google/wiki40b huggingface dataset:
אלנה, נסיכת יוון ודנמרק

בצעירותה

אלנה נולדה ב-2 במאי 1896 באתונה, לקונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. אלנה הייתה קרובה מאוד לאחיה אלכסנדר, נסיך הכתר של יוון, שהיה מבוגר ממנה רק ב-3 שנים. אלנה בילתה את ילדותה בעיקר באתונה, אולם בקיץ היו יוצאים בני המשפחה לחופי הים התיכון, או שנסעו לבקר בגרמניה או בבריטניה.

חייה ברומניה

ב-10 במרץ 1921 התחתנה עם יורש העצר הרומני, הנסיך קרול ולזוג נולד ילד אחד, מיכאי (על שמו של מיכאי האמיץ, גיבור לאומי רומני), שכבר בילדותו היה למלך מיכאי הראשון.
לאחר שילדה את מיכאי בלידה מוקדמת שלוותה בסיבוכים, שהעמידו בספק את השארותם בחיים של האם ושל היילוד - עלו נישואיהם של אלנה וקרול על שרטון. קרול העדיף את פילגשו אלנה לופסקו, ויתר על זכותו לרשת את אביו, פרדיננד בכס המלכות ונסע לחו"ל עם פילגשו. עם מותו של פרדיננד ב-10 באוקטובר 1927, עברה המלכות למיכאי ואלנה הייתה למלכה האם. בשנת 1928 התגרשה אלנה מקרול. ב-8 ביולי 1930 חזר קרול לרומניה, הדיח את בנו והכתיר את עצמו. לחזרתו של קרול ולהכתרתו התלוותה פגיעה במעמדה של אלנה. לקרול הוגש מסמך בו היה צריך לקבוע את היחס לאלנה, מסמך שהציע לפנות אליה בתואר "הוד רוממותה אלנה מלכת רומניה". קרול מחק את המילים מלכת רומניה והשאיר "הוד רוממותה אלנה". בהתחשב ביחס הזה הוצע לאלנה לנסוע לחו"ל תוך כיסוי הוצאותיה וביקורים סדירים של בנה. היא נענתה ונסעה לחו"ל.
ביום 6 בספטמבר 1940 הדיח יון אנטונסקו את המלך קרול והמלוכה הועברה שוב למיכאי, אך התפקיד היה תפקיד ייצוגי בעיקרו והסמכויות היו בידי אנטונסקו. אלנה שבה למעמד של המלכה האם.

פועלה להצלת יהודים

ברומניה של אותה תקופה, שבועת הנאמנות של החיילים ניתנה למלך. למרות הקיצוץ בסמכויות המלך, עדיין נותרה לו השפעה ובעקיפין הייתה השפעה גם למלכה האם, אלנה. אלנה השתמשה בהשפעתה, כדי להקל ככל שיכלה את מצבם הקשה של היהודים תוך שיתוף פעולה עם הרופא שלה ניקולאיה בלאט ויש עדויות רבות על מעשיה בתחום זה. יש עדויות על המעורבות המכריעה של אלנה ברשות שניתנה בסופו של דבר לויוריקה אגריצ'י להושיט סיוע לנוסעי "רכבת המוות" שהגיעה לעיר רומן מפרעות יאשי. יש עדויות גם על הסיוע שנתנה למגורשי טרנסניסטריה שפגשה כאשר מטוסה נחת נחיתת אונס בקרבת מקום.
המלכה לחצה על ממשלת רומניה לא להיענות לדרישת הנאצים להחיל את הפתרון הסופי על יהודי רומניה.

לאחר המלחמה

לאחר הכיבוש הסובייטי בשנת 1944, תפסה המפלגה הקומוניסטית של רומניה את השלטון, וב-30 בדצמבר 1947 הודח בנה מיכאי הראשון, מלך רומניה מתפקידו, והמשפחה המלכותית נאלצה לצאת לגלות.
בתחילה שהתה אלנה בפירנצה, ובשנת 1979 עברה מטעמי בריאות לשווייץ, שם התגורר בנה. ב-28 בנובמבר 1982 מתה אלנה בלוזאן, ובשנת 1993 יד ושם העניק למלכה אלנה תואר חסידת אומות העולם.
בירת שורשים

מרכיבים

ישנם מאות מרכיבים למותגים שונים של בירת שורשים בארצות הברית ואין תקן אחיד למתכון. חומר טעם מלאכותי של הצמח ממשפחת העריים שהוא המרכיב העיקרי בבירת שורשים מתחרה עם טעמים רבים אחרים. חומרי טעם אחרים הם וניל, קליפת עץ דובדבן, שורש אניס, שורש קיסוס, אגוז מוסקט, אכינצאה, קינמון, תלתן ודבש.
למרות שעל פי רוב המותגים נטולי קפאין, ישנם יוצאים מן הכלל.
בירת שורשים מתוצרת ביתית מכינים בדרך כלל מתמצית, למרות שלפעמים מכינים אותה מעשבים ושורשים.
גם לבירת שורשים האלכוהולית והלא אלכוהולית יש קצף סמיך במזיגה שלעיתים מוסמך על ידי הוספת תמצית מניהוט מצוי.
גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין

