google/wiki40b huggingface dataset:
מערכת הגנת החום של מעבורת החלל

מערכת הגנת החום של מעבורת החלל (TPS) הגנה על מעבורות החלל מהחום העז של החדירה לאטמוספירה. מערכת זו הייתה דרושה בהתחשב בעובדה שגוף האלומיניום של המעבורת אינו יכול לעמוד בחום של למעלה מ־175° מבלי שיהרס ובמהלך החדירה לאטמוספירה הטמפרטורה יכולה להגיע עד ל־1,650°. מטרת המערכת הייתה גם להגן על המעבורת מהטמפרטורות הקיצוניות בחלל במסלול סביב כדור הארץ.
מטבל טקמאלי

מטבל טקמאלי (בגאורגית: ტყემლის საწებელა; טקֶמליס סאצבֶּלַה) הוא מטבל או רוטב מתובל על בסיס שזיף דובדבני בוסר (כשהוא עדיין ירוק וחמוץ למדי), הנפוץ במטבח הגאורגי. 
את המטבל מכינים משזיפים ירוקים שטרם הבשילו, וטעמם חמוץ. מבשלים את השזיפים עם שום, כוסברה, מנטה, פלפל ותבלינים נוספים עד להיווצרות רוטב. ברוטב מתבלים מנות בשר ועוף כ"טבקה" (עוף צעיר משוטח) ותבשילי ירקות כלוביו טקמאלי (שעועית אדומה עם רוטב טקמאלי).
מטבל טקמאלי, יחד עם אדג'יקה, אומץ ברחבי ברית המועצות.
שייקה לוי

ביוגרפיה

שייקה לוי נולד בקהיר שבמצרים. עלה ארצה יחד עם אמו אחיו ואחותו ב-1944 והם הגיעו למחנה העולים בגבעות זייד. ממחנה העולים עבר שייקה לבדו לקיבוץ עין הים. את כל שנות ילדותו ונעוריו עד לגיוסו לצה"ל הוא העביר בקיבוצים עין הים, עין כרמל וגבעת ברנר. את שירותו הצבאי עשה בלהקה הצבאית של פיקוד הגדנ"ע ואחר כך בלהקת פיקוד המרכז. לאחר שחרורו התקבל לתיאטרון הקאמרי, ואף הספיק לשחק בתפקיד קטן במחזה "הלילה השנים עשר". זמן קצר לאחר מכן הצטרף ללהקת התרנגולים.
ב-1963 הקים אברהם דשא (פשנל) בצוותא עם לוי, גברי בנאי וישראל פוליאקוב, גם הם מלהקת התרנגולים, את שלישיית "הגשש החיוור". הגשש החיוור העלתה במשך ארבעים שנה עשר תוכניות בידור, יצרה מספר סרטי קולנוע, הקליטה שירים רבים והפכה לנכס צאן ברזל של הבידור הישראלי.
ב-1962 שיחק בסרט סיניה, ב-1976, שיחק ב"גבעת חלפון אינה עונה", שם גילם את ויקטור חסון, דמות שהפכה לקאלט. ב-1979 גילם את שוקי חפציבה (ה-"הומו") בסרט "שלאגר". ב-1986, גילם את יו"ר הוועד בבניין בתל אביב, בסרט "הקרב על הוועד".
בין 1993 ל-1999 שימש לוי כיושב-ראש אמ"י, אגודת אמני ישראל. ב-1999 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "שייקה לוי". החל משנת 1993 ועד היום משמש שייקה כחבר הנהלת אשכולות החברה לזכויות מבצעים של אמני ישראל.
ב-1996 הוציא שייקה את הספר "סיפורים עם רוטב", ספר בישול פרי עטו, המכיל סיפורים משעשעים מהחיים ו-33 מתכונים.
ב-2000 זכתה שלישיית הגשש החיוור בפרס ישראל למפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביום העצמאות ה-56 הנחה בטלוויזיה את המשדר "56 סיבות לאהוב את ישראל".
ב-2013 קיבלה שלישיית הגשש החיוור פרס מפעל חיים במסגרת טקס פרסי אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

לוי נשוי לאורנה ומתגורר בתל אביב.
קונוטופ

היסטוריה

בתחילת המאה ה-17 הקוזאקים היו ראשונים להתיישב באזור. היישוב מוזכר במסמכים המתוארכים ל-1635 ושמו הראשון היה נובוסליצה. ב-1642 פולנים בנו במקום מבצר וקראו לו על שם הנהר הסמוך בשם קונוטופקה שיותר מאוחר השתבש.
ב-1648 היישוב קיבל מעמד של עיר.
ב-28 ביוני 1659 התרחש כאן קרב מפורסם בין הכוחות של ח'אנות קרים והקוזאקים מצד אחד לבין הכוחות של רוסיה הצארית מצד שני שבו הובסו הרוסים.
ב-1897 בעיר 73 אחוז מכלל הגברים ו-95 אחוז מכלל הנשים היו אנאלפביתים, בעיר התגוררו 19,000 תושבים, מתוכם: 10,290 אוקראינים, 4,415 יהודים ו-3,565 רוסים.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-9 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-6 בספטמבר 1943.

