google/wiki40b huggingface dataset:
יהושע זליג תרשיש

הרב יהושע זליג תרשיש סג"ל מקלם (ר' זעליג'ל קֶלְמֶר; ~ה'תרכ"ב, 1862 - ט"ז בתשרי ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939) היה רב וראש ישיבה, למדן ודרשן ליטאי שהתפרסם בקרב יהודי ליטא כצדיק ופרוש.

ביוגרפיה

יהושע זליג, לעיתים זליק, נולד בקובנה לרב ישעיה בינוש הלוי תרשיש. הוא נישא למרים בת של רבי שלמה זלמן זיו-הורביץ רבה של קורטביאן, גיסו הסבא מנובהרדוק בחר בו כחתן לאחותו היתומה והוא שימש בתקופת נישואיו הראשונה כרבה של קורטביאן על מקומו של חמיו כתשע שנים. הוא כיהן כרב בעיירות קטנות נוספות, אך בשלב מסוים בחר לעזוב את הרבנות.
ב-1890 נשלח ביוזמת גיסו על ידי רבי יצחק אלחנן ספקטור לייסד ישיבה בעיר ברדיצ'ב ולעמוד בראשה. פתיחת הישיבה, לימים אחד הסניפים הגדולים של ישיבת נובהרדוק, זכתה לתמיכתם ולסיועם של הדיינים המקומיים ר' יוזפא אפרתי ור' דוד אורטנברג.
התפרסם ביושרו המוסרי, וביחסו הלבבי לכל אדם, אלו הקנו לו בקרב האוכלוסייה היהודית והגויית בסביבת מגוריו שם של קדוש. בראשית דרכו התלהב מרעיונות חיבת ציון ונהג לעבור בין בתי הכנסת ולנאום למען הרעיון הציוני, בשלב מסוים למד כי הציונות מכילה גם תפיסת עולם תרבותית רחבה יותר מרעיון השיבה לארץ ישראל עצמו, והשתכנע מדעתם של רבנים חרדים נגד הציונות, הוא החל לנאום נגד התנועה הציונית. נראה כי בשבתו מאוחר יותר בקלם (אחרי 1894) שב ונעשה מתומכי הציונות ואף תרם מכספו לקק"ל.
בשנת ה'תרצ"ג, 1933, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והתגורר בשכונת אחווה בירושלים עד פטירתו ביומו השני של חג הסוכות ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
גואריקו

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה התקיימו מספר קרבות חשובים בשטחי המדינה של היום. לאחר המלחמה, בשנות ה-20 של המאה ה-19, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות חלק מפרובינציית קראקס. ב-1848 נוצרה פרובינציית גואריקו. מקור השם הוא בנהר גואריקו הזורם באזור.
בשנת 1864, לאחר המלחמה הפדרלית, הפכה ונצואלה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת גואריקו שבירתה הייתה קלבוסו. ב-1874 הבירה הועברה לאורטיס.
ב-1881 המדינה אוחדה עם עוד מספר מדינות באזורה ל"מדינת מירנדה הגדולה", אך זו פורקה למרכיבותיה ב-1899.
בשנת 1934 הועברה בירת המדינה לסן חואן דה לוס מורוס.

כלכלה

כלכלת גואריקו מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, תירס ודורה, הפקת נפט, גידול מקנה וכרייה.
יקיר: יוזמה קהילתית ישראלית רבת-פנים

יקיר: יוזמה קהילתית ישראלית רבת-פנים היא חברה לתועלת הציבור שייסד הרב יעקב קירמאיר עולה חדש מניו יורק שבארצות הברית.

הרקע

הרב יעקב קירמאיר מנכ"ל הארגון עלה לארץ בקיץ 2015, ומשמש כרב קהילת "שיר חדש בעמק" בעיר ירושלים. הרב שימש גם כרבה של קהילת "בית הכנסת השדרה החמישית"  במנהטן שבניו יורק בין השנים 2003-2015, וגם כרבה של קהילת "אהל לאה" שבהונג קונג בין השנים 1993-2003.
בשנת 2015 ייסד הרב את החברה, מטרת החברה היא לצמצם את הבורות של קבוצה כלפי חברתה ולהפיל מחיצות בין קבוצות ועדות שונות בחברה הישראלית, בין דתיים לחילוניים, ובין יהודים ובני מיעוטים המחויבים למדינת ישראל.
החברה הציבורית- יקיר, נחשבת כיום מהמובילות בהעמקת היחסים בין קהילות יהודיות בארץ ובעולם לבני הדתות השונות התורמים לביטחונה ושגשוגה של מדינת ישראל.