ביוגרפיה

גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין נולד ראשנט, מונגוליה. לאחר סיום בית הספר הוא למד חקלאות. בשנת 1968 הוא התגייס לצבא ובשנת 1971 נשלח לברית המועצות ללימודי תעופה. בשנת 1977 הוא קיבל השכלה גבוהה וחזר למונגוליה בה המשיך לשרת בתפקיד טכני בחיל האוויר.
בשנת 1978 נכלל גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין ביחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1981 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 39 לצד ולדימיר דז'ניבקוב. במהלך טיסה זו הוא ביצע מספר מחקרים.
לאחר סיום הטיסה, גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין חזר למונגוליה והתחיל עבודה במנגנון המפגלה הקומוניסטית של מונגוליה. בשנת 1984 הוא קודם לדרגת גנרל מיור. הוא המשיך להתקדם במערכת הצבאית ובשנים 2000–2004 כיהן כשר ההגנה.
בשנים 2005–2008 גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין היה חבר פרלמנט. בשנים האחרונות הוא מכהן בתפקיד ניהולי במערכת האקדמיה למדעים של מונגוליה.
מחולל ואן-דה-גראף

מחולל ואן-דה-גראף (Van de Graaff generator) הוא גנרטור חשמלי, כלומר מכשיר המייצר מתח חשמלי באמצעים מכניים.
המחולל קרוי על שם הפיזיקאי האמריקאי רוברט ואן-דה-גראף שפיתח אותו בשנת 1929. במקור, יועד המכשיר לשמש מקור מתח רב עוצמה (עד לעשרות מיליוני וולט) לשפופרות רנטגן ומאיצי חלקיקים קווים. עם התפתחות טכנולוגיות אלטרנטיביות להאצת חלקיקים, פחת השימוש במחולל ואן-דה-גראף לצרכים אלו. כיום עיקר השימוש במחולל ואן-דה-גראף הוא להדגמת תופעות חשמליות שונות.
ב-1958 הביא פרופ' עמוס דה-שליט למחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן מחולל ואן-דה-גראף. מעבדת הוואן-דה-גראף נבנתה בעיקרה על ידי ד"ר יהודה וולפסון, שעמיתיו כינוהו "הקוסם", והמחולל שימש כמאיץ חלקיקים בחקר האטום עד שמאיץ ה"טאנדם" החליפו.

עקרון הפעולה של המחולל

מבנה סכמטי של מחולל ואן-דה-גראף מתואר בציור. המחולל מורכב משני כדורי מתכת [(1) ו-(8) בציור]. החגורה [(5),(4)] מסתובבת ועקב כך מתחככת במברשת סיבי המתכת העליונה (2) והתחתונה (7). כתוצאה מהחיכוך נטענת המברשת העליונה במטען חיובי והתחתונה במטען שלילי. המברשת העליונה מעבירה את המטען לכדור הגדול (1) והמברשת התחתונה מעבירה את המטען למוט הפריקה (8), כך שבסופו של דבר נוצר הפרש פוטנציאלים בין הכדור הגדול לסביבתו.
ניתן גם לחבר את המברשת התחתונה ישירות להארקה וכך הפרש הפוטנציאלים נוצר בין הכדור הגדול לאדמה.
התרסקות מטוס טופולב Tu-154 של משרד ההגנה הרוסי

המטוס

המטוס, טופולב Tu-154 מדגם Tu-154B-2, היה בעל מספר רישום RA-85572.
המטוס נבנה במרץ 1983 במפעל התעופה של קויבישב ומאז מאי 1983 הוא שירת בשורות משרד ההגנה, תחילה בחיל האוויר הסובייטי ולאחר מכן בחיל האוויר הרוסי. בעת התרסקותו המטוס כבר ביצע 6,689 שעות טיסה. בדצמבר 2014 בוצע שיפוץ אחרון במטוס והוא שירת את להק 223 של משרד ההגנה הרוסי.

הטיסה

המטוס יצא מבסיס צ'קאלובסקי שבמחוז מוסקבה אל בסיס חמיימים שבסוריה וביצע נחיתת ביניים בנמל התעופה הבינלאומי של סוצ'י. המטוס המריא מסוצ'י בשעה 05:25 בבוקר 25 בדצמבר 2016, ובו 84 נוסעים ו-8 אנשי צוות. בנוסעים היו 64 חברי מקהלת הצבא האדום (כמעט כל המקהלה, לרבות המנהל האמנותי ולרי חלילוב), שמונה חיילים, 9 עיתונאים ואנשי טלוויזיה (שלושה מהם של הערוץ הממלכתי הראשון, שלושה נוספים מרשת הטלוויזיה הרוסית "זבזדה", וצוות נוסף של שלושה עיתונאים מרשת הטלוויזיה "NTV"), מנהל מחלקת התרבות של משרד ההגנה הרוסי אנטון גובנקוב  ואליזבטה גלינקה , יושבת ראש קרן "סיוע הוגן" שנודעה בכינוי "דוקטור ליזה".
דקות ספורות לאחר ההמראה, בשעה 05:27, נעלם ממסכי המכ"ם והתרסק כ-5 קילומטרים מחופי הים השחור.