יהודי קונוטופ

בראשית המאה ה-19 התגוררו בקונוטופ 80 יהודים, בעקבות הגירה המונית של יהודים מאזוריו הצפון-מערביים לאזוריו הדרום-מזרחיים של תחום המושב גדלה האוכלוסייה היהודית של העיר והגיעה ל-4,426 ליהודים ב-1897 שהיוו 23.5 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
ב-1892 היה בעיר בית חולים יהודי.
בספטמבר 1941, מספר ימים לאחר כיבוש העיר על ידי הגרמנים, נרצחו בה 123 יהודים. בנובמבר 1941 נרצחו כאלף יהודים וב-1 בדצמבר 1941 נרצחו 95 יהודים מקרב שבויי המלחמה הסובייטים.
Septicflesh

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הלהקה הוקמה ב-1990 באתונה על ידי סוטיריס ויינאס (גיטרה), ספירוס אנטוניו (גיטרת באס וזמר) וכריסטוס אנטוניו (גיטרות) ונקראה Septic Flesh. כבר ב-1991 הוציא דמו בתצורת מיני-אלבום ואת אלבומה המלא הראשון הוציאה ב-1994. עד 2003 הקליטה הלהקה עוד 4 אלבומים מלאים. ב-2003 הוקפאה הלהקה וחבריה עברו ללהקות אחרות ועסקו גם בפרויקטים מוזיקליים צדדיים. ב-2007 התאחדה הלהקה מחדש ושינתה את שמה ל-Septicflesh והחלה להקליט מספר אלבומי מטאל סימפוני המבוססים על מטאל גותי ודת' מטאל בליווי תזמורת מלאה ומקהלה. ב-2008 יצא אלבומם Communion. ב-2011 יצא אלבומם The Great Mass וב-2014 יצא אלבומם Titan.
ב-2019 הופיעה הלהקה בישראל.
יוליה גרגס

ביוגרפיה

גרגס נולדה בבאד אולדסלו, שבשלזוויג הולשטיין שבגרמניה. היא החלה לשחק טניס בגיל 5. היא התאמנה תחת הדרכתו של סשה ננסל, מאמנו של ניקולס קיפר.
באפריל 2011 זכתה גרגס בטורניר שנערך בשטוטגרט, גרמניה לאחר ניצחון במשחק הגמר על המדורגת ראשונה בעולם קרוליין ווזניאקי מדנמרק ובכך הייתה לשחקנית מגרמניה שזוכה בטורניר זה מאז 1994 שבו זכתה אנקה הובר. בשלב חצי הגמר היא ניצחה את סמנתה סטוסור מאוסטרליה (6 בעולם).
במאי אותה שנה בטורניר שנערך במדריד, ספרד הגיעה גרגס לשלב חצי הגמר בו הפסידה לוויקטוריה אזרנקה מבלארוס. בטורניר היא ניצחה בסיבוב הראשון את קאיה קאנפי מאסטוניה, בסיבוב השני את דינארה סאפינה מרוסיה, בסיבוב השלישי את ווזניאקי פעם שנייה ברציפות תוך שבועיים ובשלב רבע הגמר את אנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה.
בטורניר הרולאן גארוס ב 2015, גברה גרגס על המדורגת בין 10 הראשונות בעולם קרוליין ווזניאקי בסיבוב השני.

סגנון משחק

סגנון משחקה של גרגס הוא סגנון התקפי, המתבסס על חבטות הגשה חזקות ועל חבטת כף יד עוצמתית. טכניקת הפורהנד והסרב שלה דומים מאוד לאלו של ניקול ואידסובה. המשטח המועדף על גרגס הוא משטח החימר האדום.
יעקב משה הלל

ביוגרפיה

נולד בהודו למשה הלל (נכדו של הרב אברהם הלל שכיהן כאב"ד בעיראק). בבגרותו חי באנגליה, שם למד בישיבת גייטסהד, ולאחר מכן עלה לישראל ולמד בישיבת פוניבז' בבני ברק. נשוי לציונה, בתו של הרב יצחק אוחנה, שהיה רבה הראשי של קריית שמונה.
לאחר נישואיו למד במכון להכשרת דיינים ורבנים שהקים הראשון לציון הרב יצחק נסים, ובמכון הארי פישל. את יסודות חכמת הקבלה למד בין היתר אצל הרב מרדכי עטיה (הסב).
מאז שנת תשל"ב הוא מוסר שיעורים יומיים בקבלה. בתחילת שנות ה-70 הקים בירושלים את ישיבת המקובלים "חברת אהבת שלום", על שם חבורת המקובלים בראשות רבי שלום שרעבי, וכיהן בראשותה עם הרב דוד בצרי. בהמשך פרש הרב בצרי והקים את ישיבת השלום. בשנת ה'תשנ"ג היה בין מקימי ארגון מרביצי תורה ספרדים, עם ראשי ישיבות ספרדים נוספים.
הרב הלל הוא נשיא של ארגונים ומוסדות, בהם ארגון 'שלום לעם' שפועל להחזרה בתשובה של בני נוער, סמינר בנות אלישבע בירושלים וישיבת עץ החיים במבנה ספריית בני ברית בירושלים, בראשות בנו הרב יוסף הלל. הוא עומד בראש רשת של כוללים וכן כוללי ערב ללימוד הלכה, שבהם אלפי אברכים, בעיקר באזור ירושלים.
הרב הלל נחשב לבעל השקפה קנאית, במיוחד ביחס לחברה הספרדית, המתונה בדרך כלל מזו האשכנזית. עם זאת, הוא מכבד כל רב מובהק, גם אם מדובר בציוני דתי או רב המחזיק במשרה ממשלתית. בספריו נזכר לא אחת הרב אברהם יצחק הכהן קוק. הרב הלל היה מקורב לרבי יצחק כדורי, והיה בקשר מיוחד עם 
הרב מרדכי אליהו. הרב הלל מוסר שיעורים גם באנגלית.
הרב הלל כתב עשרות ספרים. המכון להוצאת ספרים שבראשותו הוציא לאור מאות כרכים של ספרי מחברים מהדורות הקודמים, רובם מכתבי יד. הוא מחזיק באוסף נדיר של כתבי יד עתיקים, בעיקר בתחום הקבלה. הרב הלל עסק בבחרותו בציור.
דשון תומאס

