google/wiki40b huggingface dataset:
פיפה הייווד

ביוגרפיה

הייווד נולדה בהטפילד שבהרטפורדשייר. היא למדה משחק בבית הספר לתיאטרון "בריסטול אולד ויק". במהלך הקריירה שלה בטלוויזיה הופיעה בתפקיד הלן בריטאס בסדרה הקומית של ערוץ BBC One "האימפריה של בריטאס" (בשנים 1991 עד 1997), גילמה את ג'ולי צ'דוויק בקומדיה "Fear, Stress & Anger" של ערוץ BBC2 ואת מנהלת משאבי-אנוש חמומת המזג ג'ואנה קלור בסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" (2004–2006). על תפקיד זה זכתה ב-2005 בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר בפסטיבל הטלוויזיה Rose d'Or בלוצרן שבשווייץ.
בהופעותיה הראשונות היא הופיעה ברשימת הקרדיטים בשם "פיליפה הייווד", אבל מאז 1992 בעונה השנייה של הסדרה "האימפריה של בריטאס" תמיד נרשם שמה "פיפה הייווד". בנוסף להופעותיה הקומיות שיחקה הייווד גם בתפקידים דרמטיים בהם ג'ני ת'ורן בסדרת הדרמה משנת 1998 של ITV בשם "The One Game", ובתפקיד גברת אפג'ון בפרק "Cat Among the Pigeons" בסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי. ב-2002 כיכבה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "חקירות המפקח לינלי". ב-2007 גילמה את דמותה של ורוניקה גריי בפרק הראשון בעונה השנייה בסדרה הבלשית "לואיס", וב-2009 שיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "קינגדום". ב-2013 השתתפה בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" בתפקיד מיס באנטינג. מ-2012 היא משחקת בתפקיד ראשי בדרמה "נשות האסירים" של BBC One, ומופיעה בתפקיד פקד בילוש ג'ולי דודסון בסדרת הדרמה של ITV "סקוט וביילי". ב-2015 הופיעה הייווד בעיבוד של ה-BBC ל"מאפ ולוצ'יה" מאת אי. אף. בנסון  בתפקיד סוזן וייס.
הייווד הופיעה גם בסרטי קולנוע ובתיאטרון. על הבימה השתתפה במחזות: "House & Garden" מאת אלן אייקבורן, "Private Lives" מאת נואל קאוורד, "חלום ליל קיץ" ו"אגדת חורף" השייקספיריים, "רקוויאם" ו-"Landscape with Weapon" בתיאטרון הלאומי. עוד שיחקה במחזה "Wanderlust" בתיאטרון רויאל קורט.

חיים אישיים

הייווד נשואה למלקום ניוברי ולה שתי בנות.
מק'קוי טיינר

ילדות וקריירה מוקדמת

טיינר נולד בפילדלפיה כאח הבכור מבין שלושה. אמו לחצה עליו שילמד לנגן בפסנתר עד שבגיל 13 החל לנגן, ובגיל 15 המוזיקה הייתה המוקד המרכזי של חייו. טיינר הושפע בין היתר מהפסנתרן השכן לו, יליד פילדלפיה אף הוא, באד פאוול.
ההתנסות הראשונה של טיינר בהרכב מקצועי הייתה תחת הובלתו של הסקסופוניסט בני גולסון, בג'אזטט המפורסם שלו. לקראת סוף שנת 1960 עבר לנגן עם קולטריין. קולטריין כבר הכיר את עבודותיו של הפסנתרן קודם לכן, הוא אף הקליט קטע שטיינר הלחין עוד ב-1958. 
טיינר השתתף בהקלטות החשובות של ההרכב, כולל בהקלטת האלבום My Favorite Things הנודע. הרביעייה שהורכבה מקולטריין טיינר, ג'ימי גריסון בקונטרבס, ואלווין ג'ונס בתופים נחשבת לאחד ההרכבים שעיצבו את הג'אז, ויצרו את הג'אז החופשי. בין השנים 1961–1965 הרביעייה הופיעה כמעט ללא הפסקה והקליטה אלבומים רבים, כולל קלסיקות כגון A Love Supreme.
במהלך הקלטותיו עם קולטריין הקליט גם אלבומי סולו בחברת ההקלטות Impulse! וכן כמלווה בהקלטות של בלו נוט. דווקא מהאלבומים שלו כאמן סולו ניתן ללמוד על יכולתו להלחין, ועל הטכניקות שפיתח לנגינת ג'אז מודרני בפסנתר. אמנם בערכן המוזיקלי לא משווים את ההקלטות הללו, לאלו שהקליט יחד עם הרביעייה של קולטריין, אך הן עוזרות לניתוחים היסטוריים ומוזיקולוגים.

