google/wiki40b huggingface dataset:
ירון פריד

ביוגרפיה

בילדותו שימש עיתונאי קטן (ע"ק) בשבועון "הארץ שלנו" ושיחק ב"תיאטרון מארץ עוץ" בהצגות "שמלת השבת של חנה'לה", "היידי בת ההרים", "תום סוייר" ו"חסמב"ה". בנעוריו שימש ככתב נוער (כ"נ) בשבועון "מעריב לנוער". חי שנים רבות בלונדון, שם השלים תואר שלישי בתיאטרון בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וכתב לעיתון "העיר" טור אישי פופולרי שנקרא "ירון, לונדון". כמו כן היה בעל טור בעיתונים "חדשות" ו"כותרת ראשית", ובסך הכל פרסם אלפי כתבות בנושאי תרבות, גם בעיתונים "טיים אאוט", "ידיעות אחרונות" ו"לאשה" ובמוסף "הארץ".
בשנת 1997 פרסם את הרומן "אמא שלך יודעת?", שהיה לרב-מכר.
בשנת 2000 הופיע הספר "גלויות לונדוניות", שהיה אוסף מטוריו (שני הספרים הופיעו בהוצאת משכל). כמו כן פרסם סיפורים באנתולוגיות "אלה החיים שהייתי רוצה לחיות", "עיר", "העיתונאי שחצה את הקווים", "רצח ליד הבית" ו"עד קצה הזריחה". 
בתיאטרון הישראלי תרגם וביים את "מצעד המלאכים" בתיאטרון בית ליסין ואת "תשעה אינדיאנים קטנים" בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, וכן כתב וביים את הקברט ההיתולי "הבלונדיניות", שזכה לאהדת הקהל והביקורת. בסוף שנת 2008 הועלה ב"צוותא", במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר, מחזהו הקצר "מחכים לנינט", שאותו גם ביים, ושהוכתר כחביב הקהל בפסטיבל. בשנת 2009 הועלה ב"הבימה" תרגומו למחזהו זוכה פרסי הפוליצר והטוני של טרייסי לטס, "אוגוסט: מחוז אוסייג'" . על תרגום זה היה מועמד לפרס התיאטרון בקטגוריית מתרגם השנה.] בין המחזות הרבים הנוספים שתרגם: "כחול/תפוז" ו"ללכת עד הסוף" (הבימה), "לטיפול יצאנו" ו"אחרון המאהבים הלוהטים" (תיאטרון באר שבע), "חנה וחנה" (תיאטרון אורנה פורת), "מותק של נעורים" (תיאטרון תמונע) ועוד. 
תרגם לעברית את כל רבי-המכר של הרלן קובן, וספרים רבים נוספים, בהם ספר אוטוביוגרפי של בוב דילן (חתן פרס נובל לספרות לשנת 2016) בשם "כרוניקות", ו"ארוכה הדרך למטה" מאת ניק הורנבי (שניהם בהוצאת מודן), וערך ספרים, ובהם רב-המכר "בחירתו של רפאל פ." מאת ורדה פולק-סאם.
לאחר ששימש כמבקר הקולנוע של העיתון "גלובס", התמנה ביוני 2008 למבקר הטלוויזיה של העיתון "הארץ", תפקיד שבו החזיק עד נובמבר 2009, עת יצא למסע של שנים אחדות ברחבי העולם.
פריד מרבה להתייחס ביצירותיו לנטייתו המינית.
בשנת 2015, במלאת לו 50, העלה מופע סטנד אפ מצליח. לדברי עידוא דגן, המופע כלל "רפרטואר דאחקות אנינות וציניות על מבנה גופו השמן, סצנת היכרויות הגייז ואהבתו לתרבות הפופ והטראש... פריד הוא לא הסטנדאפיסט הממוצע, החומרים שלו שנונים, רוויים באהבתו לתרבות עולמית וישראלית ומשולבים בזיכרונות מתקופתו ככתב ב'העיר'". בהופעה חגיגית של המופע, במסגרת "פסטיבל אישה" בחולון במרץ 2016, התארחה השחקנית גילה אלמגור. בשנה זאת, הועלו בתיאטרון הבימה המחזות "משפחה עליזה" ו"פאניקה" בתרגומו. ב-2017 עלו בהבימה תרגומיו למחזות "LOVE LOVE LOVE", ו"בעלה של אשתי".
בחודש מאי 2018 ראה אור ספרו השלישי, הרומן "הכל אודות חביבה" (סלע ספרים).
מי אתה בכלל

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מיטל דה רזון, הולחן על ידי מיטל דה רזון ואסי טל והופק על ידי אסי טל גם כן. השיר בדומה לשאר שירי הפרויקט "Soulful Housing Project", הוא שיר האוס, המשלב בתוכו גם את סגנון הדיסקו. 
ווינט סקרו את השיר בחיוב רב, ואף שיבחו בו בעיקר את שירתה של מרגלית צנעני.