מיזם "שבת יתרו"

מיזם שנתי שמטרתו היא קירוב לבבות בין יהודים לדרוזים.
המיזם החל בשנת 2016 לאחר הפיגוע בבית הכנסת בני תורה שהתרחש בשכונת הר נוף,בירושלים. השוטר הדרוזי זידאן סייף נכנס לזירת האירוע ולאחר קרב פנים אל פנים מול המפגע, נהרג זידאן סייף.
הרב יעקב קירמאיר שבאותו הזמן שהה בירושלים על מנת לחפש דירה שבה הוא יגור לאחר העלייה מארצות הברית, התרשם מגבורתו של סייף ונסע לנחם את משפחתו בכפר יאנוח שבגליל.
לאחר מכן הוקמה החברה כדי לחזק את הקשרים בין הדרוזים ליהודים ופעילותה הראשונה התקיימה בירושלים יחד עם משפחתו של זידאן סייף.
במיזם "שבת יתרו"  מתקיימים סיורים ומפגשים שמטרתם לחזק את הקשרים בין בני העדה הדרוזית לקהילות יהודיות, בנוסף מתקיימת  עצרת תפילה וזיכרון בבתי הכנסת לחללי העדה הדרוזית ולאחר מכן סעודת שבת שבה יושבים זה לצד זה דרוזים ויהודים.
עד כה אירחו את מיזם "שבת יתרו" בבית הכנסת הגדול בירושלים, בבית הכנסת על שם ש"י עגנון בשכונת ארנונה שבעיר ירושלים ובבית הכנסת הבינלאומי בתל אביב.

מיזם  "כולנא- יום העצמאות"

המיזם החל בשנת 2018 בחגיגות העצמאות בבית הכנסת ש"י עגנון בירושלים, במיזם מתקיים טקס שבו מקריאים את התפילה לשלום המדינה ולחיילי צה"ל בשפה הערבית ובשפה העברית, מתקיים פאנל שבו נציגים בני כל העדות הלא יהודיות המשרתות בצה"ל מציגים את סיפורם האישי. המיזם מסתיים בחגיגות משותפות של יהודים, מוסלמים, דרוזים ונוצרים סביב שולחן חג לכבודה של מדינת ישראל.
במיזם שהתקיים בשנת 2018 השתתפו משפחות שכולות מהעדה הדרוזית בהן אביו של כמיל שינאן שנהרג בפיגוע בהר הבית, חבר הכנסת לשעבר - שכיב שנאן, נוהד סייף אביו של השוטר שנהרג בפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה בהר נוף- זידאן סייף. נציגים מהמגזר הבדואי בצפון בהם נור מזריב-ממייסדי המכינה הקדם צבאית הבדואית, חיילי וקציני צד"ל מנהריה ומספר של חיילים מוסלמים ונוצרים ממזרח ירושלים.

מיזמים נוספים

החברה החלה בשנת 2018  לקדם ולתמוך במיזמים נוספים כתמיכה באנשי צד"ל (צבא דרום לבנון) השוהים בצפון ישראל, והחלה גם לפעול בכפר אבו גוש ובמזרח ירושלים על מנת לשמר יחסי שכנות טובים עם ערביי ירושלים בחברה החליטו לקיים את מיזם "נבי מוסא" באפריל שבו ישבו ערבים ויהודים לאכול חומוס כשר יחדיו. מיזם נוסף הוא "סוכת סאלם" שבו בחג הסוכות מזמינה החברה נכבדים מקרב קבוצות בני המיעוטים להתארח בסוכה יחד עם מנהיגים של קהילות יהודיות בארץ ובחוץ לארץ.
ערב שבת בכנסייה

תקציר העלילה

יוליסס (לוקה קאין) הוא תלמיד בית ספר אפרו-אמריקאי בן 14, הומו בארון, ביישן ונשי, המתגורר בניו יורק עם אמו אמארה (מרגוט בינגהאם) ואחיו הצעיר אייב (ג'יילין פלטשר). בעקבות מותו של אביו של יוליסס, רוז (רג'ינה טיילור), אחותו השמרנית של האב המנוח, מסכימה לסייע בגידול יוליסס ואייב בזמן שאמם נמצאת בעבודה. יוליסס סובל בבית הספר מבריונות מצד חבריו לכיתה ודודתו רוז מאיימת עליו בגלל התנהגותו הנשית.
לילה אחד יוליסס יוצא אל העיר ופוגש קבוצה של אנשים הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים: אבוני (אם ג'יי רודריגז), ריימונד (מרקיז רודריגז), דיז'ון (אינדיה מור) והבן (אלכסיה גרסיה). אבוני מזמינה את יוליסס ל-"Saturday Church", מפגש שמתקיים מדי מוצאי שבת בכנסייה, בו מסופקים לבני נוער להט"בים מזון ומחסה. יוליסס מפתח עניין בסצנת ריקודי ווג וקונה לעצמו זוג נעלי עקב גבוהות. הוא מתחיל גם ליצור מערכת יחסים עם ריימונד, שיש לו רגשות הדדיים כלפיו. יום אחד, כשהוא חוזר הביתה מבית הספר, דודתו רוז מחכה לו ומתעמתת איתו על נעלי העקב שגילתה בחדרו. היא מתחילה להכות את יוליסס, שבורח מהבית.
יוליסס מגיע אל הכנסייה בא נערכים מפגשי ""Saturday Church"", אך מאחר שהוא מגיע ביום רביעי אף אחד מחבריו אינו שם. יוליסס מבלה את הלילה בבית מחסה לחסרי בית. למחרת, הוא פוגש באופן אקראי גבר מבוגר ברחוב - מארק (פיטר י. קים) - אשר מזמין אותו לדירתו. נואש ורעב, יוליסס מקיים איתו יחסי מין תמורת כסף. במוצאי שבת, יוליסס חוזר אל הכנסייה וחבריו מעודדים אותו ומציעים לו להתארח איתם, אבל הוא אומר שהוא רוצה לראות את אמו, שבינתיים דיווחה למשטרה שהוא נעדר ויצאה לחפש אחריו. אבוני מלווה את יוליסס בחזרה לביתו, והוא פוגש שם באמו ובדודתו. רוז מאשימה את אמארה שהיא טיפשה מדי כדי להבין שבנה הוא הומו והיא עוזבת. למחרת, אמארה מעודדת את יוליסס ואומרת לו שאהבתה אליו היא ללא תנאים.
לאחר שובו לביתו, יוליסס מתכונן לקראת מופע דראג בסצנת ריקודי ווג, בפני חבריו התומכים.

