google/wiki40b huggingface dataset:
ממשלת קנדה

ראש הממשלה

בראש הממשלה הקנדית עומד ראש ממשלת קנדה, שממונה על ידי המונרך הקנדי (ובהיעדרו - על ידי המושל הכללי של קנדה שממלא את מקום המונרך). המושל הכללי בוחר את ראש הממשלה מבין חברי הבית התחתון של הפרלמנט הקנדי אשר לו הסיכוי הגבוה ביותר להרכיב ממשלה. לרוב בוחר המושל הכללי את ראש המפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים - אף אם לזו אין רוב בפרלמנט, ובמקרים אלה מוקמת ממשלת מיעוט. בקנדה לא נהוג להקים ממשלות קואליציוניות, וממשלת האחדות האחרונה שהוקמה הייתה במהלך מלחמת העולם הראשונה (ממשלתו של סר רוברט בורדן).
ראש ממשלה מכהן עד התפטרותו או עד הפסקת כהונתו על ידי המושל הכללי.
על פי הנוהג החוקתי, ראש הממשלה, וכן כל או מרבית חברי ממשלת קנדה צריכים להיות חברי הבית התחתון של הפרלמנט, מאחר שלהם חובת דיווח לפרלמנט.
אירעו מקרים בהם ראש ממשלה לא היה חבר פרלמנט: מקרים בהם ראש הממשלה החל לכהן לאחר שנבחר לתפקידו (נבחר מטעם מחוז בחירה, אולם טרם החל לכהן כחבר פרלמנט (טרם מושב הפרלמנט), או מקרים בהם נבחר נציג אחר מאותו מחוז בחירה ממנו נבחר ראש הממשלה (מקרים בהם אירעו בחירות, והמושל הכללי טרם מינה ראש ממשלה חדש).
ראש הממשלה בוחר את יתר חברי ממשלת קנדה, אולם השרים ממונים על ידי המונרך (ובהיעדרו, המושל הכללי) בהמלצת ראש הממשלה, ונשארים בתפקידם לפי שיקול דעתו של המונרך (ובהיעדרו, המושל הכללי).
אם בית הנבחרים מצביע הצבעת רוב של אי אמון בממשלה, על פי המוסכמה החוקתית מצופה מראש הממשלה להתפטר או לבקש מהפרלמנט להתפזר ולערוך בחירות כלליות. כמו כן רואים בדחיית חוק תקציב הצבעת אי אמון בממשלה, וכן ראש הממשלה יכול להכריז כי חוק מסוים מהווה הצבעת אמון או אי אמון בממשלה.
במקרה בו יש שוויון בין שתי מפלגות במספר המושבים בהם זכו בבחירות, יכול המונרך (או, בהיעדרו, המושל הכללי) לבחור באחת משתי המפלגות להקים ממשלה לפי שיקול דעתו.

סמכויות חקיקה

הפרלמנט הקנדי מורכב משלושה גופים: המונרך, הבית התחתון והבית העליון. בפועל, המפלגה שלה רוב בבית הנבחרים קובעת את סדר היום של הפרלמנט ואת החוקים שיעברו בו. בסמכויות ראש ממשלת קנדה לבקש מהמושל הכללי לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות כלליות, ורק פעם אחת, בשנת 1926 סירב המושל הכללי לבקשה.

סמכויות שיוריות

לממשלת קנדה סמכות שיורית - כל סמכות שאינה נתונה על פי חוקת קנדה לגוף ממשלתי אחר, נתונה לממשלה הפדרלית הקנדית (וזה תוך החלטה מודעת, ובניגוד לחוקת ארצות הברית המעניקה סמכות שיורית למדינות, ואשר המחלוקות ביניהן בנוגע לשאלות העבדות הביאה לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית באמצע המאה ה-19). המועצה השופטת של מועצת המונרך הקנדי קבעה בשנת 1895 כי ממשלת קנדה יכולה להפעיל את סמכויותיה השיוריות רק בעיתות מלחמה, וכי בעיתות שלום על הממשלה לפעול על פי הסמכויות הנתונות לה מכוח החקיקה.
צביה גולן

צביה גולן (נולדה בינואר 1957) היא סופרת ישראלית.

לימודים וקריירה

צביה גולן נולדה בתל אביב, בת ליעקב ולמרים, ניצולת השואה.
גולן למדה לתואר ראשון בחינוך מיוחד בסמינר הקיבוצים, שלוחת אוניברסיטת תל אביב, בשנים 1994–1995 וכן למדה אבחון דידקטי במכללת לווינסקי לחינוך בשנים 1995–1996. היא המשיכה את לימודיה בשנים 1998–1999 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם קיבלה את התואר השני במנהל חינוכי.
משנת 2007 מנהלת גולן את המרכז הטיפולי לילדים בעלי צרכים מיוחדים בקריית ים, השייך למשרד החינוך. לניהול מרכז זה הגיעה עם ותק של 14 שנים בניהול מרכז טיפולי של עיריית גבעת שמואל ושנים רבות כמרצה לחינוך מיוחד במחלקה להשתלמויות באוניברסיטת בר-אילן, בסמינר לווינסקי לחינוך ובמרכזים פדגוגיים ברחבי הארץ, בתחום אבחון וטיפול בלקויות למידה בתחום החשבון אצל ילדים מגיל הגן ועד סוף בית הספר היסודי.
חברה באגודת הסופרים העבריים ובאיגוד הסופרים הבינלאומי.
בשנת 2012 זכתה בפרס ראשון בתחרות הסיפור הקצר של כתב הוצאה לאור.

