google/wiki40b huggingface dataset:
אף (מגזין)

"אָףְ" הוא מגזין אורבני חודשי, שהודפס בירושלים והופץ בתל אביב, בירושלים, בחיפה ובבאר שבע. כל חודש בנושא אחר, והווה במה פתוחה ליוצרים מקומיים ובינלאומיים.
המגזין שאב את ההשראה שלו מ"פנזין", אך לא הוגדר ככזה בשל היותו מודפס בצבע וכן הכיל מודעות פרסומת שתומכות בהוצאתו לאור.

על המגזין

מגזין אף היה מגזין אמנות רחוב רב תחומי עצמאי שנוסד בשנת 2010 ללא מטרות רווח. המגזין יצא פעם בחודש ומציג איורים, ציורים, צילומים וכן סיפורים וקטעי שירה של יוצרים מכל הארץ ואף מהעולם. על-פי יוצריו מטרתו הייתה לתת במה ליוצרים מוכרים ומתחילים ולקדם את היצירה הישראלית בארץ ובחו"ל. עורכי המגזין היו לאו ליברמן, לירן פישר, נועה ברגר ומעיין יהודאי ויותם קלנר. כמו כן, קלנר עצב את המגזין. על לוחות האירועים אחראים קובי זיסלין ויותם מיכאל יוגב.
בכל גיליון התפרסמו יצירות בנושא שונה ומוגדר מראש לפי בחירת המערכת ו/או קהל הקוראים והיוצרים. כמו כן, היו טורים קבועים בכל חודש, של כותבים קבועים בנושאים מוזיקה, אוכל, יחסים, ביקורות אישיות וסגנון חופשי.
מגזין אף חולק חינם ברחובות, פאבים, מסעדות, בתי קפה, חנויות אופנה ומועדונים ברחבי הערים ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר-שבע. הוצאתו לאור התאפשרה באמצעות מודעות פרסום לעסקים בירושלים ובתל אביב (על פי רוב עסקים מעולם התרבות והפנאי), כאשר המודעות ממשיכות את הקו הנושאי והעיצובי של הגיליון במטרה ליצור חיבור בין קהל הקוראים והיוצרים לבין המקומות המפרסמים. כמו כן, הייתה סקירה מקוצרת של אירועי החודש (הופעות, מסיבות והצגות תיאטרון) במגזין עבור הערים ירושלים ותל אביב. וכמו כן אירועים ופסטיבלים מרכזיים ברחבי הארץ כמו אינדינגב. המגזין הופץ בכ-10.000 עותקים בכל חודש.

אירועים והפקות של המגזין

בנוסף לפעילות החודשית של הדפסה והפצת המגזין, מגזין אף גם מפיק אירועים והפקות חיצוניות דוגמת ארטשיק, יריד אמנות ואופנה אשר מתארח בכל פעם במקום אחר. עד כה נערכו 3 ירידי ארטשיק וזכו להצלחה רבה.
היריד האחרון התרחש בחאנל'ה, בר בתיאטרון החאן בירושלים בו התארחו אמנים ויוצרים שונים. היו למעלה מ-20 דוכנים שהציעו קומיקס, כרזות בדפוס משי, בגדים, מצלמות לומוגרפיה, תכשיטים ועוד.
אירוע מרכזי היה ציון שנה לתחילת הוצאת המגזין, ב-27 בינואר 2011. האירוע התרחש ב-5 מוקדים שונים בעיר ירושלים: בר הקצה, בר הטוביה, מועדון הצעצוע, המשרדים של תנועת רוח חדשה הירושלמית ובגלריה "יפו 23" של האקדמיה בצלאל. הכניסה לאירוע הייתה בחינם ובמהלך האירוע ניתן היה ליהנות מהופעות חיות, אוכל, תערוכות, מיצגים, מסיבה ועוד.
מדי פעם המגזין משיק את גיליון החודש במקומות שונים תחת הנושא החודשי. כך למשל בגיליון מספר 15, משחקי וידאו, הושק הגיליון בפאב הסטארדאסט הירושלמי. באירוע היה ניתן להשתתף בטורניר משחקי וידאו ובמשחק וידאו אנושי מקורי וייחודי של האמן גיל נעמתי. תקלטו צמד התקליטנים רובוקופ.
גברעם הגלילי

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1980 שובץ בחטיבת גולני. בגולני הגלילי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. הגלילי שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלחה"ן גולני. וכמפקד פלוגה בבה"ד 1. בתפקידו הבא  הקים את פלס"ר 7 במתכונתה החדשה ושימש כמפקדה. בהמשך שימש הגלילי כמפקד גדוד בבה"ד 1. לאחר מכן שירת ראש ענף בטיחות בזרוע היבשה וכראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א) בדרגת אל"ם. בשנת 2011 פרש לגמלאות.
כיום גברעם מתגורר בצור יגאל והוא אב לארבעה.
המרצת פתיחה