מבצעי האיתור והחילוץ

זמן קצר לאחר ההתרסקות המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית חבר למשרד ההגנה הרוסי בתיאום מבצע חילוץ, כאשר שמונה ספינות וחמישה מסוקי מיל מי-8 יצאו לשטח. לקראת ערב הצוות גדל ו-32 אוניות השתתפו במבצע חילוץ הגופות והחפצים מהמים, בסיוע 109 צוללנים. שברי המטוס וחפצי הנוסעים נמשו מהמים במרחק 12–14 קילומטרים ובעומק 50–70 מטרים.

החקירה

בכיר משרד ההגנה הרוסי ציין שנבדקת אפשרות כי ההתרסקות קרתה עקב תקלה טכנית או טעות אנוש. מחלקת החקירות הצבאיות של ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית פתחה בחקירה על רקע הפרת חוקי הטיס. החקירה מנוהלת בשיתוף פעולה עם ועדת חקירה של משרד ההגנה בראשות סגן שר ההגנה פאבל פופוב ועם ועדה ממשלתית בראשות שר התחבורה מקסים סוקולוב, שלא שלל אף אפשרות לפיגוע טרור.

תגובות

נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו לפיו 26 בדצמבר מוכרז כיום אבל לאומי. כך הכריז גם נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו שהורה לכל מוסדות המדינה בבלארוס להוריד את הדגלים לחצי התורן ב-26 בדצמבר.
טקס ההלוויה למרבית הרוגי ההתרסקות נערך ב-16 בינואר 2017 בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים, בו נקברו.
אור שניוק

ביוגרפיה

שניוק החל להתאמן בסקי מים בכבלים בפארק מנחם בגין בעקבות אחיו הבכור, ניר, אלוף העולם בסקי מים בכבלים. בגיל 14 הצטרף לנבחרת ישראל ובחופשות הקיץ נסע לאנגליה להתאמן בהדרכתו של ניר. כיום, הוא מתאמן במועדון עצמה תל אביב.

2001

באליפות אירופה שנערכה בשנת 2001 זכה שניוק במדליית ארד בסקי מים בכבלים בסלאלום.

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בגרמניה בשנת 2007 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום.

2008

בשנת 2008 החל שניוק לאמן את נבחרת אנגליה בסקי מים בכבלים.

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בצ'כיה בשנת 2009 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לפני נדב אטיב מישראל ואלוף העולם סימון הרמן מגרמניה.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בתל אביב בשנת 2010 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לאחר שובר שוויון, לפני אלוף העולם היוצא סימון הרמן מגרמניה ומושיקו צדקה מישראל

סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בגרמניה בשנת 2014 זכה שניוק במדליית כסף בסקי מים בכבלים בסלאלום

משפחה

אחיו הבכור, ניר, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (1998).
מלון לוט

קליניקת D.M.Z

המלון פעיל בתחום המחקר של הרפואה האקלימית בים המלח ובשיווק תיירות המרפא לים המלח וזאת בשיתוף עם קליניקת D.M.Z ומחלקת עור ומין בבי"ח הדסה עין כרם, ירושלים.
משנת 1989 מהווה הקליניקה מרכז מוביל לרפואה אקלימית בים המלח. המרפאה מנוהלת על ידי ד"ר מרקו הררי, מרצה לרפואה אקלימית באוניברסיטה העברית בירושלים ומעסיקה רופאים מומחים בתחומים שונים, אחיות ויועצים מקצועיים. המרפאה מטפלת באמצעות טיפול אקלימי בריפוי של מחלות עור (פסוריאזיס, דלקת עור אטופית, ויטיליגו), מחלות מפרקים, כאבים כרוניים, אסתמה, סיסטיק פיברוזיס ועוד.
שרון ויצ'מן

ביוגרפיה

ויצ'מן נולדה בדטרויט שבמישיגן. היא החלה להתאמן בגיל 11 במועדון השחייה אולימפיה שבפורט וויין, אינדיאנה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה ויצ'מן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:44.4 דקות, לפני ג'ורג'יצה ביידוב מיוגוסלביה (2:46.4 דקות) וגלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות (2:47.0 דקות) ובכך הייתה לשחיינית האמריקאית הראשונה שזכתה במשחה זה, במשחקים האולימפיים. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.1 דקות, אחרי ג'ורג'יצה ביידוב שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:15.8 דקות, וגלינה פרוזומנשחיקובה (1:15.9 דקות). 
בשנת 1973 נישאה ויצ'מן לדייוויד ג'ונס ונולדו להם שני בנים. המשפחה מתגוררת באינדיאנה.
יין סופר טוסקן