חיים אישיים

צביה גולן מתגוררת בנהריה עם בן-זוגה יאיר מלמד, עובד משרד הביטחון ומוזיקאי, המלחין את שיריה. לצביה גולן שלושה בנים ובת ונכדים רבים.
חנק ארוטי

חנק ארוטי (או חניקה ארוטית) הוא פרקטיקה מינית של יחסי מין ואוננות שבה אדם חונק את בת/בן זוגו, או את עצמו, שאותה נוהגים לקיים בעלי פאראפיליה לחנק, כלומר אלו ששואבים הנאה מפרקטיקה זו, המגבירה את סיפוקם המיני. אקט זה אמנם אינו אסור לביצוע על פי החוק, אך בשל מקרי המוות הרבים שנגרמים כתוצאה ממנו הוא נחשב אחת הפרקטיקות הקיצוניות והמסוכנות ביותר שנהוגות ב-BDSM‏.
פרקטיקת החנק עלולה להיות בעלת השלכות בריאותיות קיצוניות, לרבות גרימת מוות פתאומי כתוצאה מדום לב או גרימת נזק מוחי בשל אובדן חמצן במוח.
לפי מחקר שנערך בארצות הברית, עלה כי מדי שנה ישנם בין 500 ל-1,000 מקרי מוות שנובעים מחניקה ארוטית עצמית לשם העצמת הסיפוק המיני.

בתרבות

בספר שמש עולה (שאחר כך עובד לסרט באותו שם) מאת הסופר מייקל קרייטון, משערים חוקרי המשטרה תחילה שמותה של אחת הדמויות בספר נגרם כתוצאה מחנק ארוטי (לבסוף יתברר כי הדמות נרצחה ולא מתה מסיבוך של אוננות מסוג זה).
סנונית אתיופית

מראה חיצוני

הסנונית האתיופית בינונית בגודלה. חלקי גופה העליונים צבועים בכחול כהה זוהר ועל מצחה מתנוסס כתם ערמוני. החזה שלה בצבע לבן מלוכלך עם גוון של אדום חיוור. זנבה מפורץ והנוצות בצדדיו מוארכות. משקלה הוא 10–17 גרם. מוטות הכנפיים שלה הם באורך 24–30 ס"מ.

בית גידול

בית הגידול של הסנונית האתיופית הוא במרכז אפריקה. הוא ימצא מחוף האוקיינוס ​​האטלנטי ועד לאוקיינוס ​​ההודי. בית הגידול נמצא באזורים פתוחים מכוסי עשב ושיחים, ולפעמים בחורשים דלילי עצים. בתקופת הקינון ניתן לראותה בצוקים ליד החוף. בארץ היא נדירה ביותר ונצפתה לראשונה במרץ 1991.

מזון

הסנונית האתיופית ניזונה בעיקר מחרקים מעופפים, כגון: דבורים, נמלים, טרמיטים, ציקדות וזבובים.

שירת הציפור

קולה של הסנונית האתיופית הוא ציוץ מלודי: " cheep –cheep".
OnePlus

היסטוריה

החברה נוסדה ב-17 בדצמבר 2013, על ידי סגן המנהל לשעבר של חברת אופו, פיט לאו וקארל פיי.

OnePlus 5T

הושק בנובמבר 2017, מבחינת חומרה זהה לקודמו, אך חלו שינויים במסך, במצלמה ובתוכנה. המסך השתדרג למסך גדול יותר בגודל 6 אינץ' ביחס 18:9 ומסוג Optic AMOLED. בנוסף החברה הוסיפה תכונת "Face Unlock" המאפשרת לפתוח את המכשיר בעזרת זיהוי הפנים. המצלמה השתדרגה לתצורת עדשה כפולה עם חיישני 16 + 20 מגה פיקסל במפתחי צמצם של f/1.7 וחיישן טביעת אצבע עבר לצד האחורי של המכשיר נפח סוללה 3300

OnePlus 6

הושק במאי 2018, חלו שינויים רציניים בחומרה ובמסך. החומרה השתדרגה וכעת מופיע במכשיר מעבד של חברת קוואלקום מסוג Snapdragon 845 והמסך עבר לתצורה מחודשת המכילה מגרעת בראש המסך ושוליים מצומצמים יותר. המצלמה נותרה ללא שינוי מהדגם הקודם. המכשיר עמיד כעת בפני השפרצות קלות של מים. הסוללה במכשיר זהה לזאת של הדגם הקודם, בקיבולת 3,300mAh.

