google/wiki40b huggingface dataset:
קאזואו אישיגורו

ביוגרפיה

קאזואו אישיגורו נולד בשנת 1954 בנגסאקי שביפן, בן לשיזוקו ולשיזואו אישיגורו. בשנת 1960 היגר עם משפחתו (הוריו ושתי אחיותיו) לגילדפורד שבאנגליה, שם עסק אביו, שהיה מומחה לאוקיינוגרפיה, במחקר במכון הבריטי לאוקיינוגרפיה . לאחר סיום לימודיו בתיכון יצא לטיול של שנה בארצות הברית ובקנדה. בשנת 1974 החל ללמוד באוניברסיטת קנט, ובשנת 1978 קיבל תואר ראשון באנגלית ובפילוסופיה. הוא עסק במשך שנה בכתיבת סיפורת, ובשנת 1980 קיבל תואר שני בכתיבה יוצרת מהאוניברסיטה של מזרח אנגליה. בשנת 1982 קיבל אזרחות בריטית.
בשנת 2002 בחר את אלבומה של זמרת הג'אז סטייסי קנט, "They Can't Take That Away from Me", כאחד התקליטורים שייקח עמו לאי בודד, ובעקבות זאת פנתה אליו קנט בבקשה שיכתוב למענה, וכך החל שיתוף פעולה ביניהם. אישיגורו וקנט כתבו יחד ארבעה שירים מקוריים, הנכללים באלבומה משנת 2007, "Breakfast on the Morning Tram". שיתוף פעולה זה נמשך באלבומה "The Changing Lights" משנת 2013.
אישיגורו נשוי מאז 1986 ללורנה מקדוגל, עובדת סוציאלית. לבני הזוג בת אחת, והם מתגוררים בלונדון.

סגנון כתיבה

ספריו לרוב מתוארים בגוף ראשון ועוסקים בכשלים אישיותיים. מטרתם לגרום לקורא לחוש בו-זמנית אמפתיה למספר יחד עם תחושה בלתי נמנעת של כשל מתמשך המוביל לבעיה בלתי פתירה. הסיומת, לרוב, אינה מובילה לפתרון בעיה, פורקן כלשהו, או תובנה עצמית משמעותית של המספר.
מרבית ספריו מתרחשים בעבר. יוצא דופן הוא הרומן "Never Let Me Go", המתרחש בעתיד (יחסית לזמן הכתיבה), והוא ספר מדע בדיוני, על אף שנושאו המרכזי איננו התפתחויות טכנולוגיות בעתיד.

יחסו ליפן

אישיגורו נולד ביפן באחת הערים המפורסמות ביותר בהיסטוריה (נגסאקי שבדרום יפן, שספגה את הפצצה האטומית אחרי הירושימה). שמו - קָזוּאוֹ אִישִיגוּרוֹ - הוא יפני באופן בולט ועלילות שני ספריו הראשונים מתרחשות ביפן. עם זאת, אישיגורו הסביר בראיונות שמכיוון שעזב את יפן בגיל צעיר, ספריו אינם יפניים באופיים ויפן שהוא מתאר בספריו היא, לדבריו, יפן דמיונית.
מכשיר אליפטי

מכשיר אליפטי הוא מכשיר אימון אירובי (תרגום מילולי מ-Elliptical Trainer, ידוע גם בכינוי Cross Trainer או "אליפטיקל"), הנפוץ בחדרי כושר רבים. המכשיר מאפשר למתאמן לדמות תנועת ריצה על ידי הסעת דוושות הרגליים על מסלול אליפטי, ומכאן שמו. תנועה זו מחקה את מיקום הרגליים בעת ריצה, ומאפשרת טווח תנועה כמעט מלא לברכיים ולמפרקי האגן, ללא לחץ (Impact) על פרקי הקרסול, הברך, האגן ועוד.

היסטוריה

המכשיר האליפטי הראשון יוצר בשנת 1995 על ידי חברת Precor, המתמחה במתקנים מכניים לחדרי כושר, בין השאר מסילות כושר ומכשירי מדרגות. תיאור המכשיר היה "מסייע לדפוס תנועה מועדף של הרגליים באמצעות שימוש בדוושות", כאשר אותו דפוס תנועה לא פורט. המכשיר המקורי דמה לדגמים הקיימים כיום, עם גלגל אליפטי, אך לא כלל ידיות אחיזה נעות. אחריו חברת ריבוק הוציאה מכשיר מבוסס טכנולוגיה דומה, שכלל ידיות אחיזה נעות שהשתלבו בדוושות הרגליים.