אחרי קולטריין

לאחר שעזב את הרביעייה של קולטריין, בין השנים 1967–1970 הקליט כאמן סולו בעיקר בחברת בלו נוט, וסגנונו הושפע מאוד מהפוסט בופ. במשך שנות השבעים הוא הקליט הקלטות שונות, לאו דווקא בסגנון הג'אז החופשי, ויצר דיסקוגרפיה עשירה, אשר זכתה לביקורות חיוביות. טיינר החל להכניס השפעות אפריקאיות ואסייתיות לנגינתו אף שילב נגינה בכלים שונים, כולל צ'מבלו וקוטו. בעשורים האחרונים טיינר מתמקד בהובלת שלישיות, לרוב של פסנתר, בס ותופים.
שוקי פורר

ביוגרפיה

נולד ברחובות, לפניה ולמרדכי, שהיה פרדסן ואיש ציבור. סבו, יעקב פורר, היה מראשוני המתיישבים ברחובות.
את שירותו הצבאי עשה כחבר וכמפקד להקת גייסות השריון. לאחר סיום לימודי משפטים באוניברסיטה העברית עבד כעורך דין.
בשנת 1978 נבחר פורר למועצת העיר רחובות, והיה סגן ראש עיריית רחובות עד לשנת 1981. בתקופה זאת, מונה לשמש כמשנה למנכ"ל במשרד המסחר והתעשייה וכעוזר השר לנושא אזורי פיתוח. באותה תקופה שימש כמנכ"ל מרכז ההשקעות.
בשנים 1983 – 1986 כיהן פורר כמנכ"ל משרד המסחר והתעשייה תחת השרים גדעון פת ואריאל שרון. בתפקיד זה הוא לקח חלק בתוכנית הכלכלית לייצוב המשק.
לאחר פרישתו משירות המדינה, שימש כנציגו בישראל של איש העסקים הדרום-אפריקאי, נייטי קירש. במסגרת זו, הוא היה למנכ"ל וליו"ר חברת ישרס. לאחר חיסול עסקיו של קירש בישראל, עבר לשמש כיו"ר חברת מרכזי שליטה בבעלות מוטי זיסר, והיה לשותף ליוזמת ההקמה של מתחמי המרינה בהרצליה ובאשקלון.
פורר שימש במהלך השנים גם כדירקטור בחברות ציבוריות כגון בנק לאומי לישראל, חברת מבני תעשייה בע"מ, כימיקלים לישראל בע"מ ופוספטים בנגב. היה חבר נשיאות איגוד לשכות המסחר, ראש מטה הקליטה של האיגוד ויו"ר הוועדה לקשרי חוץ. כמו כן כיהן כראש הרשות העליונה למשק כללי, גוף המופקד על הכנת המשק לשעת חירום.
בשנת 1993 התמודד לראשות עיריית רחובות, אך הפסיד על חודם של כ-200 קולות ליעקב סנדלר. בשנת 1998 נבחר לראשות העירייה, ובשנת 2003 נבחר לקדנציה נוספת. 
בפברואר 2006 הודיע על הצטרפותו למפלגת קדימה. לקראת הבחירות המוניציפליות של 2008, משהתברר שהמפלגה אינה תומכת במועמדותו לראשות עיריית רחובות, חזר פורר לליכוד.
ב-25 בנובמבר 2008 נבחר בסיבוב השני לקדנציה שלישית, לאחר שגבר על יריבו, עוזי סלנט, ב-12%, למרות כתב האישום שהוגש נגדו.
ב-31 בדצמבר 2008 הודה פורר במסגרת הסדר טיעון בהפרת אמונים, בכך שמסר עבודות של העירייה ללא מכרז לקבלן שתרם כספים למערכת הבחירות שלו. על פורר נגזרו חמישה חודשי מאסר על תנאי, ביצוע 200 שעות שירות לתועלת הציבור וקנס של 75 אלף ש"ח. השופט אף קבע שיש במעשיו קלון ועל כן הוא מנוע מלכהן כראש עיר. פורר טען שהעבירה הייתה עניין טכני חסר חשיבות: "בבחירה שבין לעשות הרבה ולשגות בעניין טכני פעוט לבין לא לעשות דבר, העדפתי לעשות", אולם בית המשפט קבע שבמעשיו של פורר היה קלון, ובכך הופסקה כהונתו כראש עיריית רחובות. ב-21 ביולי 2009 דחה בית המשפט המחוזי את ערעורו על הקלון. ב-22 בספטמבר 2009 דחה גם בית המשפט העליון את בקשתו של פורר לביטול עבירת הקלון. מכך משתמע ששוקי פורר לא יוכל להתמודד לראשות העיר פעם נוספת, או לזכות בתפקיד ציבורי.
ספרו, "הייתי ראש העיר" ראה אור בהוצאת "ידיעות ספרים" בשנת 2011.
שוקי פורר הוא אביו של עודד פורר, שהיה לימים לחבר הכנסת.
קונסרבטוריון