הפצה

הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-23 באפריל 2017.‏ ב-5 בספטמבר 2017 רכשה חברת ההפצה Samuel Goldwyn Films את הזכויות להפצת הסרט. הסרט שוחרר לאקרנים ב-12 בינואר 2018, על ידי Samuel Goldwyn Films.‏

תגובות

באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 92%, המבוסס על 25 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7 מתוך 10.‏ באתר האינטרנט Metacritic הסרט קיבל ציון של 72 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות.
מסור חרב

מסור חרב הוא מסור שלהבו מונע קדימה ואחורה ביחס לידית שלו, בעזרת מנוע חשמלי המקבל מתח מכבל חשמל או מסוללה חשמלית. להב המסור מאורך ודומה ללהב סכין. אורך הלהב הוא על פי רוב כ-40 ס"מ. בידית מותקן הדק הפעלה. למסור כבד זה לרוב יש ידית אחיזה המיועדת לאחיזה בשתי הידיים. אולם, בשנת 2010 הוציאה חברת AEG מגרמניה מיני מסור חרב שמיועד לאחיזה ביד אחת. 
מסור זה משמש לניסור חומרים רכים ודקים יחסית לאלה המנוסרים במסור דיסק. חומרים כגון עץ, גבס, אלומיניום או P.V.C.. החלפת הלהב מאפשרת גיוון בקשיות החומר ועוביו.
פעולת להב מסור החרב דומה לזו של המסור האנכי ("ג'יקסו"). אולם המסור האנכי המקובע הוא כלי כבד ויציב שנוח יותר לניסור החומר במקום מדויק ובקו מתוכנן מראש והמסור האנכי הידני הוא כלי שמאלץ את המפעיל לנסר רק על משטח שהמפעיל יכול להישען עליו ולהפעיל את משקל גופו למטרת קיבוע הכלי. לעומת המסורים האנכיים, מסור החרב יכול לנסר חומרים המצויים במקומות ומשטחים מגוונים. הוא מאפשר יותר גמישות הפעלה על חשבון דיוק ובטיחות. מעבר לזאת, החלפת להבים במסור החרב היא מהירה יותר ופשוטה יותר. ההחלפה משתמשת במנגנון Fix-Tec.
לאו השני, קיסר האימפריה הביזנטית

ביוגרפיה

לאו נולד בתאריך לא וודאי בשנת 467 באימפריה הביזנטית. אביו היה זנון, ואמו הייתה אריאדנה, בתם של לאו הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית ושל הקיסרית ורינה. ב-18 בינואר 474, מת לאו הראשון ללא ילדים. לאו השני היה הצאצא הזכר היחיד שלו, ועל כן הוא ירש את התואר קיסר האימפריה הביזנטית בעודו בן 7 בלבד. במשך שלושה שבועות הוא שלט לבדו, ואז אביו זנון מונה לקיסר עמית והם שלטו במשותף.
שלטונו נמשך 43 שבועות ו-3 ימים בלבד. ב-17 בנובמבר 474 הוא מת ממחלה. עם זאת, היו שטענו שהוא הורעל בידי אמו אריאדנה, שרצתה שהיא ובעלה ירשו את הכתר. ואכן, לאחר מותו הוכתר זנון כקיסר החדש.
אירו סארינן

חייו

אירו סארינן נולד בקירקונומני שבפינלנד, בנו של אליאל סארינן שהיה אדריכל פיני חשוב אף הוא. סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטת ייל ב-1934 וזכה לאזרחות אמריקאית ב-1940. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת במשרד לשירותים אסטרטגיים, הוא היה אחראי לעיצוב בתי ספר צבאיים וחדרי מצב, בניית מודלים ותרשימי זרימה ארגוניים.
סארינן זכה לפרסום רב לאחר זכייתו ב-1948 בתחרות להרחבת אנדרטת ג'פרסון בעיר סנט לואיס. בפרויקט זה תכנן סארינן קשת פרבולית בגובה 192 מ' שהושלמה רק ב-1960 אך נחשבת עד היום לאחד מהפרויקטים המוצלחים ביותר שלו ולאחד המונומנטים הידועים ביותר בארצות הברית.
סארינן נפטר במישיגן שבארצות הברית בגיל 51, מגידול במוחו. משרדו השלים חלק גדול מהפרויקטים שהתחיל רק שנים לאחר מותו.
האיחוד החקלאי