שיטות הנעה

מכשיר אליפטי לרוב מצויד במנוע חשמלי, ופעמים רבות גם בדינמו. המנוע החשמלי אחראי בין השאר לשליטה בהתנגדות של הדוושות (על ידי שדה מגנטי במסלול הסיבוב). בדגמים מודרניים (שנות ה-2000) המכשיר האליפטי מאתחל את תצוגת המכשיר רק לאחר תנועת הדוושות (הפעלת הדינמו) ובכך מוריד את תצרוכת החשמל במנוחה של המכשיר. במכשירים אליפטים בהם ניתן להסיע הדוושות לאחור (סיבוב הפוך) לרוב הדינמו לא יפעל.
קיימים מכשירים בהם ניתן להגביה את המסלול באופן מכני, ולהפכו מעגול ליותר אליפטי (מסלול גמיש). בכך ניתן לשנות את תנועת הרגליים ולאמן קבוצות שרירים שונות. ככל שהמסלול יותר עגול כך שרירי התאומים והשריר הארבע ראשי נושאים ביותר עומס, וככל שהמסלול יותר אליפטי שרירי העכוז והדו ראשי ירכי מתחלקים במאמץ.
מוריס פיש

מוריס פיש (באנגלית: Morris Fish‏; נולד ב-16 בנובמבר 1938) הוא משפטן יהודי-קנדי שכיהן כשופט בית המשפט העליון של קנדה.

חייו

פיש נולד בשנת 1938 למשפחה יהודית במונטריאול. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת מקגיל וסיים שם לימודי תואר ראשון ולימודי משפטים. לאחר סיום לימודיו החל בשנת 1964 לעבוד במשרד עורכי דין בעיר. במקביל ללימודיו ועבודתו כעורך דין עבד פיש כעיתונאי של "מונטריאול סטאר" בשנים 1959–1970 וביקר במסגרת עבודתו במדינות שונות בעולם, בהן ישראל, צרפת וברית המועצות.

מינויו לשופט

בשנת 1989 מונה פיש לשופט בבית המשפט לערעורים בקוויבק. ב-5 באוגוסט 2003 מונה על ידי ראש ממשלת קנדה, ז'אן קרטיין, לכהונה כשופט בית המשפט העליון של קנדה. מוריס פיש הוא בעל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת מקגיל במונטריאול (2001) ומישיבה יוניברסיטי בניו יורק (2009). ב-31 באוגוסט 2013 פרש מכהונתו בבית המשפט העליון.
המרכז לחקר מערות בישראל

פעילות המלח"ם

המלח"ם עוסק במחקר רב-תחומי של מערות לגוניהן, בעיקר מערות טבעיות, אך גם חללים תת-קרקעיים שנוצרו או עוצבו בידי אדם בתקופות השונות. בנוסף, המלח"ם מנהל בסיס נתונים על מערות בישראל, ומוציא פרסומים באתר המלח"ם, בספרים, במאמרים ובכתב העת של המלח"ם "נקרות צורים".
המלח"ם מוביל את המחקר הגאולוגי במערות ישראל. גילוין, מיפויין ומחקרן של מרבית המערות המוכרות כיום בישראל (כעשרות אלפי מערות), מתבצע על ידי המלח"ם בשיטות מגוונות. איתור מערות חדשות מתבצע על ידי המלח"ם בשני אפיקים עיקריים – גילויים אקראיים המתרחשים באתרי בנייה וחציבה או בסיורי שטח עצמאיים של שוחרי מערות, ופרויקטים שיטתיים ואינטנסיביים המתמקדים בתאי שטח מרובי מערות, בזיקה לשאלות מחקר ספציפיות.
המלח"ם פועל בעזרת צוות קבוע מצומצם, ומערך גדול של מתנדבים וסטודנטים לתארים מתקדמים. חלק חשוב מעבודתו מתבצע בשיתוף פעולה עם מכוני מחקר ואוניברסיטאות בישראל ובעולם.

מחקרים בולטים

בין מחקרי המלח"ם הבולטים (רובם בשיתוף חוקרים נוספים):
נווי-סן-ספולקר

מבנה כנסיית הקבר הקדוש החדש

בניית הכנסייה המקורית שבמקום הסתיימה בשנת 1049 לספירה. הכנסייה, שנבנתה בצורה של בזיליקה, הוקדשה לז'אק דה זבדה (Jacques de Zébédée), הוא יעקב בן-זבדי. על פי המסורת, כאשר שב הקרדינל אד דה שאטוֹרוּ (Eude de Châteauroux) ממסע הצלב הראשון, שהתרחש בין השנים 1096–1099, ביקש להקים במקום כנסייה לפי הדגם של כנסיית הקבר שבירושלים.
על אף שהכוונה המקורית הייתה כנראה להחליף לחלוטין את הכנסייה הישנה, חוברה הכנסייה הישנה אל מבנה הרוטונדה החדש שהוקם. כמו במבנה הרוטנדה שבירושלים, גם במבנה זה הוקם אמבולטוריום המופרד מן החלל הפנימי על ידי 12 עמודים, המסמלים את 12 השליחים של ישו. המבנה כוסה בכיפה שנשענה על תוף, בקוטר של 22 מטרים. גג הכנסייה שופץ, כנראה במאה ה-20 והוא מעוצב כעת כחרוט.
עיטורי הכנסייה אינם מכילים איקונוגרפיה הקשורה לישו ולמותו. כותרות העמודים שבכנסייה מעוצבות בסגנון האדריכלות הרומנסקית ומכילה דמויות מפוסלות של אקרובטים, שדים, קופים ועוד. חוקרת האמנות נורית כנען-קדר מוצאת בפיסול שבכנסייה ביטוי לחיי החצר של תקופת ימי הביניים, אשר חוברת לדגם של תיאור קדושה.
בריגנית