OnePlus 6T

הושק בנובמבר 2018, מבחינת חומרה זהה לקודמו, חלו שיינוים קלים במסך, בסוללה ובמחבר האוזניות. בגיזרת המסך היה שינוי קל כאשר המגרעת קטנה והפכה למגרעת בצורת טיפה והיא מכילה רק את המצלמה הקידמית, ורמקול האפרכסת עבר לצד המכשיר. בסוללה חלו שינויים קלים כאשר גדלה לסוללה בקיבולת 3,700 mAh. בדגם זה החברה החליטה להוריד את מחבר האוזניות.

OnePlus 7 pro

הסמארטפון החזק ביותר שקיים נכון לשנת 2019 עם 98% מסך ובכך מציב שיא חדש ביחס למסך לגודל הטלפון
ג'יימסטאון (סנט הלנה)

ארכיטקטורה

אחד המבנים הבולטים בעיר מכונה "סולם יעקב" (Jacob's Ladder, על שמו של סולם יעקב) - גרם מדרגות בן 699 מדרגות שנבנה בשנת 1829 וקישר את העיר לגבעת לאדר בה היה מוצב צבאי שהגן על העיר.
בעיר מבנים רבים הבנויים בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאני בריטי. בשל ריכוז מבנים אלה הובאה הצעה בפני ארגון אונסק"ו להכריז על העיר כאתר מורשת עולמית.
קלווין קליין

קלווין ריצ'רד קליין (באנגלית: Calvin Richard Klein; נולד ב-19 בנובמבר 1942, בניו יורק שבארצות הברית) הוא מעצב אופנה יהודי-אמריקאי. הקים את חברת האופנה הנושאת את שמו, "קלווין קליין". כן הקים על שמו סדרות בשמים.

ביוגרפיה

נולד בברונקס, ניו-יורק להורים מהגרים יהודיים. הוא למד במכון לאופנה וטכנולוגיה בניו יורק בין השנים 1959-1962; מאוחר יותר, ב-2003, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון זה. בתקופת לימודיו במכון פגש את ג'יין סנטר, הם נישאו ב-1964 ונולדה להם בת. לפני שהחל לעבוד כמעצב עצמאי הוא עבד כשנתיים כעוזר למעצב דן מילשטיין, שם סייע בעיצוב חליפות לגברים.
ב-1968 הקים את חברת האופנה "קלווין קליין", עם חברו מילדות בארי שוורץ; קליין עסק בעיצוב בחברה ואילו שוורץ התמקד בניהול העסקי שלה. תחילה מכרה החברה מעילי נשים, בהמשך התפתחה לביגוד ספורט, ובשנות ה-70 צברה פופולריות ומכרה קולקציות הכוללות מגוון רחב של בגדי נשים. בתקופה זו השיק קליין גם את קולקציות מכנסי הג'ינס הידועות שלו, ובחר בדרכי פרסום חדשניות יחסית לשיווקן - פרסומות בעלות אופי מיני ופרקטי. ב-1982 החל לעצב תחתוני גברים ושיווק גם אותם באופן חדשני, בכך שהפך את תחתוני הגברים ממוצר פונקציונלי ופשוט למוצר אופנתי ונחשק. 
בשנות ה-70 וה-80 השיק קליין מספר סדרות בשמים פופולריות, בהן "Obsession", "Eternity" ו-"Escape". ב-1993 השיק את סדרת הבשמים החדשנית "cK One", בושם יוניסקס המתאים לנשים וגברים כאחד. במקביל, בשנה זו זכה קליין בפרס השנתי של מעצבי האופנה הן עבור קולקציית הנשים שלו והן עבור קולקציית הגברים, ובכך היה הראשון שזכה בשני הפרסים באותה שנה. כמו כן, משנת 2005 לערך השיק בושם פופולרי נוסף ושמו Euphoria .
קליין הרחיב את עסקיו מעבר לארצות הברית, וכיום קיימים סניפים של החברה גם באירופה, אסיה ויפן. החברה כוללת שלושה ענפים: קולקציית קלווין קליין לגברים, נשים ובית; cK לגברים ונשים; ו"ג'ינס cK" לגברים, נשים וילדים. סלבריטאים רבים נוהגים ללבוש את עיצוביו, בהם ג'סטין ביבר ג'וליה רוברטס, גווינת' פלטרו וסנדרה בולוק.
חלק ממסעות הפרסום החדשניים של קליין עוררו ביקורת, כגון פרסומות שנויות במחלוקת מ-1993 בהן הופיעה קייט מוס בעירום בסגנון ה"הרואין שיק" , שכללו ביקורת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על השימוש בסגנון זה; וכן פרסומות משנת 1995 שכללו מתבגרים בסצינות מיניות שונות. 
ב-1986 נישא קליין בשנית לקלי רקטור, שעבדה בחברה שלו. הם התגרשו ב-2006.
מערכת המגע

