google/wiki40b huggingface dataset:
FXCM

היסטוריה

FXCM נוסדה בשנת 1999 בארצות הברית על ידי: מיכאל רומרסה, אדוארד יוסופוב, ויליאם אהדוט, דייוויד סקהאי, קן גרוסמן, דרו ניב בדצמבר 2010 החברה הונפקה בבורסה של ניו יורק (סימול ב-NYSE: FXCM) והפכה לברוקר המט"ח הציבורי הראשון בעולם. בספטמבר 2016 עברה המניה להסחר בנאסד"ק ובפברואר 2017 החברה המונפקת שינתה את שמה מ-FXCM INC ל-GLOBAL BROKERAGE (סימול: "GLBR").
FXCM מספקת שירותים באמצעות פלטפורמת מסחר מקוונת, ה-Trading Station II, ובאמצעות פלטפורמות צד שלישי כגון MetaTrader 4. החברה מאפשרת ללקוחות קמעונאיים ומוסדיים לבצע עסקאות מט"ח ממונפות על בסיס ביטחונות. מחוץ לארצות הברית, FXCM מספקת גם מסחר בחוזי הפרשים (CFD), שבאמצעותם יכולים סוחרים לבצע עסקאות על סחורות כגון כסף, זהב, נפט, גז ועוד.
המודל העסקי של FXCM מבוסס על שיטת ה-No Dealing Desk, שבה מועברות עסקאות המט"ח של לקוחותיה לביצוע למול שורה ענפה של ספקי נזילות העובדים עם FXCM, מה שמבטיח כי לא יתקיים ניגוד עניינים אפשרי בין הברוקר לבין הסוחר.
מרבית הרווחים של FXCM מגיעים מעמלה עבור שירותי המסחר שהיא מספקת ללקוחותיה ברחבי העולם.
FXCM מפעילה סניפים, שותפויות וחברות-בת במרכזים הפיננסיים הבולטים בעולם. המטה של FXCM נמצא בעיר ניו יורק ויש לה משרדים וסניפים גם במדינות: בריטניה, גרמניה, אוסטרליה, צרפת, איטליה, יוון, יפן, סין, קנדה, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל.
חברת (Forex Capital Markets Limited (FXCM LTD מפוקחת על ידי הרשות לאתיקה פיננסית (FCA) בבריטניה. בנוסף, FXCM Australia Limited Asic המפוקחת על ידי ACN ו-AFSL שבאוסטרליה ו-FXCM France LTD מפוקחת על ידי הרגולציה ACP שבצרפת. FXCM ישראל מפוקחת על ידי רשות ניירות ערך מ-31/10/2016.

נציגות בישראל

הנציגות של FXCM העולמית בשוק הישראלי היא חברת FXCM ישראל. החברה הוקמה בשנת 2007 ומשרדיה ממוקמים בתל אביב. מנכ"ל החברה הוא אבי אבוגני.
יוהנס הווליוס

ביוגרפיה

הווליוס נולד בשנת 1611 בעיר גדנסק למשפחת מבשלי בירה ממוצא בוהמי. עם סיום בית הספר בשנת 1630 הוא למד פילוסופיה של המשפט בעיר ליידן ולאחר מכן נדד באנגליה ובצרפת עד שבשנת 1634 חזר לגדנסק והשתקע בה. שנה לאחר מכן הוא התחתן עם קתרינה רבשקה שגרה בשכנות אליו ובשנה שאחריה הצטרף לגילדת מבשלי הבירה, שבראשה עמד משנת 1643. משנת 1651 היה גם חבר במועצת העיר גדנסק. בשנת 1662 נפטרה אשתו ובשנה שאחריה הוא נישא בשנית לאליזבת קופרמן שנחשבת לאסטרונומית הראשונה וגם הוציאה לאור חלק מספריו לאחר מותו בשנת 1687.