בְּריגָנית (באנגלית: brigantine) היא כלי שיט דו תרני, שלפחות אחד מתרניו הוא בעל מעטה רוחבי (כלומר, שהמפרש עליו מותקן לרוחב הספינה ולא לאורכה).
הבריגניות הראשונות היו ספינות קטנות בעלות מפרשים ומשוטים גם יחד. הן היו חביבות על שודדי ים בים התיכון, ומכאן שמה הלועזי של הספינה שמקורו באיטלקית brigantino - "ספינת שודדים". המונח העברי "בריגנית" חודש על ידי האקדמיה ללשון העברית בשנת 1970.
בימינו הבריגנית היא בעלת מעטה אורכי למעט התורן הקדמי, שהוא בעל מעטה רוחבי, וזאת בניגוד לבריג, ששני תרניה בעלי מעטה רוחבי.
ממלכת דנמרק

ממשל ופוליטיקה

ה"פולקטינג" הוא בית המחוקקים הלאומי. בפרלמנט יש 175 חברים הנבחרים על פי שיטת בחירות יחסיות מדנמרק, בתוספת 2 חברים נבחרים מגרינלנד ו-2 חברים נבחרים מאיי פארו. בחירות לפרלמנט נערכות לפחות אחת לארבע שנים, אך בסמכותו של ראש הממשלה להקדים את הבחירות על פי שיקול דעתו.

גאוגרפיה

מבחינת פיטוגאוגרפית שייכים דנמרק, גרינלנד, איי פארו, לממלכה הצפונית והן משותפות למחוזות הארקטי, האירופאי-אטלנטי והמרכז אירופאי של האזור הצפוני בחצי הכדור הצפוני (Circumboreal Region). על פי הקרן העולמית לשימור חיות הבר ניתן לחלק את הטריטוריה של דנמרק לשני אזורים אקולוגיים: היערות המעורבים האטלנטיים והיערות המעורבים הבלטיים. איי פארו מכוסים בצמחייה עשבונית צפונית, בעוד שבגרינלנד יש שני אזורים אקולוגיים: האזור האקולוגי של הטונדרה הארקטית הגבוהה והאזור האקולוגי של הטונדרה הארקטית הנמוכה.

היסטוריה

במהלך השנים בין המאה ה-8 למאה ה-11 גילו הנורדים איים רבים בלתי מיושבים ויישבו אותם: איי שטלנד, איי אורקני, איי פארו, איסלנד, גרינלנד, וניסו ליישב גם את וינלנד, כנראה היישוב ששרידיו נמצאו בל'אנס או מדוז שבניופאונדלנד. הם כבשו והתיישבו אחר כך בחלקים מאנגליה (שכונתה דיינלאו – Danelaw), אירלנד, ונורמנדי, וייסדו את רוס של קייב שעתידה הייתה בסופו של דבר להפוך לרוסיה הצארית. הנורדים פיתחו נתיבי סחר מגרינלנד בצפון לקונסטנטינופול בדרום דרך הנהרות ברוסיה. מדינת דנמרק-נורווגיה הוקמה ב-1536 בעקבות אוניה פרסונלית בין דנמרק לנורווגיה.
האיחוד הדני-נורווגי פורק בעקבות חוזה קייל ב-1814, כשדנמרק מקבלת את שטחי החסות הנורווגיים באיסלנד, איי פארו וגרינלנד. לדנמרק היו גם מושבות בהודו הדנית (טרינקובר) מ-1620 ועד 1869, בחוף הזהב הדני (גאנה) מ-1658 עד 1850, ובאיים הקריביים (כיום איי הבתולה של ארצות הברית) מ-1671 עד 1917.
איסלנד השיגה שלטון עצמי ב-1874, והפכה למדינה עצמאית לגמרי ב-1918, תחת מלך משותף עם דנמרק. האיסלנדים ביטלו את המלוכה ב-1944, וב-1948 זכו איי פארו בשלטון עצמי. הממלכה הצטרפה לקהילייה הכלכלית האירופאית (כיום האיחוד האירופי) בלא איי פארו ב-1973, וגרינלנד פרשה מהאיחוד ב-1979. בשני המקרים בשל חוסר הסכמה למדיניות הדיג של האיחוד. גרינלנד זכתה בשלטון עצמי ב-1979 והצעה להרחבת האוטונומיה ב-2009 אושרה במשאל עם שנערך באי ב-2008. תושבי גרינלנד שוקלים עצמאות מלאה, אם יתגלו מספיק משאבי טבע על מנת להפוך את הרעיון לישים כלכלית.
תוכנית Hello world

