יוקוהמה

היסטוריה

עד סוף תקופת אדו יוקוהמה הייתה כפר דייגים קטן. בשנת 1854, אחרי שהקומודור האמריקאי מת'יו פרי הגיע לחופי יפן ונחתם חוזה קנגאווה עם ארצות הברית, הוחלט כי ייפתחו ביפן מספר ערי נמל לסחר בינלאומי. הוחלט כי אחד מהנמלים יהיה ביוקוהמה, שהייתה מספיק קרובה לאדו (כיום טוקיו) ועם זאת מרוחקת דיו מטוֹקאָידוֹ, הכביש הראשי המחבר בין אדו לקיוטו ואוסקה. נמל יוקוהמה נפתח ב-2 ביוני 1859.
במהרה יוקוהמה הפכה למרכז הסחר הבינלאומי ביפן, ובשנת 1861 אף התחיל לצאת בעיר עיתון בשפה אנגלית. הזרים התגוררו בשכונה מיוחדת, מוקפת בחפיר. עם שאר הזרים המערביים התיישבו בה גם סוחרים יהודים מאירופה ומארצות הברית. בבית הקברות ביוקוהמה יש חלקה יהודית, שהמצבה הראשונה בה היא משנת 1865. 
בשנת 1872 בנמל העיר התרחש תקרית מריה לוז שהסתיים בניצחון דיפלומטי יפני חשוב.
ביוקוהמה הופיעו לראשונה חידושים מערביים רבים ביפן, כגון העיתון היומי, ופנסי רחוב הפועלים על גז. מסילת הברזל הראשונה ביפן, אשר נבנתה בשנת 1872, חיברה בין יוקוהמה לטוקיו. בשנת 1887 נבנתה תחנת הכוח הראשונה בעיר, הפועלת על פחם.
במהלך רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, אשר ארעה ב-1 בספטמבר 1923, מרבית העיר נהרסה, 30,771 תושבים מתוך אוכלוסייה של 434,170 נהרגו ו-47,908 נפצעו. הנזק הגדול נגרם לא רק מרעידת האדמה עצמה, אלא מהשרפות המרובות שפרצו ישר לאחריה. בנוסף, לאחר רעידת האדמה צונמי הציף את חופי מחוז קאנאגאווה והרס כחצי מיליון בתים; אבידות נוספות נגרמו בגלל קריסת אדמה לתוך האוקיינוס. לאחר אסונות הטבע, החלו להתפשט שמועות שווא על כך שהקוריאנים הגרים ביוקוהמה וטוקיו מנצלים לרעה את המצב ומרעילים את הבארות. כתוצאה מכך פרץ גל אלימות נגד הקוריאנים, במהלכו נהרגו מאות קוריאנים, סינים ויפנים. בתגובה, הכריז משרד הפנים על ממשל צבאי באזור, אשר נמשך עד ה-19 בנובמבר.
העיר נבנתה מחדש, אך נהרסה שוב במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האמריקאיים ביצעו יותר מ-30 הפצצות של העיר. במהלך ההפצצה הגדולה ביותר, אשר ארעה ב-29 במאי 1945, למעלה מ-7000 אנשים נהרגו ו-34% משטח העיר נהרס. במהלך הכיבוש האמריקאי, יוקוהמה שימשה כנקודת מעבר לכוחות אמריקאיים במזרח אסיה, במיוחד במלחמת קוריאה. עם סיום הכיבוש, הפעילות הצבאית של צבא ארצות הברית עברה לבסיס צבאי בעיר יוקוסוקה.
למרות הנזק שנגרם בזמן המלחמה, יוקוהמה המשיכה לגדול ולהתפתח. בשנת 1983 החלה הבנייה של פרויקט הפיתוח העירוני "מינאטו מיראי 21" ("נמל העתיד 21" ביפנית), פרויקט מתקדם אשר כלל הזזת המתקנים של נמל יוקוהמה ופתיחת קו החוף לציבור הרחב, ובניית אטרקציות תיירותיות מרובות כגון Cosmo Clock 21, בזמנו גלגל הענק הגדול בעולם.
יוקוהמה אירחה את משחקי הגמר של מונדיאל 2002.

דמוגרפיה

בשנת 1980 הפכה יוקוהמה לעיר השנייה באוכלוסייתה ביפן, כאשר היא עוקפת את אוסקה. נכון ליוני 2012, גרים בעיר 3,697,894 תושבים, מתוכם כ-77,000 תושבים זרים. האוכלוסייה הזרה הגדולה בעיר היא הסינים (כ-30,000), אשר רובם מתגוררים בצ'יינהטאון יוקוהמה, הצ'יינהטאון הגדול ביפן ובין הגדולים בעולם. בנוסף, ביוקוהמה אוכלוסייה קוריאנית גדולה (כ-16,000).

כלכלה ותעשייה

יוקוהמה היא עיר מודרנית ומפותחת, עם בסיס תעשייתי חזק. אזור התעשייה המשותף ליוקוהמה וטוקיו כולל 22,000 משרדים בהם מועסקים יותר מ-400,000 עובדים. בעיר פועלות חברות ייצור אלקטרוניקה ענקיות, כגון ניסאן, פנסוניק וניקון, וכמו כן יותר מ-2000 חברות IT ותעשיית מוליכים למחצה. בעיר קיימים גם מרכזי עסקים המיועדים לחברות זרות שירצו למקם את הסניפים שלהם ביוקוהמה. הנהלת העיר שמה דגש מיוחד על פיתוח תעשייה ביוטכנולוגית ביוקוהמה.

אתרי העיר

בהיותה אחת מן הערים הראשונות שנפתחו לזרים ביפן, יוקוהמה נשארה עיר רב-תרבותית ססגונית עם סגנונות בנייה רבים. התיירים מרבים לבקר בשכונת קָאנָאי, שכונת הזרים של המאה ה-19, ויָמָאטֵה, יישוב של אנשי מערב אשר פעם היה ממוקם ליד יוקוהמה והיום נבלע בתוך העיר העצומה. באזור הישן של יוקוהמה נמצא גם פארק יָאמָאשִיטה, אשר נבנה על חורבות אחרי רעידת האדמה בשנת 1923, ו-Yokohama Marine Tower, המגדלור הגבוה בעולם בגובה 106 מטר.
מינאטו מיראי 21, פרויקט בנייה פוטוריסטי הנמצא בלב מפרץ יוקוהמה, מכיל אטרקציות תיירותיות רבות, בתוכן יוקוהמה לנדמרק טאוור, המגדל הגבוה ביפן בגובה של 296 מטר, ו-Cosmo Clock 21, גלגל ענק בין הגדולים בעולם. באזור נמצאים גם מרכזי קניות ומלונות. זהו אחד המקומות המעטים באזור טוקיו בו קו החוף פתוח לציבור הרחב ולא תפוס על ידי מתקנים תעשייתיים ותשתיות הנמלים.
בעיר פועלות רכבת תחתית ורכבת ריחוף מגנטי.