קונסרבטוריון הוא מוסד ללימודי מוזיקה, כולל אקדמיה למוזיקה. בישראל המשמעות המקובלת היא מסגרות חינוך בלתי פורמלי, המיועדות לילדים ובני נוער, שמקיימות את הלימודים בשעות אחר הצהריים ולעיתים משולבות במתנ"סים.

מקור המונח בישראל

מקור המונח, עם עליית יהודי גרמניה לארץ ישראל, והקמת חברת עזרה של יהודי גרמניה, שתמכה בהקמת וסיוע למוסדות חינוך בארץ. במוסדות אלו לימדו את השפה הגרמנית, (עד למלחמת השפות) ותרמו לחדירת מונחים מגרמנית לתחומי החינוך וההשכלה הגבוהה. בין המונחים בתחום החינוך אפשר למנות את גן חובה (Kindergarten), את בית הספר התיכון (Mittelschule) ואת הקונסרבטוריון (Konservatorium) הוא בית הספר למוזיקה.

הקונסרבטוריון בימינו

כיום ניתן למצוא קונסרבטוריונים במגוון ערים ברחבי ישראל וביניהן: תל אביב, חיפה, ירושלים, באר שבע, נתניה, ראשון לציון וגבעתיים. גופים אלו נחשבים לחלק בלתי נפרד מן החינוך המוזיקלי בישראל ולאחת מזרועותיהן החינוכיות-קהילתיות של הרשויות המוניציפליות. מלבד צוותי הוראה וסביבה לימודית פורייה, גופים אלו מטפחים מעטפת חינוכית מגבשת המאפשרת למוזיקאים צעירים וצעירות לפגוש בקולגות ליצירה ולקדם את היצירה הישראלית.
דייוויד וילקי

ביוגרפיה

דייוויד וילקי נולד בקולומבו, סרי לנקה להורים סקוטים שהוצבו במדינה זו. בשנת 1965 הוא חזר עם משפחתו לאדינבורו. הוא התאמן תחת הדרכתו של דייב הולר. בשנת 1973 הוא נסע לארצות הברית ללמוד ביולוגיה ימית באוניברסיטת מיאמי, פלורידה.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו בשנת 1970 חבש וילקי כובע שחייה ובכך היה לשחיין הראשון שהשתמש בכובע שחייה בתחרות בינלאומית. בתחרות עצמה זכה וילקי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:32.87 דקות. 
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה וילקי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.67 דקות, אחרי ג'ון הנקן מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 2:21.55 דקות ולפני נובוטאקה טאגוצ'י מיפן (2:23.88 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:06.52 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:06.25 דקות, מקום 16 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.25 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.82 דקות.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכה וילקי במדליית זהב ובמדליית ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:19.28 דקות, לפני הנקן (2:19.95 דקות), וטאגוצ'י (2:23.11 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.84 דקות, אחרי שיאן העולם גונאר לארסון משוודיה (2:08.36 דקות) וסטן קרפר מארצות הברית (2:08.43 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.74 דקות, וילקי המנצח קבע שיא עולם חדש של 1:04.02 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:59.04 דקות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בינואר 1974 זכה וילקי בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.42 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.11 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.37 דקות.

אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה באוגוסט אותה שנה זכה וילקי בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.42 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:06.32 דקות. שיא זה הושווה על ידי סטיב פורניס מארצות הברית לאחר 8 ימים, שנה לאחר מכן אחיו של סטיב ברוס שיפר את שיא העולם (2:06.08 דקות). בנוסף, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.13 דקות. 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה וילקי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.26 דקות, לפני טאגוצ'י (1:05.04 דקות) ובן ארצו דייוויד ליי (1:05.32 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא תחרות חדש של 2:18.23 דקות, לפני ריק קוללה מארצות הברית (2:21.60 דקות) וניקולאי פאנקין מברית המועצות (2:21.75 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:52.80 דקות, אחרי ארצות הברית 3:49.00 דקות ומערב גרמניה 3:51.85 דקות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה וילקי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:15.11 דקות, לפני הנקן 2:17.26 דקות וקוללה (2:19.20 דקות). שיא עולם זה החזיק מעמד 6 שנים עד שניבר על ידי ויקטור דייוויס מקנדה (2:14.77 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה מהירה משיאו העולמי של וילקי 1:03.43 דקות, אך אחרי וילקי עצמו שקבע שיא עולם חדש של 1:03.11 דקות ולפני ארווידס יוזייטיס מברית המועצות (1:04.23 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.56 דקות.
קווין וימר

קריירת מועדונים

אחרי עונת בכורה במועדון נעוריו, ל.א.ס.ק. לינץ, וימר עבר ביוני 2012 לשחק במועדון הגרמני פ.צ. קלן תמורת סכום של 250,000 אירו. ב-5 באוגוסט 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בפ.צ. קלן, במהלך ההפסד 1-0 מול איינטרכט בראונשווייג. ב-29 בנובמבר 2013, הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 מול סנט פאולי.
במהלך עונת 2013-14 הפך לשחקן הרכב קבוע, והיה וימר שותף להעפלת קבוצתו לבונדסליגה, כמו גם לקבוע שיא בליגת המשנה בספיגה מועטה של שערים, כשקלן ספגה רק 20 שערים באותה העונה. בעונת הבכורה שלו בבונדסליגה, וימר היה חלק משמעותי מחוליית ההגנה והצלחת קבוצתו להימנע מירידה, כאשר במהלך העונה קלן ניצחה לפחות פעם אחת את כל קבוצות הליגה, למעט באיירן מינכן ופרייבורג. קלן קבעה גם שיא בונדסליגה, כאשר סיימה 9 משחקים בתיקו מאופס, והשוותה את שיאה של באיירן מינכן מ-1966, בשמירה על רשת נקייה 13 משחקים במהלך העונה. בעונת 2014-15, וימר פתח בהרכב הקבוצה ב-32 משחקי בונדסליגה, ונבחר לשחקן ההגנה השביעי בטיבו בליגה, על ידי מגזין הכדורגל קיקר.
ב-29 במאי 2015, וימר הצטרף לטוטנהאם הוטספר, לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים וקלן קיבלה תמורתו 4.3 מיליון פאונד. ב-30 ביולי 2015, ערך את הופעת הבכורה שלו עבור מועדונו החדש, במשחק קדם עונה מול כוכבי ליגת הMLS בדנוור, קולורדו, בו הפסידה טוטנהאם 2-1. וימר נכנס למשחק בדקה ה-45, כמחליפו של יאן ורטונגן, וערך הופעת בכורה לצד השחקנים החדשים הנוספים במועדון דלה עלי, קירן טריפייר וטובי אלדרווירלד. ב-4 באוגוסט 2015, הוא ערך הופעת בכורה בהרכב הקבוצה, בהפסד 2-0 מול ריאל מדריד במסגרת גביע אאודי.
ב-28 באוגוסט 2017 חתם וימר בסטוק סיטי מהפרמייר ליג בסיום אותה עונה הקבוצה ירדה ליגה. בקיץ 2018 הושאל וימר להנובר 96 מהבונדסליגה. וימר שיחק עונה אחת בהאנובר, וגם איתה ירד ליגה, לאחר שערך 22 הופעות. בתום עונת ההשאלה להאנובר, חזר וימר לסטוק והושאל שוב, הפעם לרויאל מוסקרון מליגת העל הבלגית.

