פרנק וורסלי

ילדות ונעורים

פרנק ארתור וורסלי נולד באקארואה, ניו זילנד, בן למשפחת איכרים. סבו, הנרי פרנסיס וורסלי (1876-1806) היגר מאנגליה לליטלטון, אליה הגיע בשנת 1851 עם משפחתו הגדולה. אמו של וורסלי מתה כשהיה פעוט. כשהיה בן 11 עזב אחיו הבכור, הארי, את הבית לעבוד בחברת הספנות הניו זילנדית ובערך באותו זמן לקח אביו אותו ואת אחותו בת ה-13 לכרייסטצ'רץ', שם למד בבית הספר הפתוח פנדלטון וסיים אותו כתלמיד מצטיין.
כמוהו כאחיו, גילה פרנק עניין בקריירה ימית ובשנת 1887 ניסה להתקבל לחברת הספנות הניו זילנדית, אך מפאת קומתו הנמוכה, נדחה והתבקש לנסות שוב כשיתבגר. הוא פנה שוב כעבור חצי שנה והפעם הצליח, אף כי לא גדל במידה משמעותית מאז ניסיונו הקודם. הוא התקבל לעבודה כמלח זוטר על סיפון ה"ויירואה", ספינת מפרשים שנשאה צמר ללונדון.

קריירה ימית

במשך שנים אחדות שירת וורסלי על כמה מאוניות החברה בנתיב השייט בין ניו זילנד לאנגליה. בשנת 1891 היה לחובל שלישי, וכעבור שנה לקצין
חמישי. בשנת 1895, כקצין שלישי, עזב את חברת הספנות הניו זילנדית והצטרף לשירות אוניות הקיטור של ממשלת ניו זילנד. מינויו הראשון היה כקצין שני על סיפון ה"טוטאנקאי", אוניית קיטור ששייטה בין איי האוקיינוס השקט. הוא נחשב לקצין טוב ומנוסה, אך לא טמן ידו בצלחת כשהזדמן לו מעשה משובה. באחת ההפלגות בשנת 1899, עגנה ה"טוטאנקאי" בנמל אפיה, עיר הבירה של סמואה הגרמנית. אותו לילה חמק וורסלי אל החוף ולקח במשיכה את דגל גרמניה הקיסרית, שהתנוסס על תורן הקונסוליה הגרמנית על הרציף. עם גילוי הגזלה, חשד הקונסול בצוות ה"טוטאנקאי", אוניית הסוחר היחידה בנמל אותו זמן. הוא צירף אליו קבוצת ימאים מן האוניה "פאלקה", שעגנה גם היא בנמל אותו זמן, ועלה אל סיפון ה"טוטאנקאי" לחפש את הדגל הגזול. רב החובל הגיש מחאה והגרמנים עזבו בלי למצוא את הדגל. גם כשנודע לאחר זמן לרב החובל כי וורסלי היה אחראי למעשה, לא השפיע הדבר על קידומו. הוא הועבר ל"הינמואה", גם היא אוניית קיטור ממשלתית, כקצין ראשי.
ביוני 1900 ניגש וורסלי לבחינה לתעודת רב-חובל זר. הוא עבר את הבחינה בציונים טובים והיה אחד משני סטודנטים שזכו לשבח על מאמציהם. עכשיו היה רב-חובל מוסמך והאונייה הראשונה שקיבל לפיקודו הייתה "הרוזנת מרנפרלי". הייתה זו אונייה תלת-תרנית בשירות ממשלת ניו זילנד, שהפליגה בנתיבי סחר בדרום האוקיינוס השקט, בעיקר בסביבות איי קוק ונְיוּאֵה, שהיו אז בחסות ניו זילנד.

בשירות הצי המלכותי

כמפקד "הרוזנת מרנפרלי" התגייס וורסלי לכוח המילואים של הצי המלכותי (RNR) וב-1 בינואר 1902 התמנה לסג"ם. ב-1904 נמכרה אונייתו והוא נשאר ללא אונייה לפקד עליה. הוא התפטר משירות האוניות הממשלתי של ניו זילנד והחליט לחפש עבודה בחו"ל. בסידני מצא מינוי כקצין ראשי באונייה "ספָּרואו", שהייתה בהפלגת העברה לניו זילנד, לאחר שנרכשה זמן קצר קודם לכן על ידי הממשלה. כשה"ספרואו" הגיעה אל ולינגטון במרץ 1905, נבחר וורסלי לפקד על האונייה בעת הסבתה לספינת אימונים. מלאכת ההסבה לא הושלמה עדיין כשוורסלי יצא לאנגליה בראשית 1906.
עם הגעתו לאנגליה במרץ 1906, התייצב וורסלי לאימונים נוספים בצי המלכותי. הוא הוצב לאונייה "פסיכה" וקיבל הכשרה מיוחדת בטורפדו, תותחנות וניווט. בחודש מאי שלאחר זאת קודם לדרגת סגן. וורסלי שירת על מספר רב של אוניות הצי המלכותי, בכלל זה 12 חודשים על "סוויפטשור", במהלך השנתיים הבאות. לאחר זאת חזר לצי הסוחר ומצא עבודה באוניות הקיטור של קו אלאן בשירות הדואר המלכותי, ששייטו בקביעות בין אנגליה לקנדה ודרום אמריקה. מדי פעם במהלך השנים הבאות נקרא לשירות בצי המלכותי, שכלל חודש על סיפון ה"ניו זילנד" ב-1911.

מלחמת העולם הראשונה ואחריה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה פיקד וורסלי על האונייה PC.61, שנועדה לתקוף צוללות גרמניות במסווה של אוניית סוחר. הוא היה אחראי לנגיחתה והטבעתה של הצוללת הגרמנית SM UC-33, בתמרון נגיחה מיומן ב-26 בספטמבר 1917. על תפקידו בהטבעת הצוללת, קיבל וורסלי את אות השירות המצוין (DSO). בשלב מאוחר יותר של המלחמה עבד וורסלי בהובלת אספקה ברוסיה האנטארקטית ובמאבק של צפון רוסיה נגד הבולשביקים, על כך זכה בפס נוסף לעיטור השירות המצוין שלו. בשנים 1921 ו-1922 השתתף במשלחת האחרונה של שקלטון לאנטארקטיקה כרב החובל של ה"קווסט". בין תקופות שירות בצי הסוחר עמד בראש משלחת לחוג הארקטי והשתתף בצייד אוצר באי קוקוס. כמו כן כתב ספרים אחדים בנושאי התנסויותיו בחקר הקטבים וקריירת הים שלו. בשנות מלחמת העולם השנייה שירת תחילה עם הצלב האדום בצרפת ובנורווגיה. ב-1941 זייף את גילו כדי שיוכל להצטרף מחדש לצי הסוחר. כשגילו האמיתי נודע לרשויות הצי, שוחרר וורסלי מתפקידו. הוא מת מסרטן ריאות בשנת 1943, באנגליה.

הנרי וורסלי

במלאת 100 שנה למשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, יצא הנרי וורסלי, קרוב רחוק של פרנק וורסלי, למסע יחיד בעקבות מסעו המתוכנן של שקלטון מקצה אנטארקטיקה אל הקצה השני, שנכשל בגלל טביעת ה"אנדיורנס". הנרי וורסלי הצליח להגיע למרחק 48 ק"מ מיעדו, אז הכריעה אותו דלקת הצפק, יחד עם תשישות כללית, והוא נאלץ להזעיק עזרה. מסוק לקח אותו לבית חולים בצ'ילה, שם מת לאחר ניתוח.