קריירה

תומאס נבחר במקום ה-58 בדראפט ה-NBA ב-2013 על ידי סן אנטוניו ספרס. הוא הצטרף לסגל הקבוצה בליגת הקיץ של 2013 במהלכה השיג ממוצעים של 12.4 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו -1.2 אסיסטים בחמישה משחקים. באוגוסט 2013 חתם בנאנטר הצרפתית לעונה אחת. בשלושים משחקי ליגה בנאנטר, הוא השיג ממוצעים של 12.2 נק', 3.9 ריבאונדים ו -1.1 אסיסטים למשחק והיה שותף לזכייה בגביע הצרפתי.
בחודש יולי 2014, שיחק שוב במדי הספרס בליגת הקיץ במהלכה השיג ממוצע של 10.8 נקודות ו3.2 ריבאונדים בשישה משחקים. באוגוסט 2014, הוא חתם על חוזה לשנה אחת בברצלונה מה-ACB. בארבעים ושלושה משחקי ליגה הוא העמיד ממוצע של 8.4 נק' ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
בספטמבר 2015, חתם תומאס שוב בספרס, אך נחתך ממנה לאחר שהופיע בשני משחקי טרום עונה. תשעה ימים לאחר מכן, חתם באוסטין ספרס קבוצת הבת מליגת הפיתוח.
ביולי 2016, חתם תומאס על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת במועדון הטורקי אנאדולו אפס. ביוני 2017, אנאדולו התירה את החוזה עם תומאס, והשחקן הפך לשחקן חופשי.
ביולי 2017 חתם תומאס במכבי תל אביב על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת שבסופו של דבר לא מומשה.
ב-30 ביולי 2018, חתם לעונה בפנאתינייקוס היוונית.
ג'ים גילמור

ג'יימס סטיוארט "ג'ים" גילמור (באנגלית: James Stuart "Jim" Gilmore; נולד ב-6 באוקטובר 1949) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מדינת וירג'יניה בשנים 1998–2002. קודם לכן כיהן כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית וכתובע הכללי של וירג'יניה (1994–1997).
גילמור נולד בריצ'מונד שבווירג'יניה. הוא חבר בכנסייה המתודיסטית. הוא עורך דין בהשכלתו, אותה רכש מאוניברסיטת וירג'יניה. שירת במודיעין של הצבא האמריקאי. הוא שירת במערב גרמניה במהלך מלחמת וייטנאם ושלט בגרמנית.
בשנת 1997 ניצח את מושל וירג'יניה ברוב של 56%. בזמן כהונתו הפחית את המיסים על כלי רכב, הוריד את שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה והפחית את הוצאות המדינה על גופים רבים.
בעבר הכריז על כוונתו להתמודד לנשיאות ב-2008, אך פרש מן המרוץ לאחר זמן קצר. באותה השנה התמודד ללא הצלחה על מושב בסנאט של ארצות הברית.
באוגוסט 2015 הודיע על התמודדותו בפריימריז הרפובליקנים לבחירות לנשיאות ב-2016. על אף שצלח את הכניסה לעימות הראשון שנערך בידי רשת פוקס ניוז, לא זכה לדי תמיכה על מנת להשתתף בעימותים שנערכו לאחר מכן. עם זאת, גילמור הצליח להשתתף לבסוף בעימות האחרון לפני אסיפות הבחירה באיווה, הנערך בידי פוקס ניוז גם כן, ב-28 בינואר 2016. בתום ספירת הקולות באיווה, זכה גילמור ב-12 קולות בלבד. ב-12 בפברואר 2016, לאחר הפריימריז בניו המפשייר הודיע גילמור על פרישתו מהמרוץ.
חבר מועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי.
שלמה זלמן גרוסמן

הרב שלמה זלמן גרוסמן (נולד בשנת תש"י, 1950) הוא רבה הראשי האשכנזי של אלעד.