המרצת פתיחה היא סדר דין מיוחד שבאמצעותו ניתן לפתוח בהליך משפטי ומקורו בסעיפים 258-248 לתקנות סדר הדין האזרחי. תובענה בדרך של המרצת פתיחה מתבררת באופן מהיר ומקוצר על יסוד תצהירים בלבד וללא כתבי טענות או שלב הוכחות. הדבר מתאים בעיקר לדיונים שאינם מורכבים מבחינה עובדתית ומוגבל לאנשים מסוימים שיכולים לעשות בו שימוש. ישנם סדרי דין מיוחדים נוספים המאפשרים לקיים הליך באופן יעיל יותר, דוגמת: סדר דין מהיר, סדר דין מקוצר, וסדר דין מיוחד בתובענה לפינוי מושכר בלתי מוגן.

פרוצדורה

את ההמרצה מגישים בבקשה בכתב עם הכותרת "המרצת פתיחה" לה מצרפים תצהיר המאמת את העובדות הנזכרות בבקשה. המשיב אינו חייב להגיש תשובה להמרצת הפתיחה. אם הגיש, יעשה זאת בתוך 45 יום ממועד המצאת המרצת הפתיחה או עד 14 יום לפני הדיון – המוקדם מביניהם. מאחר שההליך נועד להתברר בדרך של תצהירים פרקטיקות משפטיות דוגמת תשובת המבקש לתשובת המשיב, הבאת ראיות והשמעת עדים דורשות קבלת רשות מבית המשפט. כמו כן, לא ניתן להגיש תביעה שכנגד.
בית המשפט ביוזמתו או לבקשת הנתבע (בכתב ההגנה) רשאי לבטל את המרצת הפתיחה ולהפנות את בעלי הדין לתובענה בדרך הרגילה או פשוט לדון בה בעצמו בסדר הדין הרגיל ולהורות על הגשת כתבי טענות.
עקב המגבלות על המקרים בהם ניתן להגיש הליך המרצת פתיחה, אין בנמצא מספר רב של תקדימים.
פאול לנדאו

ביוגרפיה

פאול לנדאו נולד להדוויג (מצאצאי ר' יחזקאל לנדא) ולפרדיננד, עורך דין ונוטריון, בעיירה נמסלאו (Namslau) שבשלזיה, גרמניה (כיום נמיסלוב (Namysłów) בפולין).
סיים את לימודיו התיכוניים בברסלאו. למד בתחילה משפטים, ואחר פנה ללמוד היסטוריה, תולדות הספרות והאמנות במינכן, לייפציג וברסלאו, שם קיבל ב-1904 תואר דוקטור, על עבודה שעסקה ברומנים של הסופר הגרמני בן המאה ה-19 קארל פון הולטיי . בין מוריו אריך שמידט  לאמפּרֶכט .
בתום לימודיו נמשך לחוגי הספרות והעיתונות, מ-1905 עבד בסוכנות ידיעות בברלין ומ-1909 היה עורך ומבעלי הסוכנות "Welt und Wissen", שסיפקה לעיתונות הערכת ספרות וסקירות על הישגים בתחומי הרוח והמחקר, ובמסגרת זו כתב מאמרים ופיליטונים רבים בנושאי ספרות, אמנות, תיאטרון והיסטוריה תרבותית, שהתפרסמו ביומונים ובכתבי עת רציניים. בנוסף, שימש כמבקר התיאטרון של כמה עיתונים והרבה לכתוב בעיתוני ברלין על שירה בלשונות שונות, תולדות התיאטרון, ציור ופיסול. הוא היה מהראשונים בגרמניה שהעריכו את יצירותיו של פול סזאן, והיה מיודד עם רנואר ואימפרסיוניסטים חשובים אחרים. מ-1921 כתב למגזין התרבות "פאוסט" (Faust), וב-1923–25 שימש כמו"ל וכעורך שלו. באותה עת פרסם כמה עבודות מחקר, בהן מונוגרפיות על הצייר ואמן התחריטים דניאל חודובייצקי  ועל המייסטרזינגר  הנס זאקס.
ב-7 במרץ 1935, שנתיים לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה לארץ ישראל עם רעייתו כשבאמתחתו ספרייתו העשירה, בת אלפי כרכים, והתיישב בתל אביב. בארץ שימש כמבקר אמנות עד מותו, תחילה ב"על המשמר", ואחר-כך ב"הדור", "בטרם" ו"ידיעות חדשות" (בשפה הגרמנית), שם פרסם בקביעות רשימות על אמנות ותערוכות.
לנדאו נישא ב-1909 לסופיה לבית ברסלאואר. לשניים נולדה בת אחת, אווה.
לנדאו נפטר ב-1951, בשנה ה-71 לחייו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
אלמנתו סופיה נפטרה ב-1985, ונטמנה לצדו.
נאסי (שפה)

נאסי היא שפה המורכבת מאוסף ניבים שונים, המשמשת את בני עם הנאסי החיים בדרום-מערב סין. השפה משתייכת לענף הטיבטי-בורמי במשפחת השפות הסינו-טיבטיות.

