google/wiki40b huggingface dataset:
כרמליטה ג'טר

2007

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה ג'טר בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות ומדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.02 שניות, אחרי ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (11.01 שניות) ובת ארצה לורין ויליאמס (11.01 שניות).

2009

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה ג'טר במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.90 שניות, אחרי שלי אן פרייזר מג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 10.73 שניות וקירון סטיוארט אף היא מג'מייקה (10.75 שניות).
בתחרות שנערה בשנגחאי, סין ב-20 בספטמבר 2009 קבעה ג'טר בריצת 100 מטר שיא אישי של 10.64 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים (רק גריפית' ג'וניור השיגה תוצאות טובות יותר).

2010

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 זכתה ג'טר במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.05 שניות, אחרי קמפבל-בראון (7.00 שניות) ולפני רודי זנג מילמה מגבון (7.14 שניות).

אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה ג'טר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 10.90 שניות, לפני קמפבל-בראון (10.97 שניות) וקלי-אן בפטיסט מטרינידד וטובגו (10.98 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.56 שניות, לפני ג'מייקה (41.70 שניות) ואוקראינה (42.51 שניות). מדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.37 שניות, אחרי קמפבל-בראון (22.22 שניות) ולפני אלופת העולם היוצאת בת ארצה אליסון פליקס (22.42 שניות).

אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה ג'טר ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם אליסון פליקס, טיאנה מדיסון וביאנקה נייט בשיא עולם חדש של 40.82 שניות, שיפור גדול לשיא העולם בן ה-27 שנים של מזרח גרמניה (41.37 שניות), לפני ג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 41.41 שניות ואוקראינה שאף היא קבעה שיא לאומי חדש של 42.04 שניות. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.78 שניות, אחרי שלי אן פרייזר (10.75 שניות) ולפני קמפבל-בראון (10.81 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.14 שניות, אחרי אליסון פליקס (21.88 שניות) ופרייזר (22.09 שניות).

2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה ג'טר במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.94 שניות, אחרי שלי אן פרייזר (10.71 שניות) ומיוריאל אהורה מחוף השנהב (10.93 שניות).
נבופלאסר

נבופלאסר (תעתיק מאכדית: Nabû-apāl-uṣṣur; כתיב מקובל: Nabopolassar‏; 658–605 לפנה"ס), מלך בבל ומייסד מלכות בבל החדשה. מלך על בבל בין השנים 605-625 לפנה"ס
נבופלאסר היה מנהיג כשדי, שעמד בראש מרד נגד האימפרייה האשורית (שליטת בבל במשך 200 שנים) לאחר מותו של מלכה הגדול האחרון אשורבניפל, והומלך על בבל בשנת 625 לפנה"ס.

המאבק על בבל

מאבקי השליטה באשור הביאו את בבל שהייתה מדינה וסלית של אשור במשך כ-200 שנים למרוד באשור. אשור נשלטה בתקופה זו על ידי המלך סין-שר-אישכון שהיה עסוק במאבק על שלטונו. נבופלאסר עמד בראש מרד של מספר מדינות וסליות. הוא הפך בשנת 626 לפנה"ס למנהיג הכשדי. בהמשך מאבקו הוא יצא למתקפה על העיר ניפור שהייתה המרכז האשורי באזור, כוח אשורי נשלח בחודש תשרי (אוקטובר) 626 לעיר וכבש אותה בחזרה, ורדף אחרי נבולפאסר עד ארך אך לא הצליח לכבוש אותה. בנוסף יצא נבופלאסר למערכה גם על בבל. בתמיכת תושבי העיר בבל הוא הצליח לכבוש אותה והביס את חיל המצב האשורי ששכן בעיר לאחר דיכוי המרד של סין-שום-לישיר. בשנת 625 לפנה"ס הוכתר נבופלאסר למלך בבל. כוח צבאי אשורי שנשלח לכבוש מחדש את העיר לא הצליח במשימה.
בשנים 625 ו-624 המשיך הצבא האשורי במאמצים לדכא את מרידתו של נבופלאסר, מאמציהם התרכזו בעיקר באזור שמצפון בבל. בשנת 625/624 יצא הצבא האשורי לכבוש את העיר סיפר וככל הנראה כבש אותה. באוגוסט 624 ניסה הצבא האשורי לכבוש את הדרך הראשית לניפור כדי לסייע לכוח האשורי ששהה בעיר, אך נכשל. המרד ברחבי האימפריה התרחב. העיר דיר מרדה באשור בקיץ 623 ככל הנראה שגם עילם הצליחה להשתחרר מהשלטון האשורי. הכוח האשורי יצא למתקפה כוללת למיגור המרידות השונות, בתחילה זכה הכוח האשורי בהצלחה. הם הצליחו להגן על ניפור בפני התקפה של נבופלאסר והצליחו לכבוש למספר שנים את העיר ארך בדרום מסופוטמיה. בשנת 623 לפנה"ס הוביל סין-שר-אישכון צבא למלחמה כנגד העיר בבל, הוא הצליח להביס את הבבלים והכשדיים, אבל מרד חדש באשור כנראה של מפקד כוחות אשור במערב, הביא להפסקת הלחימה בבבל. סין-שר-אישכון וצבאו עלו צפונה לדכא את המרידה בבית. 
נבופלאסר ניצל זמן זה לבסס את מעמדו כשליט של רוב ממלכת בבל ולהוציא מידי אשור את המאחזים האחרונים שלה בממלכת בבל. בשנת 622 לפנה"ס יצא למאבק על ארך ולבסוף בשנת 620 לפנה"ס כבש אותה סופית. בשנת 620 או 619 לפנה"ס כבש מחדש את העיר ניפור והפך לשליטה של כל ממלכת בבל. הכוחות האשוריים נשארו באזור במשך ארבע שנים בניסיונם להדיח אותו משלטון על בבל.

