנוע, הסרט צבר פופולריות רבה לאחר שיצא לשוק על גבי DVD וזכה למעמד של סרט פולחן ברחבי העולם במשך השנים.
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה סרטו הראשון באורך מלא קלי הקים חברת הפקות משלו בשם "Darko Entertainment".
סרטו הרביעי של קלי, "עלילות סאות'לנד", אשר הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2006, יצא באופן רשמי לאקרנים ב-16 בנובמבר 2007 וכיכבו בו דוויין ג'ונסון, שרה מישל גלר, שון ויליאם סקוט, קווין סמית' ומירנדה ריצ'רדסון.
גבי ברון

גבי ברון (נולד בתל אביב ב-1942) הוא עיתונאי, שפעל בשנים 1969–2003 כעיתונאי וכחבר מערכת "ידיעות אחרונות".
במקביל כיהן ככתב ב"קול ישראל" בשנים 1971–1972, כאחד מראשוני כתבי "גלגלי צה"ל", ובמשך 17 שנים ככתב סוכנות הידיעות הגרמנית DPA  בירושלים.
במהלך שנות עבודתו עסק 10 שנים בתחום כיסוי המשטרה, בתי המשפט, שטחי יהודה ושומרון, ועוד.
בהמשך, עסק בכיסוי משרד התיירות, משרד האנרגיה והתשתיות, עיריית ירושלים, משרד מבקר המדינה, ופעילות נשיא המדינה.
בעשור האחרון לעבודתו כעיתונאי (1993–2003) שימש ככתב הפרלמנטרי של "ידיעות אחרונות".
אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים

תיאור האתר

האתר מורכב מאנדרטה שהוקמה לצד נחל דן במקום הנפילה עם 73 אבנים אשר נתלו מענפי העצים לצד הנחל, כל אבן עם שם אחד הנופלים. לצד האנדרטה הראשונית נחנכה בשנת 2008 אנדרטה חדשה שעוצבה בצורת מסוק, במרכז האנדרטה ישנה בריכת מים עגולה שבתוכה שמות הנופלים ומימיה נשפכים בדופנותיה. מבריכת המים יוצאים שבילים המובילים לשביל מעגלי חיצוני המקיף את הבריכה, בין השבילים מוצבים 73 אבני גיר בגובה אדם. שביל ראשי יוצא לכיוון דרום ובמרכזו תעלת מים היוצאת מהבריכה ומובילה לבור מים בכניסה לאתר. בקצה השביל מוצב סלע גיר בצורת זנב המסוק, מצידו האחד מצוינים שמות הנופלים על גבי לוח זכוכית, מצידו השני מתואר סיפור האסון.
האתר עוצב בשיתוף האדריכלית שלומית שלמה, מעצבי הגינות חיים כהן וגלעד שרון והפסלים רמי פלדשטיין סידור כהן וגרשון היימן, בסיוע הפסל דני קרוון. מספר גופים סייעו להקמת האתר ביניהם משרד הביטחון, קק"ל ואיש העסקים ארקדי גאידמק. מלבד כל אלה האתר נשמר ומתוחזק על ידי "העמותה להנצחת חללי אסון המסוקים" בראשותה של רעיה אפנר, שבנה אבי נפל באסון.
אתר ההנצחה נמצא לצד בית העלמין של קיבוץ דפנה (דרומית לקיבוץ עצמו) וליד גבולו המערבי של שאר ישוב. כביש הגישה לאנדרטה מתחיל בצמוד לצומת חורשת טל ויוצא מספר מטרים דרומית לצומת על כביש 918, ממשיך במקביל לכביש 99 ואחרי מספר דקות נסיעה, מתבצעת בו פנייה ימינה, המלווה בשילוט לכיוון אתר ההנצחה.
פטר נאור

חייו

נאור החל את הקריירה שלו כאסטרונום וקיבל תואר דוקטור בשנת 1957, אבל מפגשו עם עולם המחשבים הוביל לשינוי בעיסוקו. משנת 1959 עד 1969 הועסק ברגנסנטרלן, המוסד הדני למחשוב, ובמקביל הרצה במכון נילס בוהר ובאוניברסיטה הטכנית בדנמרק. משנת 1969 עד 1998 שימש כפרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת קופנהגן. 
תחומי המחקר העיקריים שלו היו עיצוב, בנייה וביצועים של תוכנות מחשב ואלגוריתמים. תחומים כגון הנדסת תוכנה וארכיטקטורת תוכנה נחקרו לראשונה על ידי נאור. בספרו "מחשוב: פעילות אנושית (1992)" (Computing: A Human Activity), שהוא אוסף של תרומותיו בתחום מדעי המחשב, דחה נאור את הגישה הפורמלית לתכנות, שרואה בתכנות ענף במתמטיקה. 
לראשי התיבות BNF ניתן תחילה הפירוש Backus Normal Form, אך ביוזמתו של מדען המחשב דונלד קנות' שונה הפירוש ל-Backus-Naur Form, כדי לתת גם לנאור את הכבוד הראוי. נאור הסתייג משינוי זה, והודיע שהוא מעדיף את הפירוש המקורי לראשי התיבות. 
נאור לא חיבב את המונח "מדעי המחשב" וטען שיש לקרוא לענף זה "תורת המידע" (datalogy). המונח אומץ בדנמרק ובשוודיה.
מאוחר יותר עסק בתפישת המדע כמכלול. הוא קישר בין שני תחומים בפילוסופיה ובפסיכולוגיה בהתאם להשקפתו המעין אמפיריציסטית, לפיה יש להתמקד בעובדות הניתנות לצפייה. בשנותיו האחרונות עסק בפיתוח תאוריה של חשיבה אנושית אותה הוא כינה "תיאורית המצב הסינפסי של החיים המנטליים".
ד"ר נאור זכה בפרס טיורינג בשנת 2005 על פיתוח שפת התכנות ALGOL 60. שמו נקשר בעולם לשפת תכנות זו ולשיטת BNF. פטר נאור הוא הדני היחיד שזכה בפרס טיורינג.