google/wiki40b huggingface dataset:
מפלגת נעם

הקמת המפלגה

המפלגה הוקמה ביולי 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, על ידי הרב דרור אריה – ר"מ בישיבת אפיקי דעת שבשדרות, הרב איתי הלוי – רב היישוב מגרון, יגאל כנען (נווט קרב במיל') ואריאל שחר (איש הייטק). הם קיבלו את ברכתו של הרב טאו וגייסו כמיליון וחצי שקלים במימון המונים. לצורך ההתמודדות בבחירות רכשו אנשי המפלגה את מפלגת לזוז, ששימשה באותה עת כמפלגת מדף. 
המפלגה ניהלה משא ומתן עם מפלגת עוצמה יהודית על איחוד כבלוק טכני. האיחוד לא יצא אל הפועל, לפי מה שנמסר מטעם עוצמה יהודית, בשל כוונת האחרונה לכלול ברשימתה נשים ומועמדים חילוניים.
מ"מ יו"ר ועדת הבחירות השופט ניל הנדל קיבל את עתירת המפלגה והורה לחברות הפרסום י. מור וכנען מדיה לפרסם את קמפיין המפלגה ("גאווה וקניית ילדים או שהבן שלי יתחתן עם אישה - ישראל בוחרת להיות נורמלית") ולשלם לה 4,000 ש"ח הוצאות משפט.
ב־15 בספטמבר הודיעה המפלגה על החלטתה לפרוש מהתמודדות בבחירות וכי בכוונת אנשי המפלגה להמשיך לפעול ציבורית למען מטרותיהם. למחרת, יום לפני הבחירות, התפטרו מועמדי הרשימה.

אידאולוגיה

המפלגה קוראת לחיזוק הקשר של עם ישראל ומדינת ישראל למסורת היהודית ולתורה. קמפיין המפלגה ממוקד בטענה שהמרחב הציבורי, כולל משרד החינוך וצה"ל, עבר השתלטות של ארגוני זכויות להט"ב והיהדות הרפורמית וברצונה של המפלגה להיאבק בכך. כותרת דף העקרונות במצע המפלגה הוא: "לא מפחדים, מפסיקים לשתוק, משנים את השיח – חוזרים להיות עם נורמלי בארצנו."
המפלגה תומכת בחיזוק השבת במרחב הציבורי, בחיזוק מעמדה של הרבנות הראשית ובהשארת תחום הגיור בסמכותה, וכן בעצמאותו של צה"ל מול ארגונים פמיניסטיים ופרו-להט"בים. בסרטונים שפרסמה המפלגה היא יוצאת בין היתר כנגד הקרן החדשה לישראל וארגוניה.
אינהלציה

אִינְהָלַצְיָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: הַשְׁאָפָה) היא טיפול רפואי תרופתי או פרא רפואי הניתן על ידי החדרת תרופה במצב גזי דרך הפה.
השימוש באינהלציה מתבצע כאשר רוצים שהתרופה תגיע ישירות לריאות ללא השפעות כלל מערכתיות, לרוב באינהלציה מטופלים בעיקר חולים במחלות בדרכי הנשימה, כמו סטרידור אסתמה או סיסטיק פיברוזיס.
תרופות נפוצות שניתנות באמצעות אינהלציה הן: ונטולין, אירובנט, סטרואידים ואנטיביוטיקות שונות.
אינהלציה יכולה להתבצע באמצעות מכשיר הדוחף אוויר, חמצן, באמצעות שאיפת אבקה או על ידי מכשיר אשר אוגר את התרופה בתוך מכל סגור ומאפשר למטופל לנשום את התרופה ללא בזבוז.
ארתור בראון (מוזיקאי)

