google/wiki40b huggingface dataset:
קארל פרידריך אבל

חייו

אבל נולד בקותן, בן לכריסטיאן פרדיננד אבל, צ'לן וויולן דה גמבה ראשי בתזמורת החצר של יוהאן סבסטיאן באך. אין ראיה לכך, שאבל למד בבית הספר שליד כנסיית תומאס בלייפציג, אבל הודות להמלצתו של באך התקבל ב-1748 לתזמורת החצר של יוהאן אדולף האסה בדרזדן, שם נשאר למשך עשר שנים. בשנת 1759 (או 1758, לפי הרשומות), לאחר הריסת העיר בידי פרידריך הגדול, נסע לאנגליה והיה למוזיקאי הלשכה של המלכה שרלוט. בלונדון ערך קונצרט מיצירותיו הוא, שבו ניגן בכלים שונים, בהם צ'לו בן חמישה מיתרים, שנודע בשם "פנטקורד", המצאה חדשה של סר אדוארד ולפול.
ב-1762 בא יוהאן כריסטיאן באך, בנו האחד-עשר של יוהאן סבסטיאן באך, והצטרף אליו בלונדון. הידידות בין השניים הובילה, בשנת 1764 או 1765, לייסוד קונצרטי באך-אבל המפורסמים, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה. בקונצרטים אלה הופיעו הרבה אמנים אורחים ידועי-שם, ויצירות רבות של היידן הושמעו בהם לראשונה.
במשך שנים רבות ארגנה את הקונצרטים הגב' תרזה קורנליס, זמרת אופרה ונציאנית לשעבר, שהחזיקה בבעלותה אולם קונצרטים בבית קרלייל בכיכר סוהו, אז פסגת האירועים שבאופנה. ב-1775 השתחררו הקונצרטים מן התלות במרת קורנליס ונמשכו בהנהגת אבל ובאך עד למותו של באך בשנת 1782. אבל היה גם עתה מבוקש מאוד כנגן בכלי נגינה שונים, חדשים ועתיקים. הוא סייר בגרמניה ובצרפת בין 1782 ל-1785 ובשובו ללונדון היה לחבר ראשון במעלה בארגון "הקונצרטים המקצועיים הגדולים" באולמות כיכר הנובר בסוהו. לכל אורך חייו נהנה מחיי שפע ומותרות, וסביר להניח, ששתיינותו החישה את מותו, ביוני 1787 בלונדון.
אחת מיצירותיו של אבל התפרסמה עקב ייחוס שגוי: במאה ה-19 קוטלג כתב-יד של סימפוניה בכתב ידו של מוצרט כסימפוניה מס' 3 במי במול מז'ור, מס' 18 ברשימת קכל, וכך יצאה הסימפוניה לאור בהוצאה המלאה הראשונה של יצירות מוצרט בהוצאת ברייטקופף את הרטל. לאחר זמן התגלה, שאבל הוא שכתב למעשה את הסימפוניה הזאת והנער מוצרט העתיק אותה - כנראה למטרות לימוד - כשביקר בלונדון ב-1764. הסימפוניה הזו יצאה לאור במקורה כיצירת המסיימת את שש הסימפוניות אופוס 7 של אבל.
רוברט מורלי

קריירה

לאחר כמה תפקידים בתיאטרון הבריטי, כולל מן הרפורטואר הקלאסי, גילה הקולנוע את מורלי והוא הפך לאחד השחקנים המבוקשים ביותר - כולל בארצות הברית ובצרפת. בין סרטיו הבולטים : "בו ברומל", "מארי אנטואנט", "הכה את השטן", "המלכה האפריקאית", "הצעירים", "טופקאפי", "המסע" ורבים אחרים. מורלי היה אחד הכוכבים גדולי-השכר של הווסט-אנד וזכור לצופי התיאטרון הבריטי משורה של תפקידים - בעיקר בקומדיות, אחדות מהן חיבר בעצמו. הוא אף חיבר דרמות דוגמת "אדווארד בני". במשך שנים היה אף לאחד מהדמויות הבולטות בתוכניות אירוח ושעשוע בטלוויזיה הבריטית. בנו שרידן מורלי (1942–2007) היה עיתונאי נודע ומחבר ספרים על תיאטרון. האוטוביוגרפיה שלו נשאה את השם ההולם - "רוברט מורלי, ג'נטלמן אחראי". בעשור האחרון לחייו זכה לתהילת עולם כפרזנטור של חברת התעופה הבריטית בריטיש איירוייס.
נוראגה

