google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי איי מרשל–ישראל

היסטוריה

היחסים הרשמיים בין שתי המדינות מוסדו לראשונה בשנת 1987, כאשר מאז ולאורך השנים נחשבה איי מרשל, בדומה למדינות איים נוספות באוקיינוס השקט, כתומכת עקבית של ישראל בגופים בינלאומיים, בעיקר במסגרת דיונים והצבעות בארגון האומות המאוחדות, יחד עם ארצות הברית, וזאת אף במקרים של התנגדות כמעט גורפת לפעולותיה של ישראל. תמיכה זו, אשר במקרים מסוימים תוארה כתמיכה בלתי מסויגת, נובעת בעיקרה, כך נטען על ידי רבים, מהישענותה של המדינה על תמיכתה של ארצות הברית, אשר מהווה את בעלת בריתה הפוליטית העיקרית, ומעבירה בכל שנה לאיי מרשל סיוע כספי משמעותי המוערך בסך של 65 מיליון דולר לשנה.
בשנת 2005, נשיא איי מרשל, קסאי נוטה, קיים ביקור רשמי ראשון מסוגו בישראל. במהלך ביקורו הדגיש הנשיא כי ארצו גאה לתמוך בישראל למול התקפות הטרור כנגדה, וכמו כן ביקש הנשיא את סיוע הממשל הישראלי בהפעלת לחצים על ממשל ארצות הברית, על מנת שתכיר בנזקים שנגרמו לתושבי איי מרשל כתוצאה מהניסויים בנשק גרעיני שביצעה ארצות הברית באזור האוקיינוס השקט. 
בתחילת שנת 2008 מינתה איי מרשל את רני רהב, איש שיווק ויחסי ציבור ישראלי, כקונסול הכבוד שלה במדינת ישראל.

יחסי מסחר וסיוע

בשנת 1987, איי מרשל רכשה מתקן להתפלת מים מהחברה הישראלית הנדסת התפלה. קיבולת המתקן עומדת על כ-1,100 טון מים ליום. כמו כן, בשנת 1992 ממשלת איי מרשל הביעה עניין ברכישת מתקן התפלה נוסף מישראל. בשנת 2015 נשלח מתקן נוסף, נייד, מהחברה הישראלית גלמובייל. 
בחודש יוני 2010, צוות של רופאי עיניים מישראל הגיע לאיי מרשל על מנת לבצע שורה של ניתוחי עיניים נדרשים במדינת האיים. המשימה יצאה לפועל בשיתוף גורמים ממשלתיים ישראלים עם ארגונים פרטיים.
יעקב ישראל זובער

קורות חייו

נולד בעיירה שצעדרין שבפלך מינסק באימפריה הרוסית, לרב מנחם מנדל זובר, שהיה ראש ישיבה בעיר ז'לובין. למד בקיבוץ בוברויסק תחת הנהלת האדמו"ר הרב שמריה נח שניאורסון. בהמשך למד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש, והיה אחד ה"חוזרים" על דברי האדמו"ר הרש"ב מחב"ד-ליובאוויטש. הוא היה מקורבו של האדמו"ר ונשלח על ידו לשליחויות שונות.
תקופה מסוימת התקרב לרב יוסף רוזין ומאז החשיבו לרבו. נסמך להוראה בשנת ה'תרפ"ב, 1922, בידי הרבנים משה מרדכי עמרמי, מנחם מנדל פריידין, מנחם מנדל זק ואחרים. באותה שנה נישא לזלאטא, נכדת הרב אברהם אורינסון, רב העיירה בבינוביץ'. כנראה שימש תקופה קצרה ברבנות סטרשין שבפלך מוהילוב.
נשלח בידי הריי"ץ מחב"ד לעיר סצ'חרה שבגאורגיה, ופעל שם רבות בבניית מקוואות, שיעורי לימודי תורה, ופעילות דתית נוספת שהייתה חתרנית תחת השלטון הסובייטי במדינה באותם ימים.
בשנת ה'תר"צ, 1930, היגר לריגה שבלטביה ושימש כמשפיע בקהילת חב"ד המקומית בבית האדמו"ר מחב"ד שגר באותם ימים בעיר.
בשנת ה'תרצ"ב, 1932, עבר להתגורר בסטוקהולם שבשוודיה ועבד בה כשוחט וכרב קהילת 'עדת ישראל'. הוא פעל במסגרת תפקידו נגד חוק השחיטה בשוודיה שהחלה בשנת ה'תרצ"ה (1935). נאבק בהתבוללות ופעל לתיקון בתי קברות יהודיים וייסוד שיעורי תורה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, פעל להשגת ויזות מקונסול הולנד בשוודיה עבור בחורי ישיבות רבים מפולין וליטא, ויזות שבאמצעותן ניצלו רבים משואת יהודי אירופה ונמלטו לשאנגחאי ולאיים אחדים בשליטה הולנדית.
לאחר המלחמה פעל למען שארית הפליטה שהגיעה לשוודיה. לצד הרב שלמה דוד כהנא והרב יחזקאל אברמסקי עמד בראש ועד לתקנת עגונות מלחמת העולם השנייה בשוודיה וסקנדינביה.
בשנת תש"ז (1947) עזב את שוודיה, היגר לארצות הברית והתיישב בבוסטון. שם שימש כרב בית הכנסת חב"ד, וניהל את ישיבת אחי תמימים בבוסטון.
עם הגיעו לבוסטון, בשנת תש"ח (1948), הקים את הוצאת 'מאורי אור דבוסטון', שנועד להדפסת כתבים וחידושי תורה מגדולי הרבנים שנותרו לאחר המלחמה.
היה חבר אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה. מזכיר ועד הרבנים דבוסטון, והיה לאחד הרבנים החשובים והפעילים בבוסטון.
נהרג בידי שיכור בבוסטון בי"ד בטבת תשי"ג.
יצחק בראלי