קריירה בינלאומית

וימר ייצג את הנבחרות האוסטריות בכל גילאי הנוער. ב-15 בנובמבר 2013, במהלך יום הולדתו ה-21, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת האוסטרית הבוגרת, במהלך הניצחון 1-0 במשחק ידידות מול ארצות הברית. בשנת 2016 השתתף וימר עם נבחרת אוסטריה ביורו 2016, והודח עמה בשלב הבתים.
שריה עופר

קורות חייו

שריה עופר נולד בחיפה לחוה ודוד עופר, לימים ניצב במשטרת ישראל.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת חרוב. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושירת בבקעת הירדן בתקופת המרדפים. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה מפקד בבית ספר למ"כים ויצא עם צוות של מפקדים למלחמה בגזרת סיני. לאחר המלחמה השתחרר מצה"ל, בעקבות נפילתו של אחיו הבכור, והיה חקלאי. בשנת 1979 חזר לצה"ל ונמנה עם מקימי יחידת שלדג. לאחר מכן כיהן במספר תפקידים, בהם: מפקד פלוגה בקורס קציני חי"ר בבית ספר לקצינים, בה"ד 1; מפקד גדוד שקד, ובתפקיד זה השתתף בפינוי ימית בשנת 1982. במלחמת לבנון הראשונה לחם כמפקד גדוד שקד בגזרה המזרחית; כשהקימו מחדש את חטיבת גבעתי כיהן כסגן מפקד החטיבה (בעת שמפקדה היה יהודה דובדבני). תפקידו האחרון בצבא היה כאשר פיקד על חטיבת עזה. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל הקים בשנת 1988 את חברת הדלק ד.ג.ש. בהמשך הקים עסקים נוספים. בשנת 1998 הקים את כפר הנופש ברוש הבקעה בצפון בקעת הירדן. כפר הנופש נסגר לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000.
בתחילת המאה ה-21, לאחר שעסקיו כשלו, שקע בחובות, ונעזר בדודו, איש העסקים יולי עופר. בשנת 2003 הועמד לדין על עבירות מס וזוכה מרוב האישומים נגדו. בשנת 2008 הורשע בהדחה בחקירה ושיבוש מהלכי משפט, ונדון לשישה חודשי עבודות שירות, שנת מאסר על תנאי וקנס בסך 20 אלף ש"ח.
בלילה שבין 10 ל-11 באוקטובר 2013 שמע רעשים בחצר ביתו שבאתר "ברוש הבקעה" שבצפון בקעת הירדן. הוא יצא מסף הדלת, ושם הותקף למוות בגרזנים על ידי שני פלסטינים. אשתו ברחה ונפצעה קל במהלך בריחתה. שני רוצחיו נלכדו כעבור יומיים על ידי השב"כ, וכעבור כחודש פרסם השב"כ שהרצח נעשה על רקע לאומני.

משפחתו

אביו, דוד עופר, היה ניצב במשטרת ישראל ואחיהם הבכור של אנשי העסקים סמי ויולי עופר. אחיו הבכור של שריה עופר, רב-סרן יצחק (במבי) עופר, היה טייס קרב. הוא נהרג במלחמת יום הכיפורים, כאשר מטוסו, מדגם A-4 סקייהוק, הופל מעל רמת הגולן ב-11 באוקטובר 1973.
בינואר 1973 נישא לאסתר, ולזוג נולדו חמישה ילדים. בני הזוג התגרשו בשנת 2010. נישא בשנית, למוניק, והתגורר איתה בברוש הבקעה עד ליום רציחתו.
פרנטישק גטרויר

ביוגרפיה

גטרויר גדל בפראג והתאמן בשחייה וכדורמים בקבוצת הגיבור פראג.

שחקן כדורמים אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים גטרויר עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: קורט אפשטיין, פבל שטיינר ופרנטישק שולץ.
באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה בשנת 1930 זכה גטרויר ב-4 מדליות זהב במשחים ל-200 מטר חופשי, 400 מטר חופשי, 1500 מטר חופשי ושליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 סיים גטרויר במקום רביעי.
בשנת 1935 השתתף גטרויר במכביה השנייה וזכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות, לפני ג'ורג' שיינברג מארצות הברית ואיליה שרייבמן מפולין, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 21:33.0 דקות, לפני פאול ואגו מאוסטריה (22:11 דקות) וג'ורג' שיינברג מארצות הברית (22:53 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 10:22.0 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב בכדורמים, לפני אוסטריה וארץ ישראל.