נתונים כלליים

מספר דוברי השפה עומד על מעל ל-300,000. היא מדוברת בקרב בני הנאסי ועמים נוספים במחוז יונאן באזור האוטונומי ליציאן-נאסי, וכן באזורים וײסי, צ'ז'ונדיאן, נינלאן, דאצין, יונשן, חה-צין, צזיאן-צ'ואן, ולאנפינג. כמו גם באזורים מסוימים במחוז סצ'ואן.
השפה משמשת באופן פעיל את כל רובדי האוכלוסייה ומקיפה את כל תחומי החיים של דובריה. באזורים מסוימים מתנהלים הלימודים בבתי הספר היסודיים בשפת הנאסי, יוצאים לאור עיתונים וספרות מגװנת, ומשודרים אף שידורי רדיו וטלוויזיה.
הניבים המרכיבים את השפה מתחלקים למזרחיים ומערביים. הקבוצה המזרחית הכוללת בין היתר את הניבים יונין, גואבה, ובאיצויבה, המדוברים בידי שבט המוסואו נחשבת כיום על ידי בלשנים רבים כקבוצה קרובה לשפות המוסואו. הקבוצה המערבית (שהיא למעשה, שפת הנאסי) מתחלקת לניבים צפונײם ודרומײם המובדלים ביניהם במערכת הצלילים ובאוצר המלים. בניבים הצפוניים מרובות המלים השאולות מטיבטית ואילו בדרומײם - מסינית.
טיפוס המשפט בשפה הנו מסוג SOV.
ג'וזפה מטאו אלברטי

חייו

אלברטי נולד בבולוניה שבאיטליה. בשנת 1705 התקבל כחבר באקדמיה פילארמוניקה. משנת 1709 ניגן בכינור בתזמורת של בזיליקת סן פטרוניו בבולוניה. ב-1721 נבחר לראשונה לנשיא האקדמיה פילארמוניקה, משרה שאליה חזר ונבחר עוד חמש פעמים. ב-1726 התמנה למאסטרו די קאפלה של סן ג'ובאני במונטה וב-1734 התמנה לאותו תפקיד בסן דומניקו.

מוזיקה

יצירותיו של אלברטי הושפעו במידה רבה מויוואלדי והיו מקובלות מאוד באנגליה. עיקר המוזיקה שלו הייתה אינסטרומנטאלית. הוא פרסם 12 סימפוניות, 10 קונצ'רטי בשישה קולות לכינורות.
כובע הקוסם

כובע הקוסם (באנגלית: The Sorcerer's Hat) הוא מבנה המשמש כסמל וכלוגו של פארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. 
בעת הקמת הפארק, בשנת 1988 שימש מגדל אירפול כסמל וכלוגו הפארק. במהלך חגיגות 100 שנות הקסם שנערכו בשנת 2001 (חגיגות 100 השנים להולדתו של וולט דיסני) שונה סמל ולוגו הפארק ונבנה "כובע הקוסם" - כובעו של מיקי מאוס בדמותו כשוליית הקוסם מתוך הסרט ההנפשה פנטסיה. מתחת לכובע מצויה חנות. 
בדומה לסמלים אחרים של פארקי דיסני, הכובע נבנה במיקום אותו ניתן לראות ישירות מהכניסה הראשית אל פארק השעשועים.
באוקטובר 2014 נחשף כי הכובע יגנז מהפארק, ובינואר 2015, התחילו את הסרת כובע הקוסם מהפארק שנמשכה 49 יום עד 25 בפברואר 2015.
Still Life

רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שמצוין.
קונצ'רטו למרגל ולתזמורת

פרשנות

הספר מהווה חלק מובהק מסוגת ספרות הריגול הבינלאומית, ומזכיר את ספריו של ג'ון לה קארה בתיאור מפורט של מאבקי הכוחות הקטנוניים לעיתים בתוככי שירות הריגול (למשל, התחרות החריפה בין הסניפים בתל אביב ובירושלים) וגם בעולם האקדמי - ועם זאת הוא בעל רקע ישראלי מובהק ואופייני (למשל, בהתייחסות של אנשי שירות הריגול אלה אל אלה בשמם הפרטי - אף מפקד הסוכנות נקרא בפי כל בשם "מיקי"). 
הסוכנות בה פעילים יוחנן ואמנון אינה מוזכרת במפורש בשמה. תפקידה העיקרי שמופיע בספר - מעקב אחר מרגלים זרים הפועלים בשטח ישראל - הוא תפקיד מובהק של השב"כ. אולם הסוכנות עוסקת גם בפעילויות שהן במציאות בתחומו של המוסד, כגון תיאום עם שירות הריגול של ספרד בנושא המחתרת הבסקית. 
לקראת סיום הספר מואץ קצב העלילה וכנהוג בספרים מסוג זה נחשף הקורא לגילויים מרעישים המאלצים אותו להבין מחדש את כל מה שסופר עד לאותו רגע. הקורא מגלה כי גם הדמויות הראשיות שסיפרו את סיפורן בגוף ראשון הסתירו ממנו מידע רב ומשמעותי.
המפלגה הדמוקרטית (לוקסמבורג)