יין סופר טוסקן (באיטלקית: Super tuscan) הוא יין ממסך (בלנד) איטלקי שמערב זנים ענבים איטלקיים מקומיים עם זני ענבים מיובאים מצרפת או יין שמבוסס על זנים צרפתיים בלבד.
סופר טוסקן היא הקטגוריה הבלתי רשמית של יינות טוסקנה והיא אינה נכללת בשיטת הסיווג של יינות איטליה. מקורם של יינות סופר טוסקן נעוץ בפרקטיקות המגבילות שהטילה שיטת האפלאסיונים DOC של אזור קיאנטי לפני שנות התשעים. במהלך תקופה זו קיאנטי היה צריך לכלול לא יותר מ-70% סנג'ובזה ולפחות 10% מענבי יין לבן מקומי. היצרנים שסטו מתקנות אלה לא יכלו להשתמש בשמו של הקיאנטי על גבי תוויות בקבוקי היין שלהם ונאלצו לסווג את יינותיהם כיין שולחני (vino da tavola) - הקטגוריה הנמוכה ביותר של יינות איטליה. בשנות השבעים סבלו יינות קיאנטי מביקוש מועט בשוק ונחשבו כבעלי איכות נמוכה. יצרני יינות טוסקנים רבים חשוב שהם יוכלו להפיק יין טוב יותר אם הם לא יעמדו בכללים המגבילים של תקנות ה-DOC. 
מרצ'סי פיירו אנטינורי היה הראשון שיצר את היין "בסגנון קיאנטי" שהתעלם מתקנות DOV, ושיווק ב-1971 את ממסך הסנג'ובזה-קברנה סוביניון שנודע בשם טיגננלו (Tignanello) ב-1978. יצרנים אחרים הלכו בעקבותיו ובמהרה החלו מחירי היינות הסופר טוסקן לעלות על מחיריהם של כמה מסוגי הקיאנטי הידועים ביותר. במקום לסמוך על פרסומו של אזור קיאנטי, יצרני יין סופר טוסקן ניסו ליצור יין מותגי שיהיה ידוע בזכות עצמו. בשלהי שנות השמונים התפשטה לאזורים אחרים של טוסקנה המגמה של יצירת יינות באיכות גבוהה שלא קיבלו את הסיווג DOC, כמו גם לפיימונטה ולונטו. נעשה ניסיון להתאים את תקנות יינות קיאנטי DOC נעשו על מנת "לתקן" את סוגיית סופר טוסקן, כך שרבים מיינות סופר טוסקן המקוריים יוכלו לקבל את כינוי המקור קיאנטי DOC/G. בעוד שיצרנים רבים הכשירו את יינות הסופר טוסקן שלהם כדי שיוסמכו לתקנות DOC, הרי שרבים לא עשו כן והמשיכו להשתמש בכינוי מקור פחות מגביל וסווגו כיינות טוסקנה בלבד. 
בנוסף ליינות מבוססי עינב סנג'ובזה, רבים מיינות הסופר טוסקן הידועים מבוססים על "ממסך-בורדו", כלומר על שילוב זנים שונים של ענבים מאזור בורדו (במיוחד קברנה סוביניון ומרלו). ענבים אלה אינם במקור מהאזור, אלא יובאו ונשתלו מאוחר יותר. האקלים בטוסקנה הוכח כטוב מאוד לגידול ענבים אלה. אחד מהיינות הסופר-טוסקן המוצלחים ביותר היה "ממסך-בורדו" בשם ססיקאיה (Sassicaia) שיוצר על ידי "טנוטה סן גואידו" (Tenuta San Guido).
אוטו פון בלו

