google/wiki40b huggingface dataset:
הענקים וילדי השמש

עלילת הספר

הספר מתאר יחסי ידידות בין אריה, בן קיבוץ במרכז הארץ וזוהיר, מוסלמי בן כפר בצפון, למרגלות "מתלול צורים". לאורך העלילה ישנם מעברים חדים בין שני היישובים. חיי השיתוף בקיבוץ מתוארים באופן דומה לחיי הכפר הערבי של זוהיר. אך כל אחת מדמויות הגיבורים המרכזיים בעלילה, עוברת תהליך של מאבק של אחד מול רבים. זוהיר מול משפחתו, מול אביו בעיקר. האב מתואר כאישיות חזקה מאוד ואפילו שתלטנית, המנסה לנהל את חייו של השחקן הצעיר. אך ללא הצלחה. זוהיר מתאהב בשחקנית יהודיה, ממוצא פולני והיחסים ביניהם מעוררים בשניהם קונפליקטים פנימיים רבים. לילית מגיעה לביקור בכפרו של זוהיר. בכניסה לכפר עוצרת אותה ניידת משטרה, הם מנסים להזהיר אותה מפני הבאות. אך ללא הועיל. לאחר מכן, זוהיר מעביר אותה ניסיון חניכה קשה ביותר, כאשר שניהם יוצאים בערב, עת שקיעה אל ההר "מתלול צורים". הוא נוטש אותה לבדה, בכוונה, על מנת לבחון את יכולת ההישרדות שלה בלילה, בסביבה עוינת. 
לעומת זאת, אריה נאבק מול החלטות קולקטיביות של הקיבוץ, המנסות למנוע את המשך לימודיו בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, המאבק גם מגיע להתמודדות מול שני הוריו, מוריס הצייר וד"ר רוניה, הרופאה של הקיבוץ. שניהם נמנעים מלהתערב לטובתו כדי להוכיח, כלפי שאר חברי הקיבוץ, את נאמנותם לעקרונות ולאידאולוגיה הקיבוצית, יותר מאשר לאינטרס האישי, הפרטי. אריה מתאהב באהבה אפלטונית בדידה, רקדנית מוכשרת ממוצא תימני ורודף אחריה ברחובות תל אביב. במהלך אחד מאירועי הכנסים של יום השואה במסגרת משואה, מגיעה לאירוע ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר והיא מתאהבת במוריס ובציור שלו שנמצא בסלון ביתם.
זוהיר תוקף את הקיבוץ על השתלטותו על "הארץ שלו", ואריה מנסה לפייסו. היחסים ביניהם מתקיימים למרות דעות קדומות, תחושת הפחד מהאחר והתנגדות הסביבה ליחסים אלו.
שני הידידים הם אמנים ויוצרי תיאטרון, הנפגשים על במת התיאטרון הישראלי והם זוכים לתשואות הקהל על כישרונם.
בהמשך הספר מתאהבים אריה וזוהיר באותה אישה, ורד. התאהבות זו מעצימה את העימותים ביניהם והם מתרחקים זה מזה. הפירוד גורם כאב נפשי לשניהם. אריה חושש מפגיעה במעמדו במסגרת הקיבוץ כאשר זוהיר מגיע לשם, בין השאר בשל הצלחתו של זוהיר בקרב הנשים היהודיות בקיבוץ; לפיכך אריה מנסה לסלק את זוהיר מדרכו.
לאחר פרידה קשה הם נפגשים שוב בתיאטרון, לקראת הפקת הצגה המבוססת על הנצרות, היהדות והאסלם. לצורך כך הם הולכים ללמוד במנזר השתקנים מהי נצרות. כלבים הנובחים בלילה ליד חלונם מעירים אותם והם מתכנסים בחלל התפילות בשעת בוקר מוקדמת. למחרת יוצאים שניהם ללמוד בישיבה של הרב אורי זוהר.

סגנון הכתיבה

הספר כתוב בשיטת העלילה הלא ליניארית — לסיפור אין התחלה אמצע וסוף, אלא מתוארות בו תמונות וסצינות תוך כדי מעברים חדים בזמן ובמקום. הסצינות מתחברות לעלילה המנסה לבטא אחדות ניגודים. לדברי עורך הספר: "זהו "הז'אנר המעגלי" ובו דמות משתקפת בדמות אחרת כדי ללדת דמות חדשה, כמו בחיים... (הסופר הוא) חסיד השיטה האנטי-לינארית של פרופ' קליין, פסיכיאטר ובמאי צרפתי".
מוחמד א-סדר