נוראגה (סרדו יחיד Nuraghe או Nuraxi; רבים Nuraghes או Nuraxis בהתאמה) הוא סוג של מבנה מגליתי פרהיסטורי עגול הנפוץ מאוד באי סרדיניה באיטליה.
לא ברור מתי בדיוק הוקמו הנוראגים הראשונים, אך נראה שהדבר קרה בסביבות שנת 1800 לפנה"ס. שיאם של הנוראגים היה בתקופת הברונזה, בין 1500 ל-1100 לפנה"ס. בתקופת הברזל, החל משנת 900 לפנה"ס לערך, שוב לא קמו נוראגים חדשים, אך אלה הקיימים המשיכו להיות בשימוש עד הכיבוש הרומי במאה ה-2 לפנה"ס ואף לאחריו.
הנורארגים הוקמו בדרך כלל בנקודות שולטות, על גבעה, בקצה רמה או בפתחו של עמק. המבנה המרכזי בנוראגים, ולעיתים היחיד, הוא מגדל בצורת חרוט שהגיע לגובה של עד 20 מטר. המגדל נבנה מגושי אבן או בזלת ללא חומר חיבור, ושמר על יציבותו מכוח משקלן של האבנים בלבד. לבניית הקומות הגבוהות במגדלים נעשה לעיתים שימוש באבן חול או בחוואר כדי לא להכביד על משקלו של המבנה. החומה שסביב הנוראגים הגיעה לעובי של 4 או 5 מטר, והיקפם של האתרים נע בין 20 ל-50 מטר.
ברחבי סרדיניה פזורים כיום בין 7,000 ל-8,000 נוראגים, ובעבר הגיע מספרם ליותר מ-20,000 וייתכן שקרוב אף ל-30,000. תפקידם המדויק של הנוראגים אינו ידוע בוודאות. חוקרים סבורים כי הנוראגים שניצבו בראשי הגבעות ואשר כללו מגדל בלבד היו חלק מרשת של מוצבים שקיימו ביניהם קשר עין. הנוראגים הגדולים, שכללו מערכת של מגדלים וביצורים, שימשו ככל הנראה כמרכזים חברתיים של התרבות הנוראגית שפרחה בסרדיניה והתפשטה גם לקורסיקה. ייעודים אפשריים אחרים כוללים מקדש, מקום מגורים, מקום אספה, בסיס צבאי, או מקום מגוריו של שליט הכפר.
הנוראגה הידוע, הגדול והחשוב ביותר בסרדיניה הוא סו נוראז'י די ברומיני (Su Nuraxi di Barumini - "הנוראגה של ברומיני") שהוכרז בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית. הנוראגים נותרו סימן ההיכר הידוע ביותר הן של התרבות הנוראגית הקדומה והן של סרדיניה המודרנית.
ג'ובס (סרט)

פיתוח

התסריטאי מאט ויטאלי החל לעבוד על התסריט לסרט בערך בתקופה בה סטיב ג'ובס לקח חופשת מחלה מאפל במחלת סרטן הלבלב. הבמאי ג'ושוע מייקל שטרן ציין בריאיון שכל החומר והמידע בסרט נאסף דרך מחקרים וראיונות.
מארק הולם, המפיק שלנו, שכר צוות של חוקרים מומחים שסורקים את כל המידע הציבורי והפרטי על סטיב ג'ובס. מארק, התסריטאי וצוות החוקרים גם עובדים לצד צוות גדול של אנשים שעבדו באפל או עבדו לצד סטיב כדי לוודא שאנחנו מעצבים את דמותו בצורה המדויקת ביותר שאפשר בתוך גבולות אורך הסרט.

הפקה

הפקת הסרט החלה בחודש יוני 2012 בבית הילדות של סטיב ג'ובס בלוס אלטוס, קליפורניה, באדיבותה של אמו החורגת של סטיב, מרילין ג'ובס (שעדיין גרה שם). גם אחותו של סטיב, פאטי, עזרה באירוח הצוות. הסצנות שמתרחשות במכללת ריד צולמו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. רוב הסרט צולם באזור לוס אנג'לס.
אילנה בית אל

אילנה בית אל היא היסטוריונית, עיתונאית ופרשנית ממוצא ישראלי המתגוררת בבריטניה.

אודות

למדה היסטוריה באוניברסיטת תל אביב וקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת לונדון. שימשה כעמיתת מחקר בקרן רוטר של גרין קולג' באוקספורד וכמרצה באוניברסיטת תל אביב. בית אל הייתה נציגת ישראל באו"ם בנושאי זכויות אדם ונשים. בין השנים 1995 ל-1997 שימשה כאנליסטית במשלחת האו"ם לבוסניה הרצגובינה ובין השנים 1999 ל-2000 שימשה כיועצת בכירה במחלקה המדינית של האו"ם בנושא בוסניה.
בין השנים 2002 ל-2005 שימשה כעורכת של כתב העת European Voice מבית האקונומיסט. כיום היא בעלת טור בעיתון הגרדיאן.
בשנת 1999 יצא ספרה הראשון, Conscripts: lost legions of the Great War, בהוצאת Sutton. הספר עסק במגויסים הבריטים במלחמת העולם הראשונה.
בית אל חיברה יחד עם רופרט סמית (Rupert Smith), גנרל בריטי בכיר בדימוס, את הספר The Utility of Force: The Art of War in the Modern World. הספר יצא לאור בהוצאת Knopf בשנת 2007 והוא עוסק בלוחמה בעידן המודרני. בשנת 2011 חיברו השנים ספר נוסף בשם The Age of Insecurity, אשר יצא לאור בהוצאת HarperCollins.
אופוצ'קה

