ראובן אבינועם

ראובן אבינועם (גְרוֹסְמַן) (י"א באב תרס"ה, 12 באוגוסט 1905 – ט"ו באלול תשל"ד, 2 בספטמבר 1974) היה מורה ומפקח, סופר, משורר, מתרגם ועורך עברי. תרגם ממיטב הספרות האנגלית, ולאחר נפילת בנו הבכור ערך ספרי זיכרון לחללי צה"ל, בהם מפעל "גווילי אש", והיה עורך המפעלים הספרותיים במחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון.

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
אבינועם נולד בשם ראובן גרוסמן בשנת 1905 בעיר שיקגו שבאילינוי, ארצות הברית, בנם של מרים לבית גֶרנשטיין ואהרן ליב גרוסמן (1874–1945), סופר ומורה עברי יליד קישינב, שהיגר לארצות הברית מרוסיה ב-1904, לאחר הפרעות בעיר. אביו ניסה פעמיים לעלות לארץ ישראל כדי שבנו יתחנך כאן, ב-1909 וב-1912, אך ניסיונותיו נכשלו מבחינה כלכלית ולכן שב לאמריקה. לאחר שכשלה העלייה בפעם השנייה, עברה המשפחה לניו יורק, וביתו היה לבית ועד לסופרים ומורים עברים.
כבר בהיותו בן 10 החל לפרסם סיפורים ושירים בעיתוני ילדים העבריים "אביב" ו"שחרות", והוציא קובץ כתבים קטן, "מפי עולל". בגיל 13 נדפס קובץ נוסף, "אבים", ובו כארבעים שירים וסיפורים מפרי עטו, מהם שפרסם קודם לכן בעיתונים.
בגיל 16 פרסם רשימות בנושאים ספרותיים ב"הדאר", ומאז המשיך לפרסם שירים, סיפורים, מסות וביקורות.
למד ספרות ופדגוגיה באוניברסיטת ניו יורק, ולאחר שסיים תואר ראשון, עסק בהוראה במדרשה העברית "הרצליה", בבית המדרש למורים "תרבות" ועוד. בשנת 1926 עלה אביו בפעם השלישית לארץ ישראל, והצליח להתבסס בה.
ב-1925 נישא לחנה שפר, בתו של ר' קלמן נחום שפר, משכיל עברי, והתגורר עמהּ בברוקלין. לזוג נולדו שני ילדים: נעם (באביב 1927) ועדני. כעבור כשנתיים וחצי, בשנת 1929, בתקופת מאורעות תרפ"ט, עלה גרוסמן לארץ ישראל עם אשתו ובנו בעקבות פנייתו של המחנך בן-ציון מוסינזון, מנהל הגימנסיה העברית "הרצליה", שהזמינו לבוא לארץ ולהיות מורה לאנגלית ולספרות אנגלית בגימנסיה. הוא שימש כמורה בגימנסיה במשך עשרים שנה.
בראשית מלחמת העצמאות, בסוף שנת 1947, התגייס בנו נעם ל"הגנה", והתקדם עד לתפקיד מפקד פלוגה. בתחילת חודש מרץ נפל במארב מצפון לעטרות.
מאז הולדת בנו השתמש גרוסמן בשם "ראובן אבי-נעם" כשם עט; שנה לאחר נפילת בנו במבצע שמואל שינה את שם משפחתו לאבינועם. באמצע שנת 1949, בתום מלחמת העצמאות, פנה לראש הממשלה דוד בן-גוריון בהצעה לאסוף ולהוציא לאור את עזבונותיהם של הנופלים במטרה להנציחם. בתום עבודה שנמשכה כשלוש שנים יצא הקובץ הראשון של מפעל "גווילי אש". בשנים הבאות ראו אור קבצים נוספים.
בהמשך כיהן כמפקח במשרד החינוך ועורך במשרד הביטחון. הוא שימש גם בתפקידים ציבוריים שונים, בהם כחבר הוועד המרכזי של אגודת הסופרים.
תרגם יצירות רבות מהספרות האנגלית. כן תרגם מיידיש את שירו של מוריס רוזנפלד "נרותיי הזעירים"
בשנת 1958 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, על האנתולוגיה "מבחר שירת אנגליה".
ב-1973 זכה בפרס הספרות מטעם אוניברסיטת ניו יורק.
אבינועם נפטר בתל אביב בקיץ 1974, בגיל 69. נקבר בהלוויה רבת-משתתפים בבית העלמין קריית שאול. אשתו חנה נפטרה בינואר 1983, ונקברה לצדו.
ארכיון
ארכיון של אבינועם נמצא מכון גנזים שנמצא בספריית בית אריאלה בתל אביב
לאחר מותו כתב אריה (לובה) אליאב, שהיה מתלמידיו, את הדברים הבאים, המאירים את הקושי המיוחד בהוראת האנגלית בנקודת הזמן ההיא:
רק בדרכו החינוכית המיוחדת רבת ההבנה והסליחה יכול היה להסביר לנו, כי אנגליה איננה רק קלגסיה ושוטריה בארץ המאנדאט, וכי התרבות והשירה האנגלית הן נכסי צאן ברזל, שעלינו לרכשם. הוא הוליך אותנו ביד אמונים לקראת קריאת שקספיר ושלי וקיטס וביירון ולונגפלו ויתר גדולי הספרות האנגלית וענקיה, ותוך עבודה אפורה מאד של שיעורים יומיים ומבחנים שבועיים זרע בנו את זרע הידיעה ואחריו גם את האהבה לאנגלית.