תולדותיו

נולד בשכונת מאה שערים בירושלים, בנם של הרב נתן אליעזר ומנוחה גרוסמן, נכדו של הרב שלמה זלמן ברינשטיין. אמו נפטרה כאשר היה בן-3, למד בישיבת "אהל יעקב" בבני ברק. שם היה תלמידו של הרב  חיים ברים. בשנות ה-70 היה רב בבקעת הירדן ולאחר מכן בעמנואל.
בשנות ה-90 התגורר בבני ברק והתמנה לדיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ. 
היה מתלמידיו של הרב שך ונשלח על ידו למשימות ציבוריות שונות. כשהוקמה מודיעין עילית, הועיד אותו הרב שך לרבנות העיר, אך המינוי לא יצא לפועל עקב התנגדות המנהיגים הליטאים הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב יוסף שלום אלישיב שתמכו ברב שמחה קסלר שמונה לרב העיר.
בשנת 1989 כיהן כמזכיר ועדת הרבנים של דגל התורה. לאחר מכן היה ממייסדי ארגון תודעה.
הקים את עמותת "בית ומנוחה" שיזמה את אכלוסה של אלעד. לאחר הקמת העיר התמנה כרבה הראשי האשכנזי, לצדו של הרב מרדכי מלכא.
הרב גרוסמן מכהן גם כדיין בקהילה היהודית בניס שבצרפת, לשם הוא נוסע לפרקי זמן קצרים. החל משנת תשע"ג הוא עומד בראש גוף הכשרות "בד"ץ איחוד הרבנים", יחד עם הרב משה מרדכי קארפ.
גיסו הוא הרב ברוך אידלשטיין. חתנו הרב שוורץ מכהן כרב בית הכנסת "מאור שרגא" באלעד.
מערכות אפלאג' להשקיה

אטימולוגיה והיסטוריה

פירוש המילה "אפלאג'" בערבית ספרותית (יחיד "פאלאג'") הוא "חלוקה", אך בהקשרן של מערכות ההשקיה המשמעות היא המבנה החברתי של חלוקת מים בין אלה הזכאים לכך, ובמובן הפיזי הוא מתייחס למערך המים מרגע שאיבתם, עבור ב"שריעה", הנקודה בה מתחילה החלוקה, ועד הגיעם אל הצרכן. 
תולדותיהן של מערכות האפלאג' אינן ידועות בשל חוסר במידע כתוב, והמערכות המוכרזות נבחרו בהתאם להיקפן ולחשיבות היישובים שהן משרתות, דבר העשוי להעיד על גילן. שלב הבנייה הראשון של המערכות הקיימות כיום מתוארך לשנת 500 לערך או אף קודם לכן. מחקרים העלו את הסברה כי מערכות השקיה היו קיימות בעומאן כבר בשנת 2500 לפנה"ס לערך, אך לא ידוע מתי נחפרו התעלות רחבות ההיקף. האפלאג' איפשרו אספקת מים סדירה לכל אורך השנה, ועל כן תמכו בהיווצרותם של יישובי קבע במדבר.

שיטת החלוקה

המים מגיעים אל ה"שריעה" במרכזו של היישוב, הממוקם לעיתים קרובות סמוך למבנה שמירה או למבצר. התעלה ליד השריעה נגישה לשאיבת מים לשתייה ולבישול. הקטע הבא בתעלה ממוקם ליד המסגד והמים משמשים לטהרה. לאחר מכן משמשים מי התעלה לכביסה, ורק לבסוף הם ממשיכים בדרכם אל השדות ואל המטעים. פיסות אבן או סלעים משמשים כסכרים המנתבים את המים אל הצרכנים לפי לוחות הזמנים שנקבעו. החלוקה מבוססת על מחזור של שבוע או עשרה ימים, וחלון השימוש של הצרכנים עשוי לנוע מדקה עד 12 שעות. מדידת הזמן נעשתה באופן מסורתי באמצעות שעון שמש ביום ועל פי תנועת הכוכבים בלילה, ובחלק מהיישובים עדיין ניצב שעון השמש. 
שיטת חלוקה זו אינה מונצחת בחוק או בתקנות, והיא עוברת מדור לדור. מנהל המערכת ממונה על ידי השייח' המקומי בהתייעצות עם הצרכנים, והוא מלווה על ידי מומחה טכני, או מספר מומחים כאשר מדובר בפאלאג' רחב היקף. מנהל המערכת אחראי לתחזוקתה, לחלוקת המים לצרכנים ולניהול הפיננסי של המפעל. הצרכנים מצידם מחויבים לנהוג בהתאם לשיטה, לזמני החלוקה ולכמויות המים המוקצים להם.
אוניברסיטת מרילנד