אידאולוגיה

האיחוד החקלאי דגל בחופש בחירה של יישוביו לגבי אופיים וכלל בתוכו יישובים שהתנהלו כמושבים עם ערבות הדדית רבה אולי אף יותר מהנהוג בתנועת המושבים, לצד כפרים בהם לא הייתה כמעט כל ערבות הדדית, כמו ביישובי התאחדות האיכרים. דוגמה לעיקרון זה ניתן לראות בהתנגדות האיחוד החקלאי ב-1965 להחלת הצעת חוק האיגוד השיתופי (שכונתה "חוק המושבים") על יישוביו, כדי למנוע פגיעה באוטונומיה שלהם.
נצח ישראל (ספר)

נצח ישראל הוא ספר שכתב המהר"ל מפראג, שהודפס לראשונה בחייו בשנת ה'שנ"ט (1599), העוסק בגלות ישראל, ובגאולתו העתידה.

שם הספר

בספר שמואל מובא הביטוי "וְגַם נֵצַח יִשְׂרָאֵל לֹא יְשַׁקֵּר וְלֹא יִנָּחֵם כִּי לֹא אָדָם הוּא לְהִנָּחֵם" ככינוי לקב"ה שהוא ניצחונם של ישראל. עם זאת, המהר"ל משלב בין המשמעות של נ.צ.ח כניצחון, לבין נ.צ.ח כנצחיות. הוא מתבסס על הגמרא שדורשת את המילה נצח שבפסוק "לְךָ יְיָ הַגְּדֻלָּה וְהַגְּבוּרָה וְהַתִּפְאֶרֶת וְהַנֵּצַח וְהַהוֹד כִּי כֹל בַּשָּׁמַיִם וּבָאָרֶץ לְךָ יְיָ הַמַּמְלָכָה וְהַמִּתְנַשֵּׂא לְכֹל לְרֹאשׁ" על מפלתה של אדום באחרית הימים, ומשלב את שם הספר בין ניצחון ישראל לנצחיות ישראל שהובטחה על ידי הקב"ה.

מבנה הספר

הספר מחולק לשנים: חלקו הראשון עוסק בביאור הגלות, עניינה ותכליתה. חלקו השני עוסק בגאולה העתידה, בביאת המשיח ובהכנה לעולם הבא.
הלל הלקין (סופר)

ביוגרפיה

הלל דוד הלקין נולד בארצות הברית לפרופ' אברהם הלקין ולשולמית, בתו של מאיר בר-אילן. דודו הוא הסופר והחוקר שמעון הלקין. בשנת 1970 עלה לישראל והתיישב בזכרון יעקב.
בשנת 1977 פרסם את הספר "מכתבים לידיד יהודי באמריקה: פולמוס ציוני". הספר, המכיל אסופת מכתבים אישיים אל חבר קרוב דמיוני, מנתח את מערכת היחסים בין יהודי ישראל ליהודי התפוצות ואת זהותו של היהודי האמריקאי בן דורנו. הספר פורסם באנגלית ונכלל ברשימת רבי-המכר של ה"ניו יורק טיימס". כעבור זמן תורגם הספר לעברית ויצא בהוצאת עם עובד. 
מגוריו בזכרון יעקב הביאו את הלקין לחקור את ההיסטוריה של המושבה, ובעקבות זאת הוציא לאור את ספרו "מיתה משונה" (A Strange Death) - רומן מתח דוקומנטרי על פרשת ניל"י. 
בשנת 2002 הוציא הלקין את ספרו "על גדת הסמבטיון: מסע בעקבות צאצאי שבט מנשה" – פרי מחקרו האישי על השבטים היהודים האבודים, שכלל מספר נסיעות של הלקין לדרום-מזרח אסיה. הספר נכתב במקור באנגלית ותורגם על ידו לעברית. הלקין ממשיך לשמור על קשר עם העולים מ"בני מנשה" בישראל ולמהדורה העברית של הספר הוסיף אחרית-דבר על קורותיהם וקורות המחקר שלו בשנים האחרונות.
הלקין עוסק בתרגום ספרות עברית ויידית לאנגלית. בין תרגומיו מעברית: כתבים משל אורי אורלב, גילה אלמגור, חיים באר, חיים ברנדויין, י"ח ברנר, מתי גולן, שולמית הראבן, גאולה כהן, א. ב. יהושע, חיים סבתו, נאוה סמל, ש"י עגנון, אלי עמיר, מרדכי זאב פיארברג, רומן פריסטר, עמוס עוז, משה קולבק, פנחס שדה, מאיר שלו, שמואל הנגיד ובן-ציון תומר.
בשנת 1987 תרגם מחדש את "טוביה החולב" של שלום עליכם. כן תרגם סיפורים משל מנדלי מוכר ספרים.
הלקין מפרסם בקביעות כתבות ומאמרים בנושאי תרבות, ספרות ופוליטיקה במספר עיתונים בארצות הברית ובישראל, בהם "ניו יורק סאן", "קומנטרי", "ניו ריפבליק" ו"ג'רוזלם פוסט". בעיתון "The Forward" יש לו טור שבועי בנושא שפות יהודיות, תחת שם העט "פילולוגוס". בנוסף, הוא חבר מערכת ה-"Jewish Review of Books".
מזכיר צבאי