ביוגרפיה

נולד בשם אייזיק ברודני ב-א' בחשוון, תרמ"ח, לשינה ומאיר בעיר סמרגון שבליטא.
בראלי קיבל חינוך מסורתי וכללי, בחדר, בישיבת סלובודקה, בין השנים 1908–1909 למד בקולג' האמריקאי בביירות, ובין השנים 1910–1914 למד באוניברסיטת ברן בשווייץ (כלכלה מדינית, פילוסופיה ומזרחנות). בזמן לימודיו בברן נתמנה בראלי ליושב-ראש האגודה האקדמית הציונית בברן.
בראלי היה ממיסדי "החבר" וחבר המרכז הראשון שלו, וממיסדי "צעירי ציון" וראשיה ברוסיה ובליטא.
בין השנים 1917–1919 היה בראלי מנהל הבנק העממי וסגן יו"ר ועד הקהילה בחרקוב.
בהמשך דרכו בראלי היה בין מייסדי המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס).
בין השנים 1921–1926 היה מנהל הבנק היהודי המרכזי בקובנה (ליטא).
בראלי התחתן עם ד"ר חוה לבית יהלום (1889–1965), רופאה במקצועה.
ב-5 במאי 1926 עלה לארץ ישראל מלווה ברעייתו ובנו.
בשנת 1927 נתמנה בראלי לחבר הנהלת בנק הפועלים.
בראלי נתמנה לחבר ההנהלה של "המשביר" עד שנת 1929.
בין השנים 1929–1949 כיהן כמנהל משותף של "בנק הפועלים בע"מ" (בין השנים 1929 - 1937 עם יוסף אהרונוביץ', משנת 1938 עם פרץ נפתלי).
בשנת 1950 כיהן כמנהל משותף של "בנק הפועלים בע"מ" (עם אברהם זברסקי).
בין השנים 1951–1955 כיהן כיו"ר בנק הפועלים.
בין השנים 1921–1931 היה בראלי חבר וסגן חבר הוועד הפועל הציוני.
בראלי היה ציר הקונגרסים הציוניים מה-11 עד ה-19.
בראלי היה מעסקני ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל ומפא"י וחבר ההנהלה במוסדות הכלכליים של הסתדרות העובדים.
בראלי מונה לשופט עירוני בתל אביב.
בראלי מונה לחבר הנהלות : בנק אנגלו פלשתינה בע"מ, הבנק האופותיקאי הכללי של א"י בע"מ.
נפטר ב-13 באפריל 1956, נטמן בבית הקברות נחלת יצחק.

משפחה

אביו מאיר שהיה בנקאי היה בנו של הרב שלמה מרדכי, ואימו שינה בת בן-ציון לבית סוחר (ספיר).
בנו מאיר בראלי היה עיתונאי, עורך "אשמורת", בטאון הנוער של מפא"י, חבר מערכת "דבר". משנת 1961 חבר מזכירות מערכת "דבר" בתל אביב
נכדיו: נאווה והפרופ' אבי בראלי.
אדיר מילר

ביוגרפיה

מילר נולד למריאן ויואל, ניצולי שואה. נולד, גדל והתחנך בחולון. את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 8200 של חיל המודיעין. בשנת 1998 למד תקשורת ב"מכללה למינהל" בקמפוס הישן בתל אביב.