מותו

גטרויר נרצח על ידי הגסטפו במלחמת העולם השנייה.
רוד איילנד אדום (תרנגול)

רוֹד איילנד אדום (באנגלית: Rhode Island Red) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו באדמסוויל, עיירה קטנה הקרובה לעיר ליטל קמפטון, אשר במדינת רוד איילנד, בארצות הברית.
הגזע פותח הן למטרת הפקת ביצים והן למטרת הפקת בשר וכן למטרת תצוגה בתערוכת עופות. גזע זה חביב במיוחד על מגדלי עופות נוי, גם בישראל, בשל יכולת ההטלה הגבוהה שלו ועמידותו הרבה. בארץ נהוג לכנותו בקיצור בשם רוד איילנד, אם כי ישנו גזע נוסף הנקרא רוד איילנד לבן, שאינו מוכר בישראל.

היסטוריה

הגזע פותח באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19, תחילה ברוד איילנד ולאחר מכן גם במסצ'וסטס. הלהקות המוקדמות היו מאופיינות בכרבולת יחידה וישרה כמו גם בכרבולת פחוסה ומחודדת, כשל תרנגול המלאי. תרנגול המלאי השחור הובא מאנגליה לארצות הברית ונראה שהיה אחד מאבותיו המרכזיים של גזע זה. מתרנגול המלאי קיבל הרוד איילנד האדום את צבעיו העמוקים, את מבנה הגוף האיתן ואת נוצותיו הקשות.
הגזע הוקר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1904. בשנת 1925 הוקמה בעיירה אדמסוויל, על ידי המועדון האמריקאי לתרנגול הרוד איילנד האדום, אנדרטה המנציחה את הציפור הלאומית של רוד איילנד, הוא הרוד איילנד האדום.

מאפיינים פיזיים ומראה

רוד איילנד אדום הוא עוף חזק וחסון, בעל גוף מלבני וארוך יחסית. לגזע זה מופע צבע יחיד, הוא המופע האדום. צבעו הנפוץ הוא אדום-חום כהה אך ישנם פרטים שגווניהם נעים מחלודה, דרך מהגוני עמוק ועד חום-שחור. עיניו אדומות-כתומות ורגליו צהובות. מקורו חום-צהבהב. פניו אדומים ותנוכי אוזניו אדומים אף הם. לזכר ולנקבה כרבולת ישרה ולה 5 זיזים. מזגו נוח וידידותי אם כי ישנם זכרים שיהיו מעט תוקפניים. יצר הדגרנות של הנקבות חלש עד נעדר. 
גזע זה עמיד במיוחד לתנאי קור וישרוד אף בתנאים ירודים של תזונה ודיור.
לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כרבע מממדי הגזע המקורי.

מאפייני הטלה

בתנאי גידול רגילים, מגיעה הנקבה לבגרות מינית בגיל שישה עד שמונה חודשים ומתחילה להטיל. היא מטילה מצטיינת, ביציה גדולות מאד, משקלן בין 60-70 גרם בממוצע וצבען חום בהיר-ורוד עד חום, הנקבה מטילה היטב גם בחורף, בהזנה מתאימה, תרנגולת אחת תטיל בין 275 ל-300 בשנה ואף יותר.
אטיראו

היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1640 על ידי הסוחר הרוסי מיכאיל גורייב, שהקים יישוב סביב מצודה, עם השנים נקראה העיר בשמות: "יאיצ'קי", "יאיצ'קי תחתונה" ו"אוסט-יאיצ'קי". בשנת 1885 קיבלה מעמד של עיר. מאז שנת 1708 ובתקופת השלטון הסובייטי נקראה העיר "גורייב" (ברוסית: "Гурьев") כמחווה למייסדה של העיר. ומשנת 1991 נקראת העיר בשמה הנוכחי.

כלכלה ותחבורה

אטיראו נחשבת לעיר נמל ראשית של קזחסטן בים הכספי הנמל ממוקם בדלתא של נהר אורל. בית זיקוק לנפט השלישי בגודלו בקזחסטן ממוקם באטיראו. בית הזיקוק בעל קיבולת של 16,600 מ"ק ליום בשנת 2012.
בקרבת העיר קיים "נמל התעופה הבינלאומי של אטיראו", המפעיל טיסות לרוסיה, הולנד, אזרבייג'ן וטורקיה, וכמו כן טיסות פנים. בעיר קיימת תחנת רכבת המקשרת את העיר לכל חלקי המדינה. בעיר פועלת "אוניברסיטת אטיראו"  וסניף גדול של הבנק הרוסי סברבנק.