המאבק על נינוה

בשנת 616 לפנה"ס כרת נבופלאסר ברית עם אומחישתר (במקורות היוונים Cyaxares) מלך מדי. אומחישתר ניצל גם הוא את המרידות באשור לשחרר את המדים, הפרסים והפרתים מעול אשור. הוא איחד אותם לכוח צבאי חזק. הברית המשותפת כללה גם את הסקיתים והקימרים. כוח צבאי זה עלה לצפונה ללב הממלכה האשורית ותקפו את הכוחות האשוריים. בשנים שלאחר מכן היו הערים אשור נינוה ונמרוד תחת מצור וסבלו מהרס. המצור על נינוה החל בחודש יוני 612 לפנה"ס והסתיים באוגוסט של אותה שנה. העיר נכבשה ונהרסה.
בשנת 609 לפנה"ס כבש את חרן שהיוותה בסיס כוחות אשור עם נפול בירתם.
לאחר מיגור האשורים, נבופלאסר פנה לבסס את מלכות בבל תוך שהוא נלחם נגד האימפריה המצרית. בשנת 605 לפנה"ס, מעט לפני מותו, הביס בנו נבוכדנצר את המצרים בקרב כרכמיש, ובכך הגיעה ההגמוניה הבבלית עד אזור צפון סוריה.
אית'ן פיליפס

חיים אישיים

פיליפס נולד בגרדן סיטי, ניו יורק, ארצות הברית, וגדל במשפחה אירית קתולית, הבן היחידי מתוך שישה אחים ואחיות. אביו וסבו היו הבעלים של מסעדת Frankie and Johnnie’s, מסעדת סטייקים מפורסמת בניו יורק. פיליפס למד באוניברסיטת בוסטון וסיים עם תואר ראשון בספרות אנגלית ותואר שני שני באוניברסיטת קורנל. נכון לשנת 2008, הוא מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם אשתו פטרישיה קרסוול. השניים נישא ב-10 באוגוסט 2006. פיליפס הוא תרמילאי נלהב וסקסופוניסט טנור מוכשר, הנהנה מצפרות ובוטניקה.

תיאטרון

אחרי שעזב את קורנל, פיליפס החל את הקריירה המקצועית שלו בהופעות בהצגות שונות בתיאטראות שונים בברודוויי ובאוף ברודוויי, לרבות ב-"The Direct Theatre" (בו זכה בשנת 1977 בפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל), "The Wonderhorse Theatre " (בו הופיע בהצגת הבכורה לצידה של אלן גרין במחזה The Nature and Purpose of the Universe מאת כריסטופר דוראנג) וב-"Playwrights Horizons" (בחידוש של "Eccentricities of a Nightingale" - מחזהו של טנסי ויליאמס, שאף סייע להפקה וכתב עבור פיליפס מונולוג חדש).
בשנים 1979–1980, פיליפס הופיע גם כמוריס אוטריו בהצגת הבכורה של "Modigliani" מאת דניס מקנטייר שהועלתה בתיאטרון אסטור פלייס. ההצגה הועלתה 208 פעמים. במהלך 15 השנים שלאחר מכן, פיליפס הופיע בהצגות רבות בניו יורק.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קולנוע