מערכת המגע (Tactile system) היא מערכת החישה האחראית על חוש המישוש. היא מעבירה מידע, המתקבל מהסביבה באמצעות קולטנים הנמצאים בעור, אל המוח. זו המערכת הנרחבת ביותר בגוף מכיוון שהעור מכסה את כל הגוף, כאשר ישנם אזורים רגישים יותר ופחות. בעור ישנם חיישנים שקולטים מידע על מגע, לחץ, מרקם, טמפרטורה וכאב. המידע מגיע כל הזמן אל המוח, אך רק חלק ממנו מגיע למודעות. הגירויים עוברים דרך מערכת העצבים ההיקפית והמסלולים החישתיים לגזע המוח וממנו לקליפת המוח החישתית. מערכת המגע מגיעה לבשלות מוקדם יותר ממערכות החישה האחרות, היא מתפתחת אצל העובר כבר בשבוע השמיני להריון.
Motiv Telecom

היסטוריה

החברה הוקמה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 כחברת "תקשורת סלולרית של יקטרינבורג" («Екатеринбургская сотовая связь») שפעלה בחסות מותג Beeline. החברה מיזגה חברות נוספות בתחום כדוגמת "יקטרינבורג-2000", "מוביפון-2000", "חברת הטלפון של פרם" ואחרות.
החברה פעילה בכל מחוז סברדלובסק ומספקת אינטרנט קווי בטכנולוגיית EDGE. נכון לספטמבר 2013 היו לחברה 2,354,616 מנויים במחוז סברדלובסק, 21,064 מנויים במחוז קורגן, 25,479 בחנטי-מנסי ו-12,085 בימלו-ננץ. החברה מחזיקה ברישיון הפעלה בתקן GSM-1800.
בספטמבר-אוקטובר 2014 החלה לפרוס רשת 4G LTE והחלה להרחיב את אזור הפריסה והפעילות שלה והיא ספק שירותי האינטרנט ופריסת רשתות הדור הרביעי בכל תחנות הרכבת התחתית של יקטרינבורג. לחברה אין רשת דור שלישי.

תקנים

החברה מספקת שירותי טלפוניה בתקנים הבאים: מ-1996 עד 2010 — תקני AMPS/D-AMPS-800; מ-2002 — תקן GSM-1800. מ-2012 בתקן GSM-1800 גם במחוז קורגן, ימלו-ננץ ובחנטי-מנסי. מ-2014 מפעילת את רשת 4G LTE בתקן FDD-1800 (Band 3).
המספרים הפדרליים בהפעלת החברה הם: 900-19, 900-20, 900-21, 900—375, 900—376, 900—377, 900—378, 900—379, 900—380, 900—381, 900—382, 900—383, 900—384, 900—385, 900—386, 900—387, 900—388, 900—389, 900-39, 900-40, 902-49, 902-59, 902-87, 904-16, 904-17, 904-38, 904-54, 904-98, 908-63, 908-90, 908-91, 908-92, 950-19, 950-20, 950-63, 950-64, 950-65, 952-13, 952-14, 952—72, 952-73, 952—74, 953-00, 953-03, 953-04, 953-05, 953-38, 953-60.
אושייק (שוויינטוקז'יסקיה)

תולדות היישוב

אושייק נחשבת לאחד היישובים הקדומים בסביבתה, ולפי המסורת המקומית, בולסלאב הראשון, דוכס פולין, ייסד אותה בשנת 1020 עבור המנזר הבנדיקטיני הסמוך. מהמאה ה-13 השתייך היישוב לנסיכות סנדומייז', ובשנת 1270 היה בבעלות הנסיך בולסלאב החמישי. בהמשך אותה מאה נשרף המקום בידי המונגולים.
בשנת 1430 קיבל היישוב זכויות מגדבורג מאת המלך ולדיסלב השני יגיילו, שהקנו לו מעמד עירוני, והוא נשלט על ידי משפחת האצולה שלכטה. התפתחות העיירה נבלמה כתוצאה מפלישת השוודים לפולין באמצע המאה ה-17. משנת 1815 נכללה העיירה בתחום פולין הקונגרסאית. בעקבות מרד ינואר בשנת 1863 נלקח בשנת 1869 מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 1994.
במלחמת העולם השנייה נפגעה העיירה קשות, וכ-100 חיילים פולנים נהרגו בה בקרב בספטמבר 1939. המבנה ההיסטורי היחיד ששרד בעיירה הוא כנסיית סטניסלב הקדוש מסוף המאה ה-17.