ביוגרפיה

בראון למד באוניברסיטת לונדון ובאוניברסיטת רדינג לימודי פילוסופיה ומשפטים, אך נמשך לקריירה במוזיקה. במשך זמן מה היה חבר בלהקת הרית'ם אנד בלוז/סול/סקא הלונדונית "The Ramong Sound". מאוחר יותר אוחדה הלהקה ללהקת הסול "The Foundations", אבל טרם דרך כוכבה ובזמן שרק השיגה חוזה תקליטים ראשון, אצל חברת Pye Records, עזב בראון את הלהקה והקים להקה משלו - The Crazy World of Arthur Brown.
בראון צבר מוניטין תוך זמן קצר, בזכות הופעותיו המשונות ומעוררות-הבעתה לעיתים, שכללו שימוש בקסדת מתכת בוערת, שלווה מפעם לפעם בתקלות וליבויי אש פתאומיים. לעיתים מופעים אלו כללו גם התנהלות בעירום על הבמה. האש הייתה אלמנט מרכזי בהופעותיו, ובראון ניסה ליצור את התחושה כי כל העת הוא על סף העלאת הבמה בלהבות.
ב-1968 יצא לאור אלבום הבכורה שלו,  The Crazy World of Arthur Brown, בהפקת קיט למברט ובהפקה מוזיקלית של פיט טאונסנד מלהקת המי, והפך ללהיט ברחבי העולם. בין היתר כלל האלבום את להיט-הענק "Fire" וחידוש מקברי לקלאסיקה "I Put a Spell on You" של סקרימינג ג'יי הוקינס.
להקתו כללה נגן באורגן האמונד (וינסנט קריין), מתופף (דראצ'ן ת'יקר) ונגן בס (ניק גרינווד). במהלך מסע הופעות בארצות הברית עזב ת'יקר והוחלף בקרל פאלמר. זמן קצר לאחר מכן התפרקה הלהקה, בשנת 1969. קריין ופאלמר הקימו את Atomic Rooster וגרינווד עזב ללהקת Khan.
בשנות ה-70, לאחר התפרקות "דה קרייזי וורלד אוף ארתור בראון", הקים בראון את להקת Kingdom Come, שהוציאה שלושה אלבומים, וזכתה להצלחה מסוימת, אולם הוא לא הצליח מעולם לשחזר את הצלחתו עם השיר "Fire". הלהקה Kingdom Come שילבה רוק מתקדם עם אלמנטים תיאטרליים: צליבה מדוּמה בהופעות, תחפושות שלמות, איפור וכדומה.
בהמשך הקריירה שלו הוא הוציא מספר אלבומי סולו ובין היתר השתתף בתפקיד אורח בסרט טומי של להקת המי. בשנות ה-80 הוא עבר לגור באוסטין, בירת טקסס, ורכש תואר שני בייעוץ.
ב-1996 הוא חזר לגור באנגליה. ב-1997 הקליט שוב את להיטו "Fire" עם הלהקה הגרמנית Die Krupps. הוא יצא לאחר מכן למספר סיבובי הופעות ברחבי העולם, וב-2002 הצטרף למסע הופעות של רוברט פלנט, ובכך זכה לחשיפה תקשורתית מוגברת.
בסך הכול, הוציא בראון במהלך הקריירה 25 אלבומים.
פוג'י (אוניית מערכה)

היסטוריה

פוג'י ושאר חמש אוניות המערכה נבנו עבור יפן בממלכה המאוחדת כאשר ליפנים עדיין לא הייתה היכולת לבנות בעצמם אוניות מערכה. פוג'י הוזמנה במספנות התמזה בשנת 1894, מהלך הבנייה לווה על ידי 240 מהנדסים וקציני צי יפניים אשר למדו את מלאכת הבנייה.
פוג'י הועברה ליפן לאחר שהשתתפה בחגיגות ימיות לכבוד יום הולדת 60 למלכה ויקטוריה. היא הפליגה דרך תעלת סואץ, הגיעה ליפן בשנת 1897 ולא הספיקה להשתתף במלחמת סין-יפן הראשונה.
פוג'י הייתה אוניית מערכה מודרנית ודגם משופר של אוניות מערכה בריטיות שהמאפיין העיקרי שלהן היה מגן משוריין מוארך של עמדות התותחים אשר חייב החזרת התותחים למיקום התחלתי לצורך טעינה. המגרעת העיקרית של אוניות המערכה מסדרת פוג'י הייתה שרק 4 מתוך 10 תותחי ה-152 מ"מ הותקנו בתוך צריח משוריין. 
כשפרצה מלחמת רוסיה-יפן שרתה פוג'י בדיוויזיה הקרבית הראשונה של הצי הראשון של יפן עליה פיקד קפטן מצ'ומוטו קזו. פוג'י השתתפה בהפגזות על פורט ארתור ב-9 בפברואר 1904 וספגה שתי פגיעות שגרמו נזק קל בלבד. ב-22 במרץ 1904 היא נפגעה על ידי פגז 305 מ"מ שנורה מאוניית מלחמה רוסית שעגנה בנמל פורט ארתור ובעקבות זאת נשלחה לתיקונים בססבו.
בהמשך, השתתפה פוג'י בקרב הים הצהוב ובקרב צושימה שם הטביעה את אוניית המערכה הרוסית בורודינו. ב-1910 הועברה לתפקיד של אונייה להגנת חופים וב-1922 בהתאם לאמנת וושינגטון פורקה מחימוש וקורקעה. בשני העשורים הבאים היא שימשה כאוניית אימונים ביוקוהמה וב-1948 נגרטה.
La Mejor Version De Mi

רקע וכתיבה

השיר בדומה לשאר שיריה של נאטי נטשה, נכתב על ידה ועל ידי ג'וס פאבלה. השיר הוא מעין בלדת פופ לטינית. השיר הועלה לרשתות הזרמות המדיה בזמן שיצא כסינגל ובין היתר עלה לספוטיפיי, לאפל מיוזיק, ולדיזר.
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים, ואף היה לשיר הלטיני ה-8 הנמכר ביותר בארצות הברית בשבוע צאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-11 בפברואר 2019. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את פניה של נטשה. ישנן סצנות בהן ניתן לראותה כשהיא בוכה לעיני המצלמה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-110 מיליון צפיות.