טלוויזיה וסטנדאפ

מילר החל את דרכו כאמן סטנד אפ, זמן קצר לאחר סיום שירותו הצבאי ונהג להופיע בצוותא 2. בשנת 1999 הופיע בסדרת הטלוויזיה "דומינו", לצד אסי כהן, גורי אלפי וקומיקאים נוספים. עם סיום הפקת התוכנית, הוא החל להופיע במופע בידור בשם "אפקט הדומינו" ובתוכניתו של דודו טופז "הראשון בבידור", ששודרה בערוץ 2. בשנת 2000 החל להופיע במופע הומור משלו בשם "אדיר מילר" ובפינת ההומור בתוכנית האירוח "יאיר לפיד", ששודרה בערוץ 2.
בשנים 2002–2004, הנחה מילר וכתב את תוכנית האירוח ההומוריסטית "ערב אדיר".
בשנת 2005 הנחה והשתתף בתוכנית "הסרט שלנו" ובתוכנית הסאטירה "היכל התרבות", אותה יצר ובה הופיע יחד עם שלישיית מה קשור.
בשנת 2007 הנחה טקס פארודי בשם "משפט הזהב", שבו הוענקו פרסים למשפטים "המבריקים" ביותר של השנה. כמו כן, התארח בפרק בסדרה הקומית של שידורי קשת - "אמא'לה", בכיכובה של אורנה בנאי.
בשנת 2008 יצר את הסדרה הקומית "רמזור" אותה כתב יחד עם התסריטאי רן שריג. רמזור שודרה בערוץ 2, ועוסקת בחייהם של שלושה חברים גברים הנמצאים באזור גיל ה-30 כאשר כל אחד מהם מצוי בשלב שונה של זוגיות בחייו. מילר גם מופיע בתפקיד הראשי בסדרה, לצד ליאור כלפון ונירו לוי.
בשנת 2010 זכתה הסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית "הסדרה הקומית הטובה ביותר" והייתה גם לסדרת הטלוויזיה הישראלית הראשונה שזוכה בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית "הקומדיה הטובה ביותר".
בשנת 2015 גילם את התפקיד הראשי בסדרת המתח של HOT "הצורף".
בשנת 2016 החל שידורה בערוץ 2 של קומדיית המצבים "צומת מילר" - אותה כתב, ביים, וכיכב בתפקיד עצמו, ושעליה החל לעבוד שנתיים קודם לכן, עם סיום הסדרה "רמזור".
ביוני 2016 זכה בתואר "הקומיקאי המצחיק ביותר בישראל" בתחרות של ידיעות אחרונות. באותה שנה זכה גם בפרס "מצחיקן השנה" בטקס נבחרי הילדים 2016 של ערוץ הילדים.
בשנת 2018 זכה מילר במקום הראשון בתחרות "בדרן ה - 70" של עיתון ידיעות אחרונות בה נתבקשו קוראי העיתון להצביע ולדרג את הבדרן האהוב עליהם ביותר ב 70 שנות מדינת ישראל.
החל מאמצע העשור השני של המאה ה-21, מילר משמש כפרזנטור של מכבי שירותי בריאות.

תיאטרון

בשנת 2006 הופיע במחזמר "הלהקה" בתפקיד פול אביב, אותו שיחק במקור בסרט הקולנוע טוביה צפיר. מילר זכה עבור תפקידו זה בפרס מצטיין הבימה לשנת 2007
בשנת 2009, הופיע מילר בתפקיד ראשי לצד דבורה קידר בהצגה "החותנת" בתיאטרון הבימה.

קולנוע

בשנת 2007, שיחק בסרט הקולנוע "הסודות" סרטו של אבי נשר.
בשנת 2010, שיחק תפקיד ראשי בסרטו של אבי נשר "פעם הייתי" וזכה עליו בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-21 במספר. בנוסף זכה מילר בפרס מבקרי הקולנוע לשנת 2010 על תפקידו בסרט זה.
בשנת 2013 שיחק בסרטו של אבי נשר "פלאות", חוקר פרטי חמור-סבר בשם יעקב גיטיס.

חיים אישיים

ב-2005 נישא לשלי כספי. ב-2007 נולדה להם בת ראשונה, ב-2010, בת שנייה ובן שלישי ב-2014.
אשתו, שלי כספי, מנחה ומאמנת קבוצות הורים ומטפלת משפחתית במכון אדלר. מתגוררים בגבעתיים.
פעולה חוסמת

במחשב, פעולה חוסמת היא פעולה שלא חוזרת עד שהפעולה הושלמה בהצלחה או עד שמוחזרת שגיאה. תהליך, או תהליכון שנחסם הוא תהליך/תהליכון שממתין לסיום פעולה כלשהי, למשל פעולת קלט/פלט. חלק מהפעולות שתהליך מבצע מול מערכת ההפעלה הן פעולות חוסמות, ועל כן הפעלתן עלולה לגרום לתהליך כולו להיעצר עד שמערכת ההפעלה תחזיר את תוצאת הפעולה.
דוגמה לפעולה חוסמת היא בקשת הנעילה של מנעול. בקשת הנעילה לא תחזור עד שהנעילה תצליח, והנעילה לא תצליח עד שהמנעול יהיה פנוי לנעילה (כלומר לא יוחזק על ידי תהליך אחר). במקרה זה התהליך/תהליכון הנועל עלול להחסם לזמן רב.