יהודי אושייק

עד המאה ה-19 השתייכו יהודי אושייק לקהילת ברנוב הסמוכה. בין מלחמות העולם גרו בעיירה כ-600 יהודים, כמחצית מתושביה. הם עסקו במסחר זעיר, ברוכלות ובמלאכה. ערב מלחמת העולם השנייה פעלו בעיירה סניפים של ההסתדרות הציונית, של מפלגות ציוניות ושל תנועות נוער ציוניות.
בראשית ספטמבר 1939 הפציצו הגרמנים את העיירה. עשרות בתי יהודים נהרסו או עלו באש, ומקצת היהודים נמלטו ליישובי הסביבה. משכבשו הגרמנים את העיירה, איימו להעניש בורחים שלא יחזרו אליה, ורוב הנמלטים שבו אליה. מתחילת הכיבוש גויסו מקצת היהודים לעבודת כפייה. היהודים חויבו לשאת טלאי צהוב, נאסר עליהם ללכת על מדרכות העיירה, והם חויבו בתשלומי כופר גבוהים. בסוף אוקטובר 1939 מינו הגרמנים יודנרט בעיירה, ומיד אחר כך החלו לגייס עובדים למחנות עבודה באזור. באפריל 1942 הוקם בעיירה גטו.
ב-25 באוקטובר 1942 ריכזו אנשי ס"ס, ז'נדרמים גרמנים ושוטרים פולנים את יהודי הגטו. החולים והזקנים נרצחו במקום, וכ-500 יהודי הגטו הנותרים הובלו לתחנת הרכבת הסמוכה, וגורשו בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה.
הקדמת ימין לשמאל

הקדמת ימין לשמאל היא מידת חסידות לפיה יש להקדים בפעולות יומיומיות שונות את עשיית החלק הימני על השמאלי. בפרט הדבר נהוג בנעילת נעליים, בה מקדימים את הכנסת רגל ימין לנעל ולאחריה מכניסים את רגל שמאל.

מקור המנהג

בתלמוד מובאים דברי רבי יוחנן לפיהם יש להקדים נעילת רגל שמאל. התלמוד מקשה על דבריו מברייתא, לפיה "כשהוא נועל נועל של ימין ואחר כך נועל של שמאל". רב יוסף טוען שכיוון שקיים מקור לשתי האפשרויות, שתיהן לגיטימיות, וכן מובא שרב כהנא לא הקפיד על הסדר. לעומתם רב נחמן בר יצחק סובר כי "ירא שמים יוצא ידי שתיהן" כמנהג מר בריה דרבנא שהיה מכניס ימין ולאחריה שמאל ואז קושר שמאל ולאחריה ימין. כמנהג החסידות של מר בר רבנא הובא בספר שולחן ערוך:
"ינעול מנעל ימין תחילה ולא יקשרנו, ואחר כך ינעול של שמאל ויקשרנו, ויחזור ויקשור של ימין."
בנוגע להקשרים נוספים של הקדמת ימין לשמאל מופיע בברייתא: "כשהוא נועל נועל של ימין ואחר כך נועל של שמאל כשהוא חולץ חולץ של שמאל ואחר כך חולץ של ימין כשהוא רוחץ רוחץ של ימין ואחר כך רוחץ של שמאל כשהוא סך סך של ימין ואחר כך של שמאל". הקדמת ימין ברחיצה וסיכה הובאו להלכה במגן אברהם ובמשנה ברורה אך הרמ"א ציין "לא ראיתי מדקדקים בזו".
כתב המגן אברהם על פי כתבי האר"י: "ישים שני צידי המלבוש ביד ימינו וילבוש הימין ואחר כך השמאל ויכוין כי הכל נכלל בימין ומן הימין בא לשמאל" והובאו הדברים גם במשנה ברורה ובכף החיים, אלא שהמשנה ברורה מביא את המנהג כדבר שטוב לעשות ואילו כף החיים מביא אותו כדבר שצריך להיזהר בו.
קיימות הלכות נוספות המדריכות להעדיף את צד ימין וכדברי התלמוד "כל פינות שאתה פונה לא יהו אלא דרך ימין למזרח".

אזכורים בתרבות

בסדרת הטלוויזיה "מרחק נגיעה" רוחל'ה ברמן מספרת לזוריק מינץ שהקפדה על מידת החסידות בסדר נעילת הנעליים היא דרך לבחון בשידוך את יראת השמיים של המשודך.
הקריה

הקִרְיָה הוא שמו של מתחם במרכז העיר תל אביב-יפו המשמש כיום את צה"ל, משרד הביטחון, משרדי ממשלה וגופים ממלכתיים אחרים. הקריה נמצאת בין הרחובות שאול המלך מצפון, קפלן מדרום, דרך בגין ממזרח ולאונרדו דה וינצ'י ממערב.
בחלקו הצפוני והמגודר של המתחם (צפוני מרחוב קפלן), שוכן בסיס המטכ"ל – מחנה רבין, על שם רב-אלוף יצחק רבין. בשפת היומיום, משתמשים במונח "הקריה" כדי לתאר את "מחנה רבין".