סייד מוחמד א-סדר (בערבית - سيد محمد الصدر; תעתיק מדויק - סייד מחמד א-צדר; 1887–1957) היה ראש ממשלת עיראק בשנת 1948 בתקופת מלחמת העצמאות.
א-סדר היה בן למשפחה מכובדת בקרב המיעוט השיעי בעיראק. בשנת 1920 השתתף במרד נגד הבריטים. לאחר מכן רכש מוניטין והשפעה בשדה הפוליטי, ועמד בראש מפלגה שיעית בשם "אל-איסתיקלאל" (העצמאות). זמן מה שימש כיושב ראש הפרלמנט העיראקי. בינואר 1948, כאשר מהומות ה"ות'בה" שפרצו עקב חתימתו של ראש הממשלה סאלח ג'בר על הסכם חדש עם הבריטים, הביאו את העוצר ההאשמי עבד אל-אילה לפטר את ראש הממשלה, מונה א-סדר במקומו, בשל המוניטין שיצאו לו כשמרן. א-סדר נתפס כפחות קשור לחצר ואנטי-בריטי, ונראה היה כי מינויו עשוי להשקיט את הרוחות הסוערות. לממשלתו צירף אישי ציבור ידועים, מקרב הפוליטיקאים השמרנים, ובהם שלושה ראשי ממשלה לשעבר - שר החוץ חמדי אל-פאצ'צ'י, שר הפנים ג'מיל אל-מדפעי ושר ההגנה ארשד אל-עומרי. 
א-סדר היה ראש הממשלה בעת שהוכרזה הקמת מדינת ישראל במאי 1948. עיראק, שהייתה בין המדינות הקיצוניות ביותר בהתנגדות לתוכנית החלוקה בימי ג'בר, המשיכה להוביל את הקו הקיצוני, והורתה על משלוח חיל משלוח על מנת להילחם במדינה הצעירה.
ביוני 1948 נערכו בעיראק בחירות, שלאחריהן התפטר א-סדר ומונה מוזאחם אל-פאצ'צ'י לראשות הממשלה.
א-סדר מת בשנת 1957.
פול באטרפילד

ביוגרפיה

את דרכו החל כחלילן קלאסי, ואחר פיתח עניין במפוחית בלוז. הוא חקר את סצנת הבלוז בעיר הולדתו שיקגו, שם הוא פגש את מאדי ווטרס ועוד אמני בלוז גדולים, שעודדו אותו וסיפקו לו הזדמנות להצטרף למפגשים בתחום. עד מהרה החל להופיע עם צוות חובבי הבלוז ניק גרוונייטס ואלווין בישופ.
בשנת 1963 הקים את להקת פול בטרפילד בלוז (Paul Butterfield Blues Band), שהקליטה מספר אלבומים מוצלחים, והייתה פופולרית עד שנות השישים בקונצרטים ובפסטיבלים. הופעות התקיימו בפילמור ווסט בסן-פרנסיסקו; פילמור איסט בניו-יורק, במונטריי פופ פסטיבל ובוודסטוק. הלהקה התאפיינה בשילוב שיקגו בלוז חשמלי עם רוק, וכן בהיותה חלוצת הג'אז פיוז'ן בהופעות ובהקלטות. לאחר התפרקותה של הלהקה ב-1971, בטרפילד המשיך להופיע ולהקליט עם הלהקה "Paul Butterfield's Better Days", עם המורה הרוחני שלו מאדי ווטרס, ועם חברי הלהקה בסגנון ה-roots-rock. בתקופה שבה הקליט והופיע נפטר באטרפילד ב-1987 בגיל 44 לאחר שלקח מנת יתר של הרואין.
גולן גוט

קריירה

גוט החל לשחק כדורסל בקבוצת הנוער באבן יהודה. בעונת 2011/2012 הצטרף להפועל לב השרון מהליגה הלאומית, אך מיעט לשחק בשורותיה. בסיום העונה הצטרף לאקדמיה לכדורסל של המועדון הקרואטי ק.ק ספליט.
בעונת 2013/2014 הצטרף להפועל תל אביב בליגת העל. בראשית העונה כמעט שלא שותף במשחקי הקבוצה, אך ככל שהתקדמה העונה זכה לדקות משחק רבות יותר. במהלך העונה שיחק 7.9 דקות וקלע 1.3 נקודות.
בעונה ה-2 שלו בהפועל, עונת 2014/2015, שיחק 5.7 דקות, וקלע 1 בממוצע למשחק.
גוט היה חלק מסגל נבחרת העתודה שסיימה במקום ה-15 באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בשנת 2013 בטאלין. באליפות שנערכה ב-2014 בהירקליון, בה סיימה הנבחרת במקום השביעי, היה מהשחקנים הבולטים, עם 8.7 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2015 חתם גוט במכבי ראשון לציון. במהלך עונת 2015/2016 גוט שיחק 6.9 דקות וקלע 2.7 נקודות וזכה עם קבוצתו באליפות ראשונה בתולדות המועדון.
בקיץ 2016, חתם על חוזה לשנתיים בעירוני נס ציונה שירדה לליגה הלאומית אשתקד.
בעונת 2016/2017 שיחק גוט בעירוני נס ציונה (כדורסל) ושיפר משמעותית את אחוזי הקליעה עם 12 נק' למשחק. גוט היה חלק משמעותי בחזרת הקבוצה לליגה העל לאחר 3:0 נגד הפועל באר שבע/בני שמעון בסדרת הגמר

בעונת 2017/2018 שיחק גוט בעירוני נס ציונה (כדורסל). גוט שיחק 21.5 דק' בממוצע וקלע 6.2 נקודות.