תוכנית "Hello World" היא תוכנית מחשב המדפיסה את המחרוזת "Hello World" בהתקן תצוגה. משתמשים בה בהדגמות ללימוד שפות תכנות שונות, ועבור תלמידים רבים היא מהווה את ניסיון התכנות הראשון שלהם בשפה.
לרוב, כתיבת תוכנית כזו היא עניין פשוט מאוד, במיוחד בשפות המתבססות על שורת פקודה (למשל במעטפת פקודה) כדי להוציא את הפלט. אומנם יש שפות שבהן זהו עניין מסובך, במיוחד אם יש צורך בממשק משתמש גרפי (GUI).
תוכנית "hello world" יכולה להיות שימושית כדי לבדוק שהמהדר, סביבת הפיתוח וסביבת הריצה של השפה הותקנו כראוי. הגדרת כלי התכנות מאפס עד למצב שבו תוכנות פשוטות יכולות להתהדר ולרוץ, יכולה לדרוש עבודה רבה. לכן יש טעם גם בשימוש בתוכנה פשוטה כדי לבדוק מערכת כלי תכנות חדשה.
בזמן שתוכנות בדיקה קטנות היו קיימות מאז שהחל התכנות להתפתח, מסורת השימוש ב-"Hello World" כהודעת בדיקה הושפעה מתוכנית דוגמה, שהופיעה בספר "The C Programming Language", שחיברו בריאן קרניגהאן ודניס ריצ'י. תוכנית הדוגמה מהספר מדפיסה "hello, world".. מאז הופעת התוכנית "Hello World" בספרם, היא מיוחסת לקרניגהאן.
אירונאוטיקס

היסטוריה

החברה נוסדה על ידי צביקה נווה, משה כספי ואבי לאומי ב-1997 כסטארט-אפ בחממה טכנולוגית באריאל בשם NETS Integrated Avionics Systems. עוד כחברת חממה הצליחה אירונאוטיקס להתבלט בשוק המזל"טים הישראלי והעולמי. בשנת 2000 הציגה החברה את מערכת האוויוניקה הקטנה ביותר בעולם אשר איפשרה למפעיל לשלוט שליטה מלאה במזל"ט מתחנה קרקעית מתקדמת. 
הסגל הניהולי של החברה באותן שנים כלל את אל"ם חיים מנדל שקד, שחר קרביץ, טל טיקוצקי, עידן שמעון וחיים ניסים, אשר מיצבו את החברה כשחקנית משמעותית בשוק המל"טים.
בשנת 2007 האחים אבי ואהרון שקד, מבעלי חברת ההימורים באינטרנט 888 אחזקות, נכנסו להשקעה בחברה, והיו לבעלי המניות הגדולים בה.
בתחילת 2012 החברה נקלעה לקשיים פיננסיים, בין היתר בגלל ביטול החוזה עם משרד ההגנה של פולין להספקת כטב"מים בשווי המוערך ב-30 מיליון דולר, עקב עיכובים רבים באספקת המערכות מצד החברה. בתחילת נובמבר של 2012 קרנות המינוף KCPS, קרן בראשית וקרן ויולה שהשקיעו בחברה הון קודם לכך, נטלו את השליטה בחברה. אבי לאומי, מייסד החברה, הודח מתפקיד המנכ"ל ובמקומו מונה המנכ"ל הזמני סמי תותח.
בשנת 2017 הונפקה החברה בבורסה של ת"א לפי שווי של כמיליארד ש"ח.

תקרית באזרבייג'ן

בתלונה שהוגשה למשרד הביטחון נטען כי משלחת של אירונאוטיקס ערכה ביולי 2017 הדגמה חיה של יכולות התקיפה של האורביטר K1, כטב"ם הנושא חומר נפץ ("מתאבד"), במהלך ביקור עסקי בבאקו, בירת אזרבייג'ן.‏‏‏‏ מפעילי הנשק סירבו לתקוף עמדה של הצבא הארמני בנגורנו קרבאך, כפי שדרשו נציגי הצבא האזרי, על כן נאלצו בכירי המשלחת לחמש ולהטיס את שני הכטב"מים בכוחות עצמם. המנהלים החטיאו את מטרותיהם, אך בהתייחסות של בכיר בצבא הארמני נטען כי שני חיילים נפצעו בתקרית. החברה הכחישה את הנטען בתלונה.
ב-29 באוגוסט 2017, בעקבות חקירת משרד הביטחון, הקפיא האגף לפיקוח על היצוא הביטחוני (אפ"י) את רישיונות השיווק והייצוא על דגם זה של החברה באזרבייג'ן, צעד שמסכן חוזה קיים של החברה עם אזרבייג'ן, ששוויו מוערך ב-20 מיליון דולר.