היסטוריה

האוניברסיטה עברה לשליטתה המלאה של מדינת מרילנד וקיבלה על עצמה את השם "מכללת מדינת מרילנד" בשנת 1916. היא החזיקה בשם זה במשך ארבע שנים, עד 4 באפריל 1920, יום בו הושלם מיזוגה עם מספר בתי ספר מקצועיים באזור בולטימור. לאחר המיזוג, נקבע שמו המודרני של המוסד – "אוניברסיטת מרילנד". בשנה זאת הגיע מספר הסטודנטים במוסד ל-500 וניתנו תוארי הדוקטורט הראשונים. בשנת 1925 התקבל המוסד לארגון האוניברסיטאות האמריקאיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הייתה האוניברסיטה בין 131 מוסדות אשר אפשרו הכשרת סטודנטים לקראת פיקוד בצי של צבא ארצות הברית.
בשנת 1988 התבצע ארגון מחדש של מערכת ההשכלה הגבוהה במדינת מרילנד. במהלך זה, נקבע כי אוניברסיטת מרילנד תהווה את קמפוס הדגל של מערכת ההשכלה הגבוהה במרילנד ושמה שונה ל"אוניברסיטת מרילנד, קולין פארק". בשנת 1997 הועברה חקיקה בבית הנבחרים של מרילנד אשר אפשרה לאוניברסיטה לחזור לשמה הקודם – "אוניברסיטת מרילנד" בלבד.
בשנת 1957 החליט נשיא האוניברסיטה וילסון ה. אלקינס להעלות בצורה משמעותית את רמת הלימודים במוסד. פועלו הסתכם בהקמת ועדות המעקב האקדמיות הראשונות בעולם. בשנת פעילותה הראשונה של התוכנית, 18% מכלל הסטודנטים עמדו בפני סילוק על רקע אקדמי. מעתה והלאה, הסטנדרטים האקדמאים במוסד בסימן עליה מתמיד. בזכות שיפור זה, אחוות הסטודנטים פאי-בתה-קאפה פתחה סניף באוניברסיטה בשנת 1964.
בדומה למוסדות רבים אחרים להשכלה גבוהה, במהלך מלחמת וייטנאם הייתה האוניברסיטה כר פורה להפגנות והפרות סדר אשר בעקבותן הונהגה בה שעת עוצר אשר נאכפה על ידי המשמר הלאומי.

המאה ה-21

בספטמבר 2001 הכתה סופת טורנדו בקמפוס וגרמה למותן של שתי סטודנטיות ונזקים בערך של כ-15 מיליון דולר. באותה שנה נפתח גם המרכז לאומניות הבמה על שם קלריס סמית' – הבניין הגדול ביותר שנבנה אי פעם במדינת מרילנד. בשנת 2004 החלה בנייתה של קריית מחקר על פני שטח של 150 אקרים שיועדה להיות הגדולה ביותר באזור. בקריה תוכננו מוסדות אשר ישתפו פעולה עם משרד ההגנה האמריקאי, עם מנהל המזון והתרופות (FDA), עם המרכז הלאומי לאקלים ועוד. 
בשנת 2006 החלה האוניברסיטה בקמפיין בשם "ציפיות גדולות" לגיוס מיליארד דולר בתרומות פרטיות למוסד לאורך שבע שנים. בשנת 2008, פרסמה האוניברסיטה תוכנית אסטרטגית לעשור הקרוב, שכללה הרחבת הקמפוס המזרחי כדי שיכלול מגורי סטודנטים מודרניים וכן מרכז מוזיקה ובידור חדשניים בקמפוס. 
במאי 2010 החלו עבודות להקמת קמפוס בתקציב של 128 מיליון דולר ובגודל של 15 קמ"ר למדעי הפיזיקה, כולל מעבדת מחקר קוונטית (בשיתוף ובמימון כספי סיוע פדרליים) אשר האוניברסיטה מקווה כי היא תהיה המובילה מסוגה בעולם. לאחרונה מתנהל דיון בקרב הנהלת האוניברסיטה על הקמת רכבת קלה בקמפוס אשר תחבר את האוניברסיטה למערכת התחבורה הציבורית של וושינגטון הבירה.
דוד טברסקי מטולנה

רבי דוד טברסקי (תקס"ח, 1808 - י' באייר תרמ"ב, 1882) היה בנו השישי של רבי מרדכי מצ'רנוביל, ומקים חסידות טולנה.