וידאו קליפ

טרם הוציאו השניים את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלה אסי טל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל, ואת שמו של הפרויקט "Soulful Housing Project", בו הוא נכלל.
מילטון פרידמן

קורות חיים

פרידמן נולד בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית של מהגרים מברהובה שברוסיה הקרפטית, באותם הימים חלק מהונגריה. אמו הייתה מוכרת במכולת, ואביו התפרנס מעסקות תיווך. בגיל 16 התקבל ללימודים אקדמיים. בשנת 1932 קיבל תואר ראשון במתמטיקה וכלכלה מאוניברסיטת ראטגרס. אהבתו הראשונה של פרידמן הייתה המתמטיקה וחלומו היה לעשות בה שימוש כמומחה לביטוח ולאקטואריה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת ראטגרס הוצעו לו שתי מלגות לימודים לתואר שני- אחת במתמטיקה באוניברסיטת בראון ושנייה בכלכלה באוניברסיטת שיקגו. שתיים מהאוניברסיטאות המובילות בעולם. פרידמן בחר באפשרות השנייה.
בשנים 1941–1943 היה דובר מחלקת האוצר של ארצות הברית, בשנת 1946 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה ובאותה שנה החל ללמד באוניברסיטת שיקגו. שם החל להתבלט כהוגה דעות כלכלי יוצא דופן. בשלהי שנות ה-50 כבר עמד בראש המחלקה והוביל קו שצידד בשוק החופשי, בניגוד לרוב עמיתיו שהעלו על נס כלכלה שבה הממשלה מתערבת, על פי שיטתו של קיינס.
נישא לרוז (לבית דירקטור). בנו, פרופסור דייוויד פרידמן, הוא הוגה דעות של הזרם האנרכו-קפיטליסטי בכלכלה.

השקפתו הכלכלית של פרידמן

היוקרה שלה זוכה כיום רעיון השוק החופשי מקורה במידה רבה בעבודתם של מילטון פרידמן ושל עמיתיו באוניברסיטת שיקגו. לפי פרידמן, השוק פועל בצורה האופטימלית כאשר אין הממשלה מנסה להסדיר אותו.
הנימוק של פרידמן לצימצום המעורבות הממשלתית בפרויקטים כלכליים, שכאשר גורם ממשלתי מנהל תקציב ממשלתי, הרי שלאותו גורם אין אינטרס ואמביציה להתאמץ להפיק את התועלת המקסימלית מהתקציב תפוקה היחסית של כל שקל תהיה נמוכה. לעומת זאת כשהכסף מנוהל על ידי גורם פרטי שעמל בעצמו להשיג את התקציב והוא זה שיאלץ לחיות עם תוצאות הניהול - התפוקה מכל שקל תהיה גבוהה בהרבה. 
גישתו של פרידמן ספגה ביקורת, ומתנגדיה טענו שהיא דוגמטית, לא גמישה וחד משמעית מדי. כמה משריו של שליט צ'ילה אוגוסטו פינושה עברו סמינר של פרידמן באוניברסיטת שיקגו (וכונו "נערי שיקגו"), בעקבות זאת, קידמו השרים מדיניות ליברליזציה שהובילה לנס הצ'יליאני. בשנת 1976 זכה מילטון פרידמן בפרס נובל לכלכלה. ב-1988 העניק לו הנשיא רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

מילטון פרידמן וישראל

בשנת 1977 הגיע לביקור בישראל, נפגש עם שר האוצר שמחה ארליך ועם בכירים במשק הישראלי. ביקורו עורר גל של מחאות בחוגי השמאל, בשל חששם מהשפעתו על מעצבי המדיניות הכלכלית בממשלה. לטענת פרידמן, הנהגת המדינה לאחר המהפך הפוליטי לא שעתה לעצותיו, והגדילה את הסובסידיות וההוצאה הציבורית ואת מעורבות הממשלה במשק. הטענות מצד מבקריו של פרידמן הן, שהמלצותיו כי ממשלת ישראל תוותר על חלק מסמכויות הרגולציה ותנהיג סחר חופשי במטבע חוץ הן שהובילו, בין השאר, להרעה במאזן התשלומים ולעלייה מהירה מאוד באינפלציה. בשנת 1998 הביע פרידמן תקווה שבנימין נתניהו יצליח לשנות את התפיסה ויביא את המשק הכלכלי חזרה למה שהוא כינה מסורת יהודית בת אלפיים שנה של כלכלה חופשית ויוזמה פרטית. למרות הסתייגותו של פרידמן מהמדיניות הכלכלית של ממשלות ישראל בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בחוגים סוציאליסטים ישראליים נוהגים לייחס את המעבר למדיניות הפרטה ושוק חופשי בישראל לביקורו של פרידמן בשנת 1977.
יאם סגול

גידול

מקור גידולו של היאם הסגול במרכז אפריקה, היאם גדל בעיקר באזורים טרופיים אם כי הוא גדל כיום גם באזורים שאינם טרופיים בארצות הברית. היאם בוית לראשונה כ-5,000 שנה לפני זמננו במזרח אפריקה. זמן הגידול של היאם הסגול הוא כעשרה חודשים, ומכאן בא שמו הנוסף של היאם הסגול-יאם עשרת החודשים. ניתן לגדל שתילים די קרובים זה לזה, במרווחים של 25–30 ס"מ זה מזה. ליאם דרושה השקיה מחזורית ודישון בעזרת דשן נוזלי.