מכירת החברה

ב-13 באוגוסט 2019 הקבינט המדיני-ביטחוני אישר את עסקת הרכישה של אירונאוטיקס על ידי חברת רפאל ואיש העסקים אביחי סטולרו בסכום של כ-850 מיליון שקל. סטולרו מחזיק ב-50% מאירונאוטיקס ורפאל ב-50% נוספים. עם השלמת תהליך הרכישה, ב-2 בספטמבר 2019 נמחקה אירונאוטיקס מהמסחר בבורסה.
אמון הדדי

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתמקדת בסיפורם של שני צעירים לא יוצלחים, המשוטטים ברחובותיה של אותה עיירה קטנה בלונג איילנד. כאשר מריה (אדריאן שלי), צעירה שנשרה מבית ספר תיכון, מודיעה למשפחתה על הריונה הלא מתוכנן - אביה מת מהתקף לב במקום, אימה מגרשת אותה מהבית ובן-זוגה (אבי התינוק) נפרד ממנה. בודדה, וללא שום מקום ללכת אליו, מריה משוטטת ברחובות העיירה בחיפוש אחר מקום ללון בו. בדרכה, היא פוגשת במת'יו (מרטין דונובן), טכנאי אלקטרוניקה צעיר בעלי מצב רוח קיצוניים, המתקן מכשירים אלקטרוניים למחייתו. מת'יו פוטר לאחרונה ממקום עבודה בחברת מחשבים, בשל מחאתו על האיכות הירודה של המוצרים שהחברה משווקת. בין שני הצעירים מתפתח רומן א-מיני יוצא דופן, המבוסס על אמון.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 81% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 21 ביקורות.
אברהם באום

קורות חיים

אברהם (אייב) באום נולד ברובע ברונקס בניו יורק והתפרנס כגזרן של בגדים.
ב-1941 התגייס כטוראי לחיל השריון האמריקני וטיפס במעלה הדרגות עד הגיעו לדרגת מייג'ור (רב-סרן) באפריל 1945.
בדצמבר 1943 נשלח באום, אז בדרגת סגן משנה אל מעבר לים, והשתתף בחמישה קרבות בזירה האירופאית במלחמת העולם השנייה.
בחודש מרץ 1945 לחם תחת פיקודו של גנרל ג'ורג' פטון והוטלה עליו משימה קשה שעיקרה חציית קו זיגפריד ושחרורם של 900 שבויים אמריקאים ממחנה המעצר OFLAG XIII-B ליד המלבורג (Hammelburg) בעומק שטח גרמניה. 
כוח החילוץ נקרא "כוח באום" על שם מפקדו קפטן (סרן) באום וכלל: 296 חיילים ו-53 כלי רכב בתוכם, טנקים, כלי רכב נגד טנקים ומשאיות.
ב-26 במרץ 1945 תחת פיקודו של באום התקדם הכוח הצבאי לעבר היעד ונתקל בכוחות שריון ורגלים גרמנים. במהלך הקרב נהרגו חלק מלוחמיו של באום, רובם נישבו, ואילו הוא נפצע קשה. למרות פציעתו המשיך להילחם עד אשר נפל בשבי. ימיו בשבי לא ארכו, והוא שוחרר כעבור זמן קצר על ידי הכוחות האמריקאיים.
לאחר המלחמה היה באום ליועץ אסטרטגי במשרד הביטחון האמריקאי.
ב-1948 במהלך מלחמת העצמאות, הגיע באום לישראל ושימש כיועץ למפקדת צה"ל. משה דיין ציין כי חלק מהטקטיקות שלו הושפעו מעצותיו של באום.
באום התגורר ברנצ'ו ברנרדו, סן דייגו, קליפורניה. הוא נפטר ב-3 במרץ 2013 והותיר אחריו את אשתו איילין, 2 בנים ו-2 בנות. באום נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
תהליך קרול

תהליך קרול (באנגלית: Kroll process) הוא השיטה התעשייתית העיקרית להפקת טיטניום מתכתי מעפרותיו. השיטה הומצאה בלוקסמבורג, בשנות ה-40 של המאה ה-20, על ידי המטלורג ויליאם ג'סטין קרול, ושוכללה בהמשך על ידיו, גם כתהליך ליצור של זירקוניום מתכתי. תהליך קרול החליף את תהליך האנטר ששימש קודם לכן.