תחילת הקריירה

פון בלו נולד למשפחה עם רקע צבאי. אביו היה גנרל בצבא הפרוסי ופון בלו הצעיר עבר את מסלול החיול והקצונה הפרוסים המסורתיים. ב-1887 סיים את האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין ושנתיים מאוחר יותר הועלה לדרגת קפטן והוצב מזרחית לנהר האלבה. ב-1905 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד גדוד רגלים וב-1909 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבה. ב-1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-2 במזרח פרוסיה.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון בלו מפקד קורפוס המילואים ה-1 והוצב באזור קניגסברג. ב-20 באוגוסט 1914 לחם הקורפוס שבפיקודו באגף הימני של הארמייה השמינית מול צבא האימפריה הרוסית בקרב גומבינן במסגרת החזית המזרחית. בהמשך לחם בקרב טננברג אשר בעקבותיו הועלה לדרגת גנרל וב-7 בנובמבר 1914 מונה למפקד הארמייה השמינית. בפברואר 1915 זכה לעיטור פור לה מריט על חלקו בקרב השני על האגמים המאזוריים. ב-26 במאי 1915 מונה למפקד ארמיית הניימן ששמה שונה ב-30 בדצמבר לארמייה השמינית החדשה. ב-5 באוקטובר 1916 סיים את תפקידו, כאשר כוחותיו הצליחו להתקדם עד הנהר דווינה סמוך לריגה.
אוטו פון בלו היה בן דודו של הגנרל פריץ פון בלו, שלחם אף הוא בצבא הגרמני, עניין שגרם לבלבול רב בקרב גורמי המודיעין של מדינות ההסכמה ונטע תחושה שפון בלו מצוי במספר חזיתות בו זמנית. בשלהי אוקטובר 1916 הוצב פון בלו בחזית המקדונית וכיהן כמפקד כוחות מעצמות המרכז בזירה, בהיקף של קבוצת ארמיות שכונתה "קבוצת בלו". הכוחות שתחת פיקודו לא הצליחו לפרוץ את קווי ההגנה האנגלו-צרפתים ולכבוש את העיר סלוניקי, עניין שהוביל לסיום תפקידו באזור. 
ב-22 באפריל 1917 הועבר מהחזית המזרחית לחזית המקדונית הגנרל פרידריך פון שולץ ופון בלו הועבר לפקד על הארמייה השישית בחזית המערבית. ב-9 בספטמבר 1917, נשלח להקים את הארמייה ה-14 האוסטרו-גרמנית בחזית האיטלקית. ב-24 באוקטובר 1917 פיקד פון בלו על כוחות מעצמות המרכז בקרב קפורטו שהסתיים בתבוסה קשה לצבא ממלכת איטליה ולמעשה ניטרל את כוחה והשפעתה בחזית למשך מספר חודשים. לאחר הצלחתו בחזית האיטלקית הועבר פון בלו לחזית המערבית כדי לגרום בה למפנה ובינואר 1918 מונה למפקד הארמייה ה-17 כחלק מקבוצה בת שלוש ארמיות שביצעו את מתקפת האביב של הגנרל לודנדורף. המתקפה הניבה השגים טריטוריאליים מסוימים אך נבלמה באזור הנהר סום. בשלב זה אזלו לגרמנים עתודות כוח האדם והציוד וכך ניצבו בעמדת נחיתות במתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, שהובילה לנסיגה רחבה שלהם לאורך כל החזית אל עבר הגבול הגרמני ולבסוף לסיום המלחמה. 
באוקטובר 1918 מונה פון בלו למפקד הארמייה הראשונה במקום ברונו פון מודרה. המינוי בוצע כאשר הנסיגה הגרמנית מאזור ריימס אל עבר גבולות גרמניה הייתה בעיצומה ולפון בלו לא הייתה השפעה על נטייתה של החזית לטובת מדינות ההסכמה. עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון בלו את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית, וב-28 בדצמבר 1918 מונה למפקד הקורפוס ה-17, עליו פיקד עד ה-26 ביוני 1919, ולאחר מכן פרש משירות צבאי. פון בלו נפטר ב-15 במרץ 1944 והוא בן 87 שנים.
עלות הפשיעה

עלות הפשיעה בישראל

עלות הפשיעה בישראל בשנת 2007 הוערכה על ידי המשרד לביטחון פנים לסך של כ-12.9 מיליארד ש"ח שהם 1,792 ש"ח לנפש לשנה או כ-2% מהתמ"ג.
ובשנת 2011 הוערכה עלות הפשיעה על ידי המשרד לביטחון פנים לסך של 14.4 מיליארד שקל שהם 1842 ש"ח לנפש לשנה או 1.7% מהתמ"ג.
ראש עיריית מוסקבה

הבחירות לראשות העיר

מאז 2012, ראש עיריית מוסקבה נבחר בבחירות ישירות על ידי תושבי העיר. הבחירות הראשונות לראשות העיר נערכו בשנת 1991, אז נבחר גבריאיל פופוב. לאחר התפטרותו נערכו ב-1996 בחירות שבסיכומן יורי לוז'קוב נבחר לכהן כראש העיר. בשנת 1999 הוא נבחר שוב ברוב קולות וכך גם בשנת 2003.
בשנת 2004 בוטלו הבחירות לרשויות המקומיות והוחלט כי ראש העירייה ממונה ומפוטר לתפקיד על ידי נשיא רוסיה, בהמלצת הדומה העירונית של מוסקבה. בשנת 2006 הדומה העירונית הציעה לחדש את הבחירות הישירות לראשות העיר מוסקבה, אך ההצעה לא יצאה לפועל עד שנת 2012. לאחר מכן נערכה מערכת בחירות בספטמבר 2013, כאשר ממלא מקום ראש העיר, סרגיי סוביאנין, נבחר ברוב קולות.
בספטמבר 2018 נערכה מערכת הבחירות הששית במספר וסוביאנין זכה שוב לכהן כראש העיר לחמש שנים נוספות.

