google/wiki40b huggingface dataset:
ישיבת קדומים

ישיבת קדומים (בעבר נקראה: ישיבת אלון מורה) היא ישיבה גבוהה הממוקמת ביישוב קדומים.

היסטוריה

הישיבה הוקמה בחנוכה ה'תשל"ו (1976) בעלייה של גרעין "אלון מורה" לסבסטיה, על ידי תלמידי הרב צבי יהודה קוק. לאחר מכן, כאשר קיבל גרעין "אלון מורה" אישור לעלות לקרקע באזור מחנה קדום, הצטרפה הישיבה לעלייה. ראש הישיבה הראשון היה הרב נחום רכל, ולצידו כיהן הרב יוסי אנטמן כר"מ. בסוף שנת ה'תשל"ח (1978) החל הרב יצחק בן שחר לשמש כראש הישיבה, עד היום, ואליו הצטרפו בהמשך רבנים נוספים מבוגרי ישיבת מרכז הרב. לאחר משכנה הראשון הישיבה עברה למבנים משלה במעלה היישוב, ובאלול תשנ"ו (1995) עברה הישיבה לשכונת גבעת רש"י בקדומים, שם הוקמה שכונה סביב הישיבה.
נכון ל-2017 מונה הישיבה כ-60 תלמידים, רובם אברכים. תלמידי הישיבה באים מישיבות תיכוניות וישיבות קטנות-לאומיות וכן מישיבות גבוהות. הישיבה היא ישיבה גבוהה, ורוב התלמידים משרתים בצה"ל, בעיקר דרך מסלול "הסדר מרכז". בישיבה פועלים גם כולל דיינות, כולל בוקר לאנשי היישוב "משכן בנימין" על שם הרב בנימין הרלינג, מכון "עז לישראל" לתורה ומדינה ומכון "משפט ערוך" להוצאת כתביו של הרב זלמן נחמיה גולדברג.
הישיבה ממשיכה את האידאולוגיה של ישיבת מרכז הרב וחלק מהרבנים, כולל הרב יצחק בן שחר, הם בוגרי ישיבה זו. הישיבה נאמנה למשנתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ומזוהה מבחינה אידאולוגית עם שיטתו של הרב אברהם א. שפירא. מלבד לימוד גמרא והלכה, עוסקים בישיבה גם בלימוד תנ"ך ומתמקדים בעבודת המידות והתפילה. 
מנהל הישיבה כיום הוא מתניה לוינגר.
יהודה בכרך

רבי יהודה בכרך (ה'תקל"ה, 1775 - ליל שבת כ"ט בניסן ה'תר"ו, 24 באפריל 1846) היה רב ליטאי, רבה של סייני שבפלך סובאלק בליטא (כיום בצפון-מזרח פולין). נודע בשל הגהותיו לתלמוד הבבלי שנדפסו בשלהי ש"ס וילנא ובכל מהדורות הש"ס המבוססות על מהדורה זו בשם נימוקי הגרי"ב והגהות הגרי"ב.
הגהותיו בשם דומה נדפסו על ספרי יסוד רבים מארון הספרים היהודי: ששה סדרי משנה, התלמוד הבבלי, משנה תורה לרמב"ם, שולחן ערוך (אורח חיים ויורה דעה) ותורת חטאת לרמ"א.

ביוגרפיה

נולד לרב יהושע השיל בכרך מגלינדיץ הסמוכה לאמדור, צאצא למשפחת רבי טוביה בכרך. אמו הייתה בתו של רבי חנוך הניך אב"ד קלווריה וזבלובדוב, מחבר "משפחת החנוכי" ובנו של הרב היסו"ד, מראשי קהילת יהודי וילנה. למד בישיבת וולוז'ין בתקופת כהונתו של רבי יצחק מוולוז'ין בראשות הישיבה.
בחר לכהן ברבנות העיירה סייני, הקטנה יחסית, בשל הזמן הרב יותר שהותירה לו עובדה זו ללימודיו.
הוא נפטר בסייני בליל שבת כ"ט בניסן ה'תר"ו, 24 באפריל 1846.

הגהותיו

לפי עדות שמיעה שהביא הרב רפאל נתן נטע רבינוביץ במאמרו על הדפסת התלמוד היה ברשותו עותק של התלמוד בדפוס בנבנשתי שהיה בשימושו של הגאון מווילנה ועליו הגהות בכתב ידו שונות מאלו שנדפסו על דפי התלמוד כ"הגהות הגר"א" מאז דפוס וינה (תקס"ו-תקע"ו).
קוקי לבנה