תולדות היישוב

אופוצ'קה נוסדה ב-1414 והוקם בה מבצר שהיה כפוף לפסקוב והגן עליה. ב-1426 צרו הליטאים על העיר וב-1427 צר צבאו של המסדר הליבוני על העיר אך לא כבשוה. בשנת 1517 צר על המבצר צבא פולני-ליטאי בפיקודו של הטמאן אוסטרוז'סקי. המצור נמשך כחודש ובסוף הוסר על ידי כוח רוסי גדול שנשלח ממוסקבה על ידי וסילי השלישי. ב-1708 הכפיף פיוטר הגדול את היישוב ליחידה המנהלתית של סנט פטרסבורג ובסוף המאה ה-18, במספר חלוקות מנהלתיות, הוכפפה אופוצ'קה לתת-הנסיכות של פסקוב ולאחר מכן הפכה למרכז המנהלתי של אוייזד אופוצ'טסקי.
ב-1927 נוסד מחוז אופוצ'טסקי ואופוצ'קה הפכה למרכזו המנהלי. ב-1935 סופח המחוז, ובכללו אופוצ'קה, למחוז טבר.
בין יולי 1941 ויולי 1944 הייתה אופוצ'קה כבושה על ידי הצבא הגרמני.

יהודי העיר

בתקופת האימפריה הרוסית לא נכלל העיר בתחום המושב, יחד עם זאת כמה מאות יהודים התגוררו בעיר (היו אלה בעיקר חיילים משוחררים מן הצבא הרוסי ובני משפחתיהם). לפי מרשם האוכלוסין שנערך ב-1897 התגוררו בעיר 248 יהודים (כ-4% מהאוכלוסייה).
בשנות השלושים של המאה ה-20 התגוררו באופוצ'קה כ-580 יהודים מתוך כ-5,000 תושבי העיר. רובם עזבו ערב השואה ועם הכיבוש הגרמני ביולי 1941 היו בעיר כ-290 יהודים. באוגוסט 1941 רוכזו כ-200 יהודים בגטו ובנובמבר החל רצח תושבי הגטו. עד מרס 1942 נרצחו כ-120 מיושבי הגטו. ב-8 במרס 1942 נרצחו יתר התושבים בירי ביער הסמוך.
קייט אטקינסון

ראשית חייה

אטקינסון נולדה ביורק, שבאנגליה. היא למדה לימודי מוסמך בספרות אנגלית באוניברסיטת דנדי , ובהמשך כתבה דוקטורט (שלא הושלם) בספרות אמריקאית. לאחר לימודיה עבדה, בין היתר, כמזכירה משפטית וכמורה.

קריירת הכתיבה שלה

הרומן הראשון שלה, "מאחורי התמונות במוזיאון", זכה ב-1995 בפרס וויטברד כספר השנה והפך לרב-מכר. בהמשך כתבה ופרסמה רומנים נוספים, כולל את סדרת הספרים על הבלש ג'קסון ברודי - מפקח משטרה לשעבר שהפך לבלש פרטי. היא פרסמה גם מחזות וסיפורים קצרים.
בשנת 2013 זכה רומן נוסף שלה ("חיים ועוד חיים" - Life After Life  ) בפרס ספר השנה (בשמו החדש של הפרס - פרס קוסטה), ובשנת 2015 זכתה בפרס בשלישית (על ספרה "חיים אחרים" - A God In Ruins) (שני הספרים תורגמו לעברית על ידי שרון פרמינגר).
אטקינסון ביקרה את האופן בו סוקרה הקריירה שלה בתקשורת. כך, למשל, כאשר זכתה בפרס וויטברד הוענקה מרבית תשומת הלב התקשורתית להיותה אם יחידנית.
אטקינסון מונתה לחברת מסדר האימפריה הבריטית (MBE) בשנת 2011, בגין תרומתה לספרות.

חיים אישיים

אטקינסון הייתה נשואה פעמיים: כשהייתה סטודנטית נישאה לאבי בתה הבכורה, איב, ובהמשך - לאבי בתה השנייה, הלן. היא מתגוררת באדינבורו, סקוטלנד.
גל הלם ניצב

גל הלם ניצב הוא סוג של גל הלם בו שדה הזרימה ניצב לגל הלם.