פרויקט דרום הקריה (שרונה)

בספטמבר 1978, בעקבות החלטת ממשלת ישראל להעביר את משרדי הממשלה שעוד נותרו בקריה לירושלים, מינה שר האוצר שמחה ארליך וועדת היגוי ל"תכנון דרום הקריה" – שטח בן כ-190 דונם שתחום בין הרחובות קפלן, בגין, החשמונאים/הארבעה ולאונרדו דה וינצ'י.
בהמשך נבחרו שלושה משרדי אדריכלים להציע אלטרנטיבות לתכנון הפרויקט, כאשר נקבע מראש שהאלטרנטיבה שתזכה תפותח ותגובש במשותף על ידי צוות התכנון. האדריכל קלמן כ"ץ נבחר להוביל את הפרויקט. התוכנית המקורית שהוצעה כללה אזור מבונה של שימושים מעורבים, הכולל ארבעה מבננים מדורגים, התוחמים כיכר מרכזית ופארק עירוני רחב ידיים. המרחב העירוני שנוצר יועד להולכי רגל בעוד תנועת וחניית כלי הרכב היא תת-קרקעית. אולם לאחר אישור התוכנית גדל הצורך בשטחי משרדים, מסחר ומגורים, במרכז תל אביב וכן השתנתה התפיסה התכנונית לגבי שימור של מבני המושבה שרונה. על מנת להתאים את התוכנית למציאות העירונית המתפתחת, הוכנה על ידי אדריכל קלמן כ"ץ תוכנית מפורטת חדשה, תא/3000, אשר קיבלה תוקף בספטמבר 2006. תוכנית תא/ 3000 כוללת אזור מבונה של שימושים מעורבים בשטח עיקרי של 499,000 מ"ר, התוחם פארק עירוני שבו מבנים לשימור. ייחודו של הפרויקט בשילוב שנעשה בו בין בנייה חדשה וגבוהה בהיקף רחב, לבין שימור מבני המושבה שרונה בתוך ריאה ירוקה משמעותית.

פרויקט שימור בתי שרונה

במסגרת פרויקט דרום הקריה הוחלט לשמר 37 מבנים טמפלריים. 25 מבנים ישמשו לצרכים מסחריים ו-12 יהפכו למוזיאונים. מסביב למבנים יטופח פארק דרום הקריה, שישמר את העצים שנשתלו על ידי הטמפלרים. במסגרת הרחבת רחוב קפלן לשמונה נתיבים הוזזו חמישה מבתי המושבה כשלושים מטר דרומה. המבצע כלל ניסור יסודות הבתים, חיזוקם והזזתם באמצעות מסילה למקומם החדש, עלות הפרויקט הייתה כ-26 מיליון שקלים במימון מינהל מקרקעי ישראל.
Diva: The Singles Collection

רקע והוצאה

האלבום הופק על ידי פרנק פטרסון. האלבום הופץ לראשונה ב-6 באוקטובר 2006, בארצות הברית, ולאחר מכן יצאה בשאר רחבי העולם. אלבום הווידאו Diva: The Video Collection, שיצא בסמוך לצאת אלבום האוסף, הכיל בתוכו שירים שנכללו גם בו.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

הצלחה

ביפן זכה אלבום האוסף להצלחה חסרת תקדים, כאשר בשבוע הפתיחה שלו נמכר שם בכ-77,000 עותקים. בנוסף לכך, הפך אלבום האוסף לאלבום הקלאסי הנמכר ביותר במדינה בשנת 2007, עם מכירות של למעלה מ-600,000 עותקים.
בקוריאה הדרומית זכה אלבום האוסף להצלחה חסרת תקדים גם כן, כאשר הפך שם לאלבום המערבי הנמכר ביותר בשנת 2010.
טום צ'יימברס