היסטוריה

הלהקה נוסדה בשנת 2006 על ידי סולן הלהקה קובי מנדלבאום. הוא היחיד שנותר מההרכב המקורי.
במשך שנותיה הראשונות הלהקה הופיעה והקליטה, אך לא פרצה לתודעה הציבורית. צברה מוניטין בעיקר קרב תיכוניסטים ובני נוער באזור רמת השרון והרצליה. ביוני 2010 מילאה לראשונה את מועדון הבארבי בתל אביב להופעה. באותה שנה, הופיעה כלהקת החימום של הלהקה "מוניקה סקס".
ב-2011 לראשונה זכו לתשומת לב ברמה ארצית, כאשר הוציאה את השיר "כמה הייתי רוצה" לתחנות רדיו ולרשתות חברתיות.
בשנת 2011 זכו חברי הלהקה (אז עם עומר הוטניק ועמית סרפר בהרכב) בתחרות השיר המקורי של עמותת "תו ראשון" עם השיר "משלים עוד סיבוב" כשהם גוברים על יותר מ-150 שירים מתחרים. זכייה זו זיכתה את חברי הלהקה בפרס - עבודה עם המפיק והיוצר עידו לדרמן (בסיסט להקת "התקווה 6").
באותה תקופה התגלה סכסוך בין חברי הלהקה לבין עמית סרפר (על רקע העבודה עם אותו מפיק) אשר גרם לחברי הלהקה לשחררו מן ההרכב מיד אחרי הופעתם מול כמה אלפי אנשים בעצרת ה"מחאה החברתית" בכיכר המרכזית ברמת השרון.
בשנת 2015 הוציאה את אלבומה הראשון ששמו "כוסות מפלסטיק".

שיתופי פעולה של הלהקה

הלהקה הירבתה לשתף פעולה במהלך השנים עם הלהקות מרסדס בנד" ו"התקווה 6", ועם הזמרת אביה שושני (משתתפת הכוכב הבא).

הופעות הסלון

בתחילת דרכה, הלהקה צברה קהל מעריצים רחב בעיקר בגילאי ה-14–17. רוב מעריציה לא יכלו להגיע להופעות בפאבים ומועדונים בשל גילם הצעיר, ולכן הגו חברי הלהקה קונספט ייחודי להופעותיהם - הם יגיעו אל מעריציהם עד הבית ויופיעו בחינם. הופעות הסלון, היוו את מרכז פעילות הלהקה בין 2006 ל-2011. ב-2012, עם התבגרות חברי הלהקה וקהל מעריציהם, הם החלו להעלות רעיונות לשלב הבא בהופעות הלהקה. חברי הלהקה החליטו לקיים הופעות שכרטיס הכניסה יעלה 10 שקלים בלבד על מנת לכסות עלויות בלבד.

הוצאת אלבום הבכורה

חברי הלהקה פתחו פרויקט בהדסטארט (אתר למימון המונים) והחלו בגיוס הכספים למען אלבומם. התפיסה של רכישת אלבום במימון המונים שונה מהותית מזו קונבנציונלית, שכן הרוכש מקבל את המוצר המוגמר רק לאחר שהכסף גויס והלהקה מסיימת את תהליך ההקלטות. הפרויקט הוכתר בהצלחה, שכן הסכום הנדרש אכן גויס, והלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה. השירים באלבום הם: משלים עוד סיבוב, חולשה לנשים, עכשיו זה מאוחר מדי, אז ועכשיו, אחרי הסערה, אולי תלכי מפה כבר, תיראי כתבתי לך שיר, פוליסיה, בואי לרקוד, כשתבואי, אתמול בלילה, יושבים על הגג, כמה הייתי רוצה.
הדרבי של מוסקבה (הוקי קרח)

היסטוריה

היריבות בין הקבוצות החלה בשנת 1946 לאחר הקמת ליגת העל הסובייטית בהוקי קרח ומאז שתי הקבוצות פגשו זו את זו 222 פעמים וזו אחת מהיריבויות הוותיקות בתולדות ההוקי קרח ברוסיה.
מאז 1992 המתח בין הקבוצות ירד, בעיקר בשל העובדה שצסק"א התקשתה לזכות באליפות שוב. עניין רב מעוררים המפגשים בין קבוצות הנוער הצבא האדום וקבוצת ספרטק, שזוכות להצלחה רבה בליגת MHL‏.
מנגד המפגשים בין צסק"א לדינמו הפכו למפגשים המתוחים ביותר בליגת ההוקי הקונטיננטלית בעיקר תודות להתחזקותה של דינמו, מאז התפרקות ברית המועצות, שזכתה בארבע אליפויות רוסיה (1993, 1995, 2000, 2005) והיא עם שתי זכיות רצופות באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית (2012, 2013), בעוד צסק"א לא זכתה באף אליפות לאומית מאז 1992, למרות שהעפילה עד לגמר גביע גגארין בעונת 2015/2016 ובעונת 2017/2018 והשניים נפגשים במסגרת רבע גמר גביע גגארין בעונת 2018/2019. הרקע ליריבות בין דינמו לצסק"א הוא מיוחד ונובע מהרקע ההיסטורי והפוליטי: דינמו הוקמה על ידי המשטרה בעוד צסק"א על ידי הצבא והמתיחות בין המועדונים הייתה ביטוי ליריבות הסמויה שבין הצבא למשטרה.
היריבות בין דינמו לספרטק היא אחת מהיריבויות הפחות מתוחות, בעיקר בשל היות ספרטק לקבוצת ההוקי החלשה מבין שאר מועדוני ההוקי במוסקבה ותופסת מקום שולי בקרב משחקי הדרבי בעיר.
עמנואל אמבולה