הימנעות מחסימה

לעיתים קרובות, נרצה לבצע פעולה חוסמת אך לאפשר לתהליך להמשיך לרוץ ולא להיעצר עד שהתוצאה תחזור ממערכת ההפעלה. במקרה כזה ניתן לפצל מהתהליך הראשי תהליכון שיפעיל את הפעולה החוסמת. במצב זה התהליכון נחסם אך התהליך הראשי לא נחסם וממשיך לרוץ.
דוגמה למצב כזה נוכל לראות במימוש תוכנת צ'אט בסיסית שמאפשרת כתיבה וקריאה. כדי לקרוא מידע נכנס נבצע האזנה לשקע (Socket). האזנה לשקע היא פעולה חוסמת שלא חוזרת עד שמתקבל בשקע מידע. כלומר אם נבחר להמתין להודעה נכנסת, לא נוכל לשלוח הודעה משלנו עד שתתקבל אצלנו הודעה. כדי לאפשר צ'אט אינטראקטיבי יותר, שמאפשר שליחת טקסט וקבלת טקסט כל הזמן ולא רק בתורות, נפצל את התהליך לתהליכון קורא ותהליכון כותב.
בטיחות בדרכים

בטיחות בדרכים בישראל

בישראל, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא גורם מרכזי לטיפול בבטיחות בדרכים. הרשות הוקמה ב-2007 עם חקיקתו של חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והיא פועלת בתוך משרד התחבורה, שגם שמו שונה למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
גוף מרכזי נוסף הפועל בתחום הוא עמותת "אור ירוק" הפועל כגוף עצמאי ומוכר בציבור בעיקר בזכות פעילותו בקרב בני נוער ונהגים חדשים.

תוכניות אקדמיות

בשנת תשס"ד נפתחה תוכנית אקדמית ללימודי בטיחות בדרכים באוניברסיטת בר-אילן.

עידוד הרגולטורים להתקנת מערכות בטיחות

ממשלות העולם וגופים רשמיים מעודדים את יצרני הרכב להתקין בדגמיהם מערכות בטיחות. כך למשל  במבחני הריסוק האירופאיים מתחילת שנת 2017 חייבת להיות מותקנת מערכת בלימה אוטונומית כדי שדגם יוכל לקבל ציון של חמשה כוכבים. עוד לפני כן, הכניסו לשקלול ציון הבטיחות את מערכות הבטיחות.
בישראל, החל משנת 2017 חייבים יבואני הרכב להוסיף לכל פרסומת שיווקית סרגל ניקוד בטיחות שנקבע על-פי משרד התחבורה, ובו הניקוד שניתן לדגם המפורסם.
ננאד סאביץ'

קריירה

סאביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. לאחר שלא קיבל דקות משחק בקבוצה הבוגרת חתם בנשאטל גזמאקס. בקיץ 1999 חתם בפ.צ. בזל בה שיחק 4 שנים והבקיע 5 שערים ב-70 הופעות וזכה עימה באליפות אחת ופעמיים בגביע. בקיץ 2003 חתם בלוצרן, ובינואר עזב את המועדון לאחר שלא זכה לדקות משחק וחתם בויל. כעבור שנה חתם בתון וממנה עבר לאנוסיס נאון פארלימני שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לשווייץ.
בקיץ 2007 חתם במכבי פתח תקווה לעונה אחת. כבר בהופעת הבכורה שלו כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. את עונת 2008/2009 סיים כשחקן חופשי ובקיץ 2009 חתם בעירוני קריית שמונה עימה עלה לליגת העל. בסיום העונה שוחרר ובמהלך עונת 2010/2011 חתם במכבי עירוני ג'ת אל-אהלי עימה ירד לליגה א' בסיום העונה. בינואר 2012 חתם בבית"ר תל אביב רמלה בה סיים את הקריירה שלו.
ב-20 במרץ 2012 נגזר עליו שלוש שנות מאסר בגין עבירות סחר בסמים בתקופה ששהה בישראל.
צמח השדה

צמח השדה הוא אתר אינטרנט ישראלי, המשמש כמגדיר צמחים מקוון לצמחי הבר הגדלים בארץ ישראל.

היסטוריה ותכנים

המגדיר "צמח השדה" עלה לרשת ביוני 2006 במטרה להנגיש את המידע הקיים על מיני צמחי הבר הרבים הגדלים בשטחי ארץ ישראל. לצד מגדיר הצמחים, מפרסם האתר מאמרים בנושאים המשיקים לתחום פעילותו. התכנים זמינים בעברית, אנגלית ורוסית. האתר שהתחיל כשבו פרטיהם ותמונותיהם של 2500 צמחים, ומכיל כיום את פרטיהם של אלפי צמחים נוספים נכתב בידי מתנדבים בליווי אנשי מקצוע. מנהלת האתר ובעלת האתר היא הגברת שרה גולד. הוא זכה לתג מלאכים ברשת לשנת 2007.
העורך המדעי של האתר הוא פרופ' עמרם אשל מאוניברסיטת תל אביב, כותבי הערכים היו מייק לבנה, ד"ר ערגה אלוני, ד"ר דרור מלמד ואחרים.
אוליבר פ. סמית'

חיים מוקדמים ולימודים

סמית' נולד בעיירה מנארד שבטקסס, וגדל בצפון קליפורניה, לואיזיאנה. בשנים 1911-1916 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך לימודיו באוניברסיטה, השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והוסמך כסג"ם. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים.