קולינריה

משתמשים ביאם הסגול כמרכיב במגוון של קינוחים: גלידה, לחמניות שווייצריות, טארט, עוגיות, מאפינס, עוגות וסוגים אחרים של מאפים. בפיליפינים הוא ידוע כשם "ube" ונאכל מבושל, אפוי או כמו פודינג ממותק שנקרא " ube halayá". הוא גם מרכיב בקינוח הקפוא הנקרא "halo-halo". במהאראשטרה צ'יפס מוקפץ מיאם סגול נאכל במהלך צום דתי.
יאם סגול הוא מרכיב חיוני במאכל הנקרא "Undhiyu". יאם סגול הוא קינוח פופולרי בג'יפנה, סרי לנקה. היאם הסגול הופיע בעשור השני של המאה ה-21 במסעדות אמריקאיות, והוא משמש להכנת טראפלס, ריבת חלב, פלאן, סופגניות, עוגות ומאפים אחרים. יאם סגול הוא ירק מוערך בשל העמילן שניתן לייצר ממנו.

רפואה

ברפואה העממית יאם סגול משמש כמשלשל מתון וכמחסל תולעים במערכת העיכול. הוא משמש כטיפול עבור חום, זיבה, צרעת, גידולים וטחורים מודלקים.

שימושים אחרים

צבע הזנים סגול בשל פיגמנטים שונים של אנתוציאנין, הפיגמנטים מסיסים במים, והוצעו כצבע מאכל אפשרי. היאם הסגול משמש לנוי בגנים בשל יופיו.
רדיו אוניברסיטאי

רדיו אוניברסיטאי (מוכר גם בשם רדיו קמפוס או רדיו חינוכי) הוא סוג של תחנת רדיו לא מסחרית המופעלת על ידי סטודנטים של מכללה, אוניברסיטה או מוסד חינוכי אחר. ישנן תחנות קמפוס המופעלות למטרות מתן הכשרה מקצועית לאנשי רדיו, לפעמים מתוך מגמה לשדר תוכניות חינוכיות, ואילו תחנות אחרות קיימות כדי לספק חלופה לשידורים מסחריים או ממשלתיים.

אודות

תחנות רדיו אוניברסיטאיות מקבלות רישיון ומאושרות בדרך כלל על ידי גופי ממשלה, ועל כן אופיין משתנה מאוד ממדינה אחת לאחרת. המכנה המשותף בין תחנות רבות, ללא קשר למיקומן הפיזי, הוא הנכונות שלהן - או במדינות מסוימות, המחויבות שלהן כחלק מתנאי רישוי - לשדר בחירות מוזיקליות שלא מסווגים כלהיטים מסחריים. כתוצאה מכך, הרדיו האוניברסטאי הפך למשויך למגמות חדשות במוזיקה, לרבות ז'אנרים חדשים כגון פאנק (Punk), ניו וייב, רוק אלטרנטיבי, אינדי רוק והיפ הופ, הרבה לפני שז'אנרים הללו נהיו חלק מהזרם המרכזי במוזיקה. תחנות רדיו אוניברסיטאיות מספקים גם לעיתים קרובות חשיפה לאמנים מקומיים חדשים.
תחנות רדיו קמפוס מובילות מגוון של תוכניות, כולל תוכניות חדשות (לרוב מקומיות), ספורט (לעיתים אירועי ספורט מהקמפוס), תוכניות דיבורים ומוזיקה. הפורמט מתואר לעיתים קרובות כרדיו חופשי, בעל אופי יצירתי ואינדיבידואלי. כמה מתחנות אלה זכו לשבחי הביקורת על התוכניות המשודרות בהם, והן נחשבות לכלי תקשורת חיוני בקהילות בהן הן משדרות.
מהמונח "רדיו" אמנם משתמע תחנה המשדרת באוויר ב-AM או FM, אולם תחנות רבות עושות שימוש בציוד שידור עם צריכת חשמל נמוכה או במעגל סגור, המשדרות למאזינים בקמפוס בלבד. ישנן תחנות המופצות באמצעות תשתית הטלוויזיה בכבלים בערוץ FM. כמה מאוניברסיטאות והמכללות מפעילות תחנת שידור אחת או יותר באינטרנט - במקום, או בנוסף לתחנת הרדיו - שעשויות להיות שונות באופן מהותי מפורמט של רדיו קמפוס מורשה מסורתי (לדוגמה באמצעות תוכני פודקאסט).