קריירת מועדונים

אמבולה התחיל את הקריירה שלו במינינג ריינג'רס. בשנת 2008 הצטרף לזנאקו.
בינואר 2009 הצטרף לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית. ב-14 ביולי 2009 השתתף במשחק נגד דינמו זאגרב והפך לזמבי הראשון שמשחק במוקדמות ליגת האלופות. בעונתו הראשונה במועדון זכה בדאבל. בשנת 2010 היה מועמד לטוטנהאם הוטספר וארסנל אך המהלך לא יצא לפועל.
בספטמבר 2010 בית הדין של פיפ"א ביטל את חוזהו של אמבולה בפיוניק משום שהוא חתם עליו בהיותו קטין, ולבסוף הוא חתם במזמבה. בפברואר 2012 הושאל לפורטו ושיחק בקבוצת המילואים.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם בהפועל רעננה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-4 נגד הפועל פתח תקווה, שבוע לאחר מכן הורחק בהפסד 2-0 נגד מכבי תל אביב.
בעונת 2018/2019 חלה ירידה במעמדו, וב-17 בינואר 2019 אמבולה חתם בבני סכנין

קריירה בינלאומית

ב-15 בנובמבר 2008 אמבולה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה נגד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2010 והפך לשחקן השני הכי צעיר בתולדות המפעל, כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-8 חודשים.
מונטאן ורוזנבלום

מרקוס מונטיין ועדי רוזנבלום הם צמד אמנים היוצרים בווינה ובלונדון. 
מרקוס נולד בגראץ שבאוסטריה בשנת 1962. עדי רוזנבלום נולדה בחיפה בשנת 1962, למדה בית הספר לאמנויות יפות בווינה, שם הזוג נפגש בשנת 1992, ומאז הם יוצרים ביחד.
הזוג יוצר במגוון אמצעים ודרכים, בין השארים במיצגים, ציורים ווידאו. היצירות המפורסמות ביותר שלהם כוללות ציורים גדולים של צעירים בסגנון הדומה לקומיקס, בסיטואציות יוצאות דופן.
הם הציגו בגלריות ברחבי העולם, בין השאר בגלריית טייט ובגלריית סאצ'י בלונדון ובביאנלה לאמנות בסאו פאולו. בארץ הופיעו בגלריה זומר לאמנות עכשווית ובמוזיאון חיפה לאמנות.
אובליסק

אוֹבֶּלִיסְק הוא מונומנט צר וגבוה, בעל ארבעה צדדים וקצה עליון בצורת פירמידה. מכונה לעיתים בעברית "מצבת מחט". אובליסקים קדומים נבנו מגוש סלע יחיד (מונולית).

היסטוריה

אובליסקים נבנו במצרים העתיקה, ומוקמו בזוגות בכניסה למקדשים, אולם נראה כי רק 27 מהם שרדו. אובליסקים אחדים נמצאו בחורבות העיר המצרית הקדומה און (הליופוליס) ובהם שניים הידועים בשם מחטי קלאופטרה. אחת ממחטי קלאופטרה הובאה ללונדון והשנייה הובאה לניו יורק. אובליסק נוסף שהוצא מחורבות און מצא לו מקום בכיכר סן ג'ובאני אין לטראנו ברובע לטראנו ברומא. אובליסק אחר מתנשא עתה כיכר הקונקורד שבפריז.
אובליסקים נמצאו גם בחפירות באשור. שני הידועים בהם שנמצאו בשלמותם הם האובליסק הלבן המתנשא לגובה 2.85 מטר, והאובליסק השחור. 
הרומאים הוקסמו מהאובליסקים, עד כדי כך שכיום ישנם ברומא יותר ממספר כפול של אובליסקים לעומת מספר האובליסקים ששרדו במצרים.
האובליסק סימל את האל רע ונאמר שהוא קרן שמש שהתאבנה. המצרים גם האמינו כי האל התקיים בתוך האובליסק. 
בימי השושלת ה-12 (ראשית האלף השנייה לפסה"נ) נוצרו קשרים הדוקים בין מצריים ובין כנען, והאובליסקים אומצו בידי הכנענים והצידונים. מאותה תקופה נמצאה שורת אובליסקים במקדש העתיק בגבל שבלבנון.
גם האשורים הציבו אובליסקים. אלה היו נמוכים, ראשם עשוי מדרגות, ועל צלעותיהם תבליטים בעלי תוכן היסטורי.
הדוגמה המפורסמת ביותר הוא "האובליסק השחור" של שלמנאסר השלישי. 
לא כל האובליסקים שהוקמו מחדש באימפריה הרומית הוקמו בעיר רומא. המלך הורדוס חיקה את פטרוניו הרומאים והקים אובליסק גרניט אדום בהיפודרום בקיסריה. אובליסק זה נמצא בידי ארכאולוגים מונח על הקרקע והוקם שוב במקומו המקורי בקיסריה העתיקה.

בניה

האובליסקים נחצבו כולם מן הגראניט של אסואן. במחצבות שם עדיין מצוי אובליסק אחד שלא הושלם . את האובליסקים היו משיטים מן המחצבה על הנילוס בסירות שנבנו במיוחד לשם כך.
אובליסקים מיוחדים הוקמו בהקשר לפולחן השמש. אלה היו בנויים אבני גיר מסותתות, במקום מקשת אבן יחידה, ראשם היה מצופה נתך של כסף וזהב, המחזיר את קרני השמש ובקצהו היה מוצב כנראה כדור מוזהב.