היסטוריה

תפקיד ראש העיר של מוסקבה תמיד היה בין התפקידים הראשיים ברוסיה. בשנת 1709 מינה פיוטר הגדול את אחד המקורבים שלו - טיכון ניקיטיץ' סטרשנב לתפקיד המושל.
עם הקמת הגוברניות באימפריה הרוסית הוקמה גוברניית מוסקבה שכללה את העיר בלבד ובראשה עמד מושל. זה היה השם הרשמי בכל תקופת קיומה של האימפריה הרוסית.
בתקופת ברית המועצות ראש העיר היה יו"ר סניף המפלגה הקומוניסטית בעיר היה מעשית פקיד הממשל הבכיר, למרות שרשמית היה קיים גם תפקיד ראש מועצת העיר.
לראש העיר סמכויות רבות. בהתאם לצו נשיאותי של בוריס ילצין מה-28 באוגוסט 1991, הורחבו סמכויות ראש העיר מוסקבה, ביניהן: ניהול הרכוש העירוני במוסקבה, ניהול הליכי הפרטה של רכוש העיר, ארגון הרשות המבצעת של מוסקבה, ניהול קרקעות העיר ועוד.
ב-27 בספטמבר 1995, הדומה העירונית של מוסקבה קיבלה את הצעת החוק אודות הבחירות לעיריית מוסקבה וסגן ראש העיר. ב-7 ביולי 1999, נתקבלו הצעות חוק נוספות על הבחירות לגוף המחוקק העירוני וליועצי ראש העיר וסגנו. המינימום לקביעת מנצח בבחירות לראש העיר הורד מ-50% ל-25%.
ב-11 בדצמבר 2004, נערכו שינויים רדיקליים בחוק הפדרלי "אודות עיקרי ארגון זרועות הרשות המבצעת המחוקקת בשלטון המקומי בסובייקטים של רוסיה" שהתבטאו בביטול הבחירות הישירות לראשות העיר ועל פי התיקונים החדשים - ראש העיר נבחר בהמלצת המפלגה החזקה ביותר בגוף המחוקק של השלטון המקומי, הנשיא בוחר את המועמד המתאים ולאחר אישור הדומה העירונית הוא הופך לראש העיר. ב-15 בפברואר 2006 נערכו שינויים נוספים בחוק הפדרלי אודות השלטון המקומי ולפיו - ראש העיר מכהן בקדנציה בת 4 שנים בלבד. הדומה העירונית אף החליטה לבטל את החוק העירוני האוסר על ראש העיר מוסקבה לכהן יותר משתי קדנציות ועל פי התיקון החדש לחוק, הותר לראש העיר לכהן יותר משתי קדנציות רצופות.
ראש העיר הנודע ביותר הוא יורי לוז'קוב שניהל את העיר כאילו הייתה התאגיד הכלכלי שלו. באוקטובר 2010 דמיטרי מדבדב פיטר אותו מתפקיד ראש העיר ותבע להכניס שינויים נוספים בחוק השלטון המקומי ולפיו על כל ראש מחוז ועיר ברוסיה לרכוש את אמון הציבור על מנת להמשיך לכהן כראש השלטון המקומי.
ב-2011 נערכו שינויים בחקיקה שאפשרו בחירות ישירות לראשות העיר מוסקבה, ובספטמבר 2013, לראשונה מאז 2003, נערכו הבחירות לראשות העיר מוסקבה.
חוף האיזמרגד

חוף האיזמרגד (באנגלית: Emerald Coast) הוא אזור בצפון מערב מדינת פלורידה שבארצות הברית.
כלכלת האזור מתבססת על התיירות (בעיקר תיירות חופים, ודיג מים עמוקים), וכן על מתן אספקה לבסיסים הצבאיים הרבים שבו.
אזור זה כולל אתרי נופש רבים בהם: חוף פנסקולה, חוף פורט וולטון, דסטין וסיסייד בה צולם הסרט "המופע של טרומן".
מדי שנה מבקרים בחופי הרחצה באזור כ-4.5 מיליון תיירים (כ-80% מהם מבקרים בדסטין).
באזור מספר בסיסים של צי ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית ובהם: בסיס האוויר של הצי פנסקולה, שדה הורלבורט, בסיס חיל האוויר אגלין, בסיס חיל האוויר טינדאל ובסיס קורי להדרכה טכנית של הצי.
ליאור רוכמן

ליאור רוכמן (נולד ב-9 באוקטובר 1981) הוא קוסם ומנטליסט (אמן טלפתיה) ישראלי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, ויועץ בתחום הקסמים.