פיליפס הופיע בלמעלה משלושים סרטי קולנוע, הראשון שבהם: בתפקיד קטן ב-"Ragtime" (בבימויו של מילוש פורמן). סרטים אלו כוללים את "For Richer or Poorer",‏ "Jeffrey",‏ "The Shadow",‏ "!‏Wagons East",‏ "The Man Without a Face",‏ "Green Card",‏ "Lean on Me" (אשר איחד אותו מחדש אם כוכב "בנסון" רוברט גיום),‏ "Critters",‏ "Bloodhounds of Broadway",‏ "Glory" (זוכה פרס אוסקר משנת 1989),‏ "איילנד",‏ "Bad Santa", ו-"The Babysitters". סרטים מאוחרים יותר כוללים את "Shadow Witness",‏ "Audrey", ו"בתוך לואין דיוויס" של האחים כהן.

טלוויזיה

בשנת 1980, פיליפס הצטרף לצוות של הסיטקום "בנסון" (1979-1986), בו גילם את דמותו של פיט דאוני.
לפיליפס היו עשרות הופעות אורח בסדרות טלוויזיה רבות וכן בסרטי טלוויזיה, לרבות החיים על פי נד, בונז, Eli Stone, מחשבות פליליות, מספ7ים, Las Vegas, ג'אג, חוק וסדר, משפחה בהפרעה, בוסטון ליגל, קאסל, Rizzoli & Isles, מקום טוב באמצע, The Good Guys ו-המנטליסט.
בשנת 1990 הוא החל את הקריירה הפורה שלו בסדרות מסע בין כוכבים, כאשר גילם את דמותו של הפרנגי ד"ר פארק, בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" (בפרק "Ménage à Troi"). פיליפס המשיך לשחק את ניליקס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" בשנים 1995–2001, ונשאר עם הסדרה במהלך כל 7 העונות שלה. כמו כן הופיע, כהופעת קמאו, כרב-מלצרים במועדון לילה הולוגרפי בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", בשנת 1996. פיליפס אף הופיע כקפטן פרנגי בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
ב-9 בנובמבר 2010, היה לפיליפס תפקיד מרכזי באופרת הסבון של NBC "ימי חיינו", עדים לתאונת פגע-וברח. בשנת 2010, הוא הופיע גם בפרק של הסדרה Rizzoli and Isles של רשת TNT בתפקיד ג'ון ג'יי מורי. ב-17 במאי 2011 הופיע בצעירים חסרי מנוח, בתפקיד משנה, כעורך-דין.
יהושע בוכמיל