חייו האישיים

גוט הוא בנו של כדורסלן העבר והמאמן דני גוט ושל כדורסלנית העבר פנינה גוט. הוא אחיינו של המאמן דייוויד בלאט ובן דודו של השחקן תמיר בלאט.
אחותו ירדן, גם כן כדורסלנית, משחקת בהפועל פתח תקווה ושיחקה בנבחרת הנערות.
אחיו הצעיר גלעד גם הוא כדורסלן.
רבאב

רבּאבּ (בערבית: ربابة) או רבּאבָּה, "כינור עם מיתר אחד", "כינור הנילוס", הוא כלי מיתר עתיק, שנפוץ מן המזרח התיכון וצפון אפריקה אל אפריקה שמדרום לסהרה, אסיה ואירופה. הכלי בנוי מצוואר עץ, עליו מתוח מיתר יחיד בגרסה הפשוטה ועד שלושה מיתרים בגרסאות אחרות. בתחתיתו מיכל המשמש גוף-תהודה ומונח זקוף על הקרקע או בחיקו של הנגן. הנגינה בכלי מתבצעת באמצעות קשת בניצב למיתרים. מן הכלי הפשוט צמחו הלירה הביזנטינית, הרבק (rebec), הקמנצ'ה הפרסי, המורין חור המונגולי, ההוקין הסיני ועוד. מנעד הכלי מוגבל ביותר, קצת למעלה מאוקטבה. 
הרבאב בנוי בשלל גרסאות, לפי המסורת והמצאי בשטח. מיכל התהודה עשוי פעמים רבות מדלעת יבשה או עץ חלול, אך גוף התהודה של רבאב בדואי יכול להיות קופסת-פח. במגרב מתוח המיתר לא על צוואר דק אלא על גוף עץ מעובה חלול ולרוב מעוטר.
שנות ה-90 של המאה ה-18

טבע ואיכות הסביבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק

ביוגרפיה

פרדריק נולד ב-11 באוקטובר 1753 בקופנהגן, לפרדריק החמישי, מלך דנמרק ושל רעייתו השנייה יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, בתם של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואנטוניטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל. בצעירותו יועד פרדריק לתפקיד בישוף ליבק לאחר פרידריך אוגוסט הראשון, דוכס אולדנבורג, אך לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל.
בשנת 1772 מונה פרדריק לעוצר הממלכה, עקב אי שפיותו של אחיו כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק. אולם עיקר תפקידו היה סמלי, ולמעשה שלטה אמו יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, יחד עם אובה הו-גולדברג. בשנת 1784 ביצע בנו של כריסטיאן - פרדריק הפיכה שלטונית, ותפס את השלטון. לאחר ההפיכה לא נותרה לפרדריק שום סמכות בחצר המלוכה, והוא התגורר בארמון כריסטיאנבורג, ולאחר שריפתו בשנת 1794 עבר להתגורר בארמון אמיליאנבורג. זמן קצר לאחר השריפה מתה אשתו סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, וב-7 בדצמבר 1805 מת פרדריק בביתו. בנו של פרדריק - כריסטיאן פרדריק עלה לשלטון לאחר מותו של פרדריק השישי, מלך דנמרק, והוכתר ככריסטיאן השמיני, מלך דנמרק.
התגודדות מול טורף

התגודדות על טורף או מובינג (באנגלית: mobbing) היא התנהגות של מספר בעלי חיים המתגוננים מטורפים על ידי הסתערות והתנפלות עליהם. מתקפות אלה אינן פוצעות או פוגעות בצורה קשה בטורף ורק גורמות לו לברוח מהטרף, אך היא נגרמת גם כשציפורים מגוננות על קיניהם וביציהם. במרבית המקרים היא איננה מתרחשת כשהטורף מתחיל את הציד, אלא רק כשהוא נמצא מבודד. התגוננות זו מתבצעת במקרים רבים בלהקות הנטרפים, אפילו ממינים שאינם קשורים ואפילו קטנים בהרבה ממין הטורף.
באנגלית קיימת למילה Mobbing, בשמעות של אספסוף משולהב הפונה לתקוף אדם או קבוצה שנואה, מה שמזכיר את צורת ההתגוננות הזו.