מגמות עתידיות

טיטניום היא מתכת בעלת חשיבות רבה לאדם, היא עמידה מאוד לשיתוך, חזקה, כמו פלדה, וקלה ממנה בהרבה (לערך 45% מפלדה), דבר שהופך אותה למועמדת מצוינת למגוון רחב של שימושים, בעיקר בתעשיית הרכב, התעופה והבנייה, אולם, מחירה הגבוה מהווה מכשול משמעותי ליישום נרחב שלה.
אחת מההנחות למחיר הגבוה של הטיטניום הוא תפוצתו, אולם, בניגוד למקובל לחשוב, טיטניום הוא יסוד נפוץ מאוד בקרום כדור הארץ (התשיעי במספר), ומחצבי טיטניום מצויים במקומות רבים בעולם, אלא שהפקה תעשייתית של טיטניום מתכתי מעפרותיו היא אתגר הנדסי רב. הטיטניום מופיע בטבע במחצבים בהם הוא קשור לחמצן באחד מהקשרים הכימיים החזקים והיציבים ביותר (TiO₂), על מנת לפרק את הקשר בין חמצן וטיטניום ולהפיק טיטניום מתכתי, יש צורך בהשקעת אנרגיה רבה מאוד, שמקשה על יישום של שיטות הפקה פירומטלורגיות רגילות (כפי שנעשה לדוגמה בהפקת ברזל). בנוסף, טמפרטורת ההיתוך הגבוהה של הטיטניום (1668°C), פוטנציאל החיזור הגבוה שלו, והנטייה שלו ליצור דנטריטים, מקשה על היישום של שיטות הפקה אלקטרוליטיות.
תהליך קרול מספק מענה לחלק מהבעיות. עם זאת, מדובר בתהליך מורכב, הכולל "הקרבה" של מתכת אחרת (למשל כמגנזיום או נתרן), דבר שמייקר מאוד את מחירו הסופי. לו יימצאו בעתיד שיטות יעילות יותר להפקת טיטניום מעפרותיו, אזי עשוי הטיטניום להיכנס לשימוש נרחב בהרבה, ולהביא לרווחה משמעותית באורח חייו של האדם.
יובל שבתאי

קריירה

שבתאי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בינואר 2006, כשהושאל למכבי עירוני קריית אתא מהליגה הארצית (הליגה השלישית דאז), ובמדיה שיחק שנתיים וחצי.
לקראת עונת 2008/2009 חזר לעירוני קריית שמונה, וב-22 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 0–0. בעונה זו הופסקה פעילותו בסיום הסיבוב הראשון עקב בעיה בריאותית של חזה אוויר. בעונה שלאחר מכן חזר לפעילות עם הקבוצה בליגה הלאומית, אך בינואר 2010 הושאל לאחווה עראבה עד תום העונה. בקיץ 2010 חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שישה שערים בעונת 2010/2011.
בקיץ 2011 חתם שבתאי בהפועל עכו. ב-8 באפריל 2013 הבקיע צמד בתיקו 2–2 נגד בית"ר ירושלים. בסך הכל שיחק שלוש שנים בהפועל עכו, ובמדיה ערך 91 הופעות בליגת העל וכבש שבעה שערים.
בעונת 2014/2015 שיחק בהפועל חיפה, ובעונת 2015/2016 שיחק בהפועל רעננה ובאמצע העונה חתם בהפועל באר שבע, לשורותיה עבר בתום העונה כשחקן חופשי. עם הפועל באר שבע זכה שבתאי בתואר אלוף האלופים ובגביע הטוטו, וכן העפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית ובישל למאור בוזגלו את השער מול סאות'המפטון שהעלה את הקבוצה לשלב 32 האחרונות, אך בליגה שותף בשני משחקים בלבד וב-18 בינואר 2017 חזר להפועל רעננה ושיחק במדיה עד תום עונת 2016/2017.
ב-7 ביוני 2017 חתם שבתאי לשלוש שנים בקבוצת מכבי פתח תקווה. בסוף עונת 2018/2019 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-13 באוגוסט 2019, שבתאי חתם במכבי אחי נצרת.

חיים אישיים

שבתאי נשוי לרוזה, מרצה לכלכלה במכללת תל-חי, ולזוג בן ובת.
הסדר הסורי בלבנון

מלחמת האזרחים

במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית 1975–1990, לבנון ביקשה את סיוע סוריה ככח שמירת שלום ערבי. הליגה הערבית הסכימה לשלוח כח שמירת שלום המורכב ברובו מחיילים סורים. בתחילה, מטרת הסורים הייתה להגן על הנוצרים ולסייע להם אל מול המוסלמים, אשר חברו ל"תנועה הלאומית הלבנונית" (LNM). שנתיים לאחר מכן, ב-1978, סוריה שינתה את עמדתה וצידדה באש"ף.
כשבאים לבחון מתי הנוכחות הסורית הפכה לכיבוש כמוגדר על ידי החוק הבינלאומי, גרהארד פון גלהן כותב כי "המנדט של הכח הסורי חודש מספר פעמים עד לפקיעתו הרשמית ב-27 ביולי 1982, בעת המצור הישראלי על ביירות. הממשלה הלבנונית סרבה לבקש את חידושו של המנדט מהליגה הערבית. במקום זאת, בספטמבר 1986, ממשלת לבנון ביקשה לסיים את הנוכחות הסורית במדינה. וכך, כשהיא נעדרת סמכות חוקית הן מצד ממשלת לבנון והליגה הערבית, הנוכחות הצבאית הסורית נחשבה כיבוש לא חוקי של לבנון".
בשנות ה-80 המאוחרות, הגנרל מישל עאון מונה לנשיא מועצת השרים על ידי הנשיא אמין ג'ומאייל. היה זה מהלך בעייתי ומורכב מאחר שהתפקיד היה שמור ע"פ הסכמים שבע"פ למוסלמים הסונים. וכך, שרים מוסלמים סירבו לכהן תחת ממשלתו של עאון, אשר גם לא הוכרה על ידי סוריה. 2 אדמיניסטרציות יריבות נוצרו: האחת, צבאית תחת מישל עאון במזרח ביירות, והשנייה אזרחית, תחת סלים אל-חוס במערב ביירות. ממשלתו של סלים אל-חוס זכתה בתמיכת הסורים. עאון התנגד לנוכחות הסורית בלבנון, כשהוא מסתמך על החלטה מס' 520 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקובעת כי יש להשיג את כל הכוחות הזרים שנמצאים במדינה, בראשם כוחות צה"ל. לאחר התקפה מוצלחת נגד מיליציית הכוחות הלבנוניים בנמל ביירות, עאון, שזכה כעת לתמיכה רחבה במזרח העיר, הכריז על "מלחמת חופש" כנגד הכוחות הסוריים.
הלחימה החלה ב-14 במרץ 1989. מספר הקורבנות הלא-מעורבים שנפגעו מהפצצות הארטילריה הלא מדויקות, היה גדול.