הגדרה

במכניקת הזורמים גל הלם מוגדר כתופעה אי רציפה בה האנטרופיה עולה משמעותית באזור אינפיניטסימלי. מאחר שאף זרימת נוזל איננה יכולה להיות אי רציפה מגדירים נפח בקרה אשר מכיל את גל ההלם יחד עם המעטפת המקיפה אותו (צד אחד של המעטפת הוא אחרי גל ההלם והצד השני לפניו). שני המשטחים מופרדים על ידי עומק איניפיטיסימלי אשר מכיל את גל ההלם עצמו. במשטחי בקרה אלו שטפי התנע, המסה והאנרגיה קבועים. 
ניתן להסתכל על גל ההלם כתופעה הנעה עם התווך (כמו גל הלם הנע בצמוד למטוס) או כתופעה נייחת (למשל גל הלם הצמוד לדגם של מטוס במנהרת רוח על קולית). המשוואות עבור גל הלם ניצב פותחו עבור המקרה בו גל ההלם נייח אך ניתן לעבור למקרה של גל הלם נע על ידי מעבר של מערכת הייחוס.
הנחות מרכזיות במודל הן שהמערכת היא אדיאבטית (אין מעבר חום אל המערכת ולהפך) ושלא מבוצעת עבודה.
במקרה הכללי ישנה זווית לא ישרה בין שדה הזרימה לגל ההלם. עם זאת ניתן על ידי שימוש בקשרים גאומטריים וידיעת תכונות הזורם לפני ואחרי גל ההלם הניצב למצוא את תכונות הזורם אחרי גל ההלם המשופע.

משוואות טבלאות גל הלם ניצב

המשוואות שלהלן פותחו על ידי מאזני תנע, מסה ואנרגיה ובשימוש תיאורית גז אידיאלי (ובפרט בהנחת גז אידיאלי קלורית, כלומר שמקדם קיבול החום בלחץ קבוע הוא פונקציה של הטמפרטורה בלבד). בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם ,, ניתן למצוא את מספר המאך לאחר גל ההלם ,, יחד עם לחץ, צפיפות, טמפרטורה, ויחס לחץ הסטגנציה. 
בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם, , ויחס קיבולי החום הסגוליים    ניתן לחשב את מספר המאך לאחר גל ההלם, ,בעזרת המשוואה הבאה :
המשוואה הבאה מראה את הקשר בין הלחץ לאחר גל ההלם, , לבין לחץ הסביבה לפני גל ההלם,  : 
היחס בין הצפיפות לאחר גל ההלם, , לבין הצפיפות לפני גל ההלם, , מוצג במשוואה הבאה:
 היחס בין הטמפרטורה לאחר גל ההלם,, לבין הטמפרטורה לפני גל ההלם,,מבוטא כך:   
לבסוף, יחס לחצי הסטגנציה מוצג להלן כאשר  הוא  לחץ הסטגנציה לפני גל ההלם ו - הוא לחץ הסטגנציה אחרי גל ההלם. 
היחס בין לחצי הסטגנציה נשאר קבוע לאורך גל הלם ניצב מאחר שהתהליך אדיאבטי.

טבלאות גלי הלם ניצב

כלי חישוב נפוצים מאוד הם טבלאות של גלי הלם ניצבים. זוהי סדרת נתונים של מספר תכונות לפני ואחרי גל הלם ניצב. בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם ניתן למצוא את מספר המאך לאחר גל ההלם יחד עם לחץ, צפיפות, טמפרטורה, ויחס לחץ הסטגנציה. טבלאות אלה שימושיות מאחר שהמשוואות המשמשות לחישוב מאפיינים אחרי גל ההלם מסורבלות.
הטבלאות מחושבות באמצעות יחס קיבולי חום סגוליים השווה ל-1.4. מספר המאך במעלה הזרימה, מתחיל ב-1 ומסתיים ב-5. אף על פי שהטבלאות יכולות להתפרש על פני כל מספרי מאך, נהוג לעצור במאך 5  מכיוון ומעבר לו ההנחה שהוא שווה 1.4 מביאה לטעויות של מעל 10%.
הסקס של מאסטרס

הפקה

ערוץ "Showtime" הזמין פיילוט של הסדרה באוגוסט 2011, וביוני 2012 אישר המשך הפקה של סדרה בת 12 פרקים. שידורה של העונה הראשונה החל ב-29 בספטמבר 2013. ב-13 ביולי 2014 החל שידורה של העונה השנייה. החל ב-12 ביולי 2015 שודרה העונה השלישית של הסדרה. שידור העונה הרביעית החל ב-11 בספטמבר 2016. תחילה פורסם כי עונה זו תכלול 12 פרקים כמו קודמותיה, אך מאוחר יותר היא הופחתה ל-10 פרקים. עונה זו הסתיימה ב-13 בנובמבר 2016, וזמן קצר לאחר מכן הודיעה רשת שואוטיים כי הסדרה בוטלה ולא תשוב לעונה חמישית.
את דמותו של ברטון סקאלי הרכיבה מפיקת הסדרה, מישל אשפורד, מדמותם של גברים אחדים שמאסטרס הכיר. אחד מהם היה הומוסקסואל, אך לא היה זה הרקטור בזמן מחקרו של מאסטרס.
אחראי האביזרים בסדרה, ג'פרי ג'ונסון, הצביע על הקושי להשיג אביזרי מין בני התקופה או מידע עליהם, כיוון שהעיסוק בכך היה בגדר טאבו.
קינג פייסל בייבס