עופות

הדוגמאות העיקריות הם עופות דורסים שונים כמו עיט, עיטם או ינשוף הנחים בנחלת עופות אחרים העלולים להיטרף על ידם, המנצלים את מנוחת הטורף כדי להתקיף אותו. להקות של ציפורי שיר קטנים מפרושיים, קיכליים שונים, ירגזיים, דרוריים, סבכיים, זרזיריים ועורביים מתגודדים סביב הטורף. בתחילה הם רק צווחים סביבו אך בהמשך כמה מהמינים הנועזים יתקפו את כתפיו ואחורי ראשו בהסתערות של פגיעה וחזרה לענף המוגן. אפילו מינים קטנים כמו קוליבריים יתקפו דורסים בזמן שהם במנוחה - צורת תעופתם המהירה וגופם הקטן מקשה על הטורף להכות בהם ביעילות.
בנוסף על עופות דורסים ישנם עופות נוספים שיותקפו כמו שחפים, חמסנים, עורבים וקוקיות. הקוקיות אינן טורפות אך גורמות למעמסה על ההורים וגוזליהם והורגות למעשה את צאצאיהם. הללו נרדפים על ידי ציפורי שיר קטנות והגדולים גם תוקפים אותם מהאוויר ואף יורים עליהם לשלשת מלמעלה.
עופות המקנננים בלהקות יתקפו מינים המנסים לחטוף אפרוח או ביצה, למשל נחשי ביצים, כמה לטאות, שועלים ונמיות. שחפיות הקוטב מגוננות בעוז על קיניהן אפילו מדובי קוטב רעבים ויתקפו את אפו עד שידמם, אז הוא בורח משם.
חתולים המנסים לצוד ציפורים שהתגלו מתגודדים בציפורים רבות המצייצות בקרבתם, כדי לסמן לו שהוא התגלה ולא יוכל לארוב להם. כמעט תמיד החתול עוזב את האזור.

חיות אחרות

התנפלות על טורף קיימת גם במגוון יונקים כמו אצל הסוריקטות המתגודדות סביב נחשים ארסיים במטרה להדחיק אותם מנחלתם, סנאי קרקע קליפורני מושך את חבריו כשהוא מוצא סביב המאורה נחשים כמו נחש גופר או עכסן וחבריו עוזרים להסתער לכאורה ואף לנשוך את קצוות הנחש ואז לברוח. הנחשים אינם מצליחים להתמודד עם המתקפה המשולבת ובורחים. דגי כחול-זים (Lepomis macrochirus) יתקפו צבים נשכנים וירתיעו אותם מלהתקרב אליהם.
בנוסף לדוגמאות אלה ישנם מינים מסוכנים יותר לטורפיהם המתגודדים סביבם במטרה לפצוע אותם קשה: לווייתנים גדולי סנפיר מתקהלים סביב אורקות המנסות לטרוף גורים ורודפים אחריהם במים עד שהם מתרחקים. תאו אפריקני ופילים מתגודדים מסביב לאריות במטרה להניס אותם, אך לעיתים הם ממש מנסים לפגוע על מנת להרוג - דבר נדיר מאוד בעולם החי. בבונים מנסים להרתיע נמרים שפולשים לשטחם בהתגודדות ובצעקות ובלהקות גדולות יכולים גם לפגוע בנמר. גם שימפנזים יכולים לפגוע בנמרים שפלשו לשטחם בטירוף המוני, בו חלקם לוקחים ענפים גדולים ומפילים על הנמר. צבועים מנומרים יכולים באמצעות להקה לגבור על אריות שיכולים להרוג כל אחד מהם ביחיד. אצל נמלים רבות, טורפים פרוקי רגליים המתקיפים את הנחיל או אפילו פרט בודד, יינשכו על ידי מאות נמלים ויהפכו בעצמם לארוחה.
אולפני יוניברסל פלורידה

ה"ארצות" השונות

הפארק מחולק לשישה אזורים ("ארצות") בעלי תמות שונות:

הלאגונה

באזור זה נערך מופע זיקוקים שנקרא: "Universal 360 A Cinesphere Spectacular". מופע זה החליף את מופע Dynamite Nights Stunt Spectacular שהציג בין השנים 1990 - 2000.

יוניברסל אקספרס פלוס

כרטיס "יוניברסל אקספרס פלוס" ("Universal Express Plus") הניתן לרכישה בעלות גבוהה מעלות הכרטיס הרגיל, מאפשר למבקרים להיכנס אל המתקנים באמצעות תורים מקוצרים (בשונה מכרטיס ה"פאסט פאס" של דיסני, שיכול כל מבקר בפארקים של דיסני לנצל בלא תשלום נוסף - המאפשר כניסה מהירה באמצעות מנגנון תור וירטואלי, ולא באמצעות תור מקוצר פיזי).
כריסטוף אשנבאך