קריירה

רוכמן נולד וגדל בנתניה. הוא הושפע ממופע קסמים בו צפה בגיל 6, ולמד את אמנות הקסמים דרך ספרים, סרטים ואימונים. השתתף בתחרויות קסמים של אגודת הקוסמים לאורך השנים וזכה במקומות ראשונים. שירת בצה"ל בלהקה צבאית ובהמשך כקוסם צבאי.
בשנים 2001-2004 למד לימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. שיחק במספר הצגות בתאטראות בארץ, בהן "לא על הזמירים" של תיאטרון באר שבע, "פיגמליון" של תיאטרון חיפה, "שום בצל" של תיאטרון מדיטק ו"זוהר" של תיאטרון הקאמרי. בשנים 2006-2012 שיחק בהצגה "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד שמוליק בתיאטרון הקאמרי, והוא ממשיך לשחק בהצגה זו בשנת 2013 בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער. 
בשנים 2008-2009 כיכב בשתי עונות של תוכנית הטלוויזיה "העוקץ" בערוץ 10 לצד נמרוד הראל. בתוכנית הוא מבצע עם שותפיו "עוקצים" ונוכלויות שונות מול המצלמה, במטרה להזהיר את הציבור מכך. 
בשנת 2012 השתתף בתוכנית "מי יפיל את המאסטר" בערוץ 2, בקטע שנבחר לקטע הטלפתיה המצחיק ביותר בתוכנית.
בשנים האחרונות הוא מרצה בכנסים של קוסמים ושופט בתחרויות קסמים באגודת הקוסמים הישראלית. הוא משמש כיועץ קסמים להפקות והצגות תיאטרון, בהן "האריסטוקרטים" ו"סוף טוב" של תיאטרון הקאמרי, "היפה והחיה" של התיאטרון המסחרי ו"החולה המדומה" של תיאטרון החאן. 
ב-2013 החל להופיע במופע טלפתיה, בו הוא עוסק בקריאת מחשבות והעברת מחשבות, כיפוף מתכות, טלקינזיס (הזזת חפצים בכוח המחשבה), עצירת שעונים, זריזות ידיים בקלפים וקטעי בידור בקסמים. לטענת רוכמן, האפקטים שהוא מבצע אינם פועלים בשל כוחות על-טבעיים, אלא באמצעות טכניקות של סוגסטיות, דמיון מודרך, קריאת שפת גוף, אינטואיציה, כוח השפעה ועוד.

חיים אישיים

רוכמן נשוי אב לשניים, מתגורר כיום בתל אביב.
פרזאורולופוס

בתרבות

הפרזאורולופוס מופיע בסרט דינוזאור, בו הוא מוצג כיצור החי בעדרים. פרזאורולופוס צעיר וסקרני מתקרב יותר מדי לקרנוטאורוס שיוצא החוצה, אך לא טורף אותו.
פרטים של פרזאורולופוס נראים בעדרים בסדרה פארק פרהיסטורי, שם חלק מהם נטרפים בידי דיינוסוכוס ואלברטוזאורוס.
הפרזאורולופוס הוא מהדינוזאורים הבודדים שמופיעים בכל סרטי פארק היורה וגם בספר העולם האבוד. הם מוצגים כיצורים צמחוניים החיים בעדרים לצד אוכלי עשב נוספים. 
פרזאורולופוסים מופיעים בסרט האנימציה הדינוזאור הטוב. 
הוא מופיע גם בסדרות הפעולה פאוור ריינג'רס דינו צ'ארג' ופאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור.
יום מרילנד

יום מרילנד (באנגלית: Maryland Day) הוא יום חג לאומי במדינת מרילנד שבארצות הברית. יום זה, הנחוג מדי שנה ב-25 במרץ, מציין את יום השנה לנחיתת המתיישבים האירופאים הראשונים בפרובינציית מרילנד. ביום זה, בשנת 1634 עגנו האוניות "התיבה" (The Ark) ו"היונה" (The Dove) בסמוך לחופי האי סנט קלמנט שבשפך נהר הפוטומק והמתיישבים ירדו אל החוף.
יום זה ציון לאחרונה בשנת 1903 ביוזמת מועצת החינוך המדינתית (the state board of education), במטרה לציין את ההיסטוריה של המדינה. בשנת 1916 חוקק בית המחוקקים של מרילנד חוק הקובע את היום כיום חג לאומי‏.
בוריס קרסני

בוריס קרסני (נולד ב-1948) הוא לוביסט ישראלי והבעלים של חברת "פוליסי". הופיע במשך עשור ברשימת 100 האנשים המשפיעים בישראל של TheMarker.