הרדיו החינוכי

הרדיו החינוכי הוא מיזם של משרד החינוך ומשרד התקשורת (ולפני סגירתה, השתתפה בו גם רשות השידור), שבמסגרתו מוקצה התדר 106FM ותדרים נוספים, לטובת פעילותן של תחנות רדיו קהילתיות, המופעלות על ידי מוסדות חינוכיים, כגון: אוניברסיטאות, מכללות, בתי ספר, מתנ"סים ועוד.
את הרדיו החינוכי מתפעלים תלמידים במגמת תקשורת לבגרות, או סטודנטים שלומדים לתואר בתקשורת. עצם קיומו של הרדיו החינוכי הוא לספק חווית לימוד מעשית וחברתית וקירוב הנוער לעולם התקשורת. לדוגמה, תחנות הרדיו החינוכיות משלבות גם קהילות ערביות ודתיות. ותוכן השידורים של תחנות מסוג זה יהיה בדרך-כלל בנושאי חינוך וקהילה.
כדי להקים רדיו חינוכי יש להקים מגמת תקשורת לבגרות במוסד החינוכי, באישור משרד החינוך (במוסדות חינוך להשכלה גבוהה, כגון אוניברסיטה, יש להקים חוג לתואר ראשון בתקשורת לפחות).
כיום פועלות בישראל כ-30 תחנות רדיו חינוכיות, המתופעלות על ידי 80 מוסדות חינוך שונים.
החל מינואר 2015 ועד סגירת רשות השידור ב-2017 תוכניות מובחרות של הרדיו החינוכי היו משודרות מדי לילה ברשת ג' וב-88FM, מ-1:00 עד 6:00 לפי איפיון של כל אחת משתי התחנות. סגירת רשות השידור משפיעה על הרדיו החינוכי של קול ישראל - אף על פי שתאגיד השידור הישראלי ממשיך את דרכה של רשות השידור הוא אינו משתתף במיזם ואף מתנער מאחריות, והדבר מהווה בעיה: עד למועד סגירתה, רשות השידור הייתה אחראית על תשלום תמלוגים ליוצרים ולאמנים בתחנות, ומרגע סגירתה - התחנות הפכו יתומות ובעלי הזכויות תובעים את התמלוגים מן התחנות. באוגוסט 2017 פנתה התנועה לאיכות השלטון לתאגיד "כאן" בדרישה שהאחרונה תיקח אחריות על פרויקט הרדיו החינוכי ואף דווח כי מתקיימים דיונים עם ראשי התאגיד על מנת למצוא פתרון.
השרפה הגדולה השנייה של לונדון

השרפה הגדולה השנייה של לונדון הוא שמה של התקפת האוויר שערך הלופטוואפה על לונדון בליל 29-30 בדצמבר 1940, במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. בהתקפה נהרגו מעל 160 איש, נפצעו למעלה מ-500 ומאות בניינים נהרסו. הפצצה זו, שהייתה המסיבית ביותר שנערכה במהלך הבליץ, השתרעה על שטחים מחלקה הדרומי של איזלינגטון ועד לאזור המקיף את קתדרלת סנט פול. סך כל שטח האזור שנהרס גדול מזה שחרב בשריפה הגדולה של לונדון ב-1666.
בהתקפה, שהחלה בשעה שש אחרי הצהריים של יום ה-29 בדצמבר ונמשכה עד לשעות הבוקר המוקדמות שלמחרת, הוטלו על לונדון מעל 24,000 פצצות חנ"מ ומעל 100,000 פצצות תבערה. כתוצאה מההפצצה הוצתו מעל 1500 שריפות שהתלכדו לשלוש שריפות ענק, אשר בתורן הובילו לסופת אש שהתפשטה על פני העיר. על הלחימה בשריפות הקשתה מאוד העובדה שמזג האוויר במהלך ההפצצה היה יבש, ובנוסף נהר התמזה היה בשפל, דבר שגרם ללחץ מים נמוך בצנרת העירונית.

נזקי ההפצצה

בין המבנים שנהרסו בהפצצה והשריפות שהתחוללו בעקבותיה 31 בתי גילדה, 19 כנסיות ובהן כנסיית סימטת פטרנוסטר וכנסיית סנט לורנס ג'וורי, הגג המפורסם של בית גילדהול, משרד הטלגרף הראשי. רחוב פטרנוסטר, שהיה המרכז של בתי ההוצאה לאור בלונדון, חרב כליל ומעל 5 מיליון ספרים הושמדו בשריפה.
כמעט כל בניין שסביב קתדרלת סנט פול, ברובע הסיטי של לונדון, חרב או ניזוק בהתקפה. הקתדרלה עצמה לא חרבה בזכות מאמצים עילאיים: מכבי האש של לונדון לחמו להרחיק את הלהבות ממנה, וקבוצה מסורה של כבאים וצופי אש, שגויסו למטרה זו בהמרצתו של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל, פעלו בחירוף נפש לכבות כל פצצת תבערה שנחתה על גג המבנה או בסביבתו. בסך הכול נפלו על הקתדרלה או בסביבתה 29 פצצות תבערה, שאחת מהן כמעט והציתה את גג המבנה.