חייו

ילדותו המוקדמת עברה עליו בנסיבות מן הקשות ביותר. הוא נולד בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1940 כבן להריברט רינגמן, פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטת ברסלאו, ולמרגרטה יארוש, עוזרתו. הלידה הסתבכה והרופאים הצליחו להציל רק את התינוק, ואילו האם מתה תוך ימים אחדים. עקב דעותיו האנטי-נאציות הגלויות פוטר האב ממשרתו האקדמית וגויס לוורמכט בגדוד עונשין בחזית הסובייטית, שם מצא עד מהרה את מותו. הילד היתום נדד יחד עם סבתו בעקבות הצבא הגרמני, שנסוג מפולין. תוך כדי נדודיהם הסבתא מתה, והילד הגיע לבסוף למחנה פליטים במקלנבורג. אחרי ימי מחסור ומחלות נמצא שם בשנת 1946 על ידי בת דוד של אמו, ואלידורה יארוש, זמרת ומורה למוזיקה, שאימצה אותו והתיישבה איתו בויזמר. בשנת 1948 שניהם עברו לגור עם בעלה של ואלידורה, וולפגנג אשנבך, בעיר נוישטאט בחבר הולשטיין. אחרי שנה של אילמות התאושש וחזר לדבר, בין היתר, הודות לצלילי המוזיקה שנשמעו בבית הוריו המאמצים.
מגיל 7 קיבל אשנבך שיעורי פסנתר מאמו המאמצת. בגיל 11 צפייה בקונצרט בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר השפיעה מאוד על החלטתו לבחור בקריירה מוזיקלית. בשנים 1951–1953 המשיך ללמוד פסנתר אצל המורה אלזה הנסן (גיול) בהמבורג, והתחיל בנוסף ללמוד לנגן בכינור, בויולה ובעוגב. בגיל 15 נרשם ללימודים בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. מוריו היו בעיקר האנס-אוטו שמידט-נויהאוס (פסנתר) ווילהלם בריקנר-ריגברג (ניצוח).
לפי עדותו של אשנבך, בין המנצחים שלצידם עבד והשפיעו במיוחד על אמנותו היו גאורג סל, הרברט פון קאראיין וליאונרד ברנשטיין.
אשנבאך זכה במספר רב של פרסים ראשונים בתחרויות פסנתר. בשנת 1964 ניגן בהקלטה ראשונה לחברת דויטשה גרמופון (יצירה של מוצרט) וחתם על חוזה הקלטות עם החברה.
לפני שהתמנה למשרות מנהל מוזיקלי של תזמורת פריז ותזמורת פילדלפיה, היה מנצח ראשי אורח בתזמורת טונהאלה, ומנצח ראשי קבוע בשנים 1982–1986. בין משרותיו האחרות היו מנהל מוזיקלי ביוסטון, טקסס, (1988 עד 1999; מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של המבורג (1998–2004); ומנהל מוזיקלי של פסטיבל רוויניה, מעון הקיץ של התזמורת הסימפונית של שיקגו (1994–2003). 
הוא מרבה בהקלטות, הן כפסנתרן והן כמנצח.
אשנבאך נודע בעזרה ובתמיכה שהוא מגיש למוזיקאים צעירים ומוכשרים בפיתוח הקריירה שלהם. בין אלה שנהנו מעזרתו זמרת הסופרן רנה פלמינג והפסנתרנים צימון בארטו ולאנג לאנג.
קלואי קרדשיאן

קריירה

נולדה בשם קלואי אלכסנדרה קרדשיאן בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית.
בשנת 2007, היא ומשפחתה החלו לככב בתוכנית הריאליטי "משפחת קרדשיאן".
קלואי גם משתתפת בסדרות הספין אוף של התוכנית: "קורטני וקלואי לוקחות את מיאמי", "קלואי ולמאר" ועוד. בשנת 2016 השיקה קרדשיאן ליין של מכנסי denim הנקרא "GOOD AMERICAN". יחד עם אחיותיה קים וקורטני, קלואי מעורבת גם בתעשיית האופנה. היא שותפה יחד עם אחיותיה בבוטיק "DASH" והן השיקו יחד כמה קולקציות בגדים שונות ובשמים.
בשנת 2012, היא הנחתה את העונה השנייה של התוכנית "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית יחד עם מריו לופז. 
בשנת 2016, היא הנחתה תוכנית אירוח בשם "קוקטיילים עם קלואי".
נכון ל-2017, היא מככבת בתוכנית דוקו העוסקת בבריאות וכושר בשם "הנוקמים עם קלואי קרדשיאן".

חיים אישיים

קרדשיאן נישאה לכדורסלן למאר אודום לאחר כשלושה חודשי היכרות. קלואי הגישה בקשה לגט ב-2013, והגירושים לא הושלמו עקב עומס בבית משפט, קלואי ולמאר ביטלו את הגירושים לאחר שלמאר היה בתרדמת ממנת יתר של סמים.
ב-2016 קלואי הגישה שוב בקשה לגט והם התגרשו סופית. באפריל 2016 דווח כי קלואי התחילה לצאת עם טריסטן תומפסון.
באפריל 2015, היא ביקרה בישראל יחד עם אחותה קים, בעלה קניה וסט וביתם בכנסייה הארמנית בירושלים כדי להטביל את נורת ווסט.
ב-21 בדצמבר 2017, הודיעה קלואי כי היא בהיריון ראשון מבן זוגה טריסטן תומפסון. ב-12 באפריל 2018 נולדה לזוג בת בשם טרו. ב-16 בפברואר 2019 נפרדה מתומפסון.
סיירון

סקיירון (יוונית עתיקה: Σκίρων) היה שודד במיתולגיה היוונית ששדד מטיילים שטיילו בגבול בין אטיקה לבין מגאריס. הוא שדד את המטיילים ובעט בהם לתוך הים שם היו נאכלים על ידי צבי ענק. סיירון נרצח על ידי תזאוס אשר רצח אותו באותה דרך שסיירון רצח את המטיילים.
בתרבות הפופולרית, סיירון מוזכר ביצירה "The Devil's Tringale" באלבום In the Wake of Poseidon של להקת קינג קרימזון בקטע "The Hand of Sceiron".
מחניודה