ביוגרפיה

צ'יימברס החל לשחק כדורסל במסגרת הבית ספרית ולאחר סיום לימודיו, שיחק באוניברסיטת יוטה, במשך שלוש עונות. בסיום קריירת המכללות, צ'יימברס נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1981 ונבחר בסיבוב הראשון, במקום השמיני, על ידי הסן דייגו קליפרס במדיה שיחק בשתי עונות. אחרי כן, שיחק צ'יימברס במדי סיאטל סופרסוניקס, במשך כחמש עונות, במדיה נבחר כ-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1988. לאחר מכן שיחק עבור פיניקס סאנס, והתבלט בשורותיה כאחד הסקוררים הטובים ב-NBA, לצד חברו לקבוצה קווין ג'ונסון, כאשר רשם בעונת 1989/90 27.2 נקודות בממוצע למשחק. צ'יימברס שיחק עוד שתי עונות ביוטה ג'אז והוביל אותה פעמיים רצוף לפלייאוף.
בעונת 1995/96 עזב את ה-NBA כדי לשחק בישראל, במדי מכבי תל אביב. הגעתו של צ'יימברס לקבוצה ישראלית עוררה עניין רב וסיקורים תקשורתיים רבים, היות שהיה השחקן בעל הרקורד המרשים ביותר ב-NBA שהגיע לישראל. למרות זאת, צ'יימברס לא הרשים בעונה זאת, ונחקק בתודעת הציבור בעיקר לאחר משחק נגד ברצלונה שבו החטיא את כל 14 זריקותיו מהשדה. צ'יימברס העמיד במהלך העונה ממוצעים של כ-8 נקודות, 3.5 ריבאונדים בנוסף לכחצי איבוד כדור במשחק. באותה עונה, מכבי וצ'יימברס זכו באליפות אך הפסידו את הגביע להפועל ירושלים, לאחר שפעל בניגוד להוראת מאמנו צביקה שרף ולא ביצע עבירה על עדי גורדון שקלע מעליו את סל הניצחון. צ'יימברס עזב את ישראל וחזר לארצות הברית, ושיחק במשך שתי עונות במדי השארלוט הורנטס והפילדלפיה 76', לפני שפרש ממשחק פעיל באוגוסט, 1998.
לאחר הפרישה, צ'יימברס דורג במקום ה-28 בטבלת הנקודות בכל הזמנים של ה-NBA עם 20,049 נקודות בנוסף ל-6,703 ריבאונדים ו-2,283 אסיסטים ב-1,107 משחקים.
נכון לתחילת שנות האלפיים, צ'יימברס עובד כמנהל התקשורת של הפיניקס סאנס.
סלבדור סדורני

קריירה קבוצתית

סדורני הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה ב-1957. בתחילת עונת 1960/61, כשהגיע לגיל 19, הושאל סדורני לקבוצת מטארו הקטלאנית, ששיחקה אז בליגה השלישית, כדי לצבור ניסיון מקצועני. כשחזר מההשאלה, בעונת 1961/62 חזר לשורות ברצלונה, והוא היה שוער שני לחוסה מנואל פסודו. משום כך, השתתף סדורני רק ב-9 משחקי ליגה בעונתו הראשונה כשחקן ברצלונה. בעונה הבאה חילק המאמן לאזלו קובאלה את זמן המשחק בין השניים באופן שווה, ושניהם שיחקו ב-15 משחקי ליגה כל אחד. בסוף עונה זו זכתה ברצלונה בגביע הגנרל. 
החל מנקודה זו היה לשוער הקבוע של הקבוצה. בעונת 1967/68 זכה סדורני פעם נוספת בגביע עם ברצלונה, אחרי שברצלונה גברה 1-0 על ריאל מדריד במשחק הגמר, בו סדורני הצטיין והדף מספר בעיטות של שחקני היריבה. בעונה הבאה הקבוצה אמנם סיימה במקום השלישי בליגה, אך בזכות כך שספגה את מספר השרים הקטן ביותר, זכה סדורני בפרס ריקרדו זאמורה, המוענק לשוער שספג את מספר השערים הנמוך ביותר באותה עונה. לקראת העונה הבאה, צורף לקבוצה השוער מיגל ריינה, שתפס את מקומו של סדורני כשוער הקבוע בברצלונה. בשל כך סדורני מיעט לשחק בארבע העונות הבאות, עד שריינה עזב לאתלטיקו מדריד. בעונת 1973/74, העונה בה שב להיות השוער הקבוע, זכתה ברצלונה באליפות ראשונה מזה 14 שנה. פעם נוספת זכה סדורני בפרס זאמורה, הודות לכך שברצלונה ספגה רק 24 שערים ב-34 משחקי ליגה. בשל פציעה שסבל במהלך פברואר-מרץ 1974, נעדר מאחד ממשחקי הקלאסיקו הטובים ביותר של ברצלונה, עת ניצחה את יריבתה ריאל מדריד 5-0 באצטדיונה הביתי. בעונה הבאה סיימה ברצלונה במקום השלישי בליגה, אך פעם נוספת הצטיינה בהגנה, וסדורני זכה בפרס הזאמורה השלישי בקריירה שלו. רק שני שחקני ברצלונה זכו ביותר פרסי זאמורה - אנטוני רמלייטס וויקטור ואלדס. בעונת 1975/76 הפך המאמן החדש הנס וייסווילר את סדורני לשוער השלישי בקבוצה, אחרי פרה ולנטי מורה ופדרו ארטולה, ולכן סדורני לא שותף באף משחק. בסוף העונה פרש סדורני ממשחק, וב-1 בספטמבר 1976 נערך לכבוד פרישתו משחק הוקרה, משחק ידידות נגד סטאד ריימס. בסך הכול השתתף סדורני ב-464 משחקים רשמיים במדי ברצלונה. סדורני הוא השוער שהיה בברצלונה מספר העונות הרב ביותר בהיסטוריה שלה - 16.

