תייסיר תמימי

שופט איסלאמי

לפני שהתמנה להיות מפקח של בתי הדין השרעיים על ידי יאסר ערפאת בשנת 1994, תמימי שימש כשופט בית הדין השרעי בבית הלחם ולאחר מכן בחברון בשנת 1986. בין השנים 1997–1999, כיהן כקאדי אל-קודאת ("השופט האסלאמי הראשי") בפועל, מטעם אבו סרדנה שעבר לירדן. באפריל 1998, תמימי הקים ועדה לביסוס סטאטוס משפטי אישי שיהיה אחיד ברצועת עזה ובגדה המערבית "כצעד בסיסי להקמת המדינה [הפלסטינית]." הוא מונה רשמית על ידי ערפאת כסגן קאדי אל-קודאת בצו נשיאותי במרץ 2000.
תמימי הגיע לעימות גלוי עם המופתי של ירושלים, השייח' עכרמה צברי, במהלך סמינר בנובמבר 2001. העימות החריף היה על רפורמות במערכת השריעה, במיוחד בנושא גיל הנישואים. תמימי טען שזה היה נושא בו משפטנים הסכימו ולכן פרשנות מותרת; הוא באופן אישי דגל כי גיל הנישואין החוקי יועלה ל-18 ומעלה, בעוד לפי עמדת סברי, קטינים יכולים להינשא בגיל ההתבגרות. דעותיהם סותרות גם בנושאים אחרים, תמימי תומך בזכויות הנשים, הקמת מפלגות פוליטיות, ושילוב אנשי דת ברפורמה משפטית, ואילו סברי העדיף את החוק האיסלאמי המסורתי.
תמימי שהה לצד ערפאת עד למותו כשזה היה על ערש דווי בנובמבר 2004. הוא סירב לאפשר לרופאים להסיר מערפאת את התמיכה החיצונית משום שפעולה זו, לטענתו, מנוגדת להלכה המוסלמית.
בשנת 2005 נחקר על ידי מפלג המיעוטים במשטרת ירושלים לאחר שנמצא בה ללא היתר כניסה לישראל.
בשנת 2007, בתגובת לאיסור החמאס על עצרות תפילה בציבור ברצועת עזה, תמימי הכריז כי האיסור הוצא "על ידי אלה שאינם מורשים לעשות זאת".
בשנת 2014 טען כי הכותל המערבי הוא חלק ממסגד אל-אקצא וככזה שייך רק למוסלמים וליהודים אין זכות להתפלל בו.

עמדות פוליטיות

תמימי, טען לא פעם כי "סודות מסגד אל־אקצא הוסרו, וחומרים כימיים הוזרקו לתוך אבניו כדי להמיס אותן. לכן המסגד תלוי באוויר.
בשנת 2006 הביע את התנגדותו למצעד הגאווה בירושלים.
בשנת 2007 הטיף להפוך את מערת המכפלה למסגד מוסלמי נקי מכל נוכחות יהודית. בנוסף, האשים את ישראל בניסיון להשתלט על המערה והזהיר אותה מפני השלכות מעשיה. תמימי הדגיש בטענתו כי אין ליהודים כל זכות במערה.
באוקטובר 2008 פרסם תמימי פסק הלכה האוסר על תושבי ירושלים הערבים מלהשתתף בבחירות המוניציפליות של אותה שנה. באפריל 2009, הוא הזהיר פלסטינים בהזכרת פתווה קיימת האוסרת עליהם למכור נכסים ליהודים, בעקבות האיום בעונש מוות. במאבק נגד טיעונים דתיים והיסטוריים של יהודים בדבר ירושלים, תמימי טען כי "ליהודים אין זכויות בירושלים" בטענה שאין כל הוכחה כי "ליהודים הייתה היסטוריה או נוכחות בירושלים" ובהרחבה, הוא טען כי "ירושלים היא עיר ערבית ואסלאמית וזה תמיד היה כך".
בשנת 2009 פורסם כי תמימי חיבק ונישק את פרופ' מנחם קליין לאחר שזה טען בנאומו שישראל רוצה להרחיב את גבולות ירושלים מגבול הסיפוח לקו הגדר, להרחיב התנחלויות בשטח השיפוט, לחדור לשכונות פלסטיניות במזרח ירושלים, לבודד את הר הבית מהשכונות הפלסטיניות ולשנות את הסטטוס קוו על ההר עצמו. כמו כן, להנהיג בהר הבית מודל מערת המכפלה, שיהודים יקבלו גם שם זכויות תפילה מסודרות, בניגוד למצב הנוהג היום.
בדצמבר 2012 דווח כי תמימי הקים מפלגה פוליטית שנקראה חארס ('משמר'). המפלגה קשורה למפלגת "מצרים המודרנית" (MEP) ומומנה על ידיה. טקס ההשבעה אשר נערך ב-12 בדצמבר באותה שנה, שובש על ידי כוחות הביטחון ברשות הפלסטינית.

מחלוקת עם הוותיקן

תמימי תקף את ישראל במהלך ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל בשנת 2000.
בשנת 2006 נשא האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר הרצאה בגרמניה נגד רעיון הג'יהאד שביסוד האסלאם וקרא ל"דיאלוג אמיתי ודחוף בין התרבויות". בתגובה, תמימי דרש מהאפיפיור להתנצל באופן רשמי וטען כי האפיפיור פעל בניגוד לכללי הדיפלומטיה בנאומו וחרג ממנהגו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני ומדרכה של הכנסייה הקתולית בדיאלוג בין הדתות.
במהלך הדיאלוג הבין-דתי בירושלים ב-11 במאי 2009 עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, תמימי פצח בגינוי שארך כ-10 דקות נגד ישראל, בו דחק בנוצרים ובמוסלמים להתאחד נגד ישראל. כתוצאה מכך האפיפיור בנדיקטוס יצא מהפגישה מוקדם. בתגובת להפרעה הבלתי מתוכננת של תמימי, לשכת העיתונות של הכס הקדוש פרסמה הודעת גינוי: "בפגישה המוקדשת לדיאלוג, התערבות זו הייתה ניגוד ישיר של מה שדיאלוג צריך להיות". פעיל השלום ורב היישוב תקוע, הרב מנחם פרומן, כינה את תמימי "מייצג הרוע בשלמותו" בעקבות האירוע.
בשנת 2014, התפרץ תמימי באירוע בכנסיית נוטרדם בירושלים שהתקיים בעת ביקור האפיפיור פרנציסקוס בישראל. תמימי קרא לאפיפיור לפעול למען השלום ואמר: "שלום צודק זו מדינה פלסטינית, שבה ישראל תפסיק להרוג נשים וילדים ולהרוס מסגדים כפי שעשתה בעזה".