הופעות בתחרויות יבשתיות

קינג פייסל בייבס השתתפה לראשונה במפעלים האפריקאיים בעונת 2005, אז השתתפה בגביע הקונפדרציה של ה-AFC והוגרלה בשלב הבתים של מפעל זה עם קבוצות FAR רבאט המרוקאית, אבניר ספורטיב דה לה מרסה התוניסאית ופלו סטאר מגינאה ולבסוף סיימה במקום השני בבית זה, מיקום המעניק לקבוצה את המקום השלישי והרביעי במשותף עם קבוצת איסמעאילי המצרית שסיימה במקום השני בבית השני.
בעונת 2006 חזרה הקבוצה לגביע הקונפדרציה האפריקאי, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת AS במקו ממאלי.
קאדוס חארב, קיסר אתיופיה

קאדוס חארב היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר ג'אן סאיום. כמה מההיסטוריונים מסכימים ששלטונו היה בין התאריכים 1079–1119. ההיסטוריון האנטינגפורד אינו כולל אותו ברשימתו על שליטי שושלת זאגווה.
מור פולנוהר

ביוגרפיה

פולנוהר נולדה,  והתחנכה בנתניה. עשתה את תפקידה הראשון לטלוויזיה בשנת 2001 (גיל 11) ומאז החלה להופיע בהפקות טלוויזיה, קולנוע ובמה.
היא למדה תיאטרון במשך 8 שנים בבית הספר לאומנויות הבמה, "הבוסתן" שבנתניה שם למדה משחק, מחול קלאסי ומודרני, אקרובטיקה אווירית ומוזיקה.
בשנת 2012 הצטרפה פולנוהר ללהקת מיומנה. במסגרת הלהקה השתתפה במופע "Momentum" המשלב אקרובטיקה, מחול, טכנולוגיה, קצב ושירה איתו הופיעה בארץ ובעולם.
את שירותה בצה"ל עשתה בחיל המודיעין.

טלוויזיה

תפקידה הראשון של פולנוהר בטלוויזיה היה בסרט הטלוויזיה "יומן כיתה", שכיכבה בו בגיל 11, בתפקיד הראשי. כמו כן, השתתפה בפרסומות ל"סלקום", "קוקה קולה" ול"האגודה למלחמה בסמים". בשנת 2009 עשתה את תפקידה בסדרת הדרמה "פרשת השבוע", ששודרה ב-HOT3.
בשנים 2012–2016 גילמה את דמותה של "רונה דיין" בסדרת הנעורים "גאליס", וב-2012 הסופרת סמדר שיר הוציאה לאור ספר המבוסס על תפקידה בסדרה, הנקרא "גאליס - הקיץ של רונה ודורי" שהפך לרב-מכר בקרב בני הנוער. במהלך אותה שנה, השתתפה בשני פרקים בתוכנית המציאות "TLV עושים את תל אביב".
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "משפחה שולטת", ששודרה בערוץ הילדים ב-yes במשך 4 עונות, שם היא גם מבצעת את שיר הנושא של הסדרה "מלך". באותה השנה מור הצטלמה לסדרה האמריקאית "הרודן" ("Tyrant") בתור סמירה, נערה מוסלמית בת 20 הפעילה באופוזיציה ונלחמת באומץ על העקרונות בהם מאמינה. הסדרה משודרת ברשת FOX וב-YES. עונתה השנייה, בה מופיעה גם עלתה ביולי 2015.
באותה שנה שיחקה במופע הקברט "קטסטרוף״ של הבמאית אסתר אלקיים בפסטיבל צוותא יחד עם ליאור כהן, מיטל מיכאלי ועוד.
בשנת 2015 החלה בערוץ 10 סדרת הנוער "להתבגר", המבוססת על סדרת הספרים של גלילה רון פדר עמית "להתבגר", בה פולנוהר משחקת את נעמה נאור לצדם של טום יפת וניב סולטן. ובנוסף התארחה בתוכנית "הבנים והבנות".
בשנים 2015–2016 שבה לגלם את דמותה של רונה בשתי העונות האחרונות (6–7) של הסדרה "גאליס".
בשנת 2017 שיחקה בסדרה כיפת ברזל בתפקיד שולי כחברתו של גור-אריה כהן, חייל דתי-לאומי שמתאבד עקב פגיעה מינית.