היסטוריה

אמנם בלוקסמבורג התקיימו פלטפורמות ליברליות עוד משנת 1904, המפלגה נוסדה במתכונת הנוכחית ב-24 באפריל 1955. בתחילתה הייתה ה-DP מפלגה קטנה, וקיבלה  6 מושבים בבחירות הראשונות שלה, שנערכו בשנת 1955. בבחירות שנערכו בשנת 1959 קיבלה 11 מושבים בפרלמנט ולקחה חלק מסוים בממשלה של המפלגה הסוציאליסטית. בשנת 1964 המפלגה חזרה לשישה מושבים. בשנת 1968 קיבלה שוב 11 מושבים וחזרה אל חיק הממשלה. 
בשנת 1974 קיבלה המפלגה 22% מהקולות, עובדה שאפשרה לה לנהל משא ומתן עם המפלגות הגדולות ממנה. כתוצאה מכך, קיבלה תפקידים מרכזיים בממשלה. בשנים שלאחר מכן התרחש משבר כלכלי במדינה, והממשלה ניסתה לצמצם את נזקיו ולמנוע אבטלה המונית בתעשיית הפלדה. עם זאת, המפלגה הצליחה להוביל רפורמות רבות, בהן ביטול עונש המוות וקיצור תהליכי הביורוקרטיה של הליכי הגירושים.
בשנת 1979 קיבלה המפלגה כ-15 מושבים בפרלמנט, והייתה למפלגה השנייה בגודלה- הישג שיחזור על עצמו רק בשנת 1999. באותה השנה המפלגה זכתה בשני מושבים בפרלמנט האירופי, הישג שלא יחזור לעצמו. בשנים 1984-1999 פעלה המפלגה באופוזיציה.

אידאולוגיה

המפלגה אמנם נוטה לימין הפוליטי, אך בעשורים האחרונים היא נוטה להרכיב ממשלות עם מפלגות משני צידי המתרס הפוליטי. בכך היא דומה יותר למפלגה הליברל-דמוקרטית בבריטניה או המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה, מאשר מפלגות ליברליות קלסיות אחרות בבלגיה או בהולנד. 
המפלגה מאמינה בליברליזם כלכלי, סחר חופשי וכלכלת שוק. המפלגה תומכת בנחרצות בחירויות האזרח ובזכויות האדם, ובכך גם בזכויותיהם של מהגרים ובזכויות להט"ב. דוגמה לתמיכת המפלגה בזכויות אדם היא ביטול עונש המוות ותמיכה בזכות להפלות מלאכותיות. בנוסף על כך, המפלגה תומכת בחיזוקם של האיחוד האירופי, נאט"ו והאומות המאוחדות.

תמיכה פוליטית

מרבית מהכוח הפוליטי של המפלגה מגיע ממצביעים מן מעמד הביניים. רוב תומכי ה-DP הם צעירים, אנשי צווארון לבן, עובדי מדינה, עצמאים ואנשים בעלי הכנסה גבוהה. המפלגה זוכה להצלחה בעיר לוקסמבורג ובפרבריה העשירים. המפלגה (וגם הפלטפורמות הליברליות שקדמו לה) זכו להצלחה רבה מאוד בבחירות המוניציפליות בעיר.
צד שמאל של החושך

פרק המבוא

הסופרת הוסיפה הקדמה למהדורה של 1976. בהקדמתה, היא מגדירה את האופי והמטרה של כתיבת המדע בדיוני ומתארת את הכוונה שלה בכתיבת הרומן. היא עומדת על כך שכתיבת המדע הבדיוני היא לא אקסטרפולציה אלא, תיאור של אמת העל שהמחבר חושף בדרך שהיא לעיתים קרובות מורכבת ודו-משמעית. בנוסף, היא מכלילה את המטרה של רומנים באומרה כי רומנים טובים אמורים לשנות את הקורא בדרך שאי אפשר לתאר אחרי שהם סיימו לקרוא את הספר. לאחר מכן היא מתקדמת לטענה רחבה שלפיה הז'אנר הבדיוני כולו הוא מטפורה, ובמיוחד כאשר מדובר בכתיבה על אודות עתיד דמיוני שאותו לא ניתן לתאר בכל דרך אחרת מאשר מונחים מטאפוריים.
אויאמה

היסטוריה

במהלך תקופת אדו, הייתה אויאמה עיירת דואר (נקרא ביפנית שוקובה), עיירה בה מטיילים יכלו לנוח במהלך מסעותיהם ברחבי המדינה. ב-1 באפריל 1889, כחלק מהיווסדות מערכת העיריות, הוקמה אויאמה כעיירה. ב-31 במרץ 1954 אוחדה אויאמה עם הכפר הסמוך אוטאני והועלתה לסטטוס של עיר. בשנות ה-60 סופחו אל אויאמה העיירות הקטנות ממאדה, מיטה וקואקינו. כיום שטחה הכולל של העיר הוא 171.76 קמ"ר.