הצלחה

עם יציאתו הצליח השיר לכבוש את פסגת מצעד האייטונס הלטיני שבארצות הברית. בהמשך, הפך הקליפ של השיר לאחד מהקליפים הויראליים ביותר ביוטיוב. בנוסף לכך, הצליח השיר לכבוש עשרות פסגות אייטונס ברחבי העולם. השיר זכה לביקורות חיוביות, תוך שבילבורד סקרו אותו גם כן.
ביממה הראשונה של הקליפ ביוטיוב, עמד מונה הצפיות שלו על קרוב ל-6 מיליון צפיות.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-4 באוקטובר 2019, בסמוך לצאתו של הרמיקס כסינגל. הקליפ בוים על ידי פרננדו לוגו. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את הרכב שטבע, ולאחר מכן את נטשה כשהיא לבושה בשמלה מהודרת ובחוץ יש סופה, תוך שהיא מביטה אל מראה שבורה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-42 מיליון צפיות.
מחקרים אריתמטיים

נושאי היצירה

"מחקרים אריתמטיים" עוסק בתורת המספרים האלמנטרית וכן גם בחלקים של תחום במתמטיקה שמכונה היום תורת המספרים האלגברית. ככל הנראה, גאוס לא זיהה בפירוש או השתמש במושג החבורה, שהוא מרכזי באלגברה המודרנית. בספרו, הוא מגדיר את נושא הספר כ"אריתמטיקה גבוהה". בהקדמתו לספר, גאוס מתאר את הנושאים בהם הספר עוסק: החקירה שכרך זה יערוך משתייכת לחלק של המתמטיקה שמתייחס למספרים שלמים .

חשיבות

לפני שספר זה פורסם, תורת המספרים הייתה אוסף משפטים והשערות שונים, שלכאורה כלל לא היה ביניהן קשר. גאוס הביא את עבודת קודמיו יחד עם עבודתו שלו בצורה מאורגנת, הכליל טענות, מילא את הפערים הלוגיים בהוכחות לא מושלמות של קודמיו, תיקן הוכחות רעועות, והרחיב את התחום בדרכים מספריות.
הסדר הלוגי של ספר זה (משפט ולאחריו הוכחה ולאחריו מסקנות) קבע נורמה ליצירות מאוחרות יותר. בנוסף לחשיבות היסודית שייחס גאוס להוכחה הלוגית, הוא המחיש משפטים רבים באמצעות דוגמאות מספריות.
ספר זה היווה בסיס לעבודות של מתמטיקאים אחרים בני המאה ה-19 כגון: ארנסט קומר, דיריכלה ודדקינד. רבות מן ההכרזות של גאוס בספרו הן למעשה תוצאות של מחקרים קדימה משלו, אשר רבים מהם נותרו לא מפורסמים. כעת אנו יכולים לראות אותם כמכילים את ניצני הרעיונות של התאוריה של פונקציות L ותורת הפונקציות האליפטיות.
ה-Disquisitiones המשיך לעורר השפעה מכרעת גם במאה ה-20 . כך למשל, בפרק 5, מאמר 303, גאוס סיכם את החישובים שלו על מספרי מחלקה (class numbers) של שדות מספרים ריבועיים דמיוניים, ושיער שכל סוגי השדות הללו הם בעלי מספר מחלקה 1,2, או 3. השערה זו שלפעמים נקראת בעיית מספר המחלקה (class number problem), התבררה לבסוף כנכונה רק ב-1986. בפרק 7, מאמר 358, גאוס הוכיח טענה שניתן לפרש אותה כמקרה הלא טרוויאלי הראשון של השערת רימן מעל שדות סופיים (משפט hesse-weil).
צבוע מערות

תיאור

ההבדל העיקרי בין צבוע מערות לצבוע נקוד הוא אורך העצמות הקדמיות והאחוריות. אצל צבוע המערות העצמות היו ארוכות יותר, דבר המצביע על התאמה לאזור מחיה שונה מזה של הצבוע הנקוד. לא ידוע אם היה להם את אותם ההבדלים בין המינים אשר קיימים אצל הצבוע הנקוד. מעריכים שהם שקלו כ־100 ק"ג.
מעט ידוע על ההרגלים החברתיים שלהם. השימוש שלהם במערות כמאורות שלהם מקובל, אולם ידוע גם על מאורות באזורים פתוחים. חסרה כל אינדיקציה אם הם חיו בלהקות גדולות או כחיות מבודדות, על אף שלהקות גדולות נחשבות כפחות אפשריות באזורי מחיה בהם חיו בתקופת הפליסטוקן.