אבידות

מעל 160 אזרחים נספו במהלך ההתקפה והשריפות שאחריה, ורבים נוספים מתו מפציעותיהם בימים שלאחר מכן. 14 כבאים נהרגו ו-250 נפצעו.
אמנת וושינגטון

אמנת וושינגטון, הידועה גם בשם אמנת חמש המעצמות, הייתה הסכם שנחתם על ידי ארצות הברית, האימפריה הבריטית, האימפריה היפנית, צרפת ואיטליה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, והגבילה את הכוח הצבאי הימי של המדינות החתומות.

היסטוריה

ההסכם הושג בוועידה הימית של וושינגטון שנערכה בוושינגטון הבירה בין נובמבר 1921 לפברואר 1922, ונחתמה על ידי נציגים מהמדינות ב-6 בפברואר 1922.
תנאי האמנה שונו באמנת לונדון הראשונה בשנת 1930 ושונו שוב באמנת לונדון השנייה ב-1936. בזמן החתימה על אמנת לונדון השנייה האימפריה היפנית כבר הודיעה שהיא לא תקיים את תנאי ההסכם, ואילו איטליה התעלמה ממנו בחשאי. גרמניה לא הושפעה מאמנות וושינגטון או לונדון, שכן בניין הכוח הימי שלה היה בפיקוח התנאים שנקבעו בחוזה ורסאי, הסכם השלום שסיים את מלחמת העולם הראשונה.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, הצי הבריטי היה הגדול ביותר בעולם, כשהצי האמריקאי והצי הקיסרי היפני נמצאים מעט אחריו. כל שלוש המדינות הובילו תוכניות רבות לבניין אוניות מערכה וסיירות קרב חדשות. הפחד מפני מרוץ חימוש חדש, בדומה למרוץ הדרדנוט בין בריטניה לגרמניה שלפני מלחמת העולם הראשונה, הוביל לפיתוח רעיונות להגבלת כמות אוניות הקרב.
עליזה טולדו

עיצוב דיזנגוף סנטר

בשנת 1970 זכתה לעצב בהזמנת משפחת פילץ את פרויקט דיזנגוף סנטר, הכולל 100,000 מ"ר של שטח בנוי. בשנת 1974 צורף לצוות התכנון האדריכל יצחק ישר על פי דרישת העירייה.
טולדו זכתה בפרס רוקח בשנת 1984 על עיצוב המבנה כך שהוא משתלב עם מפגש הרחובות דיזנגוף וקינג ג'ורג', תוך שהוא משתלב במרקם העירוני ותורם לאיכות החיים של תושבי השכונה. 
טולדו עצמה התגוררה בסמוך לאתר הבנייה, ותכנונה נועד להמשיך את רצף החנויות של הרחוב שנפסק, כשהיא שומרת על תוואי הרחוב. בשל כך שילבה טולדו חנויות וחלונות ראווה בחזית המבנה הפונה לרחוב (דבר שאינו אופייני למרכזי קניות). 
טולדו רצתה לתת להולך בקניון הרגשה של טיול עירוני, ולכן המשיכה לתוך הקניון מוטיבים מהסביבה העירונית: קווים עגולים ושיפועים מתונים. גישה זו יצרה את המבנה הספירלי של המבנה, שגורם לרבים תחושת חוסר התמצאות. כמו כן טולדו לא הגדירה במבנה מתחם אוכל מרוכז, אלא פיזרה בו בתי קפה ומסעדות בין החנויות, על מנת לשמור על ההרגשה של הליכה לאורך רחוב.

טולדו ניצלה את שינוי המפלס הטבעי של רחוב דיזנגוף, העולה 2 מטרים במקטע הרחוב שבו שוכן הקניון, ושמרה על שיפוע זה בתוך המבנה, והמשיכה אותו בקומות הגבוהות של המבנה. צורתו של המבנה נבעה משטח המגרש. הועלתה סברה לפיה צורת החלל המעגלית היא דמוית רחם, וכי הדבר קשור להריונה של טולדו עצמה בעת העיצוב, אולם טולדו מכחישה סברה זו: 
כשגיליתי את הפרש הגבהים של שני מטר לאורך רחוב דיזנגוף בקטע של דיזנגוף סנטר, הבנתי שבעיר עולים ויורדים תוך כדי הליכה בלי לשים לב. זה הוביל אותי לרעיון הרמפות: שנכסים מכיוון ככר דיזנגוף יורדים שני מטר, נמצאים ברחבה שהיא מרתף ואפשר לעבור גם לצד השני של הבניין. לעומת זאת, אם נכנסים מרחוב המלך ג'ורג' ועולים שני מטרים נמצאים בגשר מעל רחוב דיזנגוף וגם בו אפשר לעבור לצד השני של הבניין. כך נוצרת הספירלה שמתחילה במרתף ומסתיימת בגג. מתוך אותה מטרה להיות קטע עיר, בתי הקפה מפוזרים במעברים ומתקיים בהם המנהג התל אביבי של לראות ולהיראות.
— שיחה עם עליזה טולדו
. 
על הגג תוכננה להיבנות גינה, שהוחלפה בסופו של דבר בחניון עילי. כמו כן לא הוקצה בקניון אזור ייעודי לבתי קפה ומסעדות והם מפוזרים בכל הקניון.
הברית הלטינית