דמוגרפיה וגאוגרפיה

אויאמה היא העיר השנייה בגודל אוכלוסייתה במחוז טוצ'יגי. נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית העיר 165,852 תושבים וצפיפות האוכלוסייה בעיר הייתה 966 נפש לקמ"ר.
שטחה הכולל של אויאמה הוא 171.76 קמ"ר והיא נמצאת בדרום מחוז טוצ'יגי. במכרז העיר זורם הנהר ווטאראסה (Watarase).
אלפי ארקורי

ביוגרפיה

אלפי נולד למשפחה איטלקית בקמדן  שבמדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. הוא אדריכל מוסמך, ויצא מהארון בפני משפחתו ב-2013, כשהיה בן 24.
אלפי השתתף בעונה החמישית של The Voice  האוסטרלי. הוא הגיע עד לגמר וזכה במקום הראשון.
ב-29 ביולי 2016, הוא הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו Zenith.
ב-9 בפברואר 2019, אלפי ניסה לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2019, ובכך הוא נרשם לקדם האירוויזיון האוסטרלי Eurovision - Australia Decides ושם הוא ביצע את השיר "To Myself". הוא הגיע למקום ה-5 מתוך 10, ובכך לא ייצג את אוסטרליה באירוויזיון כלל.
ב-12 ביולי 2019, נודע כי אלפי ייצג את אוסטרליה בפסטיבל הבמה המוזהבת.
ברוריה דייוויד

קורות חיים

דייוויד היא בתו היחידה של הרב יצחק הוטנר, שהיה ראש ישיבת רבי חיים ברלין. הייתה יחד עם הוריה באחד המטוסים שנחטפו לשדה דוסון על ידי מחבלי החזית העממית לשחרור פלסטין, בשנת 1970.
בעלת תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. התואר הוענק לה בשנת 1971, והנושא של העבודה היה 'תפקידו הכפול של הרב צבי הירש חיות: מסורתי ומשכיל'. בעבודה מתארת דייוויד את הסינתזה שקיים הרב חיות בין העולם הרבני האורתודוקסי ובין עולם ההשכלה.
דייוויד ערכה יחד עם בעלה את סדרת ספריו של אביה "פחד יצחק" ותרגמה את דבריו מיידיש לעברית. 
הרבנית נשואה לרב יונתן דייויד, ראש ישיבת פחד יצחק בהר נוף בירושלים.
ברוך אדלר

ביוגרפיה

נולד בטרנובה שבצ'כוסלובקיה, ונקרא על שמו של רבי ברוך הגר, האדמו"ר השני לבית חסידות ויז'ניץ. ב-1936 עלה ארצה עם משפחתו ממניעים ציוניים, הורים ושבעה ילדים, חלקם נשואים, ובהם גיסו יהודה שפיגל. אביו, מנחם מנדל אדלר, היה מראשוני חסידי ויז'ניץ בארץ ישראל. המשפחה לקחה איתה ארצה מכונות סריגה ופתחה עסק משפחתי של ייצור סוודרים ומוצרי סריגה בתל אביב.
לאחר תום לימודיו בישיבת היישוב בתל אביב הצטרף לאגודת אליצור, בה עסק בפעילות ציונית דתית. כמו כן, היה חבר בהגנה. עם פרוץ מלחמת השחרור היה מראשוני המגויסים לצה"ל, ונלחם ביחד עם חטיבת אלכסנדרוני באזורים שונים כדוגמת לוד ורמלה במבצע דני. במילואים שירת בתותחנים וכקצין הגנה מרחבית. ב-1956 נישא לרחל לוי, ועבר להתגורר בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בשל מצבה הדחוק של משפחתו לא זכה להשכלה על-תיכונית, אולם בהיותו אוטודידקט וחובב קריאה השלים את השכלתו בלימוד עצמי.
עבד תחילה כמורה לחינוך גופני. ב-1954 החל לעבוד כעיתונאי במערכת העיתון הציוני דתי הצופה, שם עבד במשך למעלה מ-35 שנים. תחום הכתיבה העיקרי שלו היה בנושאים כלכליים, אך הוא שימש גם ככתב צבאי, כתב לענייני תחבורה ותעופה וכתב לענייני תיירות. גם לאחר שחלה בפרקינסון, והתקשה בכתיבה, הוא המשיך להכתיב את כתבותיו למזכירותיו במערכת. בנוסף לעבודתו ב"הצופה" עבד כפרילנסר, בעיקר בתחום הכלכלי, בעיתונים נוספים כדוגמת "הארץ", והעיתונים הכלכליים "מבט" ו"שערים".
בעבודתו ב"הצופה" קידם נושאים שהיו חשובים בעיניו, בעיקר בהובלת מאבקים סוציאליים לטובת עמיתיו בעיתון.
הותיר אחריו אישה, רחל אדלר, מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך, שלושה בנים ובת. צעיר הבנים הוא הזמר-יוצר אורי אדלר. התגורר בבית מגורי העיתונאים, שני בנייני מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב בהם התגוררו כמה עיתונאים מרכזיים, ובהם יוסף לפיד, יגאל לב, שבתאי דון-יחיא, לוי יצחק הירושלמי, יצחק בראט ונפתלי קראוס.
אגון קרנץ