ביוגרפיה

בוכמיל נולד בעיירה אוסטרהא שבפלך ווהלין, בתחום המושב של אימפריה הרוסית (אוקראינה). אביו שמואל בוכמיל היה מורה לנגינה, ומצד אמו היה צאצא של הרב אברהם יהושע השל מאפטא. בצעירותו התחנך ב"חדר", ולאחר מכן עבר לגימנסיה רוסית, לצד לימודים פרטיים ביהדות. עם ייסודה של תנועת חיבת ציון היה בין תומכיה, ובעירו הקים חוג תלמידים לאיסוף תרומות למען יישוב ארץ ישראל. לצורך הגשמת רעיון החלוציות עבר בשנת 1895 למונפלייה שבצרפת, והחל בלימודי חקלאות; אך בראשיתם החל לפעול בחוג הציוני "עתידות ישראל" (l'Avenir d'Israël) (עם יוסף מירקין, יוסף מוהליבר, חיים מרגלית-קלוריסקי ויוסף ספיר), ובעידוד חבריו עבר ללימודי משפטים והצטיין בהם. בשנת 1903 הוסמך כדוקטור למשפטים (בהצטיינות). עבודת הדוקטורט שלו עסקה בשאלת "יסודו והתהוותו של הרעיון הלאומי בשווייץ", ויצאה לאור כספר.
נישא לשושנה (רוזה) בת שלמה אימַאס מניקולאייב (1876–1933), פעילה ציונית מנעוריה, מראשונות הנשים הציוניות ופעילי הציונות המדינית, מאנשי פועלי ציון. למדה בלוזאן וברן, שם הייתה ממייסדי התאחדות הנוער הציוני האקדמי בברן.
בוכמיל נבחר לראשות החוג "עתידות ישראל", ובשנת 1897 נשלח מטעמו לפגוש בתאודור הרצל להבעת תמיכה בכינוס הקונגרס הציוני הראשון. בשליחותו של הרצל יצא מאוסטריה לרוסיה, ופעל בקרב חובבי ציון לקרבם לציונות המדינית. בתום הקונגרס, שבו נכחו 75 נציגים מטעם חובבי ציון, נשלח בשנית לרוסיה לקיום מסע תעמולה. בדרכו ייסד במינכן את אגודת הסטודנטים היהודים הציונית הראשונה. בקונגרס הציוני החמישי היה בין מייסדי הפרקציה הדמוקרטית, ובאותו קונגרס היה בין התומכים והמשתדלים אצל הרצל להשפיע על חברת יק"א להפנות את משאביה להתיישבות בארץ ישראל על פני ארגנטינה. מאוחר יותר היה בין המתנגדים לתוכנית אוגנדה ולתנועות שפעלו לקידום התיישבות יהודית במדינות שונות. 
בשנת 1906 הגיע לארץ ישראל בשליחות הוועד האודסאי של חובבי ציון לבחינת התנאים להתיישבות, וכעבור שנתיים פרסם דו"ח ובו הצביע על היעדר הון מספק במוסדות הציוניים. בעקבות מסקנותיו ייסד עם רעייתו שושנה את הסתדרות "שיבה לארץ האבות" (שיל"ה) לגיוס תמיכה עממית בקרב יהדות התפוצות. רעייתו יצאה למסע תעמולה באמריקה, ובוכמיל יצא לרוסיה וגויס על ידי מנחם אוסישקין לשלב את הרעיון בתוכנית חובבי ציון לייסוד בנק. הקמת הבנק נשללה על ידי השלטונות העות'מאניים, והכספים הועברו לידי "גאולה". בתקופת שהותו הממושכת בארץ התגורר ביפו, ולחם למען עבודה עברית במושבות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הועסק כפקיד במוסקבה. בשנת 1916 נשלח מטעם הוועד המרכזי של ציוני רוסיה לאיסוף כספים עבור הפעילות הציונית המדינית בבריטניה. לאחר מהפכת 1917 נבחר כחבר הוועד המרכזי. פעילותו בשנים לאחר מכן התרכזה בגיוס כספים עבור קרן קיימת לישראל וקרן היסוד וכללו שליחויות ברחבי אירופה ובצפון אפריקה. בשנת 1919 הרצה בוכמיל בנושאי ציונות באוניברסיטת קייב. 
בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. בשנים 1925–1927 עסק בשליחות במצרים ובשנים 1928–1929 באיטליה. בשנת 1938 נפטר בירושלים ונקבר בהר הזיתים. ביתו בשכונת תלפיות נתרם לקרן הקיימת לישראל, וספרייתו הענפה – לאוניברסיטה העברית בירושלים. רעייתו שושנה נפטרה לפניו, בשנת 1933.
הרגימנט האסלאמי למשימות מיוחדות (צ'צ'ניה)

הגדוד האסלאמי למשימות מיוחדות של צ'צ'ניה (רוסית: Исламский полк особого назначения, ИПОН) הוא ארגון צבאי טרוריסטי שהוקם ב-1996 על ידי הלאומן הצ'צ'ני ארבי בארייב בתמיכת ראש התנועה הבדלנית הצ'צ'נית דאז, זלימחאן יאנדרבייב.
הארגון השתתף במבצעי חבלה נגד הכוחות הפדרליים הרוסיים, צבא רוסיה וסוכני שירות הביטחון הפדרלי. בנוסף היה מעורב בחטיפת בני ערובה כמו במשבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה. בתחילת מלחמת צ'צ'ניה השנייה יחידה שלמה של הגדוד בפיקוד מובלאדי בּייסארוב ערקה לצד הכוחות הרוסיים.
בשל כך, בשנת 2003 - על פי דרישת רוסיה - מחלקת המדינה האמריקנית והאו"ם הכירו בגדוד כארגון טרור.
הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה

הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה (אנגלית United Nations Economic Commission for Africa; צרפתית Commission économique pour l'Afrique; ראשי תיבות UNECA או ECA) הוא ארגון של האומות המאוחדות שמטרתו לעודד שיתוף פעולה כלכלי בין המדינות החברות בו, הכוללות את כל 53 מדינות אפריקה החברות בארגון האומות המאוחדות (כל מדינות היבשת למעט הישות של סהרה המערבית). הנציבות נוסדה בשנת 1958 על ידי המועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות ובהמלצתה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות.