ביוגרפיה

קרסני נולד בלנינגרד שבברית המועצות ועלה לישראל במאי 1972. הוא התגורר בשכונת גילה בירושלים ועבד כדובר במשרד הקליטה, כמשווק של ספרים, כשליח של משרד הקליטה בחו"ל ובעבודות נוספות. 
בשנת 1980 החל לעבוד כעוזר אישי של עוזי ברעם שהיה אז מזכיר מחוז ירושלים של מפלגת העבודה. בהמשך שימש מזכיר סניף ירושלים של המפלגה ושימש מזכיר האגודה לחינוך תנועתי על שם גולדה מאיר.
בעבר נחשב קרסני מקורב לראשי מפלגת העבודה כמו שמעון פרס, יוסי ביילין, אפרים סנה, אברהם בורג ועמיר פרץ.
ב-1988 הקים קרסני את חברת פוליסי יחד עם מנחם "ממי" גולן ומשה תאומים, אך אלו נפרדו ממנו כעבור מספר חודשים. בתחילה פעלה פוליסי כחברה לייעוץ פוליטי, וב-1991 החלה לפעול בתחום השדלנות אחרי שחברת הסיגריות "פיליפ מוריס" ביקשה מקרסני לפעול למניעת הגבלות על פרסום סיגריות מחו"ל וכדי שיקטין את המיסים על סיגריות מיובאות.
בהמשך הביאו תהליכי ההפרטה והרגולציה שליוותה אותם להגברת החיכוך בין המגזר העסקי לממשלה ולגידול חד בהיקף הפעילויות של הלוביסטים.
קרסני מזוהה אצל רבים עם החיבור בין הון לשלטון. בשנת 1991 ייצג את חברת שופרסל במאבקה נגד חוק סימון המחירים, וספג על כך ביקורת ציבורית רבה.] בשנים האחרונות פועל קרסני למניעת תחרותיות במערכת הבנקאית כשליח של בנק הפועלים ואיגוד הבנקים, מייצג את מונופול המלט נשר בשמירה על מעמדו, את מפעלי ים המלח במטרה להאריך את הזיכיון שלהם ועוד. ייצג את חברת בטר פלייס על מנת ליצור תקן בלעדי לטעינת הרכב החשמלי שלה.
קרסני פעל בתשלום עבור מפלגת העבודה במערכות הבחירות של שנות ה-90 ובין מערכות הבחירות פעל בקרב חברי המפלגה להצביע בעד אינטרסים של חברות עסקיות ששכרו את שירותיו.
קרסני נשוי לברברה, עולה מגרמניה שהכיר בעת לימודיהם באולפן עברית.
אורי גבריאל

ביוגרפיה וקריירה

אורי גבריאל נולד במעברת מגדיאל לברטה (לשעבר פהימה) וגבריאל גבריאל שעלו מעיראק. אביו עלה ב-1951 ואילו אמו מעט לפני כן, בעלייה הבלתי לגאלית. כשהיה גבריאל בן 5, עברה המשפחה ליפו ובגיל 12 עקרה מעיר המצוקה לשכונת תל גיבורים בחולון וממנה לשכונת פרדס כץ החילונית שבעיר החרדית בני ברק. מגיל 17 שיחק גבריאל בתיאטרון השכונתי. גבריאל עדיין מתגורר בשכונה זו.
המעברים התכופים מעיר לעיר לא היו קלים לגבריאל והוא נשאר כיתה ולבסוף שובץ בכיתת טעוני טיפוח בבית הספר היסודי ומשם לבית ספר תיכון מקצועי, בו למד חַרַטוּת. מבית ספר זה נפלט גבריאל לאחר שנה וחצי ועבד בעבודות מזדמנות.
לאחר שרות צבאי קצר, ממנו שוחרר בשל חוסר התאמה, המשיך גבריאל לעבוד כשחקן. בהמשך למד משחק ותיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב בין השנים 1977-1979.
פרסומו של גבריאל בא משני תפקידים: התפקיד הראשי הראשון שלו בטלוויזיה, בפרק אחד מהסדרה "גם אנו שופטים" (1975), והתפקיד הראשי הראשון שלו בקולנוע, בסרט "מתחת לאף" (1982). על משחקו בסרט "מתחת לאף" זכה בפרס שחקן השנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
על תפקידו ב"גם אנו שופטים" אמר:
"העלילה של הפרק ... "טרנזיסטור"... דמתה לסיפור חיי. גם כשאני ביקשתי להתנתק מהחבורה של הפושטקים בשכונה והתחלתי ללמוד גרפיקה בטכניקום וציור אצל מורה פרטית, הם עשו הכל למשוך אותי בחזרה לחבורה."
בבחירות לכנסת התשע עשרה, בשנת 2013, קריין את תעמולת הבחירות של מפלגת קדימה, שהתמקדה בראש המפלגה שאול מופז, תוך שימוש בסלוגן "מי אתם שתדרכו על שאול מופז".
ידוע באהדתו הרבה לקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה.

קריירה בתיאטרון

ההצגה "החצי השני" בתיאטרון השכונתי של פרדס כץ שרצה במשך שנתיים הייתה ניסיונו הראשון במשחק.
השתתף במספר הצגות, בהן: בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגות: "המלך", "מים קדושים"; בתיאטרון הרצליה בהצגה "כוונות טובות"; בתיאטרון הקאמרי בהצגה "הרב קמע"; ובתיאטרון חיפה בהצגה חצוצרה בואדי.
בשנת 1981 הופיע עם משה איבגי בהצגה לשניים בשם ביער ביער, בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר. בהצגה זו מגלמים השניים עצירים החשודים ברצח המקיימים דיאלוג ביניהם וחושפים את עברם בשכונת מצוקה ואת חוסר יכולתם להשתלב בחברה.
בשנת 2005 שיחק בהצגה "נתניה" מאת שמואל הספרי.

חיים אישיים

גבריאל גרוש ואב לשני ילדים.
מתגורר בפרדס כץ.