אגון קרנץ (בגרמנית: Egon Krenz; נולד ב-19 במרץ 1937) היה פוליטיקאי קומוניסטי מזרח-גרמני, שנודע בעיקר בזכות כהונתו הקצרה כמנהיג האחרון של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית בתקופת נפילת חומת ברלין ולקראת איחודה של הרפובליקה עם גרמניה המערבית. לאחר תום המלחמה הקרה הועמד קרנץ לדין ונידון ל-6.5 שנות מאסר.

שנותיו הראשונות

אגון קרנץ נולד בקולברג שבפומרניה, באזור שהיה אז חלק משטח גרמניה וכיום נמצא בשטח פולין. ב-1944 עבר עם הוריו מערבה לאודר, והתגורר בעיירה דמגרטן שבחופי הים הבלטי (כיום במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה).
ב-1953 הצטרף קרנץ לתנועת הנוער "הנוער הגרמני החופשי" ובשנת 1955 הפך לחבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (המפלגה הקומוניסטית ששלטה בגרמניה המזרחית). בין 1957 ו-1959 שירת בבסיס הפולקסמרינה (הצי של גרמניה המזרחית) בפרורה אשר בריגן. כבר אז היה פעיל פוליטית. במהלך הקריירה הפוליטית שלו הוא החזיק בתפקידים שונים הבולט שבהם הוא חברותו בפוליטביורו משנת 1983 וכהונה כמזכ"ל הנוער הגרמני החופשי, תנועת הנוער הקומוניסטית.

מנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית

קרנץ נבחר למזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי ומנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית ב-18 באוקטובר 1989 בעקבות גלי המחאה ההמוניים שהביאו להתפטרותו של אריך הונקר.
קרנץ קיבל את התפטרותם של ראש הממשלה וילי שטוף, ממשלתו וכל חברי הפוליטביורו ב-8 בנובמבר. למרות זאת הוא נבחר מחדש כיו"ר על ידי הוועד המרכזי של המפלגה.
למרות הבטחותיו של קרנץ לקיום רפורמות דמוקרטיות במערכת המזרח גרמנית וביקורתו על נוקשותם של קודמיו, המחאה הציבורית כנגד משטרו התגברה. בניסיון להרגיע להשתלט על המצב הוא אישר תקנות חדשות שאיפשרו נסיעה לגרמניה המערבית על ידי פתיחת הגבול עם צ'כוסלובקיה שנסגר כדי למנוע מעבר של מזרח גרמנים למערב ולבסוף פתח את גבולות המדינה באופן טוטאלי ואיפשר לתושביו לנסוע למערב בדרך ישירה מתוך תקווה שדבר זה יעצור את זרם הבורחים למערב אולם בפועל זה רק הגבירו ותרם להמשך העירעור של משטרו.
קרנץ התפטר ב-3 בדצמבר 1989. הוא היה מנהיגה הקומוניסטי האחרון של גרמניה המזרחית. הוא סולק ממפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (יורשתה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי) בשנת 1990 בניסיון לשפר את תדמית המפלגה.

אחרי איחוד גרמניה

קרנץ נשפט בשנת 1997 לשש וחצי שנות מאסר בעוון פשעים שבוצעו בזמן המלחמה הקרה, רציחתם של עריקים שניסו להימלט למערב דרך חומת ברלין, הערעור שלו לבית המשפט החוקתי לא התקבל, בעתירתו הוא טען שלגרמניה המאוחדת אין שום סמכות לשפוט אותו על מעשים שנעשו בזמן קיומה של גרמניה המזרחית והעלה את הטענה ששפיטתם של מנהיגי גרמניה המזרחית היא לא יותר מרדיפה פוליטית ו"צדק של מנצחים". הוא התחיל לרצות את עונשו בשנת 2000.
קרנץ שוחרר בשנת 2003 לאחר שעונשו הומתק. קרנץ הוא בין האישים היחידים שהיו מעורבים בשלטון המזרח גרמני שעדיין ממשיכים להגן על פעולותיו.
ח'ווארזם

ח'ווארזם (בפרסית: خوارَزم) הוא האזור הפורה של דלתת נהר האמו-דריה במקום שבו הוא נשפך בעבר לימת ארל (הימה יובשה במאה ה-20 עקב פעילות אנושית). האזור מהווה מעין נווה מדבר רחב ממדים באמצע הרמה המדברית של מרכז אסיה. אזור ח'וואריזם שוכן על הגבול שבין טורקמניסטן מדרום לאוזבקיסטן מצפון. 
אזור ח'וואריזם היה בסיסה של אימפריה מקומית הנושאת את אותו שם. האימפריה הח'ווארזמית שלטה בין השנים 1231-1077 על חלקים נרחבים ממרכז אסיה וכל איראן. האימפריה נפלה עם פלישת השבטים המונגולים מהמזרח במהלך המאה ה-13.