ספורט

בעיר קיימת קבוצת כדורסל בשם ברסי אטיראו, המתמודדת בליגת הכדורסל הקזחית והליגה הבלטית, שהיא מחזיקת הגביע לעונת 2008/09 ואלופת הליגה לעונת 2010/11. בעיר קבוצת כדורגל בשם אטיראו המתמודדת בליגת העל הקזחית, שהיא סגנית האלופה לעונות 2000/01, 2001/02, ומחזיקת הגביע הקזחי לעונת 2008/09. בעבר זכתה קבוצת "ינבק גורייב" (Yenbek Guryev) מהעיר באליפות הליגה הקזחית בשנת 1960. כמו כן קיימת קבוצת הוקי קרח בשם בייבאריס אטיראו המתמודדת בליגה הבכירה, שהיא האלופה לעונות 2010/11, 2011/12.
מעצמה

מעצמה היא מדינה בעלת כוח כלכלי או צבאי ולעיתים גם תרבותי, דתי, מנהגי ובחיי היום-יום, הנותן לה השפעת יתר על היחסים בינלאומיים. בעבר המעצמות היו בעיקר אימפריות שהתפרשו על שטחים נרחבים (כמו האימפריות הצרפתית והרוסית) או מדינות שהיה להן מיקום חשוב במסחר (כמו האימפריה העות'מאנית).
שתיים מהמעצמות בעת העתיקה הן האימפריה האשורית והקיסרות הרומית. בימי הביניים היו אלה האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה הביזנטית והערים בעלות צי אשר הייתה להן השפעה על הערים ששכנו באגן הים התיכון, ובהן ונציה, גנואה, פיזה. אל המעצמות נוספה במאה ה-16 האימפריה העות'מאנית. עם פתיחת עידן גילוי הארצות נוספו מעצמות חדשות: ספרד, פורטוגל והולנד. בעת החדשה נחשבו למעצמות פרוסיה וממשיכתה גרמניה, בריטניה איטליה וצרפת. מעצמות העל במאה ה-20 היו ארצות הברית וברית המועצות. מאז התפרקותה של ברית המועצות, ארצות הברית נחשבת למעצמת העל היחידה כיוון שהיא מהווה כוח צבאי, כלכלי ומדיני המשפיע באופן ניכר ועיקרי על התנהלות הקהילה הבינלאומית. 
בנוסף ישנן גם מעצמות כלכליות כמו יפן ומעצמות אזוריות, שאלו מדינות בעלות השפעה רבה בסביבתן הקרובה, כמו ישראל וטורקיה במזרח התיכון, או ברזיל באמריקה הלטינית ובאמריקה הדרומית ואף מעצמות של עולמות בעלות מכנות משותפים, כמו ערב הסעודית ומצרים בעולם הערבי ובליגה הערבית.

האו"ם

בתום המלחמה, כאשר נוסד האו"ם, הוקמה מועצת הביטחון ושם נקבע כי יהיו בה חמש חברות קבועות, המעצמות: ארצות הברית, ברית המועצות, אשר הוחלפה ברוסיה לאחר התפרקותה, בריטניה, צרפת וסין הלאומנית, אשר הוחלפה בהמשך על ידי הרפובליקה העממית של סין. לחברות הקבועות יש זכות וטו על פי פרק 27 של מגילת האו"ם-הצבעתה של אחת מחמש המדינות נגד הצעת החלטה של המועצה מונעת את קבלתה. מדינות אלו הן גם היחידות המורשות להחזיק נשק גרעיני על פי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT). המושב הקבוע הוא מאפיין של מעצמה בת זמננו.
שוש (ממתק)

שׁוּשׁ, הקרוי גם שׂוּשׂ, במבליק, לקריץ, ליקריש, ליקריץ', ליקוריש או רגליס, הוא ממתק שמכינים מתמצית שורשי הצמח שׁוּשׁ קרח (ששמו "לקריץ" בגרמנית או "ליקוריש" באנגלית), ובדרך כלל גם משמן או תמצית אניס. מקורו של הממתק במנהג ללעוס את השורש המתוק של הצמח.