קריירה

בשנת 1917 התגייס סמית' לחיל הנחתים ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. סמית' שימש בשורת תפקידי פיקוד ומטה, ובכלל זה כמפקד מחלקה ופלוגה. בשנת 1931 עבר קורס קציני חי"ר מתקדם בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית בפורט בנינג. בשנת 1941 פיקד על הגדוד ה-1 ברגימנט הנחתים ה-6. במלחמת העולם השנייה שימש כמפקד רגימנט הנחתים החמישי בקרב על קייפ גלוסטר שבבריטניה החדשה. לאחר מכן שימש סמית' כסגן מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה במהלך הקרב על פלליו ולאחריו מונה לסגן ראש מטה הארמייה העשירית ולחם בקרב אוקינאווה.בהמשך שימש כמפקד בסיס חיל הנחתים קוונטיקו. בשנת 1950 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ופיקד עליה במהלך מלחמת קוריאה, בין היתר במהלך הקרב על אינצ'ון במהלך קרב מאגר צ'וסין. בשנת 1951 מונה למפקד בסיס חיל הנחתים פנדלטון. לאחר מכן שימש כמפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1955 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
חורבת אריסטובוליה

חורבת אריסטובוליה היא חורבה הממוקמת כקילומטר אחד דרומית מזרחית לתל זיף שבדרום הר חברון, ובה שכנה לפי הסברה העיירה היהודית הקדומה אריסטובוליה (בארמית - ארשתובול) שבמחוז זיף‏.
החורבה נזכרת כבר במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, תחת השם ח'רבת אסטבל (הגרסה הערבית לשם היווני "אריסטובולוס").
לפי הסברה, כאן שכנה העיר "אריסטובוליה", הנזכרת בחיבור הנוצרי הקדום "חיי אותימיוס" מאת קירילוס מסקיתופוליס, המתאר נס שחולל הנזיר אותימיוס בעיירה "אריסטובוליה" במדבר זיף, כאשר ריפא את בנו של ראש העיירה‏.
העיירה נזכרת בשני שטרות שונים ממדבר יהודה, שלפי הסברה, מקורם במערת הסלע הסמוכה‏:
השטר הראשון (פפירוס נחל צאלים 69) הוא שטר נישואין מבוטל הכתוב ביוונית משנת 130 לספירה, שנערך לפי הכתוב באריסטובוליה, של כלה בשם "סלומה" לגבר מהכפר "יקים שבזיף" (שם יישוב זה, המזוהה עם העיר המקראית הקין, השתמר ככל הנראה באתר "נבי יקין", צפונית לתל זיף)‏.
השטר השני הוא שטר "מחילת כתובה" בארמית, משנת 140 לספירה, 4 שנים לאחר דיכוי מרד בר כוכבא ("שנת ארבע לחורבן בית ישראל"), בו נזכר "אבשלם בר שמעון מן ארשתובול" (וכן נזכר היישוב "ענב העליונה", המזוהה עם ענב המקראית)‏.
על סמך שמו של האתר, יש המציעים לייחס את הקמתו לתקופה החשמונאית, וככל הנראה לימיו של יהודה אריסטובולוס הראשון, כלומר, לשנת 104 לפני הספירה‏.
בחורבה נמצאו שרידי כנסייה, עם עמודים, כותרות ופסיפסים‏.
You Can't Hurry Love

גרסת הסופרימס

השיר נכתב והופק על ידי צוות הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים העיקרי של חברת מוטאון – הולנד-דוזייר-הולנד. השיר היה לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם להקת הסופרימס ועם חברת התקליטים מוטאון. השיר הפך ללהיט בארצות הברית ונשאר במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני במשך שבועיים מ-4 בספטמבר 1966 עד 17 בספטמבר 1966. הלהקה ביצעה את השיר בתוכנית האירוח של אד סאליבן ב-25 בספטמבר 1966.
"You Can't Hurry Love" הוא הסינגל השני מהאלבום של הסופרימס The Supremes A' Go-Go. 
השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.
הסופרימס הקליטו בהמשך גם גרסה של השיר באיטלקית בשם "L'amore verrà" (האהבה תבוא).

גרסת פיל קולינס

גרסת הכיסוי הבולטת ביותר של השיר בוצעה על ידי הזמר פיל קולינס ופורסמה כסינגל בסוף שנת 1982 מתוך אלבום הסולו השני של קולינס "Hello, I Must Be Going!". גרסת הכיסוי של קולינס הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי (להיט הסולו הראשון של קולינס שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי), והגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד האמריקני. על אף שקולינס ביצע בעבר מספר גרסאות כיסוי באלבומי האולפן שלו, זו הייתה גירסת הכיסוי הראשונה שפורסמה כסינגל.