היסטוריה מיתולוגית

המלומד המוסלמי בן המאה ה-11 אל-בירוני, מילידי ח'ווארזם, מתארך את ראשית ההתיישבות באזור לשנת 1,292 לפני הספירה. ראשון המתיישבים בח'ווארזם לפי בירוני, היה הנסיך המיתולוגי סיאווש, דמות מרכזית הלקוחה מתוך האפוס האיראני החשוב שאהנאמה.
קרי סטיינסייפר

ביוגרפיה

סטיינסייפר נולדה וגדלה ברדווד סיטי, קליפורניה. היא החלה לשחות בגיל 11 תחת הדרכתו של קן בלי במועדון השחייה ווסט ואלי שבסן פרנסיסקו. היא למדה באוניברסיטת טקסס ושחתה תחת הדרכתו של ריצ'רד קוויק.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס ונצואלה בשנת 1983 זכתה סטיינסייפר ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (56.92 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:46.46 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:12.99 דקות).

אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה סטיינסייפר ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בצוותא עם חברתה לנבחרת ננסי הוגסהד בתוצאה של (55.92 שניות) לפני אנמארי ורסטאפן מהולנד (56.08 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.43 דקות, לפני הולנד (3:44.40 דקות) ומערב גרמניה (3:45.56 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות ונבחרת ארצות הברית ניצחה בשלב הגמר.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1985 זכתה סטיינסייפר ב-4 מדליות, 3 זהב, ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (2:01.52 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:45.65 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (8:06.74 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.75 שניות, אחרי ג'נה ג'ונסון (56.36 שניות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס בשנת 1987 זכתה סטיינסייפר במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:48.68 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכתה סטיינסייפר במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:43.63 דקות).
זאביק הראל

תולדות חייו

נולד וגדל בבני ברק. אביו הוא אבי הראל, דירקטור בחברות שונות, לשעבר משנה למנכ"ל בנק הפועלים. למד בישיבה התיכונית קריית הרצוג והיה מתלמידיו הקרובים של הרב משה צבי וקסלר. בתקופה זו הופיע במשך עונה כנציג הנוער הדתי בתוכנית הטלוויזיה 'פיוס בע"מ' שעסקה ביחסי דתיים וחילוניים ושודרה בערוץ 2. לאחר מכן למד בישיבת תורת החיים בנווה דקלים, בה גם התגורר כאברך לאחר נישואיו. בתקופה זו החל לעסוק בהפצת יהדות, והיה שותף בהקמת ארגון 'מתוך אהבתו' להפצת יהדות באזור הנגב ובקרב החיילים המשרתים בגוש קטיף. לאחר תוכנית ההתנתקות עבר, עם קהילת תורת החיים, ליד בנימין. בשנת תשס"ז הוזמן על ידי הרב שמואל טל לעמוד בראש מדרשת טהר ביד בנימין, תפקיד בו כיהן כעשור. במקביל לעיסוקים אלה, למד בשנים תשס"ז-תשס"ט בימוי בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי. בהמשך הקים את בית ההפקות 'והיו עיניך' המפיק סרטים תיעודיים על גדולי ישראל. בשנת תשע"ו נמנה עם מייסדי בית הכנסת בקיבוץ חולדה, ומאז הוא מגיע להתפלל בו עם כמה מתלמידיו מדי בוקר. בשנת תשע"ז התמנה הרב הראל למנהל ערוץ הידברות. החל משנת הלימודים תשע"ט משמש הרב הראל כרב אולפנת צביה חפץ חיים.

שיעורים והרצאות

שיעוריו מתייחדים במגמה של איחוד בין הזרמים השונים ביהדות בכלל ובחסידות בפרט, ותוך עיסוק בדמויותיהם של גדולי ישראל מקהילות ישראל השונות. שתי הדמויות המרכזיות שעליהן מתבססת משנתו החינוכית, הן האדמו"ר מפיאסצ'נה, והרב שמואל טל, ורבים מהשיעורים עוסקים בכתביהם.
הרב הראל לימד בעבר גם בישיבת תורת החיים. בשנת תש"ע ובשנים תשע"ה-תשע"ו העביר הרב הראל את שיחת עונג שבת בישיבה. הרב הראל מרצה גם במסגרות נוספות, בתוכן מדרשת כיסופים ביישוב ניצן ובמכללה ירושלים. בעבר הרצה גם במכללת אחוה ובכנס בניין שלם.
אליעזר פאפו