אטימולוגיה

השם "במבליק" נמצא בשימוש בעיקר בעגה הירושלמית. מקור השם הוא ככל הנראה במילה הטורקית pembelik "ורדרד" (מ-pembe "ורוד" ו-lik "שיש בו כדי, המכיל"), שהתייחסה לממתק סלילי אדום או ורוד בטעם תות. המילה נטמעה באוצר המילים הירושלמי דרך מוכרי ממתקים ספרדים ושימושה הורחב לסוגי ממתקים דומים אחרים, כגון ה"במבליק השחור", שצורתו סלילית כמו זה האדום/ורוד.
השם הלועזי "ליקוריש" או "לקריץ" הופיע באירופה בימי הביניים, תחילה בלטינית ואחר כך בצרפתית. משם התפשטה המילה לשאר השפות האירופאיות. מקור המילה ביוונית: משמעות המילה "גלוקוריזה" (glukurrhiza) היא "שורש מתוק" - "גלוקוס", המהווה גם מקור למילה גליצרין, מציין "מתוק", ו"ריזה" משמעו "שורש". השם המדעי של שוש קרח, Glycyrrhiza glabra, שמר על המקור היווני. שם המאכל קיבל את צורתו הסופית בהשפעת המילה "ליקר", ששוש קרח שימש לתיבולו.

לקריץ שחור

מגוון רחב של סוגי שוש מיוצר ברחבי העולם: הצורה הנפוצה ביותר של הממתק נקראת "לקריץ שחור" ובדרך כלל מורכבת מצינורות דקים ולעיסים; במדינות חבר העמים הבריטי, תערובת של סוגים שונים של הממתק מכונה "liquorice allsorts" (לקריץ מכל הסוגים); בהולנד, בצפון גרמניה ובמדינות הנורדיות, יש ממתקי לקריץ מלוחים, דוגמת ה-salmiakki, שמכילים בדרך כלל תמצית של שוש קרח, יחד עם אמוניום כלוריד. את צבעו השחור של הממתק מחזקים באמצעות השימוש בפחם שחור או קרמל כצבע מאכל.

"לקריץ אדום"

קיים ממתק בשם "לקריץ אדום" (Red Liquorice) הדומה ללקריץ שחור, אך אינו מיוצר מצמח הלקריץ (שוש קרח) ואינו דומה לו בהרכבו וטעמו, אלא מיוצר מסוכר, קמח חיטה, חומרי טעם תות שדה, דובדבן וצבע מאכל אדום או אוכמניות ורימון (סגנון אוסטרלי).
עפולה אקספרס

תקציר העלילה

דוד (צביקה הדר) ובתיה (אסתי זקהיים), בני-זוג מעפולה, עוברים להתגורר בתל אביב במטרה להגשים את חלומו של דוד להיות קוסם. מסע הגשמת החלום נקטע, בתיה מתחילה לפרנס את השניים כקופאית בסופר-מרקט ודוד מתלווה לחברו, שמעון (אריה מוסקונה), קוסם לשעבר, אך נכשל בכל הזדמנות הניתנת לו. למרות זאת, דוד מסרב להיכנע, ומסרב להודות כי הוא אינו מוכשר בקסמים, ובשל כך בתיה מציבה לו אולטימטום ועוברת לגור עם נערה בשם ויקי (אורלי פרל), זמרת מתחילה. העלילה עוברת תפנית כשדוד ושמעון מתחילים לצבור פופולריות והיחסים בין דוד ובתיה מקבלים כיוון חדש.
אורל (כדורסל)

היסטוריה

מועדון הכדורסל "אוראל" הוקם בשנת 2001 תחת השם "אברז", כיורש לקבוצות הכדורסל "אורלמאש" ו"סק"א-אורל", שהתפרקו בעקבות פשיטת רגל. מאז שנת 2001 הקבוצה השתתפה כמה שנים בליגה הבכירה ובסיום עונת 2004/05 נשרה לסופרליגה הרוסית, הליגה השנייה בחשיבותה ברוסיה.
בסיום עונת 2011/12 זכתה במקום ראשון בסופרליגה, ולאחר מאבקי הפלייאוף, העפילה בחזרה לליגה הבכירה, אך בסוף העונה המועדון ירד בחזרה לליגת המשנה. בעונת 2001/02 שיחקה הקבוצה בשלב הבתים של גביע קוראץ'. בהמשך ביורופ קאפ, עד עונת 2004/05. בתחילת עונת 2012/13, הפסידה בשלב המוקדמות של היורוצ'לנג' לקבוצת גז מתאן מדיאש מרומניה.