תולדותיו

נולד בצ'רנוביל לרבי מרדכי ופייגא, בתו של רבי דוד לייקס תלמיד הבעל שם טוב. נולד בעת חתונת אחותו מלכה עם רבי יחיאל מיכל מדרוהוביץ', נכדו של רבי ברוך ממז'יבוז' ובסנדקאות כובד רבי ברוך. נקרא על שם סבו רבי דוד לייקס. רבי ברוך אמר על בכייתו:"הקטן בוכה כמו חכם". לימים ייחסו בחסידות טולנא משמעות רבה למשפט זה. בילדותו למד אצל אחיו רבי יעקב ישראל מצ'רקס. בגיל 5 התארס עם יענטע דבורה, בתו של רבי ישראל אברהם מצ'רני-אוסטרהא בנו של רבי זושא מאניפולי וחתנו וממלא מקומו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה. ארוסתו התייתמה שנה לאחר מכן וגדלה אצל אביו רבי מרדכי. נישא בגיל 13 בצ'רנוביל. נסע גם לרבי אברהם יהושע השיל מאפטא על פי עצת אביו. 
תקופה לאחר פטירת אביו בשנת תקצ"ז, החל לכהן באדמו"רות בווסילקיוב הסמוכה לקייב. שמו התפרסם באזור וחסידים רבים נסעו לחצרו. עקב התפתחות החצר, נחשד על ידי השלטונות במרידה וסבל מרדיפות. בשנת תרי"ב עבר לטאלנה (Talne, Тальне́) שבדרום אוקראינה. על סיבת מעברו יש שתי גרסאות, או מפחד מהשלטון או בגלל שטולנה הייתה גבוהה והאוויר בה הטיב לרבי דוד. עם מעברו חובר שיר עממי בין יהודי אוקראינה:"דער רבי איז געווען אין וואסילקוב יעצט איז ער אין טאלנא" (הרבי היה בוואסילקוב וכעת הוא בטולנה) או בגרסה אחרת "רבי דוד'ל, רבי דוד'ל וואסילקיובער, וואסילקיובער, און יעצט איז ער אין טאלנא" (רבי דוד מווסילקיוב, כעת הוא בטולנה). השיר הושר בעצב בווסילקיוב ובשמחה בטולנה, והושר גם בליצנות בפי מתנגדים והמשכילים. 
לאחר מעברו לטולנה גדלה חצרו ואלפי חסידים נסעו אליו. בין חסידיו היה בן אחיינו, רבי מרדכי דב מהורניסטייפול. רבי דוד נהג כאביו לנסוע מעיירה לעיירה ולחזק את היהודים. בין מסעותיו נסע גם פעמיים לאודסה שהייתה עיר של משכילים. במסורת חסידי טולנה מסופר שבנסיעותיו אלו משכילים רבים הפכו למאמינים ואדוקים. בשנת תרל"ז שכל את בנו היחיד, הרב מרדכי.
בשנת תרל"ח (1878) עבר לגליציה והתגורר בברודי, גם על סיבת מעברו לגליציה נאמרו שתי גרסאות, או עקב רדיפות השלטונות באוקראינה. או לגרסה אחרת מחמת רצונו לערוך 'גלות' אחר מות בנו, ולהפיץ ולחזק את תורת החסידות. לאחר שנה וחצי, גברו עליו לחצי החסידים והוא חזר לאוקראינה. בשנת תרמ"א נחלש רבי דוד, עקב זקנותו ועקב הפוגרומים באוקראינה. באייר תרמ"ב עמדה להיערך שמחת הבר מצווה של נכדו מנחם נחום (נחומצ'ה), שיועד ליורשו באדמו"רות. רבי דוד שלח מכתבי הזמנה לחסידים רבים ושלח חסידים לעיירות אוקראינה לעודד את החסידים לבוא. רבי דוד ביקש מהחסידים לבוא כבר לשבת שלפני הבר מצווה, (י' באייר). בשבת זו קראו בתורה את פרשת אחרי מות. רבי דוד תמיד הקפיד לא לעלות לתורה בשבת זו, אך בפעם זו ביקש לעלות לתורה ואכן באותו יום נפטר.
היה מפורסם כאדם שמח ובהשפעתו חסידי טולנה התאפיינו בעליצות. כמו כן היה אדם שנון, ובספרות והמסורת החסידית נפוצות אימרות כנף בשמו.
X-8

אופן פעולה

בשיגור, מגבר שחובר לX-8 הפעיל דחף של 80 KN ל-2.5 שניות, לאחר מכן הושלך המגבר ומנוע RTV-N10 בעל דחף של 12 KN הועל ל40 שניות. הטיל עף אחר כך במסלול בליסטי ונחת באמצעות מצנחים. בבדיקות, הX-8 הגיע לגובה המקסימלי של 222.1 ק"מ ולמהירות מאך 6.
ראדין

היסטוריה

ראדין מוזכרת במסמכים של הדוכס ולדיסלב השני יגיילו מהמאה ה-14. בתקופה זו הוקם בכפר מבצר. ב-1649 הוענקו לכפר זכויות עיר. עם חלוקת פולין השלישית, ב-1795, הייתה רדון בשטח האימפריה הרוסית. 
בשנת 1921 הייתה ראדין בשטח פולין. 
ערב מלחמת העולם השנייה הייתה ראדין במחוז נובוגרודק שבפולין.
בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את ראדין כחלק מהנספח הסודי להסכם ריבנטרופ-מולוטוב. 
בסוף יוני 1941 כבשו הגרמנים את ראדין. 
לאחר כיבוש האזור על ידי הצבא האדום נכלל האזור בשטח בלארוס, רפובליקה סובייטית בשטחי ברית המועצות.
בשנת 1958 הוקנה לראדין מעמד של עיירה.