קולנוע

בשנת 2005 השתתפה פולנוהר בסרטו של רם לוי "עור", בו גילמה את דמותה של "נטלי", השתתפה בסרט הסטודנטים הקצר ב-2007, "בדרך שלה".
בשנת 2014 לוהקה לסרט הקולנוע "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני, לצדם של אלון אבוטבול, רותם זיסמן-כהן, מיכאל אלוני ועוד.
בשנת 2015 דיבבה את דמותה של לולה בסרט "השדון הראשון שלי".
בשנת 2017 שיחקה בסרט "כמעט מפורסמת".
אייל ברטוב

ביוגרפיה

ברטוב הוא צלם סטילס ווידאו ובמאי סרטים, המתמחה בנושאי הטבע, הזואולוגיה והאנתרופולוגיה.
הוא מצלם ומפיק סרטים באורך מלא עבור הנשיונל ג'יאוגרפיק, וכן עבור ארגוני טבע וסביבה בישראל.
לאחרונה צילם, ערך, והפיק סדרה נרחבת על הטבע הישראלי עבור ערוצי הסמית'סוניאנס בקנדה ובארצות הברית. הסדרה "ישראל הפראית" שצילם כוללת חמישה פרקים של שעה: נדידת הציפורים, החבל הים תיכוני, מדבר יהודה וים המלח, הרי אילת וים סוף, ארץ הנגב.
עבודותיו מתפרסמות בתערוכות, במגוון רחב של מגזינים, ספרים, אנציקלופדיות ותוכניות טלוויזיה.
הוא פעיל במאבקי שמירת טבע וסביבה, כשפעילותו באה לידי ביטוי בתמונות, סרטים, הרצאות ופעילות ציבורית.
ברטוב הדריך למעלה מ-120 מסעות ליבשת אפריקה, לארצות קניה, טנזניה וזנזיבר, איי סיישל, דרום אפריקה, נמיביה, בוצואנה וזימבבואה. כמו כן צילם מסעות באסיה - בדרך המשי, בהודו ובתאילנד.
ברטוב נשוי ולו שני ילדים. מתגורר במושב שדה יצחק שבעמק חפר.
פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת

פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת הוא פסטיבל ג'אז בינלאומי, המתקיים מדי שנה בנמל אילת, מ-1987. לפסטיבל מוניטין בינלאומי והוא מוכר היטב בקהילת הג'אז העולמית. הפסטיבל הוא אירוע הג'אז הגדול בישראל. במשך השנים שולבו בפסטיבל גם מופעים מתחום מוזיקת העולם וכאלו המשלבים סגנונות שונים של ג'אז. מינואר 2011 מתקיים פסטיבל ג'אז בחורף תחת השם "ג'אז חורף בים האדום". המופעים נערכים באולמות בבתי מלון שונים בעיר.
הפסטיבל החל את דרכו תחת השם "ג'אז בים האדום" (כפרפרזה על הפסטיבל המפורסם "ג'אז בים הצפוני") ב-31 באוקטובר 1987 ונערך מאז כל שנה בשבוע האחרון של אוגוסט. ב-2004 הוחלף המפיק הראשון של הפסטיבל, אבי יפרח (חברת מולטימדיה) ושמו שונה לשם הנוכחי. מבין מייסדיו ומנהלו האמנותי מאז ראשית דרכו הוא פסנתרן הג'אז דני גוטפריד. גוטפריד ניהל את הפסטיבל לאורך 22 שנה והוליך אותו במהלך השנים מאירוע צנוע לאירוע שנתי רב ממדים, פסטיבל הנחשב אחד מהחשובים בעולם הג'אז. גוטפריד פרש בשנת 2008 וכמחליפו מונה ב-2009 הקונטרבסיסט אבישי כהן. באוקטובר 2011 פורסם כי הסקסופוניסט אלי דג'יברי ואיש הרדיו דובי לנץ נבחרו לשמש כמנהלים האמנותיים של הפסטיבל. השניים נכנסו לתפקיד לאחר שלוש שנים בהן ניהל כהן את הפסטיבל.
הפסטיבל מקיים כעשרה מופעים כל לילה במשך 4 ימים, כאשר במרבית הזמן מתקיימים במקביל שני מופעים. הלהקות המגיעות מחוץ לארץ מופיעות פעמיים (כדי לאפשר לקהל לראות את כל המופעים המופיעים במקביל) והישראליות מופיעות בחלקן פעם אחת ובחלקן פעמיים. הפסטיבל מציג כל שנה כתריסר הרכבים בינלאומים, מצמרת הג'אז העכשווי, ומספר דומה של להקות ישראליות. 
בכל ערב, לאחר סיום ההופעות, מתקיים מופע משותף ("ג'אם סשן") עד עלות השחר על שפת בריכת אחד המלונות, בהשתתפות חלק מהאמנים האורחים בפסטיבל ומוזיקאים ישראליים. במהלך ימי הפסטיבל מועברות על ידי האמנים המשתתפים סדנאות וכיתות אמן. 
בשנת 2008 נרשמו כ-85,000 כניסות של בודדים ל-40 מופעי הפסטיבל.
בין האמנים אשר הופיעו במהלך שנות הפסטיבל נמנים: מייקל ברקר, רנדי ברקר, ויין שורטר, הרבי הנקוק, דייב ליבמן, ג'ורג' קולמן, רד רודני, ג'ון סקופילד, מישל פטרוצ'אני, צ'ארלי היידן, ג'ו הנדרסון, צ'יק קוריאה, דם, יזע ודמעות, טאוור אוף פאוור, מנהטן טרנספר, בטי קרטר, אבי לינקולן, דיאן ריבס, באד פלאס, טיטו פואנטה, גארי ברטון, צ'ארלס לויד, הירומי, טוטס טילמנס, ספיירוג'יירה, מייק סטרן, בילי קובהם ואחרים.
מרק כתום