גרסאות כיסוי נוספות

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי נוספות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו חמישיית הג'קסונים והדיקסי צ'יקס.
היינריך הרביעי, דוכס סקסוניה

ביוגרפיה

היינריך נולד בדרזדן ב-16 במרץ 1473, והיה בנם השני של אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה, וסידוניה מפודבראדי, בתם של גאורגה פודבראדי, מלך בוהמיה וקוניגונדה משטרנברג. בשנת 1500 מת אביו, ואחיו גאורג, דוכס סקסוניה ירש את דוכסות סקסוניה, בעוד היינריך הפך ללורד של פריסלנד. השלטון הסקסוני בפריזלנד הוטרד מהתקוממות מתמשכת, וכתוצאה מכך, היינריך, שהיה בעל אופי די מתון, ויתר על התואר שלו בשנת 1505 לאחיו גאורג, בתמורה לקצבה ולמחוזות וולקנשטיין ופרייברג, שבה הוא התגורר.
בשנת 1517 החל מרטין לותר את הרפורמציה הפרוטסטנטית בגרמניה, וכמה שנים מאוחר יותר המיר היינריך את דתו ללותרניזם, בעוד אחיו גאורג נשאר קתולי אדוק. רק שניים מבניו של גאורג שרדו עד לבגרותם, יוהאן ופרידריך, אולם שניהם מתו לפניו ללא ילדים. כאשר נפטר פרידריך בשנת 1539, הפך היינריך להיות יורש העצר של הדוכסות פי חוק ההסדר של 1499, אולם כדי למנוע רצף פרוטסטנטי, ניסה גאורג לעקוף את רצונו של אביו, לנשל את היינריך, ולהוריש את הדוכסות לארכידוכס פרדיננד, אחיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם זאת, גאורג מת רק חודשיים מאוחר יותר, והיינריך ירש את הדוכסות בגיל 66. הוא הפך את הלותרניזם לדת המדינה של דוכסות סקסוניה, אולם ב-18 באוגוסט 1541 הוא מת בדרזדן, ובנו מוריץ, דוכס סקסוניה עלה לשלטון במקומו.
ואנס הארטקה

ראשית חייו

נולד בסטנדל, מחוז פיקה, אינדיאנה ולמד בבתי ספר ממלכתיים בסטנדל. בשנת 1940 סיים את לימודיו באוניברסיטת אוונשויל ובין השנים 1942 ל-1946 שירת בצי האמריקאי ומשמר החופים. בשנת 1948 סיים את לימודי המשפטים שלו בקמפוס בלומינגטון של אוניברסיטת אינדיאנה.

קריירה פוליטית

בשנת 51–1950 שימיש הארטקה כסגן התובע הכללי של מחוז ואנדרבור ומ-1956–1958 כראש עירית אוונשויל.

סנאטור

בשנת 1958 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאטור. נבחר שוב לתפקיד ב-1964 ו-1970. בסנאט היה מתנגד חריף למלחמת וייטנאם. במהלך תקופת כהונתו הראשונה היו לו יחסים טובים עם הנשיא לינדון ג'ונסון. הוא שימש כחבר ועדת הכספים וועדת המסחר בסנאט ופעל רבות לתוכניות מדיקר ומדיקייד ותמך בחוק זכויות האזרח. במהלך כהונתו השנייה עזר ליצור תוכניות הלוואה לסטודנטים והטבות ליוצאי מלחמה. כמו כן בתור יושב ראש תת-הוועדה לענייני תחבורה יבשתית בסנאט פעל לכינון תאגיד הרכבות הממשלתי אמטרק. התנגדותו למלחמת וייטנאם לא הייתה פופולרית באינדיאנה. אף על פי כן, ניצח ב-1970 במרוץ צמוד את המועמד הרפובליקני לסנאט ריצ'רד רודבוש וזכה בכהונה שלישית. ב-1976 הפסיד בבחירות לריצ'רד לוגאר.
הארטקה נפטר בווירג'יניה ב-27 ביולי 2003 בגיל 84 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. השאיר אחריו אישה (מרת'ה) ושבעה ילדים.
סמל בורגנלנד