מזכיר צבאי הוא יועץ מטעם הצבא לממלא תפקיד ציבורי בכיר, אשר מתאם בין ממלא התפקיד ובין הצבא, ומייעץ לו בסוגיות של צבא וביטחון.
בבריטניה מתקיימת משרת מזכיר צבאי לשר ההגנה משנת 1795.
תחליף בשר

תחליף בשר הוא מזון שנועד לחקות מאפיינים מסוימים של הבשר כגון טעמו, מרקמו או ערכיו התזונתיים, וזאת על-מנת לאפשר לפלחי אוכלוסייה הנמנעים מאכילת בשר ליהנות ממאכלים בשריים נפוצים. בדרך-כלל מזונות אלה גם מכילים אחוז גבוה של חלבון, היות שכלל האוכלוסייה צורכת כמחצית מהחלבון בתזונה דרך מזונות מן החי. קבוצת אוכלוסייה זו כוללת בעיקר צמחונים וטבעונים (אנשים שאינם אוכלים בשר מסיבות דתיות, בריאותיות או מסיבות אידאולוגיות).
תחליף בשר יכול להיות מזון מן הצומח או מזון מהחי שאינו בשר. רוב תחליפי הבשר עשויים בעיקר מקטניות.

חומרי גלם נפוצים במאכלים דמויי בשר

קבוצה זו כוללת בעיקר קטניות, (בהן סויה, חומוס, פול ועדשים לסוגיהם). מהסויה מכינים טופו, פירורים ונתחונים יבשים (TVP), פולי סויה קלויים ואדממה - תרמילי סויה ירוקים טריים מבושלים ומוקפאים. קטניות ניתן לבשל או ליצור קציצות בסגנון פלאפל או לביבות.

תזונה

יש גם מוצרי מזון פונקציונאלים המועשרים בחלבון בצורה מלאכותית כגון אבקות חלבון מרוכזות ומשקאות חלבון שונים. אם לא קיימת התנגדות לאכילת חלבון מן החי שאינו בשר, ניתן לאכול מוצרי חלב וביצים. מקור נוסף מן החי הוא דגים טריים או משומרים, אולם רק מיעוט מהנמנעים מאכילת בשר אוכלים אותם.
ישעיהו שנלר

ביוגרפיה

נולד לרפאל שנלר, ד"ר ומרצה בכיר לחינוך, סוציולוגיה ותקשורת ולמרים (לבית שהרבני), עובדת סוציאלית.
גדל בקבוצת יבנה ובשנת 1969 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בקבוצת יבנה. בשנים 1969-1971 למד בישיבת מרכז הרב בירושלים ושמע שיעורים מפי הרב צבי יהודה הכהן קוק. בשנת 1975 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן. 
בשנים 1975–1977 התמחה במשרד עורכי דין, ובשנת 1977 הוסמך כעורך דין. בשנים 1977–1996 עבד כעורך דין, תחילה כשכיר ולאחר מכן כעצמאי. 
בינואר 1997 מונה לשופט בבית משפט השלום בפתח תקווה. ביוני 2003 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ביולי 2013 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. 
ב-26 ביולי 2016 המליצה הוועדה לאיתור נציב הביקורת על הפרקליטות לשרת המשפטים, איילת שקד, למנותו לתפקיד, אך שנלר משך את מועמדותו משום שבנה של אשתו, שלה נישא שבוע קודם לכן, עובד בפרקליטות.
מעביר שיחות בכל רחבי הארץ על הקשר בין החוק ומשפט במדינת ישראל לחוקי התורה.
בעבר היה בראש טבלת הדירוג של שביעות רצון מהשופטים.

משפחתו

מתגורר בקרני שומרון. היה נשוי לאסתר (נפטרה בחול המועד סוכות תשע"ד). לזוג חמישה ילדים. בשנת 2016 התחתן בשנית. אחיו הוא ח"כ לשעבר עתניאל שנלר.
Chino XL

חייו

נולד בניו יורק ובילה את רוב ילדותו בניו ג'רזי.
התחיל לראפראפ בסוף שנות ה-80 ופרסם את הסינגל הראשון שלו בשנת 1992 עם הקבוצה Art Of Origin.
בשנת 1994 הצטרף לחברת הקלטות Rick Rubins, והוציא ב-1996 את אלבומו הראשון Here To Save You All.
האלבום גרף תגובות חיובית מאת הקהל והושמע ב-MTV וברדיו.
ב-2001 יצא אלבומו השני I Told You So שהגיע למקום ה98 במצעד בילבורד של אלבומי היפ הופ ו-r&b.
מאז צ'ינו הוציא שני אלבומים נוספים.
ב-2007 הצטרף לחברת התקליטים הלטינית Machete Music.
באביב 2010 צ'ינו הוציא את אלבומו החמישי The RICANstruction עם הראפרים:
Immortal Technique, Tech N9ne, Ras Kass, CrookedI Bun B D12 Big Pun.
האלבום הופק על ידי DJ Khaled.
מרטין דמיצ'ליס