אובליסקים כיום

אדריכלים רבים משתמשים גם כיום בצורת האובליסק ביצירותיהם. בימינו קיימים מונומנטים רבים בצורת אובליסק ברחבי העולם, בהם אנדרטת ג'ורג' וושינגטון (Washington Monument) בבירה וושינגטון, ארצות הברית, אובליסק לוקסור בכיכר הקונקורד, פריז, צרפת, אובליסק הלטראנו ברומא, וכן האובליסק של בואנוס איירס הממוקם בשדרת ה-9 ביולי בעיר.
צורת האובליסק משמשת למטרות שונות ומגוונות. מצבה בצורת אובליסק שחור הייתה ההשראה של הסופר אריך מריה רמרק לספרו האובליסק השחור.
בסדרת ספרי הקומיקס אסטריקס קיימת דמות המובילה מנהירים בשם אובליקס, ששמה מרמז לאובליסק.

בישראל

בישראל מוצב אובליסק, שהוא העתק מוקטן של אנדרטת ג'ורג' וושינגטון, בגן הוורדים בירושלים, סמוך לבית המשפט העליון. שני אובליסקים נוספים הוצבו על ידי ממשלת מצרים (על פי הסכם השלום) בשנות השמונים, כאנדרטאות לחיילי הצבא המצרי במלחמת העצמאות, האחת ליד גשר עד הלום והשנייה מול מצודת יואב. בחיפה הוצב אובליסק הקיסר בהר הכרמל לציון ביקורו של וילהלם השני בארץ ישראל, אובליסק המסמן את המקום בו יוקם בית התפילה הבהאי בכרמל הצרפתי ובטכניון מוצב אובליסק הטכניון. במוזיאון ראלי בקיסריה ניצבת אנדרטה בצורת אובליסק לזכר קהילות היהודים באיטליה ולזכר האיטלקים שהצילו יהודים במלחמת העולם השנייה.
אנדרטה נוספת נמצאת בעיר אריאל, לזכר הלוחמים הווטרנים שלחמו במלחמת העולם השנייה ברוסיה נגד צבא גרמניה.
טיאה פלץ

חייה

טיאה פלץ נולדה בבוקרשט, רומניה ולמדה אמנות במכון לאמנויות פלסטיות על שם ניקולאיה גריגורסקו, כמו חברה ללימודים, מקסימיליאן הרמן מקסי. בציוריה מתארת האמנית את נופי בוקרשט, נופים שתוארו בספרי אביה.
עבודות של טיאה פלץ מוצגות במוזיאון הלאומי לאמנות בבוקרשט ובמוזיאון לאמנות של קראיובה. בשנת 2001 אחותה, ליאה פלץ, תרמה עשרות רבות של ציורים לידי מספר מוזיאונים ברומניה.
רווקה זקנה

רווקה זקנה (לעיתים, בייחוד בשפה ארכאית, בתולה זקנה) הוא כינוי לאישה שהגיעה לגיל מבוגר יחסית (בהתאם לתפיסות הרווחות בחברה נתונה) אך לא נישאה ולא העמידה צאצאים.
הזרמים הפמיניסטיים המבקרים את מוסד הנישואין כמוסד פטריארכלי, רואים ברווקות לנשים אפשרות לגיטימית. ברם, מחקרים שנעשו לאחרונה מלמדים כי הלחץ להינשא לא פחת בעקבות השינוי במעמד האישה בעשורים האחרונים, וכי רווקות ללא ילדים בגיל מבוגר עדיין סובלות מסטיגמה חברתית.

בספרות

מצבה החברתי של הרווקה הזקנה מוצא את ביטויו ביצירות ספרותיות רבות. כך כותב יורם טהרלב בשירו "נשים רוקדות":
"בנות עשרים יוצאות בריקוד
כי חתן הן מוכרחות לצוד 
מי שלא תצוד בבוא זמנה 
תישאר לה רווקה זקנה"
בספרות היחס לרווקה הזקנה מהול לעיתים ברחמים. יחס כזה מאפיין בדרך כלל מי שנקלעו למצב הרווקות שלא מרצונן, ובמיוחד כאלה שאיבדו חבר או ארוס במלחמה אך שמרו לו אמונים במשך שנים. ברומן חלף עם הרוח, העוסק במלחמת האזרחים האמריקנית, ישנה התייחסות ל"מעמד ביניים" של נשים שהיו מאורסות לגברים שנהרגו במלחמה – שהן "wanted, if not wed" (רצויות, אבל לא נשואות).
לעיתים הרווקה הזקנה נתפסת כקורבן של הנסיבות. בסיפור הקצר של ויליאם פוקנר, "ורד לאמילי" מוצגת גיבורה שרצחה את אהוב ליבה כאשר הבינה שלא יישא אותה לאישה, אך סירבה להיפרד מגופתו. ברקע מתוארת מערכת היחסים המורכבת של אמילי עם אביה, שלדידו אף גבר לא היה ראוי לה ואשר גירש בתקיפות את מחזריה.
הגם שברוב המקרים כשמופיעה רווקה הזקנה בספרות היא דמות צדדית ולאו דווקא מרכז העלילה, הרי שלעיתים מופיעות בספרות דמויות של רווקות זקנות כגיבורות הסיפור. לעיתים דמות כזו חורגת מהסטראוטיפ הרגיל. דוגמה לרווקה זקנה כזו היא הבלשית גברת מארפל, גיבורת סדרת ספרים של אגאתה כריסטי.