הרגלי תזונה

כמו צבועים מודרניים, צבועי מערות היו אוספים את העצמות והקרניים של טרפם במאורות שלהם לצריכה מאוחרת יותר או למשחק, אף על פי שלא ידוע אם העצמות שהתגלו היו מפגרים של בעלי חיים או מכאלו שהם צדו בעצמם. מחקרים על שאריות החיות שנמצאו במאורות שלהם מראים שהמזון החביב עליהם היה סוסים. המזון הגדול ביותר שלהם היה קרנף צמרירי, שעצמות וגולגולות רבות שלהם נמצאו במערות בהם חיו. איילים גם היוו חלק מהמזון שלהם. מדי פעם הם, ככל הנראה, גם הראו סימני קניבליזם.

יחסים עם טורפים אחרים

צבועי מערות היו טורפים מוצלחים והם שגשגו בעיקר בצפון-מזרח אסיה, היכן שהם היו עליונים על שאר הטורפים באזור. הדבר נבע ממיעוט אריות מערות, דובי מערות וזאבים באזורי המחיה המשותפים שלהם.
הוא נחשב לאחראי להרס של חלק מהעצמות של דוב המערות. פגרים גדולים כאלו היו מקור מזון אופטימלי לצבועים, בייחוד לקראת סוף החורף, כשהיה מחסור במזון.
באיטליה, חלק צבוע המערות את אזור מחיה שלו עם זאבים. בניגוד לצבועים, שהעדיפו טרף באזורים נמוכים כמו סוסים, הסתמכו הזאבים על טרף קטן יותר שחי על המשעולים כמו יעלים וצבאים, ובכך הקטינו את התחרות ביניהם. הזאבים והצבועים הציגו יחס התפשטות הפוך לאורך זמן, ככל שהזאבים התפשטו לאזורים נוספים, הצבועים נעלמו.

יחסים עם האדם

הרג שנצרך בחלקו על ידי האדם הניאנדרטלי ולאחר מכן על ידי הצבועים מצביע על כך שמדי פעם הצבועים היו גונבים מהצייד של האדם הניאנדרטלי. כמו כן התחרו האדם הניאנדרטלי והצבועים על אתרי מערות. מערות רבות מראות שימוש לחלופין של האדם ושל הצבועים. מספר רב של עצמות אדם נמצאו שנצרכו בחלקם על ידי הצבועים. האדם המודרני חי גם כן על יד הצבועים, ויתכן שהיה לו יחס דומה איתם. חלק מהפלאונטולוגים מאמינים שתחרות וציד בסיביר היו גורם משמעותי בעיכוב של יישוב אלסקה. ייתכן והצבועים היו גונבים מדי פעם את הצייד של האדם או נכנסים למחנות שלהם וגוררים את החלשים והחולים, בדומה לצבוע הנקוד באפריקה כיום.
ויה ארטמנה

חייה

ויה ארטמנה נולדה בכפר כמה עשרות ק"מ מריגה למשפחת איכרים. אמה שלה הייתה פולניה ואביה גרמני שנפטר מספר חודשים לפני שויה נולדה. החל מגיל עשר הילדה החלה לעבוד בעבודות מזדמנות. לאחר מלחמת העולם השנייה היא נסע לריגה ובשנת 1946 החלה ללמוד בבית הספר למשחק. בשנת 1949 לאחר סיומה ארטמנה התקבלה לסגל אחד התיאטראות של ריגה שפעל בשפה הלטבית. בתיאטרון זה היא שיחקה עד לשנת 1998, כאשר עברה לתיאטרון אחר.
ארטמנה הופיעה לראשונה בסרט קולנוע בשנת 1956. היא קיבלה הכרה בברית המועצות לאחר השתתפותה סרטים שזכו להצלחה כלל-ארצית ובמיוחד לאחר השתתפותה בסרט שצולם בליטא "אף אחר לא רצה למות" לצד דונאטס בניוניס. אחד התפקידים המפורסמים שלה היה בסרט על פי ספרו של סומרסט מוהם בשנת 1978. בכול הסרטים בשפה הרוסית היא דובבה על ידי שחקניות רוסיות.
ויה ארטמנה הייתה מאוד פופולרית ברחבי ברית המועצות, קיבלה עיטורים סובייטים ולכן בתודעה הציבורית הלטבית היא הייתה מזוהה עם הממסד הסובייטי. היא גם כיהנה במספר תפקידים ציבוריים שהיו קשורים עם הממסד. לאחר שלטביה זכתה לעצמאות מברית המועצות על השחקנית נמתחה ביקורת על חלקה בממסד הסובייטי והקומוניסטי. ארטמנה הפסיקה את השתתפותה בסרטים רוסים והתרכזה במשחק בתיאטרון. בשנת 2007 לארטמנה הוענק העיטור הגבוה של לטביה.
בשנים האחרונות ארטמנה הייתה חולה והתגוררה בבית פרטי בכפר כ-40 ק"מ מריגה. זמן קצר לפני מותה היא עברה לנצרות אורתודוקסית. היא נפטרה בשנת 2008 ונטמנה בריגה.
ויא ארטמנה הייתה נשואה לשחקן ששיחק לצידה בתיאטרון ולזוג היו בן ובת.
כרייסט צ'רץ' (אוקספורד)