הגלייתו של מישל עאון

אם בתחילה עאון זכה בתמיכה בינ"ל נרחבת יותר מאשר אל-חוס, זה הסתיים עם הפלישה האמריקאית לכווית. עאון זכה לתמיכה מסוימת מהמשטר העיראקי, ששאף להחליש את המשטר הבעת'יסטי המתחרה בדמשק. ובתמורה לתמיכה הסורית בפלישה לכווית, ארצות הברית וישראל אפשרו לסוריה לגרש את עאון. כך באוקטובר 1990 כוחות סוריים כבשו את הארמון הנשיאותי בבעבדא בסערה. עאון נמלט לשגרירות הצרפתית ומאוחר יותר הוגלה מלבנון לצרפת.
נסיבות הגלייתו שנויות במחלוקת, ובדרך כלל מיוחסות לכוחות הסורים, צה"ל, המיליציות השיעיות והכוחות הלבנוניים של סמיר ג'עג'ע.

מ-1990 ועד 2005

הכוחות הסורים נותרו בלבנון, כשהם בעלי השפעה לא מבוטלת על ממשלתה משנת 1990 ועד 2005.
לאחר נסיגת ישראל מדרום לבנון ומותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, הנוכחות הצבאית הסורית בלבנון ספגה ביקורת קשה והתנגדות מהאוכלוסייה הלבנונית.

סיום הסדר הסורי בלבנון

הנוכחות הצבאית בלבנון הסתיימה ב-26 באפריל על רקע מהפכת הארזים, שבאה בעקבות חיסולו של ראש הממשלה לשעבר רפיק אל-חרירי בשנת 2005. באותו יום דיווחו סוכנויות ידיעות בינלאומיות והאו"ם כי אחרוני החיילים הסורים וסוכני המודיעין חצו את הגבול בנסיגתם מלבנון. ממשלת סוריה הודיעה רשמית לאו"ם כי היא הסיגה את כוחותיה מלבנון על פי החלטה 1559 של מועצת הביטחון של האו"ם, אשר התקבלה בספטמבר 2004. במכתב לאו"ם, כתב שר החוץ הסורי פארוק א-שרע כי מדינתו "מבקשת להודיעכם כי הכוחות הסורים המוצבים בלבנון, בעקבות בקשת לבנון ותחת הסכמה ערבית, נסוגו - כולל כל המנגנונים הצבאיים והביטחוניים שהוצבו במדינה".
נחל יבנאל

רקע

בדפנות הערוץ הקניוני של הנחל נובעים מספר מעיינות, בהם עין פטל ועין כוש. בתקופה הביזנטית נבנתה אמת מים שהובילה את מי המעיינות מכאן לבית ירח ולטבריה. שרידי האמה נראים בכמה מקומות ליד הנחל. קטע זה של נחל יבנאל הוא שמורת טבע הקרויה על שמו. באפיק הנחל יש ריכוז גדול של שיחי הרדוף הנחלים ושיח-אברהם מצוי, ובמדרונות מעליו צומחים עצי שיזף מצוי רבים, ושיחי שיזף השיח. המים יוצרים כמה בריכות קטנות ורדודות לאורך האפיק, בהם מצויים דגי שפמנון ודגים אחרים. בסבך הצמחייה מצויים עופות רבים, בהם תור צווארון, בולבול צהוב-שת, סבכי שחור-ראש ועוד. באביב פורחים באזור ריכוזים של כלנית מצויה ותורמוס ההרים. בסתיו ניתן לראות ריכוז יפהפה של חצבים וליהנות מפירות שיחי הפטל המפוזרים לאורך הנחל. לאורך ערוץ הנחל בחלקו התחתון ובסמוך לו עוברים כמה מסלולי טיולים, ביניהם קטע של שביל ישראל, המקשר בין אתר ירדנית לבין רמת יבנאל והר תבור. בין יובלי הנחל נמנים נחל אדמי, נחל שרונה ונחל ימה.