הישגים מדעיים

החל משנת 1639 עסק הווליוס במחקר אסטרונומי. לשם כך בנה על גג ביתו מצפה שכלל טלסקופ, אותו תכנן ובנה בעצמו. בשנים 1641–1647 הוא התמקד בחקירת השמש והירח - הוא תיעד את כתמי השמש, מיפה את פני הירח וגילה את תנועת הליברציה שלו. בשנת 1647 הוא פרסם את תוצאות מחקריו על הירח בספר Selenographia, sive Lunae descriptio אותו הקדיש למלך האיחוד הפולני-ליטאי ולאדיסלב הרביעי ושהקנה לו פרסום רב בקרב מדעני התקופה.
בשנים שלאחר מכן הוא עסק במיפוי של שמי הלילה, גילה ארבעה שביטים בשנים 1651, 1661, 1672 ו-1677 שמחישוב מסלוליהם הגיע למסקנה ששביטים יכולים לנוע במסלולים פרבוליים סביב השמש. בשל תרומתו למדע הוא צורף בשנת 1664 כחבר הפולני הראשון בחברה המלכותית ובשנת 1678 זכה לביקור מלכותי של מלך פולין יאן סובייסקי.
ב-26 בספטמבר 1679 פרצה שריפה שכילתה את מצפה הכוכבים של הווליוס על כל הציוד והספרים שהיו בו. הוא שיקם את המצפה תוך זמן קצר וקרא את קבוצת הכוכבים סקסטנט לזכר הציוד שאבד לו. חוץ מקבוצה זו, הווליוס גם הגדיר את הקבוצות כלבי ציד, לטאה, אריה קטן, לינקס, שועלון ומגן שנקרא במקור "מגן סובייסקי" לציון הניצחון של יאן סובייסקי בשנת 1683 על הטורקים בקרב וינה.
אפרים זורייבין

הרב אפרים ראובן זורייבין (ת"ש, 1940 – ט"ו באייר תש"ע, 29 באפריל 2010) היה ראש ישיבה, ראש כולל, מעורכיה הראשיים של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין ועורך סדרת הספרים "משנת רבי אהרן" של רבו הרב אהרן קוטלר.

תולדותיו

נולד בארצות הברית. למד בישיבת לייקווד אצל הרב אהרן קוטלר. לימים ערך כמה מספריו "משנת רבי אהרן". בשנות ה-70 עלה לישראל. בשנות ה-80 הקים בשכונת נווה שאנן בחיפה את ישיבת כנסת בית אהרן, על שם הרב קוטלר. כעבור מספר שנים העתיק את משכנה להר נוף ולאחר מכן לקריית היובל בירושלים. לאחר סגירת הישיבה שימש ר"מ בישיבת הנגב בנתיבות. היה עורך ראשי במהדורת שוטנשטיין.
בעשור הראשון של המאה ה-21 התגורר בלייקווד ועמד בראש כולל "אהבת תורה וחסד".
נפטר בט"ו אייר תש"ע בניו יורק לאחר מחלה, והובא לקבורה בישראל.

משפחתו

בשנת 2009 נפטרה בתו ליפשה פלדמן, שהייתה נשואה לרב שלמה, בנו של הרב אהרן פלדמן, מחבר הספר "שערי דעת" על סדר טהרות, ו"שערי חכמה" על סדר קדשים. ליפשה ייסדה וניהלה את מוסדות "משי" לילדי חינוך מיוחד בירושלים. בנו הרב אשר זוריבין לקח על עצמו את עול ניהול מוסדות "משי" לאחר פטירתה.
בניו הם אנשי העסקים עקיבא שמחזיק בשליטת חברת היזמות ISA GROUP בע"מ, הלל שמחזיק בשליטת חברת היזמות "הדס קפיטל" בע"מ, ורפאל בעל חברה לעיצוב אירועים.
הוראסיו קארטס

ביוגרפיה

קארטס נולד בשנת 1956 כשלישי בין 4 ילדי הוריו. 
בבעלותו של אביו של קארטס, רמון טלמו קארטס לינד, הייתה חברה קטנה למטוסי ססנה.
בנעוריו למד קארטס במכללה הגרמנית "גתה", במכללה הבינלאומית ובמכללה הישועית "כריסטו ריי" באסונסיון. 
אחרי כך הוא למד בארצות הברית מכונאות מטוסים ב בית הספר -Powerplant Spartan School of Aero  בטולסה, אוקלהומה והשתלמות  במטוסי ססנה בויצ'יטה, קנזס.