מסעדת מחניודה היא מסעדה הנמצאת ברחוב בית יעקב 10 בירושלים, בצמוד לשוק מחנה יהודה.
המסעדה נפתחה ביולי 2009 על ידי שלושת השפים אסף גרניט, יוסי אלעד ואורי נבון. 
בפברואר 2012 היא הוכרזה כמסעדת השנה של אתר וואלה, המסעדה היצירתית ביותר והמסעדה הטובה בירושלים.
האוכל במסעדה מבוסס על מטבח ישראלי עכשווי, המקבל השראה מהיצע השוק בהתאם לעונות השנה.
מנות הדגל של המסעדה כוללות סשימי אורי סטייל, קלמרי מושיקו, חמשוקה ופולנטה. 
ביולי 2010 פתחה מסעדת מחניודה את הבר "יודל'ה", מצדו השני של הרחוב, ושם מוגש אוכל ברים יצירתי ומקורי.
מור קציר

ביוגרפיה

קציר נבחרה ב-1996 לנערת השנה של מעריב לנוער, היא התחילה לדגמן תקופה בפריז ולאחר מכן עברה לניו יורק ודיגמנה עבור סוכנות "ואן". היא הופיעה על שערי המגזינים הצרפתיים "אל" ו"אופיסיאל", הצטלמה לכתבת אופנה בת עשרה עמודים במגזין "אל" האמריקאי ולכתבה של 12 עמודים ב"ווג" הגרמני, כמו כן הצטלמה למגזינים "W", "ווג" האיטלקי, ו"דה פייס". 
היא שימשה כפרזנטורית של דונה קארן ניו יורק (DKNY), והצטלמה לקטלוג ההלבשה התחתונה של המותג. הצטלמה גם עבור קלווין קליין וטומי הילפיגר. היא פתחה וסגרה את התצוגה של שאנל ונבחרה לדגמן בנשף הצדקה השנתי של הנסיך צ'ארלס, בישראל היא דיגמנה לרשת האופנה הוניגמן.
בשנת 2013 חזרה בתשובה.
בגיל 27 פרשה מעיסוק בדוגמנות עקב הריון למשך כ-12 שנים, ובשנת 2019 חזרה לדגמן עבור המותג "פקטורי 54".
דמיאן רקה

קריירה

בשנת 1921 ניצח רקה באליפות השחמט הראשונה של ארגנטינה שהתקיימה בבואנוס איירס וניצח בדו-קרב על התואר את בניטו וילגאס 5-2 . בשנת 1921/22 הגיע למקום השביעי בתחרות מונטבידיאו (האליפות הראשונה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: רוברטו גראו ) . בשנת 1922 חלק רקה מקום 2-3 באליפות השחמט השנייה של ארגנטינה (ניצח: בניטו וילגאס). בשנת 1923/24 ניצח רקה באליפות השחמט השלישית של ארגנטינה וזכה גם בדו-קרב על התואר מול וילגאס. בשנים 1924 ו-1925 הוכרז רקה כאלוף ארגנטינה ללא דו-קרב רשמי (רקה הפסיד בדו-קרב מול ריכרד רטי 2.5-0.5 בשנת 1924 וניצח דו-קרב מול חוליו לינץ 5.5-2.5 בשנת 1925). רקה חלק מקום 2-3 בתחרות מונטבידיאו בשנת 1925 (האליפות השנייה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: לואיס פאלאו) . 
בשנת 1926 הפסיד רקה את תואר האלוף לגראו, במסגרת אליפות השחמט השישית של ארגנטינה 5-3. רקה חזר וניצח באליפות השביעית שהתקיימה בשנת 1927 בתוצאה הנדירה של 11 ניצחונות ללא תיקו או הפסד אך לא קיבל את התואר משום שסירב לשחק מול גראו. הוא גם ניצח בתחרות נוספת שהתקיימה בבואנוס איירס באותה שנה בין חמשת המקומות הראשונים באליפות ארגנטינה בה ניצח.

השתתפות באולימפיאדות

רקה ייצג את ארגנטינה בשתי אולימפיאדות:
במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 האולימפיאדה הבלתי הרשמית הראשונה, חלק רקה מקום 8-13 בבית התנחומים באליפות העולם הראשונה לחובבים שהתקיימה בפריז עם 7.5 נקודות (ניצח: קארל הרומאדקה   
באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -5 =4
8 דקות ביום