בתרבות הפופולרית

הסדרה סקס והעיר הגדולה, המתארת את חייהן של ארבע חברות בניו יורק, הרבתה לעסוק בחיי הרווקות. ידוע במיוחד פרק 69 בעונה החמישית העוסק בחרדתה של הגיבורה שארלוט - לקראת יום הולדתה ה-36 - מכך שתהפוך לרווקה זקנה. ארבע החברות דנות ביחס החברתי השונה לנשים ולגברים שלא נישאו עד גיל מסוים.
בקולנוע הופיעה תדיר דמות של רווקה זקנה. השחקנית בטי דייוויס גילמה דמות כזו בכמה סרטים, ובהם רווקה זקנה (1939), ועתה, הנוסע (1942) ושרלוט המתוקה (1964). כך גם קתרין הפבורן במלכה אפריקאית (1951), עת קיץ (1955) ומוריד הגשם (1956).
פרנקולין

מבנה והתנהגות

אצל הפרנקולין קיימת דו-צורתיות זוויגית בולטת.
הזכרים ניכרים בטבעת צבעונית על צווארם ובגוף בעל נקודות לבנות. הנקבות מתאפייניות בגוף חום המתאים לצורכי הסוואה.
בעת תקופת הייחום החלה בחודש מרץ, מתחילים משחקי-החיזור של הזכרים כאשר הם משמיעים קולות רעשניים במיוחד. הנקבה מטילה בין 8 ל-12 ביצים ודוגרת לבדה כ-21-24 ימים.
בישראל מבקר נציג יחיד, פרנקולין שחור.
בית דב יוסף

בית דב יוסף הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים ברחוב אלחריזי 22. מבנה זה נודע בסגנונו הארכיטקטוני הייחודי - סגנון ספרדי מורי, והשונה מהסגנונות המקובלים בירושלים בכלל ומסגנון הבינלאומי המקובל בשכונת רחביה בפרט.

היסטוריה

מבנה זה נבנה עבור דב יוסף לאחר נישואיו בשנת 1922 לגולדי הופמן, ולאחר מאורעות 1929 שבעטיים החליט דב יוסף לעבור לשכונה יהודית חדשה.
המבנה נבנה על פי תכנונו של האדריכל היהודי - בריטי בנימין צייקין. המבנה עשוי בטון ומכוסה טיח לבן (ולא אבן, כמקובל בירושלים וכנדרש על פי חוק עזר עירוני). המבנה בנוי בסגנון ספרדי אקלקטי עם הדגשים מוריים (סגנון המכונה על ידי דוד קרויאנקר בספרו "סגנון פואבלו אספניול" בשל עירוב הסגנונות הספרדיים). למבנה מרפסת מסוגננת בחזית הבית האופיינית לבתים ספרדיים, סורגים מסולסלים (אלמנט ספרדי נפוץ אולם נדיר ביותר בירושלים), ועיטורי קשתות בסגנון רומנסקי.
המבנה הפך למוקד לשמנה וסלתה של ירושלים, ורעיתו של יוסף אירחה בו את ראשי המנדט הבריטי וראשי היישוב היהודי והמוסדות הלאומיים.
ב-30 ביוני 1946 ("השבת השחורה") הקיפה פלוגה בריטית את הבית וחיפשה בו מידע על ארגון ההגנה. דב יוסף, ששהה באותה עת בנתניה נעצר יחד עם מנהיגי יישוב רבים אחרים.
לאחר סיום מבצע נחשון ועם מינויו של דב יוסף למושל האזרחי של העיר ירושלים, נהג יוסף לארח בביתו את נציגי הצלב האדום והאומות המאוחדות, ובהם הרוזן ברנדוט. סגנו של ברנדוט, אגה לונסטרום מספר על האירוח:
"הוא קיבלנו בנדיבות בלתי רגילה בחווילתו היפה. הערצנו את אוסף התמונות הנפלא שלו."
— י' סרנה, שכונת יוקרה מזדקנת, כל העיר 16.4.1982, עמ' 24
בשנת 1975, לאחר מות רעייתו, מכר דב יוסף את הבית לחיים פז אשר הרחיב אותו בשנת 1985 על ידי בניית אגף נוסף בחלקו האחורי של המבנה.
קווארק עליון

קווארק עליון (באנגלית: Top quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור שלישי בעל מטען חשמלי של e. התגלה ב-1995 במאיץ החלקיקים בפרמילאב. הקווארק העליון הוא המסיבי שבחלקיקים היסודיים במודל הסטנדרטי. מסתו 173.2±0.9 GeV - כמסת גרעין אטום רניום. ידוע גם תחת השם truth quark.
הקווארק העליון משתתף באינטראקציות של הכוח הגרעיני החזק, אך התפרקותו נעשית דרך הכוח הגרעיני החלש. הוא כמעט תמיד מתפרק לבוזון W ולקווארק תחתון. לפי המודל הסטנדרטי של החלקיקים היסודיים, זמן החיים של הקווארק העליון הוא מסדר גודל של ‎10⁻²⁵‎ שניות. פרק זמן זה קצר פי 20 בערך מפרקי הזמן של אינטראקציות של הכוח החזק. על כן, לא מספיקים להצטרף אליו קווארקים נוספים והוא לא הופך להאדרון בתהליך ההאדרוניזציה.