כרייסט צ'רץ' (באנגלית: Christ Church) הוא הקולג' היוקרתי ביותר באוניברסיטת אוקספורד ואחד הגדולים שבקולג'ים של האוניברסיטה. הקולג' נקרא בלטינית Ædes Christi (בית ישו) ולפיכך מכונה גם "הבית" (The House). בקולג' נכללת הקתדרלה של אוקספורד, קתדרלת כרייסט צ'רץ'. בין בוגרי הקולג' שלושה-עשר ראשי ממשלה, יותר מאשר בכל 45 הקולג'ים האחרים של האוניברסיטה יחד. מהיווסדו ב-1546 ועד 1978 חינך גברים בלבד, מאז לומדות בו גם נשים. שמו הרשמי של המוסד הוא "הדקאן, הסגל והסטודנטים של הקתדרלה של ישו באוקספורד מייסודו של המלך הנרי השמיני" (The Dean, Chapter and Students of the Cathedral Church of Christ in Oxford of the Foundation of King Henry the Eighth).

היסטוריה

את ההחלטה להקים קולג' יזם תומאס וולזי, ארכיבישוף יורק, ב-1525, הוא הצליח לראות בחייו רק את שלושת-רבעי המבנה, שהושלם 140 שנים לאחר מכן. ב-1546 חנך הנרי השמיני, מלך אנגליה את הקולג' וציווה שיכיל גם את הקתדרלה של אוקספורד, מושב בישוף חדש של הכנסייה האנגליקנית שאך-זה נוסדה. הקולג' והקתדרלה מומנו מכספם של המנזרים הקתוליים שפורקו במסגרת פירוק המנזרים באנגליה. באותה שנה יסד המלך את הקולג'-האח של כרייסט צ'רץ', טריניטי קולג', באוניברסיטת קיימברידג'.
צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה כינס באולם הגדול של הקולג' את הפרלמנט שלו בעת מלחמת האזרחים האנגלית (1642- 1645).

מבנה ארגוני

מבחינה ארגונית הקולג' והקתדרלה חד הם. ראש המוסד הוא ריבון הממלכה המאוחדת עצמו. לפיכך, באופן ייחודי, בישוף אוקספורד איננו ראש הקתדרלה המשמשת כמקום מושבו. ראש הקולג' הוא הדקאן, המשמש גם כדקאן הנוצרי של הקתדרלה, איש כמורה הממונה ישירות על ידי הריבון. תחת הדקאן מכהנים הצנזור הבכיר (בלטינית: Censor Moralis Philosphiæ), האחראי על הנושאים האקדמיים ועל התלמידים לתארים המתקדמים והצנזור הזוטר (Censor Naturalis Philosophiæ) האחראי על התלמידים לתואר בוגר אוניברסיטה. כסגנו של הדקאן מכהן הצנזור לתאולוגיה (A Censor Theologiæ).

הריבוע הגדול, מגדל טום וטום הגדול

מגדל-השער ("מגדל טום", על שם הפעמון "טום הגדול", השוכן בו) הסוגר את החצר הרבועה של הקולג' (Great Quadrangle או Tom Quad) נבנה על ידי כריסטופר רן. הפעמון, טום הגדול, מצלצל כל ערב ב-9:00 ‏ 101 פעמים, לכבוד 100 המלומדים המקוריים שייסדו את הקולג' והמקום הנוסף שהתווסף ב-1664. בעבר צלצל הפעמון בחצות וסימן את נעילת שערי כל הקולג'ים של אוקספורד. כיוון שהצלצול נמשך 20 דקות, ננעלו שערי כרייסט צ'רץ' ב-12:20, עשרים דקות לאחר נעילת שערי הקולג'ים האחרים. גם לאחר שהועבר הצלצול לשעה 9:00, עדיין ננעלים שערי הקולג' ב-12:20.
וילי דופרסן

וילי דופרסן (באנגלית: Wylie Dufresne; נולד ב-1970) הוא השף והבעלים של מסעדת wd~50 במנהטן. דופרסן הוא אחד השפים האמריקאים הבולטים שעוסקים בגסטרונומיה מולקולרית, תנועה שמשלבת בין מדע לבין טכניקות בישול חדשות בהכנת האוכל.

שנותיו הראשונות

נולד בפרובידנס רוד איילנד, ארצות הברית, דופרסן הוא בוגר המכון הקולינארי הצרפתי בניו יורק. ב-1992, הוא סיים את לימודיו לתואר הראשון בפילוסופיה בקולבי קולג' בווטרויל, מיין.