היסטוריה

בסוף שנת 2002 נוצר חור בן 8 דקות בפריים טיים של הערוץ הראשון, בין 20:00 ל-21:00, שעת מהדורת מבט. עוזי וייל הציע פרק פיילוט שנבנה על פינתו בעיתון, שנסגרה שנה קודם לכן, ותוך חודש וחצי התוכנית עלתה לאוויר. הפרק הראשון שודר ב-15 בדצמבר 2002, בשעה 20:15. בסך הכל שודרה עונה אחת, 52 פרקים, כשבימי ראשון עד רביעי שודרו פרקים חדשים, בימי חמישי מבחר קטעים מאותו שבוע, ובערב שבת לקט שבועי שכלל את ארבעת פרקי השבוע. התוכנית שינתה את שעת השידור מפעם לפעם, וחוץ מהשעה המקורית שודרה גם ב-20:45 וב-20:20. לאחר סיום העונה היא שודרה מתחילתה בשידור חוזר, ולאחר מכן המשיך הערוץ לשדר לקטים שבועיים. התוכנית הפכה למפורסמת, למרות עצם שידורה בערוץ הראשון, וזכתה לאהדת הקהל והמבקרים.
כל פרק כלל רצף של מערכונים קצרים ששיחקו בהם כעשרים דמויות קבועות, מחציתן עברו מ"השער האחורי" ומחציתן חדשות. בין היתר, כיכבו בתוכנית שמעון וחזי מניקור פדיקור, הרב המוטורי הראשי לציון, ניצב המים הארצי, דוקי המשמשת כמנחה בערוץ הילדים, ציפי מוכרת הפרחים מחיפה, "הרכלנית" וחברתה הלסבית המאוהבת בה, שלום טוקשה, רונית כרמלי, וארנון ואורנה, זוג מבקרי המסעדות.
כל פרק הסתיים בהפקה מוזיקלית קטנה ומושקעת אותה הכין יוסי בבליקי - קליפ של אחת הדמויות למוזיקה של שארל אזנבור, מרלן דיטריך, טינדרסטיקס, סטיבן סונדהיים, בל אנד סבסטיאן ואחרים. בועז כהן ניגן את המוזיקה כפסנתרן וקלידן. חלק מהשירים המקוריים הופיעו לאחר מכן באלבום "פינוקיו" של להקת פונץ', בה חברים השניים, בשנת 2007.
הפרק האחרון היה ארוך בהרבה מהרגיל - 12.5 דקות, ובניגוד לפורמט הקבוע התמקד בסיפור הפרידה, כולל הנרטיב המרכזי - הדמויות מתאספות במקלט אטומי ומנסות לנחש האם אכן מתקיימת בחוץ מתקפה גרעינית. התוכנית לא חזרה לעונה שנייה.
בנימין מוספיא

בנימין מוספיא (כונה גם דיוניסיוס; ה'שס"ו, 1606, ספרד - ה'תל"ה, 1675, אמסטרדם) היה רופא ומילונאי יהודי, בן למשפחת אנוסים מספרד. בתקופת פעילותו הספרותית חי ופעל בשטחי מדינת שלזוויג-הולשטיין של ימינו ובהולנד.

קורות חיים

מוספיא נולד בספרד למשפחת אנוסים, שם אביו היה עמנואל. בבגרותו היגר להמבורג שם עסק ברפואה, בהמשך פעל בגליקשטאדט  שבדוכסות הולשטיין , שם התפרסם כרופא מומחה ומונה לרופאו האישי של מלך דנמרק כריסטיאן הרביעי. לאחר מותו של המלך היגר לאמסטרדם ולמד בבית המדרש "כתר תורה". ב-1628 נישא, אך אשתו נפטרה כעבור שש שנים, שנה לאחר פטירתה הדפיס לזכרה את ספרו "זכר רב" ובו שמות ופעלים מכתבי הקודש מסודרים לפי נושאים ושירי תפילה לפי סדר ששת ימי בראשית. הספר נדפס בתרגום ללטינית בשנת 1638 וזכה למהדורות חוזרות.
חיבורים נוספים שלו עוסקים בענייני רפואה המופיעים בכתבי הקודש, חיבור שראה אור בשנת 1640 בלטינית ונספח לו מאמר "מי זהב" העוסק באלכימיה ובתרופות מזהב; ספר בשם "מי הים" העוסק בגאות ושפל שכתב ב-1642 לכבוד פרדריק השלישי, מלך דנמרק שאותו ריפא. מיוחס לו גם חיבור על התלמוד הירושלמי.
הוא היה מראשוני התומכים בשבתי צבי, חברי חברת "כתר תורה" שחתמו על מכתב למשיח השקר ובו "קיבלו את עול מלכותו באהבה".

ספרו "מוסף הערוך"

בשנת 1655 הדפיס את ספרו "מוסף הערוך" כהשלמה לספר הערוך של רבי נתן מרומי, בהסתמך על ידע רחב שלו ביוונית ולטינית ועל המילון של יוהאן בוקסטורף. בחיבורו זה עמד על ההכרה של חשיבות ידיעת השפה היוונית לשם הבנת מילים ומושגים במשנה, וביקר את האמוראים שלא היו בקיאים בשפה זו, ולפיכך שגו לדעתו בפירוש מילים מסוימות. במבוא לספרו הוא מעיר על האמוראים רבינא ורב אשי, עורכי התלמוד, כי "לא ידעו ולא יבינו קול המונה של רומי, ולשון מדברת גדולות בני היוונים, למען התרחקם מעל גבולם". למרות זאת מיעט לחלוק על האמוראים, ורק במקרים נדירות הוא מפרש מילים מסוימות שלא כדבריהם. בשל דעותיו אלה היה מוספיא נתון לביקורת נרחבת של רבנים שייחסו לו כפירה.
מעגל ויליס