יהודים

בראדין פעל רבי ישראל מאיר הכהן הידוע בכינויו "החפץ חיים" על שם ספרו, ושם פעלה ישיבת ראדין שבהנהגתו.
ערב השואה חיו בראדין כ-900 יהודים. 
באוקטובר 1941 רוכזו יהודי ראדין בגטו בו רוכזו גם כמעט אלף יהודים מיישובים אחרים בסביבה. 
במאי 1942 מרדה בגרמנים קבוצת יהודים שחפרו בורות בהם ביקשו הגרמנים לרצוח את יהודי ראדין. 17 יהודים הצליחו לברוח ויתר החופרים נרצחו. 
לאחר מכן נרצחו באקציה גם כ-1,000 מתושבי הגטו. מאות הושארו כפועלים ומאות ברחו או הסתתרו. אלה שהושארו בגטו הועברו לאחר כחודש לגטו שצ'וצ'ין.
המחלקה להיסטוריה (צה"ל)

מחלקת היסטוריה היא מחלקה בחטיבת התורה וההדרכה (בראשי תיבות: תוה"ד) שבאגף המבצעים של צה"ל. תפקידה לערוך מחקרים על צה"ל מקום המדינה ועד היום.
המחלקה אחראית להעברת הדרכות בפני גורמים צה"ליים על מלחמות ישראל ומבצעים צבאיים לאורך השנים. מחלקת היסטוריה היא הגורם המוסמך בצה"ל לתחקור וכתיבת הגרסה הרשמית לאירועים שונים בצה"ל במהלך שנות המדינה.

היסטוריה

המחלקה הוקמה ב-1952, בשם "ענף היסטוריה", על ידי נתנאל לורך, שעמד בראש הענף עד לשנת 1955. לורך פרסם באופן עצמאי את ספרו 'קורות מלחמת העצמאות', ומאוחר יותר יצאה גרסה רשמית, שלורך התנגד לה, בשם 'תולדות מלחמת הקוממיות'.
נסים סלומון עמד בראש המחלקה במשך זמן קצר. הוא עסק במחקר ובהסקת מסקנות ממלחמת יום הכיפורים. בהשפעת השר אריאל שרון לא אישר ראש הממשלה מנחם בגין את מינויו של סלומון לתפקיד, למרות שכבר נכנס לתפקידו. במסגרת פעילות המחלקה השלים אלחנן אורן בשנת 1992 את כתיבת הספר "תולדות מלחמת יום הכיפורים - תשרי תשל"ד, אוקטובר 1973", אך מחקרו זה נגנז לשנים אחדות, ופורסם רק בסוף שנת 2004, לאחר שעבר עריכה.
כיום ראש המחלקה הוא אל"ם (מיל) ד"ר יגאל אייל. ראשי מחלקה קודמים: יוחאי שקד, שהחליף את פרופ' אלון קדיש, בני מיכלסון.
גרזן מקור הברווז

גרזן מקור הברווז (Duck bill axe) הוא גרזן עשוי ברונזה, שהופיע במזרח התיכון בראשית תקופת הברונזה התיכונה 2 (1550-2000 לפנה"ס). גרזן זה התפתח טיפולוגית מגרזן העיניים (fenestrated axe) שהיה בשימוש בתקופת הברונזה הביינימית (2000-2300 לפנה"ס). 
הגרזן נמצא בחפירות בארץ ישראל. בין השאר, שלושה גרזני "מקור הברווז" התגלו בקברים מתקופת הברונזה התיכונה IIA באתר הארכאולוגי חפירות גשר ליד קיבוץ גשר.
גרזן זה מצויר בציור קיר בקבר בני חסן שבמצרים התיכונה; בציור נראה איש שמי מחזיק את הגרזן בצורה הפוכה, דבר שמלמד כנראה שפניו לשלום.
גרזן זה מופיע גם בידו של חבדד, אחיו של נסיך כנען, באחת מהחריטות שנתגלו בסרביט אל-ח'אדם, אזור מכרות הטורקיז בסיני, שבו נתגלה הכתב האלפביתי הקדום ביותר הידוע לנו, מהאלף השני לפנה"ס.
קרב פרסלוס

קרב פרסלוס היה קרב מכריע במסגרת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר, שנערך ב-9 באוגוסט 48 לפנה"ס בין צבאו של יוליוס קיסר לבין הצבא של הסיעה האופטימטית בסנאט הרומאי בפיקוד פומפיוס. הקרב הסתיים בתבוסה מוחלטת של צבאו של פומפיוס,  שנרצח זמן קצר לאחר מכן, וסימן את קץ המלחמה בינו לבין יוליוס קיסר, אך לא הביא לסיום מלחמת האזרחים ברומא בין המחנה הרפובליקני לבין יוליוס קיסר ותומכיו.

הרקע לקרב

קודם לקרב זה שלט ברפובליקה הרומית הטריאומווירט - שלושה מנהיגים רומאיים: קראסוס, פומפיוס ויוליוס קיסר יחדיו. 
בשנת 53 לפנה"ס נהרג קראסוס בקרב חרן כנגד האימפריה הפרתית. המהומה הפוליטית וחוסר היציבות גרמו לסנאט לבחור בפומפיוס לקונסול יחיד שישלוט בפועל ברומא. יריבי קיסר בסנאט משכו את פומפיוס לצידם בטענה שקיסר (ששהה בגאליה באותה תקופה) מתכנן לפלוש לרומא ולהפוך בה לשליט יחיד. 
הסנאט ביקש מפומפיוס לגייס כוחות על מנת להגן על המדינה מהפלישה, וקבע כי על קיסר לוותר על צבאותיו ועל הפרובינקיות שהוקצו לו ולא - יוכרז כאויב העם. ויתור כזה בעבור קיסר משמעותו הייתה התאבדות פוליטית. קיסר חצה את נהר הרוביקון, המסמל את גבולה הצפוני של איטליה עם צבאו ובכך ניתן האות למלחמתו של קיסר כנגד הסנאט. 
פומפיוס העדיף להתפנות מאיטליה ולבנות את כוחותיו ביוון, הוא גיבש צי עצום של 600 אוניות ו-11 לגיונות וצר על אספקת התבואה לרומא.