בעולם העסקים

כשחזר לפרגוואי, פתח עסק לממכר חלקי חילוף למטוסים, ומאוחר יותר חברה למכירת מוצרי משק. בשנת 1985 נידון למאסר על סחר מטבעות. בשנת 1986 הוא פתח חברה להחלפת כספים בשם "אממביי". החברה גדלה והפכה מאוחר יותר, בשנת 1992, לבנק בשם זהה, כיום בשווי של כ-333 מיליון דולרים. בשנת  1994 הפך לבעל מניות בחברת הטבק  Tabacalera del Este SA, בעלת מותג הסיגריות "פלרמו"  וכעבור שנתיים הקים את חברת Tabacos del Paraguay SA. ב-2001 רכש את חברת המשקאות Licoreria Acosta שהפכה ל Bebidas del Paraguay, יצרנית המשקאות "פאלפ" ו"פורו סול" ומשווקת  של מספר מותגים בינלאומיים. במשך השנים הבאות הקים קארטס מספר רב של חברות, המאוגדות בקבוצה הנושאת את שמו - קבוצת קארטס.  
קארטס נכנס גם לזירת עסקי הספורט ובשנת 2001 הפך ליושב ראש מועדון הכדורגל "ליברטד" (Club Libertad). בעת ניהולו זכה המועדון 4 פעמים לאליפות, כמו כן בשנת 2006 עלה לחצי הגמר של גביע "ליברטאדורס סנטנדר". קארטס היה גם לראש ועדת הבחירה של איגוד הכדורגל של פרגוואי. בעת כהונתו בתפקיד עלתה  נבחרת פרגוואי בשנת 2010 לרבע הגמר גביע העולם בכדורגל
הוראסיו קארטס היה בעבר נשוי למריה מונטניה, שממנה התגרש, ונולדו לו שלושה ילדים: חואן פבלו, סופיה ומריה סול.

קריירה פוליטית

עד לשנת 2009 קארטס לא היה מעורב כלל בפוליטיקה, ואף לא היה רשום בפנקס הבוחרים. בשנת 2009 הצטרף למפלגת הימין-מרכז "קולורדו", תוך הצהרה שמטרתו היא למנוע את הסחפותה של פרגוואי לגל השמאלני המתחולל בדרום אמריקה. הוא הפך במהרה למועמד מוביל במערכת הבחירות של שנת 2013. הוא זכה, בין השאר, לתמיכתו של ניקנור דוארטה פרוטוס, נשיא פרגוואי לשעבר.
הקמפיין התבסס על הבטחות לפיתוח פרגוואי מבחינה כלכלית, משיכת משקיעים זרים ומודרניזציה של התעשייה.
במהלך הקמפיין, הצהיר קארטס מספר הצהרות הומופוביות, בין השאר אמר כי הוא יירה לעצמו באשכים, אם יתברר כי אחד מילדיו הוא הומוסקסואל.
נבחר ב-21 באפריל 2013 למשרת נשיא פרגוואי, מטעם מפלגת "קולורדו" (או בשמה הרשמי: התאחדות הרפובליקאים הלאומיים) ברוב של 45.8% מהקולות. באוגוסט 2013 נכנס לתפקידו וכיהן בו חמש שנים. בהתאם לחוקת פרגוואי נמנע ממנו לרוץ לכהונה נוספת בנשיאות, והחליף אותו בתפקיד בן מפלגתו מריו אבדו בניטס.
בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ להעביר בשנת 2018 את שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים, גם הנשיא קארטס החליט להכיר בירושלים כבירתה של ישראל. ב-21 במאי 2018 התקיים טקס חנוכת שגרירות פרגוואי בירושלים, השוכנת בשכונת מלחה, בהשתתפותם של נשיא פרגוואי עצמו, של ראש הממשלת ישראל בנימין נתניהו ושל אישים נוספים. כתגובת מחווה על כך החליטה ישראל לפתוח מחדש שגרירות בפרגוואי, שנסגרה בעבר מסיבות כלכליות. יורשו של קארטס בתפקיד, אבדו בניטס, הפך בספטמבר 2018 את ההחלטה והודיע כי יחזיר את שגרירות ארצו ל"תל אביב", בפועל להרצליה. קארטס גינה את הצעד הזה.
ביום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל הוא נכח בקהל בטקס הדלקת המשואות וישב לצידו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
דודו זר