דרך החורנים

דורות רבים עברו מאז שהנחל הזה התחיל להיות דרך, נעו בו בדרכם מן החורן, אסם תבואה מזרח תיכוני מקומי. הם נעו אל מחסני הנמל בעכו. אותם ההולכים בנחל ממעברתו בירדן, בין דגניה ובית זרע של היום, אל עכו וחזרה, נעו בחבורות של נהגי גמלים ופרדים עמוסי תבואות, שעורה וחיטה ודוחן ודורה וכל מה שמזרח תיכוננו צורך. המסע נמשך כשלושה שבועות . כל אלה נתנו לנתיב הנחל את שמו 'דרך החורנים'. שיירות משא של עלומיהם הרחוקים, שהיו מתנהלות במורד הנחל או במעלהו, וחונות פה ושם בשעות החמות על כתמי הירק ובשולי הדקלים של ואדי פיג'אס.
איגור נסטרנקו

קריירה

נסטרנקו נולד בקיליה שבאוקראינה. בגיל 3.5 עלה עם משפחתו לישראל. הוא שיחק בליגת הנערים במסגרת מכבי ראשון לציון, אך פרש בעקבות קשיים בלימודיו. לאחר כשנה חזר לשחק כדורסל בקבוצת הנוער של ראשון לציון. בגיל 17 החל לשחק בליגת העל עד לשנת 2015 במדי מכבי ראשון לציון, כאשר בעונת 2012/13 שיחק עונה אחת באליצור יבנה מן הליגה הלאומית ולאחר מכן חזר לראשון לציון. עונתו הטובה ביותר במדי ראשון לציון הייתה עונת 2013/14 בה שיחק בממוצע 9.7 דקות למשחק, וקלע 3 נקודות בממוצע. בעונת 2015/16 הצטרף לעירוני נס ציונה אשר ירדה ליגה בתום העונה. בעונה זו קלע נסטרנקו 4.3 נקודות למשחק והשיג 2.9 ריבאונדים בממוצע. לקראת עונת 2016/17 הוא חתם בעירוני נהריה לשנה אחת, אך בהמשך חתם לשנתיים נוספות בקבוצה. בספטמבר 2019 חתם בהפועל חיפה על חוזה עד סוף העונה. בינואר 2018 השיג שיא קריירה במספר נקודות למשחק בליגת העל, בעת שקלע 20 נקודות מול הפועל חולון.

בנבחרות ישראל

נסטרנקו שיחק בנבחרת הנוער. הוא זומן לנבחרת העתודה והשתתף בשנת 2010 באליפות אירופה (דרג ב'). נסטרנקו אף זומן בפברואר 2018 לנבחרת הבוגרת ונכלל בסגל הרחב שלה, אך נופה מהסגל לקראת המשך משחקי מוקדמות אליפות העולם בכדורסל.
באזאר

באזאר (בכתב לטיני: Bazzar; בטורקית ובטטרית: Pazar; בפרסית: بازار) הוא מונח שמקורו בשפה הפרסית של תקופת האימפריה הסאסאנית, המציין מקום מפגש שבו התנהל סחר חליפין בין-שבטי, או מקטע מיישוב שבו מתנהלים בקביעות חיי מסחר והמכיל בתי מסחר בתחומים שונים. 
מאוחר יותר, הופץ השימוש במילה גם לשטחי האימפריה המוסלמית וספיחיה, האימפריה העות'מאנית ודרכן לכל האזורים אשר היו נתונים לשליטתן. הביטוי הפך לחלק מהפולקלור בישויות אילו ולמשל בסיפורי אלף לילה ולילה, חלק מהשתלשלות העלילות, מתרחש בבאזאר, שהיה גם מקום מפגש לקבוצות חברתיות. כמו כן, הפך הביטוי סטריאוטיפ לשווקים במזרח הקרוב, על שלל מאפייניהם כגון מגוון רחב של סחורות ומוצרים בתחומים שונים, רובם בתפזורת. המחירים אינם אחידים, נקבעים במקח וממכר, תוך תחרות קולנית של הסוחרים, על ליבו של הקונה. 
בחלק מן המקרים, התפתח מסביב לאתר ששימש כבאזאר מקום יישוב, אשר שמו נגזר מהייעוד המקורי. דוגמה לכך היא העיר פאזארדז'יק בבולגריה.
בערים גדולות התפתח הבאזאר לכדי רובע שלם מהעיר ובערים קטנות יותר, היה זה רחוב ארוך ובו חנויות שונות. במשך השנים התפתחה ארכיטקטורה ייחודית לבאזארים, הם נבנו מקורים עם שערי קשתות למעבר בין החלקים השונים וכן לכניסה והיציאה מהמתחם. 
חלק מהבאזארים הקדומים נותרו פעילים גם בימינו; לדוגמה: הבאזאר הגדול שבעיר איסטנבול בטורקיה, והבאזאר בעיר ביטולה שבמקדוניה. אתרים אילו במדינות רבות הפכו למוקדי משיכה לתיירים רבים.
ברבות השנים הפך השימוש במילה לבינלאומי ומציין בנוסף לייעוד המקורי, גם ירידי מכירות של מוצרים משומשים וירידי מכירות לשם צדקה.