מהלך הקרב

פומפיוס הבין כי על אף עדיפותם המספרית של כוחותיו, היו כוחותיו של קיסר מיומנים יותר בעקבות פעילותם במהלך מלחמת גאליה, ולכן במקום לתקוף ישירות את קיסר יזם מצור על כוחותיו. קיסר תקף את מחנה פומפיוס בדיראכיום, אולם נאלץ לסגת באבידות כבדות. פומפיוס לא ניצל את הצלחתו, ובחר להמשיך ולצור על כוחות קיסר כשנה (49 - 48 לפנה"ס), ודחק את קיסר לעבר תסליה.
בקרבת העיר פרסלוס נערך הקרב בין צבאות השנים - וזאת בשל נתיב הנהר שמנע מכל צבא לאגף ולהפתיע את האחר.
פומפיוס קיווה כי פרשיו יכריעו את הקרב, ואלה, בשל יתרונם המספרי הצליחו להביא לנסיגת פרשי קיסר, אולם חיל הרגלים של קיסר היה מיומן יותר, חמק בהצלחה מהמלכודות שטמן פומפיוס, ואף הדף את פרשיו, וזאת על אף הפרשי הכוחות.
לטענת קיסר היה היתרון המספרי של אויביו עליו עצום: 45,000 חיילים ו-7,000 פרשים לעומת 22,000 חייליו של קיסר ואלף פרשים. הקרב נגמר בניצחון עצום של יוליוס קיסר וכוחותיו.

תוצאות הקרב

לאחר הפסדו נמלט פומפיוס למצרים, שם נרצח במצוות המלך תלמי השלושה עשר. תבוסת פומפיוס לא הביאה לסיום מלחמת האזרחים - קאטו הצעיר המשיך במלחמה באפריקה עד תבוסתו בקרב תאפסוס ושני בניו של פומפיוס גנאיוס וסקסטוס המשיכו במלחמה כנגד קיסר בהיספניה עד תבוסתם בקרב מונדה, אשר סימן את סיום מלחמת האזרחים וניצחונו הסופי של קיסר.

מועד הקרב

בעוד שמועד הקרב היה ב-9 באוגוסט לפי לוח השנה שהיה נהוג ברומא באותה עת, לאחר שינוי הלוח ללוח היוליאני הקרב נחגג ב-29 ביוני או ב-7 ביולי (לפי דעות אחרות).
אף אחד

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי הראל סנדרוסי והופק על ידי ינון יהל. השיר הוא מעין בלדת פופ ים-תיכונית, אשר מספרת בתוכה סיפור על כך שאין לעדן בן זקן אף אחד שיהיה לצידה, תוך שהיא חוזרת ואומרת שלמרות הכל, היא מצליחה להתמודד עם המצב.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת מילות השיר. בנוסף לכך, העלתה בן זקן לערוצה רמיקס רשמי שיצא עבור השיר.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-19 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מתוך הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב.
אלוסטריה

אָלוֹסְטֶרְיָה (באנגלית: Allostery) היא תכונה של אנזימים וחלבונים. תופעה זו מתרחשת כשמולקולה מסוימת (המכונה בהקשר זה אפקטור) נקשרת לאנזים או לחלבון, דבר שבעקבותיו משתנה נטייתו להיקשר לסובסטרט (במקרה של אנזים) או לליגנד (במקרה של חלבון).
המילה נטבעה על ידי ז'אק מונו על בסיס היוונית (ἄλλος, אחר, ו-στερεὀς, (גוף) מוצק, במובן של עצם תלת-ממדי), כדי להתייחס להבדל במיקום המרחבי בין מקום קשירת האפקטור לבין מקום קשירתו של הסובסטרט או הליגנד.
המוגלובין, אחד החלבונים הנפוצים והנחקרים ביותר בביוכימיה, הוא חלבון אלוסטרי. כל מולקולת המוגלובין מורכבת מארבע תת-יחידות; כל אחת מהן מסוגלת לקשור מולקולה דו-אטומית אחת של חמצן (O₂). לאחר שנקשרת מולקולת חמצן אחת להמוגלובין, צורתו המרחבית של החלבון משתנה, ועל ידי כך נעשים שלושת אתרי הקישור האחרים בהמוגלובין חשופים יותר לסביבה החיצונית, דבר המגביר את נטייתם לקשור מולקולות חמצן.
במקרה של המוגלובין, הן האפקטור והן הסובסטרט הם אותה מולקולה (חמצן או פחמן דו-חמצני). במקרים רבים אחרים מדובר בשתי מולקולות שונות.