ריבר פלייט

דמיצ'ליס החל את הקריירה בריבר פלייט בתור בלם. הוא היה אחד מהצעירים המבטיחים של הקבוצה ושל ארגנטינה ואף הושווה על ידי נשיא ריבר פלייט, חוזה מריה אגילר, לפרנץ בקנבאוור.
דמיצ'ליס שיחק בריבר שנתיים וזכה עמה באליפות ארגנטינה 4 פעמים (אפרטורה 1999, קלאוסורה 2000, קלאוסורה 2002, קלאוסורה 2003).

באיירן מינכן

בקיץ 2003 נרכש על ידי באיירן מינכן. עונתו הראשונה לא הייתה מוצלחת והוא שיחק בעיקר כמחליף, אך מאז הפך דמיצ'ליס לשחקן הרכב ולאחד הקשרים המרשימים בליגה הגרמנית. עונת השיא שלו הייתה ב-2005/06.
דמיצ'ליס היה מועמד לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת מונדיאל 2006, אך חוסה נסטור פקרמן, מאמן הנבחרת, החליט ברגע האחרון לא לזמן אותו. דמיצ'ליס לקח את הניפוי בצורה קשה ואף צוטט בראיון שנערך איתו ש"איבד את החשק לשחק ולחיות". 
אחרי עונה בינונית במהלכה איבד את מקומו בהרכב, חזר דמיצ'ליס לשחק כבלם בעונת 2007/08 וחזר לגלות יכולת טובה והיה מהשחקנים המצטיינים בבונדסליגה, יכולתו הטובה אף הביאה לבחירתו בהרכב הנבחרת כבלם לצדו של גבריאל מיליטו.   
במרץ 2008 הושעה דמיצ'ליס מהקבוצה בשל סירובו לשחק כקשר אחורי. דמיצ'ליס נימק את סירובו בכך שהוא רוצה להתקדם כבלם ולבסס את מעמדו גם כבלמה של הנבחרת הארגנטינאית. אחרי מספר ימים התנצל דמיצ'ליס בפני מאמנו והוחזר לאימוני הקבוצה. במאי 2008 סירבה באיירן מינכן לשחרר את השחקן למשחקים האולימפיים בטענה שהתחרות אינה הולמת שחקן ברמתו של דמיצ'ליס אלא מיועדת לשחקנים צעירים. למרות סירובה של הקבוצה, דמיצ'ליס התראיין מספר פעמים לתקשורת על רצונו לשחקן במשחקים האולימפיים.
במדי באיירן זכה דמיצ'ליס בשלוש אליפויות הבונדסליגה (2004/05, 2005/06, 2007/08), בשלושה גביעים (2005, 2006, 2008) ובשני גביעי הליגה הגרמני (2004, 2007).
בדצמבר 2010 הושאל לקבוצת מלאגה הספרדית, והבקיע גול בנגיחה מקרן בהופעת הבכורה. בקיץ 2013 דמיצ'ליס חתם באתלטיקו מדריד אולם ב-2 בספטמבר 2013 חתם במנצ'סטר סיטי, בסכום של 4 מיליון ליש"ט, וזאת עוד לפני שערך הופעה רשמית אחת באתלטיקו מדריד.
ב-10 באוגוסט 2016 חתם באספניול לעונה אחת. ב-17 בינואר 2017 חזר למלאגה. ב-15 במאי 2017 הודיע על פרידה בסיום העונה בגיל 36.

נבחרת ארגנטינה

דמיצ'ליס נבחר על ידי סרחיו בטיסטה, מאמן הנבחרות הצעירות של ארגנטינה, כאחד משלושת השחקנים מעל גיל 23 המותרים לקראת המשחקים האולימיפיים בקיץ 2008 אם כי קבוצתו סירבה לשחררו.
למרות הצטיינותו במדי באיירן מינכן, דמיצ'ליס לא זכה להזדמנויות רבות במדי הנבחרת. הוא זומן מספר פעמים לסגל הנבחרת בהכנות למונדיאל 2006 אך נופה ברגע האחרון. עם מינויו של אלפיו באסילה ופרישתו של רוברטו אז'אלה, הפך דמיצ'ליס לשחקן הרכב פותח של הנבחרת וגילה יכולת מצוינת. הוא כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת בנגיחה בניצחונה של ארגנטינה 0:1 על נבחרת אוסטרליה בסידני. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
בוב טרנבול