ביוגרפיה

נולד ליצחק ובלאנקה פאפו, אחת המשפחות הוותיקות של יהדות סרייבו בבוסניה (אז סראי-בוסנה, באימפריה העותמאנית). למד בישיבות בעיר הולדתו ורכש בקיאות רבה בתורה. בעיר הולדתו, סרייבו, כתב גם את ספרו הראשון "חודש האביב". אחרי שהתחתן עבר לגור בסיליסטרה, והיה לראש הקהילה היהודית המקומית.
בשנת 1819 הגיע לבוקרשט וניהל ואירגן שם מחדש את קהילת היהודים הספרדים בעיר, על בסיס התקנון המקורי שנקבע ב-1811. הוא עצמו היה לראש הקהילה. כעבור זמן קצר חזר לסיליסטרה.
בנו הרב יהודה פאפו עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים.

דמותו

על דמותו של רבי אליעזר פאפו כתב בנו: ""והפליא לענות בצום נפשו, ומלקות בכל לילה ולילה שאומרים בהם תחנונים. שק ואפר וחרולים וטבילות [...] וטבילת שלגים [...]""] סביב דמותו הילכו סיפורי אגדה שקשרו אותו בניסים. כך לדוגמה, בהגיעו לגיל 24 החל לכהן כאב בית הדין הרבני בסיליסטרה, והוא עשה את הדרך לעיר בקפיצת הדרך. דוגמה נוספת היא לגבי מותו מדבר בחול המועד סוכות, כ' תשרי, 1827 שנקשר באופן סגולי להפסקת המגפה בעיר סיליסטרה. טרם פטירתו בשנת ה'תקפ"ח, הודיע כי כל המשתטח על קברו אחר טבילה, אמירת תהילים, ותפילה בכוונה - ייפקד בדבר ישועה ורחמים.]
South of the Border (שיר של אד שירן)

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אד שירן ב-4 באוקטובר 2019, כמה שבועות לאחר צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את החזית של אחוזה מסוימת, בה נמצאים אד שירן, קמילה קביו וקארדי בי. בהמשך ניתן לראותם, כשהם שרים את השיר.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-15 מיליון צפיות.
ג'ורדן קרופורד

ילדותו

קרופורד נולד בשנת 1988 בדטרויט, מישיגן. בבית הספר התיכון הוא סבל מפציעה בקרסול שאילצה אותו להחמיץ את עונת המשחקים האחרונה שלו בכדורסל. הוא למד תקשורת ומדיה בבית הספר לאומנויות בדטרויט.

קריירה

קרופורד שיחק בתחילה באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת זאוויר. בדראפט ה-NBA 2010 הוא נבחר במקום ה-27, על ידי ניו ג'רזי נטס, אשר העבירה אותו בטרייד לאטלנטה הוקס. במהלך עונתו הראשונה בקבוצה עבר השחקן בטרייד לוושינגטון ויזארדס. ב-8 במרץ 2011, קלע קרופורד שיא קריירה של 22 נקודות נגד מילווקי באקס. ב-15 במרץ 2011 הוא שבר את השיא קריירה שלו, וקלע 27 נקודות בהפסד לשיקגו בולס. עוד פעם הוא שבר שיא זה ב-30 במרץ 2011, על ידי קליעת 39 נקודות בהפסד למיאמי היט. ב-1 באפריל 2011, במשחק נגד קליבלנד קאבלירס, השיג לראשונה טריפל דאבל כשרשם 21 נקודות, 11 אסיסטים, ו-10 ריבאונדים.
ב-8 בינואר 2019 חתם קרופורד בעירוני נהריה מליגת העל, אך ניצל סעיף בחוזהו ועזב לאחר חודש בלבד וחמישה משחקים בהם השתתף, במהלכם רשם 17.8 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
טקס פרסי אוסקר ה-83

זוכים ומועמדים

המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-83 הוכרזו ב-25 בינואר 2011 בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס על ידי נשיא האקדמיה טום שארק והשחקנית מוניק.
הסרטים עם מירב המועמדויות היו "נאום המלך" עם 12 מועמדויות ואחריו הסרט "אומץ אמיתי" עם 10 מועמדויות. הזוכים הוכרזו בטקס מיוחד שנערך ב-27 בפברואר 2011.

פרסים מיוחדים

הטקס שבו הוצגו הפרסים המיוחדים נערך ב-13 בנובמבר 2010.

מחלוקות סביב הטקס

רבים מהמבקרים בארצות הברית ביקרו את הנחייתם של ג'יימס פרנקו ואן האת'וויי. חלק מהם כמו רוג'ר איברט ופיטר טראברס הגדירו את הטקס כגרוע ביותר שהם ראו. ברם, חלק החמיאו להאת'וויי על הנחייתה.
במהלך הטקס השחקנית מליסה לאו שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אמרה בנאומה את המילה "Fuck", אך היא מיהרה להתנצל על פליטת פה זו עוד בנאומה.