היסטוריה

אחרי גילוי הקווארק הראשון מדור שלישי, הוצע עבורו השם "יופי" (beauty), ואת הקווארק השני מהדור השלישי (שטרם נתגלה) כינו בשם "אמת" (truth). השמות הללו לא השתרשו, והקווארקים האלו כונו "עליון" ו"תחתון".
בשנים שקדמו לגילויו של הקווארק העליון, היה ניכר כי המדידות המדויקות של מסת הבוזונים שמשתתפים באינטראקציות של הכוח החלש, תלויות במסת הקווארק העליון. אפקט זה, של ההשפעה על המדידות הללו איפשר "לראות" את הקווארק העליון, מבלי לייצר אותו בתהליך ניסויי. השפעת מסת הקווארק על מדידות פרמטרים הקשורים לכוח החלש איפשרו לחזות את מסת הקווארק עוד ב-1994. מסת הקווארק המשוערת הייתה בין 145 GeV ל-185 Gev.
הקווארק העליון התגלה בשנת 1995 בפרמילאב. מאיץ החלקיקים שם היה היחידי בעולם המסוגל לייצר קווארק עליון בטרם החל מאיץ LHC לפעול בCERN בשנת 2008.

שבירת הסימטריה

המודל הסטנדרטי מסביר את מסת הפרמיונים באמצעות מנגנון היגס. לבוזון היגס יש צימוד יוקאווה לקווארקים העליונים הימניים והשמאליים. אחרי שבירת הסימטריה האלקטרו-חלשה, הרכיבים הימניים והשמאליים מתערבבים ונוצר ביטוי של מסה.
לקווארק העליון יש ערך של צימוד יוקאווה של .
נזק

עקרון הקטנת הנזק

עקרון הקטנת הנזק מהווה עיקרון כללי בכל דיני החיובים, כי על הניזוק להקטין את נזקו. הניזוק נושא בנטל לנקוט בכל האמצעים הסבירים כדי להפחית את הנזק שנגרם לו כתוצאה ממעשהו של מזיק אשר שפגע בזכויותיו.  בפקודת הנזיקין  אין הוראה מפורשת בדבר החובה להקטין את הנזק, אולם הפסיקה קיבלה כהנחה מובנת מאליה את תקפו של העיקרון בדיני הנזיקין הישראליים.

פיצוי בדיני נזיקין

לפי דיני הנזיקין, אדם שנפגע וסבל נזק (הניזוק), יכול לתבוע את הפרט שגרם את הנזק (המזיק) לשם קבלת פיצוי.
התפיסה העקרונית של הדין היא שפיצויים הם סעד תרופתי. מטרתם לפצות אדם על נזק שנגרם לו. בדיני הנזיקין שולטת תפיסה זהה, לפיה על הפיצוי הנפסק להסיר את הנזק שנגרם לניזוק במידת האפשר, באמצעות תשלום כספי. ביסוד הדין שולטת מטרה תרופתית המטפלת באדם כלפיו בוצע מעשה העוולה. באמצעות הפיצויים מנסה הדין להגשים את תכליתו הראשונה במעלה, שהיא השבת הניזוק למקום בו היה אלמלא מעשה הנזיקין.
מול הניזוק ניצב המזיק עליו מושתים הפיצויים בגין העוולה שביצע. הפיצוי מחושב על בסיס הנזק שנגרם על ידי בחינת תוצאת מעשה המזיק. לרוב המוקד הוא בתוצאה עצמה, קרי הנזק שנגרם. משמעות הדבר היא שעל בית המשפט להעריך את שווי הנזק והוא בלבד יקבע את גובה הפיצוי לניזוק כך שזה האחרון יפוצה על עצם קיום הנזק ולא על כך שנגרם לו נזק. ההערכה מתבצעת באמצעות נתונים שמציג הניזוק בבית המשפט במטרה להוכיח את הנזק שנגרם. נתונים אלו, מלבד הוכחת הנזק, אף מכמתים את הנזק ומשקפים עבור בית המשפט מה שוויו. בית המשפט אף מכיר בנזקים שאינם בממון, ברכוש או בגוף ופיתח שיטות להערכתם הכספית. בתכלית דיני הנזיקין עומדת התפיסה שאין אדם חב בפיצויים אלא בגין הנזק שגרם. עקרון זה מקבל ביטוח בהתניית האחריות בנזיקין בקיומם של נזק שהוסב לניזוק ושל קשר סיבתי בין מעשה העוולה לבין אותו הנזק.
דיני הנזיקין מבוססים על "harm base". זאת אומרת שמלבד רשלנות הנתבע יש להוכיח שנגרם נזק ושקיים קשר סיבתי עובדתי בין מעשי הנתבע להתרחשות הנזק.
מדריך ההישרדות של נד