קריירה

בשנים 1994–1999 עבד דופרסן אצל ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אצלו נעשה לבסוף סגן-שף במסעדת הדגל שלו "ז'אן ז'ורז'" הקרויה על שמו. ב-1998 הוא היה השף הראשי במסעדת "פריים" של וונגריכטן במלון  בלאג'יו, בסטריפ של לאס וגאס. ב-1999 הוא עזב כדי להיות השף הראשון של מסעדת 71 Clinton Fresh Food. באפריל 2003, פתח מסעדה בת 70 מקומות ישיבה, הקרויה בשם wd~50 (מקור השם הוא ראשי התיבות של השף וכתובת הרחוב, כמו גם משחק מילים על WD-40) ברחוב קלינטון בלואר איסט סייד של מנהטן.
דופרסן היה מועמד לזכייה בפרס השף העולה לשנת 2000 של קרן ג'יימס בירד ובאותה שנה זכה בפרס מהעתון  ניו יורק מגזין. כתב העת Food & Wine כלל אותו ברשימת פרסי עשרת השפים הטובים ביותר באמריקה בשנת 2001 וב-2006. אדם פלאט מניו יורק מגזין מיקם את מסעדת wd~50 במקום הרביעי ברשימתו של 101 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק. המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום לעיר ניו יורק, בשנים 2006, ומחזיקה בו מאז. הוא היה מועמד לשף הטוב ביותר בעיר ניו יורק מידי קרן ג'יימס בירד. Wd-50 גם כאחת מעשר המסעדות הטובות ביותר של גסטרונומיה מולקולארית בארצות הברית בידי GAYOT.com. בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-45 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם. בנובמבר 2014 נסגרה המסעדה.
 
בין מנות הדגל שלו ניתן למנות את לשון הבקר המוחמצת עם מיונז מטוגן ומעליה גזר-קוקוס.
ב-2006 הפסיד דופרסן למריו בטלי באיירון שף אמריקה. ב-2007 הוא הופיע כשופט בפרק הסיום של טוף שף, עונה שנייה, ב-2008 שפט בטופ שף, עונה רביעית, ב-2009 כשופט בטופ שף, עונה חמישית וב-2010 כשופט בטופ שף, עונה שביעית. הוא הוזמן להשתתף בטופ שף מאסטרס ב-2009 שף מוקם במקום השלישי מתוך ארבעה בסבבים המוקדמים. דופרסן גם השתתף בפרק הסיום של הגרסה הבריטית למאסטר שף, בו לימד את המנצח.
הוא שיחק בתפקיד עצמו בפרק החמישי של סדרת הטלוויזיה Treme של רשת HBO לצדם של תום קוליצ'יו, אריק ריפר ודייוויד צ'אנג.
קורק

היסטוריה

לקורק מוניטין של מרדנות מזמן הפלישה הוויקינגית לאירלנד ועד למלחמת האזרחים האירית, אשר הדביק למחוז את הכינוי "המחוז המורד".
ההתיישבות בקורק החלה במאה השישית, בהתיישבות של נזירים בראשות סנט פינבר. בשנת 1185 העניק לה ג'ון, מלך אנגליה את הצ'רטר (מגילת הזכויות) של קורק.
במהלך השנים נבנה ונהרס לסירוגין חלקה המכריע של העיר בעקבות התקפות הוויקינגים והנורסמנים (לוחמים סקנדינבים). בעבר הייתה העיר מוקפת חומה מכל עבריה, וחלקים ממנה שרדו עד היום. במהלך מלחמת העצמאות של אירלנד סבל מרכז העיר משריפות מרובות.
בשנת 1825 עזבו את קורק למעלה מ-1,800 תושבים והיגרו לקנדה. באמצע המאה ה-19 הייתה העיר נמל מרכזי למהגרים שנטשו את אירלנד לאחר רעב תפוחי האדמה הגדול.

יהודים

בעקבות הפוגרום של לימריק, הגיעו לקורק יהודים מהעיר לימריק הסמוכה, במטרה להפליג ממנה לאמריקה, אולם תושבי קורק הראו כלפיהם אהדה מופגנת, הציעו להם להתארח בבתיהם וביקשו מהם להישאר באירלנד ולהשתקע בעירם. גם הכנסיות בקורק הציעו ליהודים הנמלטים מקלט בתחומיהן. רבים מן היהודים נענו להצעה. ג'רלד גולדברג, בנו של אחד היהודים שנמלטו מלימריק והשתקעו בקורק, נבחר ב-1977 לראש עיריית קורק.
מסקל (חג)

משמעות המילה

משמעות המילה "מסקל" בשפת הגעז היא "צלב" והחג מנציח את גילוי הצלב של ישו על ידי הקיסרית פלוויה יוליה הלנה, אמו של קונסטנטינוס הגדול, בשנת 326 לספירה. הלנה, שנתקלה בקשיים למצוא את הקבר, התפללה לישו והודרכה על ידי עשן קדוש, לכיוון המקום בו איתרה את הצלב. מאז חלקים מהצלב החלו להסתובב בעולם.