מטה הנציבות

קומפלקס מטה הנציבות המכונה "אולם אפריקה" שוכן סמוך ממזרח לכיכר מסקל במרכז אדיס אבבה. המבנה הוקם בשנת 1961 בידי אדריכלים איטלקים, והאמן האתיופי אפוורק תקלה עיצב בו חלון מזכוכית צבועה בשטח של 150 מ"ר, המכונה "אפריקה: עבר, הווה ועתיד". החלון שתופס קיר שלם הוא אחד מיצירות הזכוכית הצבועה הגדולות בעולם.
אדאבאיו אדדג'י עמד באש הארגון בשנים 1975-1991.
קוואדוו אסמואה

תחילת הקריירה

אסמואה נולד בקומאסי שבגאנה. בצעירותו שיחק בקבוצות הגאנאיות קאסמאן וליברטי פרופשיונלס, עד שבשנת 2008 עבר למועדון השווייצרי AC בלינצונה והושאל למועדון האיטלקי טורינו.

אודינזה

בחודש יוני 2008 חתם אסמואה באודינזה מהסרייה א'. ב-11 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 בתיקו 1-1 נגד סמפדוריה במסגרת המחזור ה-18 בסרייה א'. ב-19 באפריל 2009 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה העשירית בניצחון 3-1 על פיורנטינה במסגרת המחזור ה-32 בליגה. אסמואה הפך במהרה לשחקן מפתח במועדון. הוא שיחק באודינזה במשך 4 עונות, בהן ערך 114 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים.

יובנטוס

בחודש יולי 2012 עברו אסמואה וחברו לקבוצה מאוריסיו איסלה ליובנטוס בעסקת בעלות משותפת. יובנטוס שילמה 9 מיליון אירו תמורת 50% מחוזהו של אסמואה. ב-11 באוגוסט 2012 ערך אסמואה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 120 דקות והבקיע שער בניצחון 4-2 על נאפולי במסגרת הסופר קאפ האיטלקי. בשל הופעתו המרשימה במשחק, החליט אנטוניו קונטה, מאמנה של יובנטוס, להציב אותו בהרכב הפותח במשחק הליגה הראשון של יובנטוס לעונת 2012/2013 נגד פארמה ב-25 באוגוסט. גם במשחק זה, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 2-0, הרשים אסמואה, ובישל שער לסטפן ליכטשטיינר. ב-16 בספטמבר 2012 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו בסרייה א', שער בדקה ה-84 בניצחון 3-1 על גנואה במסגרת המחזור השלישי. בעונתו הראשונה במועדון זכה אסמואה באליפות איטליה. בתום העונה רכשה יובנטוס את כל הזכויות על השחקן, והוא חתם על חוזה ל-4 שנים במועדון.
בעונת 2013/2014 לקח אסמואה חלק באליפות נוספת של המועדון, שזכה פעם נוספת גם בסופר קאפ האיטלקי.
ב-1 בנובמבר 2014, במשחק במסגרת המחזור העשירי של עונת 2014/2015 נגד אמפולי, נפצע אסמואה והושבת למשך רוב העונה. הוא חזר להתאמן רק לקראת סוף העונה, בה זכתה יובנטוס באליפות נוספת. בשל הפציעה לא לקח חלק גם בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, בו ניצחה יובנטוס. ב-23 במאי 2015 חזר אסמואה למגרשים, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-1 על נאפולי במסגרת המחזור ה-37 בסרייה א'.

אינטר מילאנו

ב-2 ביולי 2018 חתם אסמואה לשלוש שנים באינטר מילאנו.