סמל בורגנלנד הוא סמלה הרשמי של מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.
הסמל מעוצב כמגן מעוגל בתחתיתו (ספרדי) שבו שדה זהב מוטען בעיט אדום המביט שמאלה, מוכתר בכתר זהב ורגליו ומקורו זהובים. כנפיו של הנשר פרושות והוא ניצב על גבי סלע שחור. על חזהו של הנשר מגן ובו שתי רצועות (פאלה) אדומות ושתיים עם פרווה לבנה. בשתי הפינות העליונות, צלב יווני שחור.
הנשר לקוח מסמלם של רוזני מטרסבורג (עיר בבורגנלנד, לשעבר מטרסדורף) מימי הביניים, וסמל החזה שלו היה סמלם של רוזני גינץ (בגרמנית Güns; כיום קסג (Kőszeg) שבהונגריה). שתי הרוזנויות היו הכוחות הבולטים באזור בימי הביניים, והסמל מייצג את איחוד השטחים שהיו בידיהם. בזמן אימוץ הסמל השתנה צבע העיט מלבן לאדום כדי שהסמל יציג את צבעי המחוז - אדום וזהב.
המדינה עברה מרשות הונגריה לאוסטריה ב-1921, וב-1922 נקבע הסמל. ב-1990 נקבע הסמל בחוק הרשמי של המדינה.
יושינורי שירקאווה

ביוגרפיה

שירקאווה נולד למשפחת סמוראים בעיר איו, שבמחוז אהימה שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1890. הוא החל להרצות באקדמיה, אולם עם פרוץ מלחמת סין-יפן הראשונה נכנס לצבא באופן פעיל. הוא לחם בהצטיינות והועלה לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה חזר ללמד, ובשנת 1899 הועלה לדרגת קפטן. בשנת 1903 הועלה לדרגת מייג'ור, ופיקד על רגימנט הרגלים ה-21 במהלך מלחמת רוסיה-יפן. במהלך אותה מלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1907 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל, ושנתיים לאחר מכן לקולונל. אותה שנה (1909) מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-34.
ביוני 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. מאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. מ-1913 עד 1915 שימש כמפקד הכוחות היפניים שהיו מוצבים בסין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד בריגדת הרגלים התשיעית. בין השנים 1916-1919 שימש כראש לשכת כוח האדם במשרד המלחמה הקיסרי. בשנת 1919 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ובשנת 1921 מונה למפקד  הדיוויזיה ה-11. אולם שנה לאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1, אותה שנה מונה להיות סגן שר ההגנה תחת הנזו יאמאנאשי (山梨 半造), הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1923, אז הפך למפקד צבא קוואנטונג - קבוצת ארמיות יוקרתית של הצבא היפני, הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1926.
במרץ 1925 הועלה לדרגת גנרל. כאשר התגברו המתחים בסין שהתפרצו מאוחר יותר בדמות מלחמת סין-יפן השנייה, נשלח שירקאווה ב-25 בפברואר 1932 כראש חיל משלוח לסין. הוא פיקד על הצבא היפני במהלך מספר "תקריות" שאירעו בינו לבין הצבא הסיני, הבולטת שבהן "תקרית שאנגחאי". אולם ב-29 באפריל של אותה שנה במהלך חגיגות שנערכו בשאנגחאי לכבוד יום הולדתו של הקיסר הירוהיטו, השליך פעיל עצמאות קוריאני בשם יון בונג-גיל, פצצה מאולתרת על דוכן הכבוד שבו נאם אותו רגע שירקאווה, שנפצע קשה וב-26 במאי מת מפצעיו.
פייר שודרלו דה לאקלו