מקור החג

החג נקבע רשמית ל-27 בספטמבר והוא ציין את חנוכת בזיליקת הקדושים המעונים (Martyrium) והרוטונדה של תחיית המתים (Anastsis), מעל קברו של ישו (לימים, "כנסיית הקבר"). ידוע שהחל מראשית המאה החמישית, הצלב האמיתי היה מוצג לציבור בירושלים, ביום השני של חג ההקדשה (Dedication). במהלך הימים נשכחה חנוכת הכנסייה ונשאר מציאת הצלב.

מיסוד החג

לא ברור מתי החלו האתיופים לחגוג את מציאת הצלב. האזכור הברור הראשון של חגיגות המסקל, הוא במאה ה-13. עדות כתובה ערבית של נזיר קופטי במצרים, שאומר בארבע הזדמנויות בשנה מוציאה הכנסייה האתיופית את התיבה (דגם של ארון הקודש) מהמרחב המקודש אל הציבור: חג המולד, חג הטבילה (טימקט), חג הפסחא, המוזכר גם כ"חג תחיית המתים" (Resurrection) וחג מציאת הצלב.
נראה שמי שמיסד את החג היה דווית הראשון, קיסר אתיופיה (1412-1380). שעומד בצל אביו סיפו ערד וסבו (עמדה-ציון. במהלך שלטונו החל בתרגום הספר הנוצרי החשוב "נסי מרים", חיבור שבנוסחו האתיופי, חיזק מאד את הלגיטימציה של בית המלוכה. אחד ממפעליו החשובים הוא הבאתם לאתיופיה, של "שרידי הצלב האמיתי". אירוע זה קשור למערכת יחסי החוץ המורכבת של אתיופיה עם מצרים והפטריארך הקופטי שלה. מיד לאחר עלייתו לשלטון, נודע לדאווית שהשולטן הממלוכי אסר את הפאטריארך. משלחת צבאית אתיופית פלשה למצרים באזור אסואן וסירבו לסגת משם טרם שחרורו של ראש הכנסייה. המיתוס הוא שהפטריארך הקופטי רצה להעניק לקיסר תשורה של מטילי כסף וזהב, אך דאווית ענה לו: "אלוהים ניצח אתנו את המלחמה, לא בכסף וזהב, אלא באמונה בצלב", ואז לקח את שרידי הצלב המקורי, שהגיעו מירושלים לאלכסנדריה.

פרח המסקל

בתקופה בה נחגג חג המסקל, מדרונות אתיופיה הופכים לירוקים מהגשמים, ועליהם צומח פרח הצהוב שקיבל את שמו של החג – מסקל.

החג באדיס אבבה

באדיס אבבה, החגיגות מתחילות בשעות אחר הצהריים המוקדמות, כאשר תהלוכת הנושאת לפידים בוערים מתקרבת לכיכר מסקל מכיוונים שונים. בין המשתתפים כמרים הלבושים בגדי כהונה צבעוניים, סטודנטים, תזמורות כלי נשיפה, וגייסות של הצבא הנושאים צלבי ענק בוערים. הם מקיפים את ה"דמרה" (פירמידת אש) כשבידהם לפידים אותם הם זורקים על ה"דמרה" תוך שהם שרים שיר מסקל מיוחד.
אלפים מתאספים בכיכר כדי להיפרד מן הגשמים ומקדמים בברכה את "Tseday" כלומר, עונת האביב. החגיגות נמשכות עד שהעץ הגדול שבמרכז הפירמידה נופל. במהלך החגיגות, בתים מוצפים "טלה", בירה מקומית, וזרים מתקבלים בברכה.

פרעות חג המסקל 2005

במהלך חג המסקל בשנת 2005 התקיים כהרגלו טקס גדול בכיכר מסקל באדיס אבבה. תושבי העיר רבים הגיעו לראות את הטקס, שהחל בתצוגת ראווה על ידי הכנסייה, ולאחר מכן המשתתפים בטקס שרפו ערמת קש, שלפי האמונה העשן מורה על הצלחת היבול באזור אליו הוא נמשך. הפרעות החלו כשקבוצת אזרחים החלה לזרוק אבנים על המשתתפים בטקס (משתפי הפעולה עם הממשל). הצופים (ביניהם גם תיירים רבים) יצרו אנדרלמוסיה מבהלה, והמשטרה הפעילה כוח עד לעצירת המורדים.
בעיטת רבונה