קריירה בינלאומית

אסמואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה בשנת 2006. הוא יצג את מולדתו בגביע אפריקה לאומות בשנים 2008, 2010, 2012 ו-2013. כמו כן, לקח חלק גם במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014.
גאורג שולטי

קורות חיים

שולטי נולד בשם גֶ'רג' שטרן (Stern György) בבודפשט, שם למד לנגן בפסנתר והמשיך בלימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. אביו שינה את שמו ההונגרי ל"גאורג" הגרמני והחליף את שם המשפחה לשולטי, כדי לגונן על בנו מאנטישמיות. עד שנת 1935 צבר הכרה כמנצח והופיע לראשונה עם האופרה של בודפשט בשנת 1938 ב"נישואי פיגרו". בשנת 1939, מול סכנת הכיבוש הגרמני המתקרב, נמלט מהונגריה אל שווייץ הנייטרלית, שם המשיך בקריירה שלו.
אחרי מלחמת העולם השנייה היה שולטי מנהל מוזיקלי של האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן והאופרה של פרנקפורט. בשנת 1951 ניצח לראשונה בפסטיבל זלצבורג על "אידומניאו" של מוצרט.
ב-1961 הוזמן שולטי לנצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, שם שימש מנהל מוזיקלי עד 1971, וגם לאחר מכן המשיך לעשות את רוב ימיו בבריטניה ובארצות הברית. 
הוא נישא למנחת הטלוויזיה הבריטית ואלרי פיטס, שפגש כשנשלחה לראיין אותו. בשנת 1972 קיבל נתינות בריטית. הוא קיבל תואר אבירות כבוד בשנת 1971 ואחרי התאזרחותו נודע כסר גאורג שולטי.
שולטי היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של שיקגו משנת 1969 עד 1992, כשקיבל תואר מנהל כבוד, הראשון והיחיד בתולדות התזמורת הזאת. הוא היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת פריז משנת 1972 עד 1975. משנת 1979 עד 1983 היה מנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של לונדון.
שולטי היה נלהב לעשיית מוזיקה באולפן כמו באולם הקונצרטים. הוא פיתח שותפות ארוכה ופורייה עם המפיק האגדי ג'ון קלשו בחברת דקה. בין תוצרי השותפות הזאת הקלטת האולפן הראשונה המלאה מאז ומעולם של "טבעת הניבלונגים" מאת וגנר, עם הפילהרמונית של וינה. לא פחות מרשימות ופורצות דרך בה במידה היו הקלטות האולפן בניצוחו של אופרות מאת ריכרד שטראוס, שהועברו, כמו הקלטות וגנר שלו, לתקליטורים, ועודן מבוקשות הודות למוזיקליות ולהפקה המיומנת. הופעותיו והקלטותיו ביצירות של ורדי, מהלר ובארטוק זכו גם הן להוקרה נרחבת. עם תזמורת שיקגו, הפילהרמונית של לונדון והפילהרמונית של וינה הקליט רפרטואר סימפוני מקיף, הכולל את כל הסימפונית של בטהובן, ברהמס, ברוקנר, אלגר, שומאן ומאהלר. 
שולטי המשיך להוסיף יצירות חדשות לרפרטואר בשלהי הקריירה שלו, ובייחוד הביע את התלהבותו מן המוזיקה של שוסטקוביץ', שאותו, כך הודה, לא העריך כיאות בתקופת חייו של המלחין. שולטי לא פרש בעצם מעולם, ומשמעות מותו הפתאומי בשנת 1997 הייתה ששנים אחדות של קונצרטים מתוכננים ויוזמות הקלטה לא ייצאו לפועל. בסך הכול זכה בשלושים ואחד פרסי גראמי, יותר מכל אמן אחר בכל קטגוריה שהיא. עיריית שיקגו החליפה את שם גוש הבניינים של רחוב אדמס המזרחי, הצמוד למרכז הסימפוני, ל"כיכר סר גאורג שולטי", לזכרו. 
המלחין הצרפתי-יהודי יליד הונגריה ז'וזף קוסמה היה קרוב משפחה של גאורג שולטי.
כביש 531