מרק כתום (מוכר גם בשם "מרק כתומים") הוא מרק על בסיס ירקות כתומים כגון בטטה, דלעת או גזר. מוצר מרכזי נוסף במרק הוא פעמים רבות תפוח אדמה המסמיך אותו ולעיתים גם קורנפלור או שמנת, המשמשים לאותה מטרה.
המרק עשוי נוזל סמיך משום שמרסקים את הירקות ממנו הוא עשוי לאחר בישולם. תיבול נפוץ הוא אגוז מוסקט. המרק לרוב מוגש חם, יחד עם קרוטונים או שקדי מרק. טעמו העיקרי הוא מתקתק עם מוקרמות עדינה.
בשל מרכיביו עשיר מרק זה בבטא קרוטן ורכיבים דומים נוספים החיוניים לגוף ליצירת ויטמין A. מרכיבים אלו הם המעניקים למרק את צבעו הכתום.
פיזיקה כימית

פיזיקה כימית הוא התחום החוקר תופעות פיזוכימיות בשימוש טכניקות מתוך תחומי המשנה פיזיקה אטומית ופיזיקה מולקולרית, ובטכניקות מתחום הפיזיקה של חומר מעובה. אפשר להגדיר את התחום כחקר תהליכים ותופעות כימיות רבות מנקודת מבט פיזיקלית. פיזיקה כימית הוא תחום משותף לתחומי הידע פיזיקה וכימיה.
פיזיקה כימית נבדלת בצורה ניכרת מכימיה פיזיקלית, כאשר פיזיקה כימית מתרכזת יותר בתאוריות פיזיות ובמאפיינים פיזיים של חומרים שונים בטבע; ואילו כימיה פיזיקלית מתרכזת בלימודי החוקים של הכימיה בפיזיקה. למרות שמותיהם הדומים של שני התחומים, הם שונים; ובאוניברסיטאות מלמדים אותם בשני קורסים נפרדים.

רקע

פיזיקה כימית כוללת את חקר המבנה הכימי והדינמיקה של פולימרים, רדיקלים חופשיים, יונים, מולקולות, ושל האשכולות הכימיים. החוקרים בתחום הפיזיקה הכימית עוסקים בהתנהגות מכנית-קוונטית, תהליכי מסיסה, זרימת אנרגיה תוך-מולקולרית ובין-מולקולרית וישויות בודדות כמו נקודות קוונטיות. המחקרהניסווי עושה שימוש בטכניקות ספקטרוסקופיות על מנת להבין בצורה טובה יותר את קשרי מימן, העברת אלקטרונים, יצירה ושבירה של קשרים כימיים, תגובות כימיות ויצירת ננו-חלקיקים.
מדענים יוצרים סימולציות של תהליכים תוך-מולקולרים כדי לחקור את המבנה המולקולרי, ומעלים השערות לגבי מבנה המולקולה
יעדי המחקר בפיזיקה כימית הם גילוי והבנה של מבנים כימיים, תגובות במכניקת הקוונטים, הבהרת מבנם ותגובתיות בשלבים יונים ושל גזים רדיקלים. כמו כן, פועלים מדענים להפוך את הפיזיקה הכימית נגישה למחשוב ולדיגיטציה.
שלמה טנאי

שלמה טנאי (קושיצקי) (27 בנובמבר 1919 – 10 בינואר 2000) היה משורר, סופר, מתרגם ועיתונאי עברי.

ביוגרפיה

שלמה טנאי נולד בביילסקו-ביאלה שבשלזיה, פולין, ועלה ארצה עם הוריו ואחיותיו בשנת 1929. בשנת 1938 פורסם שירו הראשון, "שעת הצלילים" בעיתון "דבר". בראשית שנות הארבעים יזם וערך, יחד עם משה שמיר, את כתב העת "ילקוט הרעים", ופרסם בו כמה משיריו. נשא את המאיירת והציירת תרצה טנאי, בתם של יהושע ברנדשטטר ורחל קטינקא. בשנת 1947 הופיע ספר שיריו הראשון "פגישת האוהבים" עם ציורי אשתו.
משנת 1944 היה חבר מערכת הארץ, ועבד בו לסירוגין עד 1966. היה עורך העיתון במחנה, בשנת 1954 היה עורך השבועון לילדים דבר לילדים. בשנת 1956 היה עורכו של השבועון רימון שהוקם (על ידי איסר הראל) על-מנת להתחרות בשבועון העולם הזה ונסגר כעבור חודשים מעטים. החל מ-1967 עבד במרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות, והיה אחראי על הפקת סרטי תעודה רבים. מעבר לכך תרגם רבים משיריו וכתביו של המשורר היינריך היינה.
היה חבר בוועדת העשור להקמת המדינה, ואז הגה ויזם את רעיון שבוע הספר העברי שנערך לראשונה ב-1959.
יו"ר הדירקטוריון של אקו"ם מספטמבר 1973 עד ינואר 1998.
בשנת 1972 זכה בפרס קוגל על ספר שיריו "ניחושים". בשנת 1976 זכה בפרס מרים טלפיר על ספר שיריו "רגלי המבשר". בשנת 1985 זכה בפרס ביאליק על מפעלו בשירה, ובשנת 1999 זכה בפרס אקו"ם למפעל חיים לספרות.
נקבר בבית העלמין ירקון. במסגרת מיזם הנצחת אמנים ואנשי תרבות בתל אביב, הוצבה בספטמבר 2017 לוחית זיכרון משותפת לשלמה טנאי ולרעייתו, תרצה, בכניסה לבית בו התגוררו ברח' דפנה 20 בתל אביב.
דייוויד ברנסלי