הליגה הלטינית הייתה איחוד צבאי ומדיני בין-שבטי של ערי מדינה וכפרים לאטינים רבים בלאטניום (אזור החופף למחוז לאציו המודרני) בתקופת איטליה העתיקה.
לא ברור מה היה מבנה הברית לפני עלייתה של המדינה הרומית לכוח, אולם נראה שהייתה סוג כל שהיא של ברית בין השבטים הלטינים השונים, ברית שהייתה בעיקרה מבוססת על פולחנים דתיים משותפים של הלטינים  ותאום רופף של הגנה מפני פלישות עמים זרים לאזור. ידוע על כ-47 קהילות לטיניות שהיו שותפות בברית הזו במהלך המאה ה-7 לפנה"ס, ובכללן שבעת הכפרים הקדומים שלימים התאחדו לעיר רומא.
חברי הברית נהגו לערוך פולחן משותף לוונוס באראדה. מספר כפרים לטינים ערכו טקסים דתיים על הר אלבה בשם יופיטר לטיאריס. בראש הברית או כחברה חזקה בה, עמדה העיר אלבה לונגה. בערך בתקופתו של סרוויוס טוליוס (578 -535 לפנה"ס) בעקבות לחץ האטרוסקי מהצפון, הפך טבע הברית מאיחוד דתי לאיחוד מדיני יותר, כדי לאפשר ללטינים להדוף את התוקפים. 
בתקופת המלוכה הרומית, כנראה תחת פיקודו של טולוס הוסטיליוס, נכבשה והושמדה אלבה לונגה על ידי רומא, ומעמדה  של אלבה כעיר בעלת ההגמוניה בלטניום עבר לידי הרומאים. במקביל ליסודה של הרפובליקה הרומית חלה התקוממות של הערים הלטיניות נגד ההגמוניה של רומא, התקוממות שהגיעה לשיאה בקרב רגילוס שנערך לפי המסורת הרומית בשנת 496 לפנה"ס. במקביל ערכו הלטינים מלחמת מגן נגד האטרוסקים שאיימו עליהם מהצפון ומקמפניה בדרום.
קרב רגליוס הסתיים ללא הכרעה ובעקבות כך, בשנת 493 לפנה"ס, נחתם הסכם שלום בין הרפובליקה לערים הלטיניות, הסכם שיצר את הברית הלטינית במתכונתה הידועה יותר. מתכונת זו נתנה לשני הצדדים מעמד שווה מבחינה מדינית, חלוקה שווה של שלל מלחמה, והבטיחה תמיכה צבאית בין שני הצדדים במקרה של מלחמות עתידיות. הברית הלטינית החדשה, למרות שהייתה בת בריתה של רומא, הראתה סימני התנגדות הולכים וגדלים להתעצמות עיר זו. בראש הברית עמדה כנראה העיר טוסקולום, וחבריה נהגו, בין השאר, לערוך מפגשים דתיים משותפים במקדש דיאנה באריקיה. בראש הברית עמד "דיקטאטור פדרלי", נושא משרה זו כנראה נבחר על ידי חברות הברית כדי לנהל את המאבקים המשותפים שלהם בכוחות זרים.
בתקופה מאוחרת יותר הצביע קאטו הזקן בכתביו על עוד 8 ערים לטניות אחרות שהיו שותפות בברית.
במהלך המאה ה-5 לפנה"ס ניהלו הברית הלטינית ובעלת בריתה רומא שורה של מלחמות מגן נגד הכוחות השונים שאיימו על לטניום: הוולסקים מדרום מזרח, הסבינים מצפון מזרח והאקיווים מהמזרח. לברית הרומו-לטינית הצטרפה גם ההתאחדות של השבטים ההרניקים בשנת 486 לפנה"ס. הברית הלטינית והרומאים נלחמו במהלך המאה ה-4 לפנה"ס בשבטים הקלטים שפלשו לאיטליה מהצפון.
בשנת 340 לפנה"ס התפרקה הברית בין הלטינים לרומא כאשר הערים הלטניות האחרות חששו מכוחה ההולך וגדל של רומא ונעשה מאמץ מצידם לבלום את התפשטות רומא. מאמץ זה נכשל והוביל בסוף 338 לפנה"ס לפירוקה הסופי של הברית הלטינית ולאובדן זכויות רבות של הערים הלטניות. מספר ערים לטניות קיבלו אזרחות רומית עם ממשל מקומי מוגבל, ערים אחרות הוגדרו כ"בעלות ברית" ואולצו לספק לרומא כוחות עזר צבאיים, ומספר ערים איבדו את אדמותיהן לטובת רומא ומושבות רומאיות. מדיניות החוץ של ערי הלטינים הוכפפה לזו של הרומאים.
Kylin