משמעות פיזיולוגית

ארגון העורקים המספקים דם למוח בצורה מעגלית יוצר מצב שבו המוח מקבל דם משני מקורות מקבילים. במידה שמתרחשת היצרות או סתימה של צד אחד במעגל, עשוי דם מן הצד השני, במקרים רבים, להספיק כדי למנוע תסמינים של איסכמיה (מחסור בדם).
העורק התת-בריחי (subclavian), המספק דם לזרוע, מחובר אף הוא לעורק התרדמני (Arteria carotis) הפנימי. כתוצאה מכך, כאשר יש פגיעה בעורק התת-בריחי תיתכן "גניבת" דם מן המעגל כדי לשמור על האזור הפגוע (subclavian steal syndrome).
ויטלי פרידלנד

ביוגרפיה

ויטלי פרידלנד נולד וגדל במינסק, בלרוס לאלה ויבגני. בשנת 1990 עלה עם משפחתו לישראל בשל גילויי אנטישמיות. בבואו לישראל התיישב פרידלנד עם משפחתו בפתח-תקוה, אחר-כך עברו לגני אביב בלוד. רצונו של פרידלנד להיות שחקן התעורר בהיותו בן 11, אחרי שצפה בסרטו של טים ברטון "המספריים של אדוארד": "הסרט הזה השפיע עלי וריגש אותי. פתאום גיליתי עולם שלם של פנטזיה שרציתי להיות חלק ממנו." בעקבות כך החל ללמוד דרמה בבית ספרו פיינשטיין החדש בפ"ת. לאחר מכן למד במגמת תיאטרון בעירוני א', בית הספר התיכון לאומנויות בתל אביב וסיים בהצטיינות (2001). בצבא שירת במשך שנתיים כמפעיל מערכות קשר ובמשך שנה התנדב דרך עיריית פתח-תקווה ולימד תיאטרון.
פרידלנד הופיע בתיאטרון בתקופת התיכון, בתחילה בהצגה "דיבוק" בתיאטרון תמונע ואחר-כך בהצגה "נוימן אגדת חיילים" בתיאטרון תמונע. בסרט "ילדי CCCP"‏ (2005) גילם את דמותו של קסטיל, שהוא אחד מארבעה בני נוער המקימים קבוצת כדורגל. בסרט הטלוויזיה "מרכבה ירוקה" (2005) גילם פרידלנד את התפקיד הראשי של יאיר שעולה מרוסיה לאחר מות אמו, נעשה לתלמיד ישיבה ונחשב לעילוי. אחרי שדודתו שולחת לו בתוך קופסה מכתבים שונים של אמו הוא מגלה שם צלב, מחליט לחקור את הנושא ומגלה שאינו יהודי. הוא נקלע למצב בו אינו שייך לחברה הרוסית ומתייחסים אליו בזלזול בעולם הדתי, עקב כך הוא מחליט להתגייר בדרך משלו, שאינה אורתודוקסית. על תפקידו בסרט היה פרידלנד מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל שנגחאי.
בתום שירותו הצבאי הלך ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, פרידלנד סיים את לימודיו ב-2007 והיה במחזור האחרון שסיים את לימודיו בזמן חייו של נתיב. בכיתתו למדו נילי רוגל ושמרית לוסטיג שמשחקות איתו בתיאטרון החאן.
בתום לימודיו, הציע לו מיכאל גורביץ', המנהל האמנותי של תיאטרון החאן שהיה מורו בניסן נתיב, להצטרף ללהקת השחקנים של תיאטרון החאן. תפקידו הראשון היה כמונטאנו בהצגה "אותלו". בין תפקידו הבולטים היה גילום דמותו של אמין, שאהיד במשפחה מוסלמית, שמחליט לנקום את מות שכניו, בהצגה "אדמה קדושה". הוא שיחק את השד בהצגה "אהובת הדרקון", תפקיד עליו היה מועמד לפרס השחקן המבטיח בטקס פרסי האקדמיה לתיאטרון 2008. הוא הופיע בתפקיד הראשי בהצגה "תעלולי סקפן", שם גילם את דמותו של סקפן, משרת ממזר ותככן שעוזר לשני זוגות אוהבים להתחתן בניגוד לרצון אבותיהם. על תפקידו זה היה פרידלנד מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה לתיאטרון של 2009. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה של השנה 2009. פרידלנד שיחק בתפקיד צ'יפ בסדרת האינטרנט "עד הבאזזר" (2011), לצידם של אסף בן-שמעון ורותם סלע.
במאי 2012 החל פרידלנד לשחק בתפקיד הראשי של שפינוזה במחזה "ירושלים החדשה" פרי עטו של דייוויד אייבס שעלה בחאן, בבימויו של סיני פתר. משחק בסרטו של עמיר מנור "חיותה וברל" שמוקרן החל מספטמבר 2012 בבתי הקולנוע.
בנוסף להיותו שחקן, פרידלנד עוסק לפרנסתו בצילום פורטרטים, תיאטרון ואומנות.