ביוגרפיה

דודו זר נולד ב-1949 בירושלים למרדכי זר, חבר הכנסת מטעם המערך וצאצא למשפחת אנוסים מפרס (אנוסי משהד). הוא אחיו של גידי זר, מ"צוות הווי פיקוד צפון". בילדותו למד בכפר הנוער הכפר הירוק. בצה"ל שירת בלהקת גייסות השריון בין השנים 1968–1971.
קריירת הבמה שלו לאחר שחרורו מהצבא החלה בשנת 1972 כאשר השתתף בהצגה המוזיקלית "אל תקרא לי שחור" שעסקה באפליית השחורים בארצות הברית. בהמשך שיחק בתיאטרון הבימה בהצגה "כובע הקש האיטלקי", בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת בהצגות "כפיים" ואלוף בצלות ואלוף שום ובתיאטרון לילדים של טמירה ודודו ירדני. כמו כן השתתף בהצגות: "חכם וכלה", "הדבורה מאיה", "המסע אל האי אולי", המפוזר מכפר אז"ר, "שרתי לך תש"ח" ו"שמח בשכונה". בשנת 1978 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון בו התחרה עם מוטי דיכנה, חני אליקים ודפנה ארמוני עם השיר "אקומה נא" שזכה במקום העשירי. בשנת 1980 חבר להרכב שנקרא "שלושה בשירה אחת", ובו היו חברים גם עוזי חיטמן ולאה לופטין, והם הופיעו בפסטיבל הזמר והפזמון של אותה שנה עם השיר "אני מאמין" שזכה במקום התשיעי, והם גם הופיעו באותה השנה במופע לילדים שנקרא "יובב השובב שמח בשכונה". בשנת 1982 השתתף זר במחזמר "אברהם אחד" לצד אריק סיני וריקי גל. כמו כן השתתף במחזמר "חיידק במה" שהיה מחזמר מקורי המבוסס על המחזמר האמריקאי "שורת המקהלה". באותה שנה פתח מועדון שירה ישראלי בלונדון מיניסטורס בתל אביב שנקרא "הסליק", ניהל אותו אמנותית והופיע בו ערב ערב במשך שבע שנים רצופות. הסליק היה מועדון הלילה הישראלי הראשון ששילב שירה בציבור בבילוי לילי במועדון.
זר הופיע בסדרת הילדים "פרפר נחמד" בהפקת הטלוויזיה החינוכית הישראלית במשך שנות השמונים ושנות התשעים, והפך לאחד מכוכבי הילדים הבולטים בישראל. זר כתב פרקים אחדים ושירים רבים בתוכנית.
לאורך השנים זר הפיק והוציא לאור את קלטות הילדים:"שרים וצוחקים" (1992),"שירי חיות" (1992),"נגנים בלגנים" (1996) ו"בגן של דודו-איך עושים לחם" (2005).
בנובמבר 2005 הצטרף זר להרכב רוק שנקרא "חברים" יחד עם רותי נבון ודני שושן.
בין השנים 2006–2007 שיחק בטלנובלה "האלופה" בתור אוהד שרוף קבוצת כדורגל ישראלית בדיונית בשם "הכח ירושלים".
בשנת 2008 הופיע בהצגות הילדים: "תירס חם" ,"נגנים בלגנים" ,"מוכרחים להיות שמח" ו"פרפר נחמד". בשנת 2011 השתתף בסרט קצר שביים עומר ולדמן, "כוכבית".
זר מופיע במועדוני זמר שונים בשירי ארץ ישראל ובהופעות אורח במועדוני רוק ודיסקו.
הוא גם עוסק בדיבוב סרטים וסדרות. בשנת 1999 דיבב את דמותו של צוציק ואת עצמו במשחק המחשב השני בסדרת "פיפוש" והוא דיבב גם ב"משטרת האגדות", "סוד הממלכה הקסומה", "בחזרה לארץ עוץ", "גיבור של כולם", "חלום ליל קיץ", "רומיאו ויוליה - חתום בנשיקה" ו"טום וג'רי וטבעת הקסמים".
הוא נשוי בשנית, ללא ילדים.
בשנת 2013 עבר להתגורר בלוס אנג'לס בעקבות משפחתה של אשתו.
דניאל שק