סלילת הכביש

בתחילה היה המיזם אמור לצאת לפועל בשיטת PFI, שבמסגרתה מקים היזם, מתכנן, מתחזק ומתפעל את הכביש במשך 25 שנה, ומקבל תשלום קבוע מהמדינה, אולם בשנת 2010 הוחלט במשרד התחבורה כי העבודות יבוצעו על ידי החברה הלאומית לדרכים וימומנו מתקציב המדינה.
בשל מורכבותן והיקפן הכספי הגבוה של העבודות הוחלט לפצל את הפרויקט לחמישה מכרזים שונים. בפברואר 2011 פורסם מכרז לבניית מחלף ג'לג'וליה שנבנה בהצטלבות עם כביש 444. חודש אחר כך פורסם מכרז להקמת מחלף רעננה דרום, שיורכב מגשר, מנהרה ומסילת רכבת בעלות מוערכת של כ-850 מיליון שקל. מכרז זה מכין את הקרקע לסלילת מסילת השרון.
המכרז להקמת הקטע המרכזי של הפרויקט, בין ג'לג'וליה לרעננה דרום פורסם חודש אחר כך והוא משלב בתוכו תחנת רכבת נוספת (רעננה מערב) וקטע ממערכת הסעת ההמונים של השרון, ה-BRT. בחודש יולי 2012 נבחרה קבוצה בראשות חברת אשטרום להקמת קטע הדרך הגדול ביותר בפרויקט. העבודות כללו את הארכת כביש 20 (נתיבי איילון) לכיוון צפון, ממחלף שבעת הכוכבים נכלל חיבור כביש 20 לכביש 531. במסגרת העבודות, הוקמו שלושה מחלפים חדשים ומסילות חדשות ומחברים את מסילות הרכבת הפרבריות החדשות של ערי השרון למערכת המסילתית הארצית.

התנגדות לסלילת הכביש

לסלילת הכביש קמו מתנגדים רבים. הארגונים הירוקים המליצו על ביטול סלילת הכביש ועל הקמת מסילת הרכבת בלבד. עוד הוקם ועד פעולה שביקש לסלול את קטע הכביש במנהרה כדי להפחית מפגעי זיהום ורעש. עיריית הרצליה ועיריית רעננה ותושבים באזור הסמוך לתוואי הכביש המתוכנן הגישו ערעור לבג"ץ ודרשו שהמדינה תסלול את מרבית הקטע העובר ביניהן בתוך מנהרה, על מנת לצמצם את זיהום האוויר ואת השטחים שיידרשו לצורכי הכביש. בג"ץ החליט לדחות את הערעור ולאפשר את סלילת הכביש במתכונתו המאושרת. בחודש יוני 2009, דחה בג"ץ את כל ארבע העתירות למען מנהורו של הכביש.
חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון

חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון, התשמ"ג-1983 (במקור חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים), נחקק בישראל בשנת 1983, והוא אוסר עישון במקומות ציבוריים כמסעדות, בתי קפה, פאבים, קניונים, בתי חולים, מרפאות, מקומות עבודה, בתי ספר, תחבורה ציבורית ועוד. בחלק ממקומות אלו ניתן לעשן רק בחדר נפרד לחלוטין, בתנאי שיש בו סידורי אוורור תקינים והעישון בו אינו גורם למטרד בחלקים אחרים של המקום.

תיקון מס' 1

ב-2005 תוקן החוק כדי לאפשר לשר הבריאות להקצות לכל בית חולים סדרן בעל רשות לתת קנסות למפירי החוק.

תיקון מס' 3

ב-2008 הוענקה אוטונומיה לכוחות הביטחון לאכיפת החוק במתקניהם.

תיקון התוספת לחוק

על פי סעיף 1(ג) לחוק, שר הבריאות מוסמך להורות, בתקנות, על שינוי התוספת לחוק. בתוספת נקבעים המקומות שבהם העישון אסור. חלק גדול מההיסטוריה החקיקתית מתבטא בשינוי התוספת המופיע בתקנות. ראו לדוגמה ק"ת 6102, התשס"א, עמ' 765.
ב-11 ביולי 2012 נכנס לתוקף הצו למניעת עישון במקומות הציבוריים והחשיפה לעישון (שינוי התוספת לחוק) התשע"ב-2012.
ובו הרחבה של המקומות הציבוריים שבהם אסור לעשן.
ברוך שרגא

ביוגרפיה

נולד בעיר יזד במדינת איראן לאביו דוד ולאמו מרים בערך שנת ה'תש"י (1950), משפחתו מיוחסת עד מולא אור שרגא.
בשנת 1952 עלתה משפחתו ארצה.
בצעירותו למד בתלמוד תורה בני ציון, ולאחר מכן בישיבת פורת יוסף שם התקרב לרבותיו ראשי הישיבה, הרב יהודה צדקה הרב יוסף משה עדס והרב בן ציון אבא שאול.
בהמשך שימש כראש מתיבתא בישיבת פורת יוסף, וישב בבית דין לדיני ממונות יחד עם רבו הרב בן ציון אבא שאול.
כיום משמש כראש כולל וכאב"ד בבית הדין הליכות עולם שעל ידי בד"ץ בית יוסף יחד עם הדיינים הרב שמואל פנחסי (ראש כולל ומוסדות דרכי דוד) והרב יצחק הכהן וכן כאב"ד בבית דין במועצה הדתית בירושלים וכרבה של שכונת הגבעה הצרפתית (גבעת שפירא).
פרסם סדרת ספרים "ברוך שאמר" על הלכות יום טוב, חול המועד ועוד, וכן מספר כרכים של שו"ת ופסקי דין.
דגן יבזורי