עלילה

הסדרה עוקבת אחר חוויות בית הספר של נד ביגבי וחבריו הטובים ג'ניפר "מוז" מוזלי וסיימון "קוקי" נלסון קוק. בעקבות מגוון הסיטואציות השונות והמשונות אליהן נקלעים נד וחבריו בבית הספר, יוצר נד בעזרת חבריו את מדריך ההישרדות - אוסף של טיפים בעזרתם יוכלו לשרוד את בית הספר. כל פרק נוגע בנושא אחר, ובמהלכו נד מפתח הטיפים השונים בעקבות מה שקורה לדמויות. לאורך הפרק אנו צופים בדמויות מיישמות את הטיפים, ובהסתבכויות המשעשעות אליהן הן נקלעות.
העונה הראשונה מתרחשת בסמסטר הראשון של כיתה ז', העונה השנייה בסמסטר השני של כיתה ז' והעונה השלישית במהלך כיתה ח'.
החפרפרת (סרט)

תקציר עלילה

באוקטובר 1973 שולח ראש סוכנות הביון הבריטית ("הכיכר"), המכונה "קונטרול", את הסוכן ג'ים פרידו לבודפשט כדי לפגוש גנרל הונגרי שמעוניין לערוק למערב. המבצע משתבש ופרידו נורה ונתפס. כתוצאה מהתקרית הבינלאומית שנוצרה נאלצים קונטרול וג'ורג' סמיילי, איש ימינו, לפרוש מהשירות. אחר כך קונטרול מת ממחלה.
פרסי אלליין נבחר להיות ראש הסוכנות, וביל היידון מונה לסגנו. רוי בלאנד וטובי אסטרהאזי משמשים בתפקידים בכירים. על אף חששותיהם של קונטרול וסמיילי, פותחים ממשיכיהם במבצע חשאי נוסף בשם "כישוף" שמטרתו להשיג מידע מודיעיני סובייטי והעברתו ל-CIA תמורת מידע מהביון האמריקאי.
תת השר אוליבר לאקון מחזיר את סמיילי לחקור טענות שמעלה אחד המרגלים הבריטיים, ריקי טאר, כי ב"כיכר" יש חפרפרת זה זמן רב, כפי שחשד קונטרול. סמיילי בוחר בפיטר גווילאם, סוכן שהוא סומך עליו, ואת מנדל, קצין במדור המיוחד שפרש, כדי שיעזרו לו לחקור את הפרשה. הוא מראיין את קוני סאקס, שפוטרה על ידי אלליין כשהסיקה שנספח התרבות הסובייטי, אלכסיי פוליאקוב, הוא מרגל.
טאר מספר לסמיילי שכשהיה במשימה באיסטנבול, הכיר סוכנת סובייטית בשם אירינה והיה לו רומן איתה. היא רצתה לגלות את שם החפרפרת שבצמרת הכיכר, אבל כאשר טאר דיווח על כך, הם התעלמו ממנו וציוו עליו לחזור הביתה. בה בעת אירינה נחטפה על ידי הרוסים. טאר הסיק שההודעה שלו הגיעה אל החפרפרת והוא גרם למותו של ראש השלוחה הבריטי, כדי שהאשמה תיפול על טאר. סמיילי שולח את גווילאם לגנוב מהכיכר את היומן בו התקשר טאר. הוא מגלה שהדפים מאותו לילה נתלשו מהיומן, דבר המצביע על נכונות הסיפור של טאר.
סמיילי מראיין את פרידו, שאחרי שעבר עינויים קשים הוחזר לבריטניה אבל פוטר מהשירות. פרידו אומר למטרת המבצע בהונגריה הייתה לגלות את שם החפרפרת. קונטרול נתן שמות קוד לאנשי השירות "פחח" (אלליין), "חייט" (היידון), "חייל" (בלאנד), "אביון" (אסטרהאזי), ו"קבצן" (סמיילי).
סמיילי מגלה שאלליין, היידון, בלאנד ואסטרהאזה נפגשים בבית מקלט עם פוליאקוב, המקור של מבצע "כישוף". שם פוליאקוב מעביר מידע סובייטי רב ערך לכאורה, תמורת מידע שולי מהבריטים. אבל לאמיתו של דבר, החפרפרת מעבירה מידע חשוב כולל מידע מהמודיעין האמריקאי לפוליאקוב, ואילו בנתונים שמעביר פוליאקוב יש הם רק כדי לשכנע את ה-CIA לשתף מידע עם הבריטים.
אחר כך חוקר סמיילי את אסטרהאזי ומצליח להוציא מאסטרהאזי את מיקום הבית הבטוח. אז סמיילי שולח את טאר לפריז, ומשם הוא שולח תשדורת למטה שבהם הוא רומז שידוע לו מי החפרפרת. מתברר שהבוגד הוא ביל היידון, שפוגש את פוליאקוב בבית המקלט ושם עוצר אותו סמיילי.
השירות מתכנן להחליף את היידון בשבוי בריטי אחרי, אבל ג'ים פרידו הורג אותו לפני כן. נרמז שהשניים היו מאהבים, והיידון בגד בפרידו בתקרית בבודפשט. סמיילי מוחזר לכיכר לעמוד בראש השירות.
אברהם יהושע השיל פרידמן

רבי אברהם יהושע השיל פרידמן (כ"ט בשבט תרי"ח - ט"ו באלול ת"ש) היה האדמו"ר מאדז'וד (רומ'). מגזע בוהוש.