חייו

לפני שהחל בקריירת הכדורגל היה טרנבול חייל, ששירת ב-Royal Corps of Signals והצטרף לקבוצת ארסנל כשחקן חובב בינואר 1921. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, וערך את הופעת הבכורה ב-27 בדצמבר 1921 במשחק מול קארדיף סיטי בניניאן פארק, שהסתיים בניצחון 4 - 3 לטובת קארדיף. בשלב זה של הקריירה שלו הוא שיחק באופן לא סדיר, ובעונת 1921/1922 צבר חמש הופעות. את שערו הראשון במדי ארסנל הוא הבקיע במשחק מול סנדרלנד בנובמבר 1922. בעונה שלאחר מכן הוא זכה ליותר דקות משחק, והשתתף בשמונה מתוך 15 המשחקים הראשונים של ארסנל. בשלב זה של העונה הייתה ארסנל בתחתית הטבלה, לאחר שניצחה ארבעה משחקים בסך הכל.
הנרי וייט, החלוץ הקבוע של ארסנל, היה בכושר רעוע, ובנוסף לכך למועדון לא היה תקציב להבאת שחקני חיזוק. כתוצאה מכך החליט המאמן לזלי נייטון להעביר את טרנבול לעמדה קדמית יותר, מהלך שהתברר כהצלחה; טרנבול הבקיע 21 שערי ליגה באותה עונה, כולל פעמיים ארבעה שערים במשחקים מול בולטון וונדררס ובלקפול. שעריו של טרנבול סייעו לארסנל להינצל מירידה ולסיים במקום ה-11. שער נוסף שהבקיע מול ליברפול בגביע ה-FA העלה את מאזנו ל-22 שערים בכל המסגרות, ובכך הוא קבע שיא הבקעה בליגה הבכירה בהיסטוריה של ארסנל עד אותה תקופה.
טרנבול לא הצליח לשמר את יכולתו הטובה, ובעונת 1923/1924 הצליח להבקיע רק שישה שערים. הגעתו של הארי וודס דחקה את טרנבול מההרכב של ארסנל, ובנובמבר 1924 הוא הועבר לצ'רלטון אתלטיק תמורת 350 לירות שטרלינג, כשלרשותו 28 שערים ב-66 משחקים במדי ארסנל. שלושה חודשים לאחר הגעתו לצ'רלטון הוא הועבר לצ'לסי תמורת 300 לירות שטרלינג, שם הצליח לשחזר את יכולתו הטובה. בתוך פחות משלוש עונות הוא רשם לזכותו 58 שערים ב-87 משחקים בכל המסגרות.
לאחר שעזב את צ'לסי ב-1928 הוא שיחק תקופות קצרות בקלפטון אוריינט, סאות'נד יונייטד צ'טהאם וקריסטל פאלאס. לאחר פרישתו הוא עבד בפאלאס כמאמן כושר, עד מותו בלונדון ב-1946.
בווינגרד

בווינגרד הוא כינוי לאזור הביטחון הבריטי שהוקם במרכז ירושלים בסוף תקופת המנדט. באזור זה נכללו מגרש הרוסים והאזור ברחוב יפו הצמוד אליו.
סלבה צ'פלין

ביוגרפיה

צ'פלין נולד וגדל ברוסיה, בעיר וישני וולוצ'יוק  שבפרובינציית קָלינין (כיום במחוז טבר) ברוסיה הסובייטית.
למד באוניברסיטה הרוסית הממלכתית לאומנות הקולנוע. ביים מספר סרטים באורך מלא ברוסיה, ובהפקות אלו העסיק כעוזרת במאי ראשונה את לינה, אשתו לעתיד. ב-1957 התחתן עם לינה, וב-1976, כשהיה בן 44, עלו בני הזוג לישראל.
ביים יותר מ-40 סרטים, עלילתיים ותיעודיים, קצרים וארוכים. בין סרטי התעודה השונים שביים לטלוויזיה הישראלית ניתן למנות: ב-1979 את הסרט "שעה אחת בחייו של פרופסור קריין", ב-1982 את הסרט "הקול האנושי", ב-1987 את הסרט "שניים בדרך" וב-1988 את הסרט "קרפיון חי" בהשתתפות מיקי קם, שכתבה עדה בן נחום. 
במשך שנים לימד קולנוע לצד אשתו לינה בבית הספר לאמניות הבמה "בית צבי".
ב-1993 ביים לערוץ הראשון את הסרט "אהבות ביתניה" שכתב מוטי לרנר. ב-1998 ביימו הזוג את הסרט "אגף ההפלות" בהשתתפות עזרא כפרי ופירה קנטר. ב-1999 ביים את סרט הטלוויזיה "גנרל שוורצפוט צד נמרים ורודים במדבר סהרה" בהשתתפות יוסי עיני, גילי שושן ומוטי כץ. הסרט מספר את סיפורם של חייל אמריקאי וחייל עיראקי הנפגשים במדבר בתקופת מלחמת המפרץ, ומערכת היחסים המתפתחת ביניהם.
ב-2002 ביימו הזוג את הסרט "חצוצרה בואדי" על פי ספרו של סמי מיכאל. הסרט זכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בפרס הראשון בפסטיבל סרטי אהבה ברוסיה ובמקום הראשון בפסטיבל הקולנוע היהודי בניו יורק.
ב-2003 ליוו הבמאים ברכה זיסמן כהן ודני ברנע את הזוג במהלך עבודתם ויצרו את הסרט התיעודי "הצ'פלינים" על חייהם של לינה וסלבה צ'פלין. 
ב-2003 ביימו הזוג את סרט הטלוויזיה על פי התסריט של עדנה מזי"א ואלונה קמחי "היה או לא היה" המספר את סיפור אהבתם של שחקנית תיאטרון הבימה חנה רובינא והמשורר אלכסנדר פן. סרט זה זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסרט הטלוויזיה הטוב ביותר. ב-2009 ביימו הזוג את סדרת הטלוויזיה "סוזנה הבוכייה" המבוססת על ספרה של אלונה קמחי.
ב-2010 ביימו הזוג את סרט הקולנוע "מוקי בוערה" שכתב משה זונדר. הסרט מספר את סיפורו של נער מתבגר, דור שלישי לשואה. ב-2011 ביימו את סרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" לפי סיפורו של ש"י עגנון. הסרט מספר על נערה המתאהבת במרצה לספרות שהיה אהוב נעוריה של אמה.
סלבה הופיע במספר סרטים כשחקן: ב-1987 גילם רופא בסרטו של רנן שור "בלוז לחופש הגדול", ב-1988 גילם את ד"ר קליין בסרטו של יואל שרון "בצילו של הלם קרב", וב-2006 גילם מנקה בסרטו של יובל שפרמן "הדברים שמאחורי השמש". 
נפטר ב-2013 בגיל 81. לזוג צ'פלין אין ילדים. על כך אמר סלבה בראיון ל"מעריב": "אין פה אידאולוגיה ואין פה אילוצים, פשוט לא יצא לנו להביא ילדים, קורה".
אצטילן