נבחרת לאומית

סדורני זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד ב-1962 ואף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1962, אך לא שותף עדיין באף משחק. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך סדורני ב-9 בינואר 1963, במשחק ידידות נגד צרפת שנערך בקאמפ נואו. סדורני היה שוער המשנה של הנבחרת, מאחורי חוסה אנחל איריבר, ביורו 1964, בו זכתה ספרד. איריבר היה שוערה הקבוע של נבחרת ספרד ולכן סדורני מיעט להשתתף במשחקי הנבחרת. סדורני לא זומן לאף משחק נבחרת בשלוש השנים הבאות, עד 1967, והוא שותף בעוד שלושה משחקים במוקדמות מונדיאל 1970. משחקו האחרון היה הפסד 2-0 לפינלנד ב-25 ביוני 1969. סך הכול השתתף סדורני ב-10 משחקים במדי הנבחרת הספרדית, בשלושה מהם ניצחה נבחרתו, בשלושה נוספים הפסידה ובארבעת הנותרים סיימה בתיקו.
כיליד קטלוניה, זומן סדורני גם לנבחרת קטלוניה. הוא השתתף בשני משחקים, אחד ב-1968 והשני ב-1971.
הבנות ביילין-אבו מאזן

הבנות ביילין אבו מאזן (או הסכם ביילין אבו מאזן) הוא מסמך שנוסח בסוף חודש אוקטובר 1995 על ידי נציגיהם של יוסי ביילין ומחמוד עבאס (אבו מאזן), באשר להסדר קבע כולל עתידי בין ישראל למדינה הפלסטינית. ביילין שימש בתקופה זו שר בממשלתו השנייה של יצחק רבין, ועבאס שימש כסגנו של יאסר ערפאת, יושב ראש הרשות הפלסטינית. 
השיחות נערכו בחסות שוודית החל מאוקטובר 1993 ונוהלו בפועל בעיקר בין יאיר הירשפלד ורון פונדק לבין חוסיין א-ע'רא ואחמד ח'אלידי. כמו כן, גם חסן עספור ונמרוד נוביק השתתפו בחלק מהפגישות.
ההבנות התבססו על ההחלטות האו"ם 242 ו338 והציעו תוואי גבול חדש בין ישראל לבין המדינה הפלסטינית, המתבסס על קווי 67 
תוך חילופי שטחים. המדינה הפלסטינית על פי ההסכם תקום ב-90% משטחי יו"ש. 10% הנותרים - שטחים המאכלסים אז כ-70% מהמתנחלים, יועברו לישראל בתמורה לשטחים בצפון הנגב - שיסופחו למדינה הפלסטינית. ההסכם קבע גם שבקעת הירדן ושטחים בצפון ים המלח יועברו בסוף שנת 2007 לידי הפלסטינים.
בנוגע לירושלים, ההסכם קובע חלוקה מנהלית בעיר. חלוקת הריבונות בירושלים תתרחש רק עם קביעתו של פתרון הקבע, אך נקבע שירושלים תישאר מאוחדת כשדגל פלסטין מונף מעל הר הבית. בירת המדינה הפלסטינית, שתקרא אלקודס, תהיה שכונת אבו דיס.
המדינה הפלסטינית תהיה מפורזת, ויוסכם בעתיד על דרכים לאפשר מעבר בטוח בין רצועת עזה ליהודה ושומרון.
ההסכם לא כולל הכרה מצד ישראל בזכות השיבה הפלסטינית, ומציע פתרון אלטרנטיבי לבעיית הפליטים הפלסטיניים. הפליטים יוכלו לממש את זכות השיבה בגבולות המדינה הפלסטינית. ההתנחלויות יוכלו להשאר בתנאי שלא יוגדרו כישובים ליהודים בלבד. כך תוכל ישראל להימנע מן הצורך לפנותם בכח. ההסכם לא כולל באופן מפורש (אם כי בוודאי באופן משתמע) את סוף הסכסוך בין ישראל והפלסטינים, אך הוא כולל הסדרי ביטחון למשך 12 שנה.
מעמדן של ההבנות אינו מחייב מכיוון שלא נחתמו באופן רשמי על ידי אף אחד מהצדדים. ההסכם היה אמור להיות מוצג לראש ממשלת ישראל תוך מספר ימים מחתימתו הראשונית ולהוות בסיס להסדר קבע עתידי. אולם, ימים בודדים אחרי השגת ההבנות נרצח רבין והמהלך נקטע. שמעון פרס אשר החליף את רבין בתפקידו לאחר הרצח דחה את מסמך ההבנות. מאוחר יותר, במהלך השיחות על הסדר הקבע לקראת ועידת קמפ דייוויד, דחה אותן גם אהוד ברק. ביילין התבטא מאוחר יותר כמתחרט על שהשלים עם החלטתו של פרס ולא נאבק לניצול ההזדמנות.
ההסכם נחשף בתקשורת בחודש מרץ 1996, כאשר זאב שיף כתב אודותיו בעיתון הארץ.