קריירה

יבזורי נולד במשמר העמק כבן הדור השלישי למשפחת כדורסלנים ענפה, שהבכיר שבה, בן הדור הראשון אמיר יבזורי, שיחק בשנות החמישים והשישים בקבוצת הצמרת הפועל משמר העמק ובנבחרת ישראל. את שנותיו הראשונות כמקצוען העביר יבזורי בליגה הלאומית, במדי מכבי קריית ביאליק והפועל עפולה, אך רק בשנת 2004 כאשר עבר להפועל יקנעם/מגידו מהליגה הארצית זכה לקבל דקות משחק והפך לאחד השחקנים המובילים בליגה. כבר בשנתו השנייה הוביל את יקנעם לעלייה לליגה הלאומית ועם ממוצעים של 18.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק בעונת 2006/2007 הוביל אותה לחצי גמר הפלייאוף ולרבע גמר גביע המדינה. בנוסף על כך זכה בתואר הישראלי המצטיין ונבחר לחמישיית העונה בליגה הלאומית. בעונת 2007/2008, עלה לראשונה לליגת העל כשחתם בהפועל גלבוע/עפולה, אך הקבוצה ירדה ליגה בסיום העונה ויבזורי הוחתם בהפועל גלבוע גליל. בגלבוע הפך לשחקן שישי והעמיד ממוצעים של 5.4 נקודות, 1.3 ריבאונדים וחטיפה אחת בכ-16 דקות למשחק. גם את העונה הבאה פתח בגלבוע.
לקראת עונת 2010/2011 חתם יבזורי בהפועל חולון, אך שוחרר ממנה עוד לפני פתיחת העונה, עקב בעיות כלכליות. בספטמבר 2010, חתם להמשך החוזה בקבוצת הפועל גלבוע גליל. בסך הכל שיחק חמש עונות במדי גלבוע גליל. ב-2013 עבר יבזורי לשחק עבור מכבי חיפה לשתי עונות.
ב-2 ביולי 2015 חתם יבזורי על חוזה לשלוש שנים במכבי תל אביב. בינואר 2017 לאחר שהחל את העונה במכבי תל אביב ומיעט לשחק, עבר לקבוצת הפועל חולון.
ביולי 2017 חתם במכבי חיפה לשלוש שנים.
ב-12 ביולי 2018, חתם יבזורי בעירוני נהריה לעונה.
ביוני 2019 חתם יבזורי ל-4 עונות בהפועל מגידו מליגה א'
אופולמוס

אופולמוס (ביוונית: Eὐπόλεμoς, בלטינית: Eupolemus; המאה ה-2 לפנה"ס) היה ההיסטוריון היהודי-הלניסטי המוקדם ביותר.
יצירתו שרדה בחמישה (או ששה) קטעים בלבד בחיבורו של אוסביוס מקיסריה, "הכנה לבשורה", המשוקעים בציטוטים מפי ההיסטוריון אלכסנדר פוליהיסטור ומתוך הסטרומאטה  של קלמנס מאלכסנדריה. קטע ששי, הנמצא בציטוטים של פוליהיסטור אצל אוסביוס ופוליהיסטור מייחס אותו לאופולמוס, נחשב בדרך כלל למזויף, בהיותו שונה מהקטעים המצוטטים האחרים ומשום כך מכונה "פסאודו-אופולמוס".
הסגנון ואוצר המילים מצביעים על כך שתאריך כתיבתם הוא בערך שנת 158/7 לפנה"ס. העובדה שהמחבר מתארך את תוכן יצירתו על פי הממלכה הסלאוקית ולא בית תלמי, מצביעה על כך שמקורו בארץ ישראל ולא במצרים.
יש המשערים כי המחבר הוא אותו אופולמוס בן-יוחנן בן-הקוץ, ששימש כשגרירו של יהודה המכבי לרומא.