Kylin היא מערכת הפעלה שפותחה על ידי אקדמאים באוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה ברפובליקה העממית של סין, החל מ-2001. שם המערכת נובע מהחיה המיתולוגית הסינית קילין. הגרסה הראשונה התבססה על מערכת FreeBSD, והייתה מיועדת לשימוש הצבא הסיני וארגונים ממשלתיים אחרים. בהמשך הוסבה Kylin להיות מבוססת לינוקס, וגרסה זו נקראת NeoKylin והוכרזה ב-2010. 
ב-2013 הוכרז על הפצת מערכת הפעלה חדשה מבוססת על אובונטו-לינוקס. שם המערכת הוא Ubuntu Kylin גרסתה הראשונה היא 13.04 שיצאה ב-25 באפריל 2013.

גרסת ה-FreeBSD

הפיתוח של Kylin החל בשנת 2001, כשהאוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, החלה במשימת פיתוח מערכת הפעלה, תחת תוכנית 863, אשר יעודה הוא להפוך את סין, לעצמאית מטכנולוגיה זרה. המטרה הייתה "לתמוך במספר סוגי פלטפורמות שרתים, להגיע לביצועים גבוהים, זמינות גבוהה, ואבטחה גבוהה, כמו גם ליישר קו עם התקנים הבינלאומיים, של מערכות ההפעלה יוניקס ולינוקס". יצירתה הייתה במודל היררכי הכולל את "שכבת הליבה הבסיסית הדומה ל-Mach, שכבת מערכת השירותים, הדומה ל-BSD, וסביבת שולחן העבודה הדומה לחלונות". 
בפברואר 2005 אתר "China Military Online" דיווח על "הצלחה בפיתוח מערכת ההפעלה Kylin בגרסת השרתים". על פי האתר, מדובר במערכת ההפעלה הראשונה המבוססת על 64 סיביות, בעלת רמת אבטחה גבוהה (מחלקה B2 ), וגם המערכת הראשונה ללא ליבת לינוקס שעמדה בתקן האימות הגלובלי של לינוקס, על ידי "קבוצת התקנים החופשיים הבינלאומית".
ב-2006 נטען כי חלקים נרחבים של Kylin הועתקו מ-FreeBSD גרסה 5.3. סטודנט סיני אנונימי מאוסטרליה, שהשתמש בפסיאודונים "Dancefire" פרסם בדיקה על מידת זהות ליבות שתי המערכות, והראה שהזהות ביניהם מגיעה לשיעור של 99.45 אחוזים. אחד ממפתחי Kylin הודה בוועידת EuroBSDCon הבינלאומית שנערכה ב-2006, ש-Kylin אכן מבוססת על FreeBSD‏.
ב-2009 במסמך שהוצג בפני הוועדה לכלכלה וביטחון ביחסי סין-ארצות הברית, נטען כי מטרת סין בפיתוח Kylin הייתה, להפוך את המחשבים הסיניים לבלתי חדירים, למדינות מתחרות בתחום זירת הלוחמה הקיברנטית. הוושינגטון פוסט דיוח כי:
"סין פיתחה מערכת הפעלה מאובטחת יותר לעשרות מיליוני המחשבים שלה, והיא כבר מותקנת על מערכות צבאיות וממשלתיות, מתוך תקווה שרשתות בייג'ינג יהפכו לבלתי חדירות לארה"ב ולסוכנויות  מודיעין."

גרסת לינוקס

עם ההתקדמות לגרסה 3.0, עברה המערכת להשתמש בליבת לינוקס.
בדצמבר 2010 הוכרז שארגון תקינת התוכנה של סין, והאוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, חתמו על שותפות אסטרטגית כדי לפתח גרסה הנקראת NeoKylin. ארגון תקינת התוכנה של סין אחראי על פיתוח סדרת שולחנות העבודה הקרויים NeoShine Linux. Kylin יועדה לשימוש בסין, במשרדים ממשלתיים, בזרועות הביטחון, במשרדי האנרגיה ובסקטורים נוספים של הכלכלה הסינית.
מערכת ההפעלה של מחשב העל טיהנהה-1, היא Kylin מבוססת לינוקס, ובעלת ארכיטקטורה של 64 סיביות. נבנתה באופן המאפשר את להפיק את מירב הביצועים בתחום עיבוד המקבילי, וכן תומכת בניהול צריכת חשמל, ובביצועים גבוהים בתחום מרחב החישוב הווירטואלי. המחשב החדש יותר טיהנהה-2 משתמש גם הוא ב-Kylin מבוסס לינוקס.
ורד ליברמן

ביוגרפיה

ליברמן נולדה וגדלה בתל אביב. היא החלה להשתתף בתחרויות שחייה בישראל בגיל 8 והתאמנה באגודת ברית מכבים עתיד בהדרכתו של נלו בילדרמן ובהמשך במכבי תל אביב, בהדרכתם של ערן גורל, ברוך צ'יש, ויוסף טלקי, במסגרת היחידה לספורטאים מחוננים. מגיל צעיר היא זכתה במדליות רבות באליפות ישראל לגילאים וקבעה שיאים רבים לגילאים.