ביוגרפיה

ברנסלי נולד בניו יורק למשפחה יהודית. בשנת 1987 סיים את בית ספר התיכון מונרו וודברי . בהמשך הצטרף לשנה לאוניברסיטת רוד איילנד  ושיחק בנבחרת הכדורסל - רוד איילנדס ראמס . בשנת 1989 עבר לשחק במדי קבוצת הכדורסל של מנהטן קולג'  ושם שיחק עד שנת 1992. בכל תקופותיו במכללות שיחק ברנסלי בממוצע של 6.2 דקות למשחק וקלע בממוצע של 5 נקודות למשחק.
לקראת עונת 1995/1996 עלה ברנסלי לישראל, קיבל אזרחות ישראלית והצטרף להפועל ירושלים, תחת המאמן פיני גרשון. חמישיית הקבוצה כללה את שלושת השחקנים שחזרו עדי גורדון, דורון שפע ונוריס קולמן, כאשר ברנסלי תפקד כשחקן ספסל. הקבוצה פתחה את העונה במאזן 0–6 מרשים, כשבדרך היא מנצחת את כל מי שעומדת מולה, כולל מכבי תל אביב. הקבוצה סיימה במקום השני את הליגה הסדירה, אולם הודחה בהפתעה בחצי גמר הפלייאוף על ידי גליל עליון. בעונה הסדירה קלע ברנסלי בממוצע של 4 נקודות ובפלייאוף בממוצע של 1.3 נקודות. לעומת זאת, הקבוצה הגיעה לגמר הגביע, בעזרת סל ניצחון של עדי גורדון על בני הרצליה. בגמר הפועל ירושלים משכה את מכבי תל אביב למשחק צמוד ששלושים שניות לסיום עמד על התוצאה שיווין 65:65. הפועל יצאה להתקפה אחרונה, עדי גורדון קלע והפועל ניצחה 65:67 וזכתה בגביע הראשון בתולדותיה. זהו התואר היחיד בקריירה של ברנסלי.
בעונת 1996/1997 עבר ברנסלי לעולה החדשה גבעת שמואל. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-9 וניצלה מירידה בזכות הפרש סלים. ברנסלי רשם 14 הופעות וקלע בממוצע של 10.6 נקודות למשחק.
בשנת 1997 הוזמן ברנסלי על ידי המאמן צביקה שרף לנבחרת ישראל לאליפות אירופה בכדורסל 1997 בתור מתאזרח. ישראל סיימה במקום התשיעי בטורניר בפעם השנייה ברציפות. מאזנה של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות וארבעה הפסדים. ברנסלי קלע בממוצע של 1.1 נקודות למשחק. לאור תפוקתו הנמוכה לא הוזמן ברנסלי למוקדמות שנערכו בעונה לאחר מכן ובמקומו כמתאזרח הוזמן ג'ף קנט.
בעונת 1997/1998 עבר ברנסלי למכבי קריית מוצקין, ושיתף פעולה עם דריק גרווין. הקבוצה סיימה במקום ה-11 עם 15 הפסדים מתוך 22 משחקים וברנסלי קלע בממוצע של 8.1 נקודות למשחק.
בעונה לאחר מכן, עונת 1998/1999 עבר ברנסלי למכבי רמת גן תחת המאמן מולי קצורין. ברנסלי שיחק כשחקן ספסל וקלע בממוצע של 4.8 בעונה הסדרה ו-7 נקודות בפלייאוף. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי המכובד אך הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים. בגמר העונה עזב ברנסלי את ישראל.
סך הכל שיחק ברנסלי 4 עונות בליגה הראשונה בישראל, קלע בממוצע של 7 נקודות והיה שותף לזכייה בגביע המדינה עם הפועל ירושלים. בנבחרת ישראל רשם ברנסלי 17 הופעות, והשתתף באליפות אירופה בשנת 1997.
לאחר שעזב את ישראל חזר לארצות הברית והוא עובד כמאמן כדורסל ומורה בתיכונים. יש לו חמישה ילדים.