קורותיו

נולד כבן שלישי לרבי יצחק פרידמן מבוהוש. אביו היה נכדו של רבי ישראל מרוז'ין וסבתו, אם אביו, הייתה נכדת רבי אברהם יהושע השיל מאפטא שעל שמו נקרא. רבי אברהם יהושע העשיל נשא את בת דודו זקינו, אחי סבו, רבי מנחם נחום משטפנשט. אחר חתונתו התגורר מספר שנים בשטפנשט ליד חותנו ולאחר כמה שנים חזר לבוהוש. בשנת תרמ"ז נפטרה אשתו. לאחר זמן נשא את אשתו השנייה את בתו של הרב זלמן הורנשטיין צאצאו של בעל הסמיכת חכמים. לאחר פטירת אביו מונה אחיו הגדול רבי ישראל שלום יוסף לממשיך ורבי אברהם יהושע העשיל עבר לגור באדז'וד ומשם החל לנהל חצר. בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לגאלאץ שם התגורר עד פטירתו. 
היה מפורסם כאדם מורם מעם וכפועל ישועות. בקידוש ליל שבת היה מתלהב מאוד ורוב היין היה נשפך מהכוס והיו צריכים למלא את הכוס מחדש בסיום הקידוש. סבל כל חייו בייסורי הנפש, וישב שבעה שמונה עשרה פעמים בחייו ועם כל זאת לא התלונן וקיבל הכל באהבה. נפטר בשלהי שנת ת"ש (1940).

צאצאיו

מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים. בנו רבי מנחם נחום ובנו הרב אהרן מתתיהו. 
רבי מנחם נחום (תרל"ט-כ"א בסיוון תרצ"ג) היה חתנו של רבי ישראל פרידמן מטשורטשקוב, בן דודו של סבו רבי יצחק מבוהוש ובן דודה של אמו. בשנת תרפ"ג עבר לשטפנשט שם דודו רבי אברהם מתתיהו פרידמן לקחו תחת חסותו והועידו ליורשו אך נפטר חודש לפניו. כיהן כאדמו"ר לא רשמי בשטפנשט. בתו  ונכדו נרצחו בשואה. 
הרב אהרן מתתיהו מצ'רנוביץ' (נפטר תרע"ז) נשא את בתו של דודו זקנו (אח סבו) רבי משה יהודה לייב מפאשקאן. אשתו ובתו נרצחו בשואה.
מאשתו השנייה נולד לו בנו הרב יצחק מפריז.
דוד טאייצ'או

ביוגרפיה

בנעוריו למד טאייצ'או בכפר הנוער בן שמן, שם גם התחיל להתאמן באתלטיקה.
בשנת 2013 הוא השתתף לראשונה באליפות ישראל. הוא התחרה בריצת 1500 מטר וסיים במקום ה-13, בתוצאה 4:13.70 דקות.

2014

באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2014 ניצח טאייצ'או בריצת 800 מטר בתוצאה 1:58.11, וסיים במקום השני בריצת 1500 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי הוא סיים במקום ה-5 בריצת 800 מטר.

2015

באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2015 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר (1:53.96 דקות) ובריצת 1500 מטר (3:57.07 דקות). באליפות ישראל שנערכה ביולי הוא זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר, אחרי חברו לאגודה דסטין אמרני, ומוקט פטנה מאתלטי אורן השרון.

2016

באליפות ישראל שנערכה ביולי 2016, טאייצ'או זכה לראשונה בתואר אלוף ישראל, בריצת 800 מטר. הוא קבע תוצאה של 1:51.52 דקות והקדים את מוקט פטנה ודסטין אמרני. בריצת 1500 מטר הוא זכה במדליית הארד, בתוצאה 3:47.76 דקות. מאוחר יותר בחודש יולי, טאייצ'או ניצח בתחרות בהויזדן, בלגיה תוך ששיפר את שיאו האישי, כשקבע 1:50.09 דקות. באליפות הבלקן במרוצי שדה, שנערכה בנובמבר, הוא סיים במקום ה-10.

2017

בחודש מאי טאייצ'או שיפר את שיאו האישי בריצת 1500 מטר ל-3:45.11 דקות. באליפות אירופה לאומות באתלטיקה שנערכה ביוני, סיים במקום ה-12 בריצת 800 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי טאייצ'או הגן על תוארו בריצת ה-800 מטר וקבע תוצאה של 1:54.61 דקות.

2018

באליפות ישראל שנערכה ביולי טאייצ'או זכה בפעם השלישית ברציפות בריצת 800 מטר, בתוצאה 1:51.25. טאייצ'או זכה במדליית הזהב גם בריצת 1500 מטר בתוצאה 3:44.41, כשהקדים בקרב צמוד את חברו לאגודה ימר גטהון. באותו חודש התחרה בלייז', בלגיה, בריצת 1500 מטר וקבע תוצאה של 3:44.02 דקות, שיפור של שיאו האישי ב-39 מאיות השנייה.

2019

באליפות ישראל טאייצ'או הגן על תוארו בריצת 1500 מטר לאחר שקבע תוצאה של 3:45.78 דקות.

חייו האישיים

טאייצ'או מתגורר בפתח תקווה.