1979

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1979 זכתה ליברמן במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב וקבעה שיא ישראלי לגילאי 13, בתוצאה של 2:40.31 דקות, אחרי ליז בוכשטבר מהפועל חולון/בת ים שקבעה 2:33.41 דקות ורינת גורן מהפועל קישון (2:39.79 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:17.14 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:45.86 דקות.

1980

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1980, זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:39.10 דקות, אחרי ליז בוכשטבר (2:36.50 דקות) ולפני יונת לב מהפועל נהריה (2:39.56 דקות).

1982

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1982, זכתה ליברמן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לגילאי 16 של 1:11.29 דקות, אחרי לורין רוזובסקי ממכבי תל אביב שקבעה שיא ישראלי בתוצאה של 1:08.93 דקות ולפני יונתן לב מהפועל נהריה ובמשחה ל-200 מטר גב וקבעה שיא ישראלי לגילאי 16, בתוצאה של 2:32.48 דקות, אחרי לורין רוזובסקי שקבעה שיא ישראלי בתוצאה של 2:28.56 דקות ולפני יונת לב (2:33.11 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.77 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:02.30 דקות.

אלופת ישראל

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בסוף פברואר 1986, זכתה ליברמן בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.45 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.86 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (1:11.73 דקות) ולפני שרון אקסלרוד (1:11.90 דקות). נוסף לכך, הייתה שותפה לזכייה בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ענת ישראל, אירית אפרתי ומורין פרידמן בתוצאה של 4:16.97 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר ביחד עם אירית אפרתי, מורין פרידמן וענת ישראל בשיא ישראלי חדש לאגודות של 4:41.72 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.02 דקות, אחרי ענת ישראל (1:02.12 דקות) ורותם פורת מהפועל גש"מ (1:02.28 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.87 דקות, אחרי דורית משלר ממכבי ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:11.61 דקות ושרון אקסלרוד (1:11.65 דקות).
איתן (כטב"ם)

משתמשים

ישראל:
חיל האוויר הישראלי
 גרמניה: ביוני 2018, גרמניה אישרה עסקת חכירת מל"טי איתן על סך 3 מיליארד דולר, העסקה כוללת חכירה של 7 מל"טי איתן, לימוד וחניכה של מפעילים גרמנים ושימוש בתשתיות רלוונטיות של חיל האוויר.
דוד שיץ

דוד שיץ (5 באוגוסט 1941 – 14 ביולי 2017) היה סופר, תסריטאי ומפיק ישראלי.

ביוגרפיה

דוד שיץ נולד בברלין בשם דיטמר-אינגברט מילנר-באואר-שיץ (Schütz). הוריו היו לגאה בראון ורודולף באואר. עלה לישראל עם אחיו הגדול אפרים בשנת 1948 במסגרת עליית הנוער. את מרבית שנות נעוריו העביר בכפר הנוער ניצנים וחוויותיו שם סיפקו השראה לכתיבתו. לאחר שירות בחיל התותחנים למד לתואר בוגר בהיסטוריה ובפילוסופיה, באוניברסיטה העברית, ולתואר מוסמך בהיסטוריה. את עבודת המאסטר שלו על בלדווין הרביעי כתב תחת הדרכתו של פרופסור יהושע פראוור. במהלך כתיבת עבודת דוקטורט החליט לשנות את ייעודו המקצועי ולהפוך להיות סופר.
ספרו הראשון והאוטוביוגרפי, "העשב והחול", פורסם בשנת 1978, בגיל 37. העלילה מתמקדת במשפחה גרמנית שבה הבן ננטש על ידי אימו. הספר הפך לרב־מכר ותורגם לצרפתית (L'herbe et le sable : roman) ולגרמנית. בשנות השמונים והתשעים פרסם שיץ תשעה ספרים נוספים, ביניהם "שושן לבן, שושן אדום" ו"עד עולם אחכה". בנוסף לפעילותו הספרותית הפיק שיץ במהלך השנים סרטים רבים, ושימש כמפיק וכסמנכ"ל שירות הסרטים הישראלי. שיץ זכה בפרסים ספרותיים רבים וספריו תורגמו למספר שפות.
במכון "הקשרים" שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב הקימו בנותיו ארכיון המכיל את כתבי המקור של ספריו ומידע רב לגבי יצירתו הספרותית והקולנועית.
לדוד שיץ נולדו שתי בנות מאשתו הראשונה ציפי שיץ, ובת מחמוטל פרת.
ב-14 ביולי 2017 נפטר שיץ, בגיל 76, לאחר מחלה ממושכת.