אילן דה-פריס

משפחתו

אילן דה פריס נולד לחוה ואנדרה דה-פריס, גדל בשלוש שנותיו הראשונות בטחנת הרוח ברחוב רמב"ן ברחביה, "הטחנה", שהיה בית המגורים של סבו וסבתו, הרופא פרופ' יוסף לכמן וולרי לכמן. ב-1955 עברה המשפחה לתל אביב, לרחוב מלצ'ט 10. אילן למד בבית הספר "אחד העם" על שם אחד העם, ברחוב אחד העם 37, פינת בצלאל יפה. לאחר מכן למד בתיכון חדש ושירת בצה"ל בחיל הקשר. אחרי השירות למד קולנוע וטלוויזיה ב-School of Visual Arts ובאוניברסיטת ניו יורק. אילן נשוי לשלומית (בתם של לאה וישעיהו לביא) ואב לשלושה. אחיו הצעיר הוא הפרופ' דוד דה פריס
מהחוג ללמודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב.

קריירה

ב-1981 מונה לסגנה של ליה ון ליר, מייסדת הארכיון הישראלי לסרטים- סינמטק ירושלים וכמנהל הארגוני של המוסד במשכנו החדש בגיא בן הינום, היה שותף בכיר להתפתחותם של הארכיון, הסינמטק על תוכניותיו והמערכת החינוכית שצמחה בו ופסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים. אילן היה שותף בהצלת אוסף סרטי נתן אקסלרוד, שנרכש על ידי המדינה ונמסר לשימור ואחזקה מקצועית לידי הארכיון בסינמטק. ב-1984 הצליח להפקיד ולשמר מאות סרטים ישראלים בארכיון, שהיו ברשות איז'ו (יצחק) שני, הבעלים של מעבדת הקולנוע ברקי פטה המפריס בגבעתיים, שהסכים להעביר את העותקים והתשלילים לירושלים לצורכי שימור היסטורי. 
ב-1986–1987 הפיק את הסרט העלילתי בלוז לחופש הגדול, סרטם של רנן שור ודורון נשר. ב-1988 היה חבר בוועד המנהל של בית צבי ובמועצה לתרבות ואמנות ולאור משבר בתחום הקולנוע, יזם הקמה של בית ספר לקולנוע בירושלים, יוזמה שהובילה להקמתו של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה על ידי הקרן לירושלים ונשיאתה רות חשין ואבנר שליו, ראש המועצה לתרבות ואמנות במשרד החינוך והתרבות, יחד עם היו"ר הראשון מיכה שגריר ומנהלו הראשון רנן שור. אילן היה חבר בוועד המנהל של בית הספר במשך שנים רבות. 
ב-1992 היה שופט בפסטיבל אידפא באמסטרדם. בשנה זו עבר לטלעד אולפני ירושלים, הכין וכתב את הצעת התוכן למכרז לקבלת זיכיון לשידור בערוץ 2. טלעד זכתה בזיכיון לצידן של רשת וקשת ואילן שימש כסמנכ"ל התוכן עד שנת 2000. תחת ניהולו של עוזי פלד אילן הביא למסך בין השאר את החמישייה הקאמרית, עובדה-אילנה דיין, לילה גוב, פגישה לילית – קובי מידן, קפה טלעד, הדקה ה-91, פותחים שבוע עם אמנון לוי, מסע עולמי של איל פלד, פלורנטין, זינזאנה, החרצופים, סרט מלחמה בית שאן, הסדרה רוח מזרחית עם יעל אבקסיס, הקומדי סטור, אנאפאזה עם אוהד נהרין ולהקת בת שבע, סדרת המוזיקה לוגוס, תוכניות הבידור של אלי יצפאן ומאות שעות תוכן נוספות כולל מחו"ל כמו תיקים באפלה ורצח מאדום לשחור. 
ב-1995 היה שותף מרכזי כמנהל תוכן ומפיק בשידורים המיוחדים של ערוץ 2 בעקבות רצח יצחק רבין. בשנת 2000 הקים את גשם תקשורת עם השותפים ראודור בנזימן ואילת הראל, שהפיקה את עובדה- אילנה דיין, הסדרה מושונוב על המפה בהנחיית השחקן מוני מושונוב, הסדרה סיפור מסגרת-100 שנות אמנות, פרויקט לציון 100 שנות אמנות בישראל, הסדרה ככה לא מתנהגים בהנחיית גורי אלפי וסדרת בידור בהנחיית התסריטאי והסטנד-אפיסט רמי ורד. 
בשנת 2006 מונה להיות מנכ"ל משכנות שאננים בירושלים. במסגרת תפקידו נתן תנופה לפיתוח של JPC - מועדון העיתונות הבינלאומי בירושלים, פרויקט שמשכנו במשכנות שאננים. לאחר מכן מונה להיות מנכ"ל הארכיון הישראלי לסרטים – סינמטק ירושלים, תפקיד אותו מילא עד 2009. בשנת 2010 החל בתפקידו כסמנכ"ל התוכן של רשת - ערוץ 2 במטרה לתת תנופה לזכיין וללוח השידורים שלו, תחת ניהולו של אבי צבי, מהלך שהביא למסך בין השאר תוכניות כמו המרוץ למיליון, THE VOICE, מצב האומה. 
בשנת 2011 יזם את הקמתו של- ARTISTS IN RESDIENCY ARTPORT מיזם אמנות בתל אביב, פרויקט של הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון בראשותו של יו"ר ג'ייסון אריסון ומנכל"ית הקרן שלומית דה פריס. בשנת 2013 החל לביים סרט תעודה בשם "אסירת תודה" ומשמש כלקטור בקרן הקולנוע הישראלי.

פעילות ציבורית

אילן חבר במועצה הציבורית של להקת בת שבע, בחבר הנאמנים של בצלאל, חבר בעמותה פאצ'ה קוצ'ה, בעמותה הקאמרטה, עמותה מרכז סוזן דלל, בעמותה בית הספר לקולנוע סם שפיגל, בוועד הפעולה של מתנדבי בית הספר ביאליק רוגוזין ובועדת ההיגוי של פסטיבל הצילום הבינלאומי. בעבר היה חבר בוועד המנהל של דוקאביב ושל הארכיון הישראלי לסרטים- סינמטק ירושלים.