בעיטת רַבּוֹנָה היא סוג של בעיטה בכדור במסגרת משחק הכדורגל. הבעיטה המיוחדת מתבצעת כך שהרגל הבועטת מונפת לקראת הבעיטה מאחורי הרגל הניצבת על הקרקע, מקיפה אותה מאחור ומוצלבת אתה לפני המגע עם הכדור. כך, למשל, אם יש כוונה לבעוט ברגל ימין, הבעיטה תצא מצד שמאל, וכך עשויה להתבלבל ההגנה. על כן הבעיטה ידועה גם בשם "crossed-kick", או "בעיטה מוצלבת".
בעיטת הרבונה המתועדת הראשונה בוצעה על ידי הכדורגלן הארגנטינאי ריקרדו אינפאנטה, במשחק בין אסטודיאנטס לה פלאטה לבין רוסאריו סנטראל בשנת 1948 ]. למחרת המשחק, פרסם שבועון הספורט אל גראפיקו תמונה ובה נראה אינפנטה לבוש כתלמיד בית ספר, ותחתיה הכיתוב "El Infante que se hizo la rabona" (בספרדית: "התינוק ש'הבריז' (התחמק) מבית הספר.") מאז נודעה הבעיטה בשם "רבונה".
בעיטת הרבונה המצולמת הראשונה נבעטה על ידי השחקן פלה במסגרת אליפות מדינת סאו פאולו שבברזיל בשנת 1957.
למרות שלסגנון הבעיטה המיוחד עשויים להיות שימושים מעשיים בהטעיית היריב או בביצוע בעיטה מזווית קשה אל השער או במסירה - לרוב מתבצעת הבעיטה רק כדי "להשוויץ" ולבדר את הקהל באמצעות מהלך לא שגרתי וקשה לביצוע.
בהשאלה, נתנה הבעיטה את שמה לצעד בריקוד הטנגו, שמוצאו מארגנטינה.
פול הלמוש

השכלה

הלמוש קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ומתמטיקה מאוניברסיטת אילינוי. הוא סיים את התואר בגיל 19 והחל בלימודי דוקטורט בפילוסופיה, אך עקב כישלונו במבחני המאסטר בעל פה, הוא השלים את התואר במתמטיקה.

קריירה

מיד לאחר לימודיו נכנס למכון למחקר מתקדם. לאחר חצי שנה הוא עבד תחת ג'ון פון נוימן, מה שהתגלה כניסיון מכונן. במכון, הלמוש כתב את ספרו הראשון, "מרחבים וקטוריים ממימד סופי", שבמהרה הקנה לו מוניטין כסופר מתמטי.
הוא הרצה באוניברסיטאות: סירקיוז, שיקגו, מישיגן, הוואי, אינדיאנה ואוניברסיטת סנטה ברברה בקליפורניה.

הישגים

בסדרת מאמרים, שלאחר מכן הודפסה בספרו "לוגיקה אלגברית", ייסד את האלגברה הפוליאדית, גרסה אלגברית של שפה מסדר ראשון. 
מעבר לתרומותיו המתמטיות, הלמוש היה ידוע בייחוד בשל כושר הוראתו במתמטיקה אוניברסיטאית. למרות שעלה בגיל 13 מהונגריה והיה בעל מבטא הונגרי כל חייו, הוא היה מרצה בצורה בהירה.
בשנת 1983 זכה בפרס לירוי סטיל של האגודה האמריקאית למתמטיקה על הוראתו.
בשנת 2005 ייסד עם אשתו את פרס "Euler Book Prize", פרס שנתי הניתן על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה לספר המשפר את מעמד המתמטיקה בקרב הציבור.
הקורפוס ה-52 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-28 באוגוסט 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובניגוד למבנה הקורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, שכלל 2 דיוויזיות אורגניות בכל קורפוס, החליט המטה הכללי הגרמני בשל מלחמת החפירות שהתנהלה בחזיתות השונות, להקים מפקדת קורפוס ללא יחידות אורגניות תחתיה, ואשר תאגד לעיתים אף 5 או 6 דיוויזיות.
הקורפוס לחם במערכה על רומניה, ובכלל זה בקרב טרנסילבניה, ולאחר מכן כונה בשם ארמיית הדנובה, אף שמעולם לא היה בסדר גודל של ארמייה. לאחר פירוק ארמיית הדנובה במרץ 1918, השתתף קוש בכיבוש אוקראינה ובלחימה עם הצבא האדום. לאחר מכן שהה הקורפוס בחצי האי קרים, ולאחר המלחמה השתתף במלחמת האזרחים בליטא, ולאחר מכן פורק הקורפוס.
נחשון (סדרת טלוויזיה)

שם הסדרה

שמה המקורי של הסדרה היווה משחק מילים בצרפתית שיכול להתפרש כ"ארצ'יבלד כלב הקסמים" או "ארצ'יבלד הקוסם".
המתרגמים העברים בחרו בשם הפשוט "נחשון" על שם הכלב, גיבורה האמיתי של הסדרה, אולי בשל הקרבה המצלולית לניחוש או למנחש בעל הקונוטציות המאגיות.

עלילה

נחשון הוא כלב אשר מסוגל לדבר ולהתנהג בצורה אנושית. במהלך הסדרה נחשון החכם מלמד את בעליו, ילד בשם גיל, איך לשמור על הגוף ועל הבריאות.
הסדרה הייתה בעלת ערכים חינוכיים רבים, כגון: הסכנות בטבק, אלכוהול, החשיפה לשמש, והחשיבות שבשמירה על היגיינה ועל הבריאות כגון: צחצוח שיניים, רחיצת הידיים, התעמלות, ואכילת ארוחות מאוזנות.