תולדות חייו

לאקלו נולד באמיין כבן למשפחה בורגנית. בשנת 1760 נשלח ללמוד בבית הספר המלכותי לארטילריה בלה פר (בצרפתית: École royale d'artillerie de La Fère), הסמוכה לעיר הולדתו. כקצין צעיר בדרגת לוטננט שירת תקופה קצרה במבצר סמוך ללה רושל עד לתום מלחמת שבע השנים (1763). מאוחר יותר הוצב בשטרסבורג (1765-1769), גרנובל (1769-1775), ובזנסון (Besançon;‏ 1775-1776). 
אף שקודם בשנת 1771 לדרגת קפטן, לאקלו מאס בשרותו כקצין תותחנים במבצרים שונים והחל מקדיש את זמנו הפנוי לכתיבה. עבודתו הראשונות, מספר שירים קלילים, פורסמו בירחון השירה L'Almanach des Muses. אחר כך כתב אופרה קומית בשם "ארנסטין", בהשראת סיפור מאת הסופרת מארי-ז'אן ריקובוני (Marie-Jeanne Riccoboni). הקומדיה, שהוצגה לראשונה ב-19 ביולי 1777 בנוכחות המלכה מארי אנטואנט, הייתה כישלון בימתי. באותה שנה הקים בית ספר חדש למקצועות התותחנות בוולאנס, בדרום-מזרח צרפת, שבין תלמידיו עתיד אף להיות נפוליאון. בשנת 1778 שב לבזנסון וקודם לדרגת קפטן שני בחיל ההנדסה. בתקופה זו כתב מספר יצירות בהן ניכרת הערכתו הרבה לז'אן-ז'אק רוסו.
בשנת 1779 נשלח לאיל ד'אקס (Île-d'Aix) כדי לסייע למהנדס הצבאי מרק-רנה מונטלמבר בהקמת ביצורים להגנה מפני פלישה בריטית; אולם את רוב זמנו במקום בילה בכתיבת שיא יצירתו, "יחסים מסוכנים", וכן את "מכתב לגברת מונטלמבר". לבקשתו שוחרר לחופשה של חצי שנה, שאותה בילה בפריז בכתיבה.
הספר "יחסים מסוכנים" פורסם לראשונה במהדורה בת ארבעה כרכים, ב-23 במרץ 1782, על ידי הוצאת Durand Neveu, והפך מיד להצלחה גדולה. הוא נמכר ב-1,000 עותקים בחודש הראשון להפצתו, הצלחה מסחרית גדולה במונחי אותם הימים. לאקלו צווה מיד לשוב למבצר בו הוצב בבריטני. בשנת 1783 הוא נשלח ללה רושל כדי לסייע בבניית מחסן תחמושת חדש. בלה רושל פגש את מארי-סולנז' דופרה, שהייתה צעירה ממנו ב-18 שנה, והתחתן עמה בשנת 1786. שנה אחר כך החל בפרויקט למיספור רחובותיה של פריז.
בשנת 1788 פרש מצבא צרפת והחל לעבוד בשרותו של לואי פיליפ השני, הדוכס מאורלאן, ועם פרוץ המהפכה הצרפתית, ביצע עבורו שליחויות דיפלומטיות. לאחר ששוכנע על ידי ערכי הרפובליקה, עזב את הדוכס וקיבל משרת קומיסר במשרד המלחמה. לזכותו נזקף ארגונו מחדש של צבא המהפכה שאיפשר את הניצחון בקרב ואלמי. מאוחר יותר, עם עריקתו של גנרל שארל פרנסואה דומורייה (Dumouriez) אל האוסטרים, נאסר לאקלו כ"אורליאניסט". הוא שוחרר במהלך ריאקציית תרמידור, לאחר נפילת רובספייר.
הוא בילה תקופת מה בלימודי בליסטיקה, ובמהלכם המציא את פגז התותח המודרני. בשנת 1795 פנה לשלטונות בבקשה להתגייס מחדש לצבא, אולם לא זכה למענה. ניסיונותיו להשתלב בשרות הדיפלומטי ולהקים בנק כשלו אף הם. לבסוף פגש בגנרל צעיר, נפוליאון בונפרטה, והצטרף למטהו. ב-16 בינואר 1800 גויס מחדש לצבא בדרגת בריגדיר גנרל בצבא המהפכה הצרפתית וב-4 במאי 1800 השתתף בקרב מסקירש נגד צבא האימפריה האוסטרית.
בשנת 1803 מונה לאקלו למפקד העליון של תותחני המילואים באיטליה. הוא נפטר זמן קצר אחר כך במנזר פרנציסקוס מאסיזי בטאראנטו, כנראה כתוצאה משילוב של דיזנטריה ומלריה. הוא נקבר באי סן פאולו הסמוך לעיר, במבצר שנבנה לפי הוראותיו והנושא עדיין את שמו "פורט דה לאקלו" (Forte de Laclos). עם שובו של בית בורבון לשלטון, נהרס קברו של לאקלו, ומשערים שעצמותיו נזרקו לים.
אלה גרינפלד

ביוגרפיה

אלה גרינפלד נולדה בעיירה במחוז פרימוריה, ברית המועצות. בשנת 1973 ו-1974 היא סיימה במקומות 5–7 באליפות ברית המועצות בשחמט לנשים. בשנת 1975 היא זכתה באליפות מולדובה הסובייטית.
היא השתתפה במספר תחרויות בינלאומיות. בסוצ'י בשנים 1980 ו-1982 היא סיימה במקום השלישי, בשנת 1984 במקומות 5–6 ובשנת 1985 במקום החמישי. בשנת 1986 היא ניצחה בתחרות בברלין.
בשנת 1989 אלה גרינפלד ובעלה, רב אמן מירון שר היגרו לארצות הברית והתיישבו בניו יורק. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 היא השתתפה במספר תחרויות שחמט לגברים לצד בעלה.
בשנת 1996 הוענקה לה דרגת רב אמן לנשים.
מקצרת קנה סוכר

מקצרת קנה סוכר (אנגלית: Sugarcane harvester) היא מכונה המשמשת לקצירה ועיבוד חלקי של קנה סוכר.
עקרון הפעולה של המכונה הוא בדומה לקומביין תבואות, המכונה פותחה ב-1920 ופועלת בשיטה דומה גם כיום. בדרך כלל המכונה נפרדת ונמשכת על ידי כלי רכב אחר. המקצרה חותכת את הקנים בבסיסם, מורידה את העלים ואז חותכת את הקנים לחתיכות. לאחר מכן עוברות החתיכות למיכל ייעודי שנמצא על המכונה או אל תוך רכב נפרד שנוסע בצמוד אליה. הפסולת שהופרדה נפלטת חזרה לשדה כחומר דשן.