ייצור

אצטילן מיוצר על ידי דחיסה של מתאן או כתוצר משני בתערובת אתילן בתהליך פיצוח של שרשרות פחמימנים, שמקורם בנפט גולמי.
אצטילן הוא גז שכיח יחסית בטבע וניתן למצוא אותו בעיקר באטמוספירה של כוכבים ענקים גזיים וזאת מכיוון שאצטילן נוצר גם באופן טבעי מפיצוח שרשרות ארוכות של פחמימנים בטמפרטורה שמעל C°‏1,500 האופייניות לאטמוספירות של כוכבים מסוג זה.
דרך נוספת לייצור היא באמצעות התגובה בין סידן פחמן וחמצן בשני שלבים בנוכחות מים:
בשלב הראשון:
CaO + 3C → CaC₂ + CO
ולאחר מכן:
CaC₂ + 2H₂O → Ca (OH)₂ + C₂H₂

שימושים

כ-80% מתפוקת האצטילן משמשת בתהליכים של ייצור כימיקלים אחרים, וכ-20% הנוספים משמשים בתעשייה לצורכי ריתוך וחיתוך באמצעות תערובת של הגז עם חמצן.
להבת התערובת של אצטילן וחמצן מייצרת טמפרטורה גבוהה במיוחד של  C°‏3,300 (השלישית הגבוהה ביותר לאחר די-ציאנו אצטילן וציאנוגן) ולכן מאפשרת חיתוך והתכה של מתכות קשות במיוחד בתהליכי ייצור תעשייתיים.
אצטילן יכול לשמש גם לזירוז תהליך הבשלה של פירות. מגע של החומר סידן-קרביד עם לחות גורם לתגובת ייצור של אצטילן גזי אשר גורם לזירוז ההבשלה. תהליך ההבחלה באמצעות קרביד נחשב לפחות בטוח מכיוון שסידן קרביד ברמת ניקיון טכני (הנפוצה יותר) עלול להכיל זיהומים משניים קרצינוגניים.
חאליד בוטאיב

קריירת מועדונים

בוטאיב נולד בצרפת להורים ממוצא מרוקאי. בוטאיב התחיל את הקריירה שלו בבנהוס פורט ואוזה, מהליגות הנמוכות בצרפת.
בקיץ 2012 חתם באיסטר מהליגה השנייה. ב-7 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לקלרמון פוט במסגרת גביע הליגה.
בקיץ 2014 חתם בגזלק אז'אקסיו, עימה עלה לליגת העל לראשונה בתולדותיה, אך שב עימה לליגה השנייה אחרי עונה אחת.
בקיץ 2016 חתם בשטרסבורג לעונה אחת. את עונתו היחידה במועדון סיים כמלך שערי הקבוצה וכסגן מלך שערי הליגה עם 20 שערי ליגה, והיה שותף לחזרה של קבוצתו לליגת העל.
ביוני 2017 עזב לראשונה את צרפת וחתם בייני מלטיאספור מליגת העל הטורקית.
בינואר 2019 בוטאיב חתם בא-זמאלכ מליגת העל המצרית.

קריירה בינלאומית

בוטאיב זומן לראשונה לסגל נבחרת מרוקו בשנת 2016. ב-26 במרץ 2016 בוטאיב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד גף ורדה. ב-15 בנובמבר 2016 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד טוגו.
בוטאיב נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2017 ומונדיאל 2018.