ביוגרפיה

דניאל שק נולד בירושלים. הוריו, עליזה וזאב שק, ניצולי שואה מצ'כוסלובקיה, עלו לישראל בשנות הארבעים המאוחרות והשתקעו בתל אביב ולאחר מכן בירושלים. אביו היה ממייסדי שירות החוץ הישראלי ושימש בין השאר שגריר ישראל באוסטריה ובאיטליה. אמו, עליזה אהרמן-שק, היא ציירת. שק גדל בלונדון, בפריז ובווינה לסירוגין ורכש שליטה בארבע שפות (עברית, אנגלית, צרפתית וגרמנית).
ב-1974 סיים את לימודיו בתיכון על שם בויאר בירושלים והתגייס לחיל המודיעין. עם שחרורו מצה"ל  נרשם לאוניברסיטה העברית והשלים בהצטיינות לימודי היסטוריה ושפה וספרות צרפתית. במקביל ללימודיו החל לעבוד בטלוויזיה הישראלית. ב-1981 נישא ונסע עם רעייתו לשנה לבלגיה, שם עבדו שניהם בשגרירות הישראלית. עם שובו לישראל עסק בתרגום וב-1984 התקבל לקורס הצוערים של משרד החוץ.
תפקידיו הראשונים היו בתחום התקשורת, תחילה במחלקת העיתונות של המשרד, לאחר מכן בלשכתו של שר החוץ שמעון פרס ולבסוף כדובר השגרירות בפריז. בתקופת כהונתו בצרפת נערכה ועידת מדריד ושק נקרא להצטרף לצוות הדוברים של משלחת ישראל ובהמשך לצוות בשיחות הרב-צדדיות במוסקבה. ב-1994 מונה על ידי שר החוץ שמעון פרס לדובר משרד החוץ ומנהל מחלקת העיתונות. ב-1997 מונה לקונסול כללי בצפון-מערב ארצות הברית שמקום מושבו בסן פרנסיסקו. בנוסף לעבודה המדינית וההסברתית השוטפת ריכז שק מאמצים מיוחדים להידוק הקשרים עם קהילת ההייטק של עמק הסיליקון ולקידום התרבות הישראלית.
בשנת 2000 מונה למנהל מחלקה באגף אירופה עם אחריות על שורה של מדינות, בהן צרפת וגרמניה. בשנת 2001 נקרא לעמוד בראש הצוות המדיני לטיפול במשבר עם בלגיה באשר לתביעה שהוגשה נגד ראש הממשלה אריאל שרון בגין פשעי מלחמה במהלך מלחמת לבנון הראשונה. 
בשנת 2004 יצא לבריטניה לעמוד בראש ארגון BICOM, ארגון הסברה ולובי פרו-ישראלי הפועל בלונדון מ-2002. בשלהי כהונתו שם פרצה מלחמת לבנון השנייה ושק נרתם למאמצי ההסברה למען ישראל בתקשורת הבריטית.
בספטמבר 2006 התמנה לשגריר בצרפת. בנוסף היה לשגרירה הראשון של ישראל בנסיכות מונקו. ארבע שנות כהונתו עמדו בסימן שיפור ניכר במערכת היחסים של ישראל עם צרפת. שיאה של התקופה היה בשנת 2008, שנת ה-60 למדינת ישראל, שבמהלכה ערכו הנשיא שמעון פרס והנשיא ניקולא סרקוזי ביקורים ממלכתיים הדדיים. במהלך ארבע שנותיו בפריז עסק שק גם בהליך קבלתה של ישראל לארגון המדינות המפותחות OECD. חודשים ספורים אחרי כניסתו לתפקיד קיבלה ישראל הזמנה הרשמית להצטרף לארגון וסמוך לעזיבתו הושלם התהליך ושק חתם בשמה של מדינת ישראל על הסכם ההצטרפות לארגון.
ב-12 במאי 2011 הוענק לו עיטור "לגיון הכבוד" הצרפתי בדרגת קצין.
ב-27 בנובמבר 2012, יום הקמת מפלגת התנועה, הודיע שק על הצטרפותו אליה. שק הוצב במקום ה-18 ברשימת המפלגה לכנסת.
אב לשני בנים,,מנישואיו הראשונים לאוצרת-האמנות מיריי ממי.  מתגורר עם בת זוגו אשת התקשורת אמילי מואטי בתל אביב. אחותו היא המתרגמת רות שק-יסעור.
משה יגר

ביוגרפיה

אביו של יגר, יעקב יגר, נולד בשנת 1902 בעיירה גליניאניץ שבגליציה. הוא למד בסמינר העברי למורים של לבוב והוסמך להיות מורה למקצועות יהדות. בשנת 1929,התחתן עם חוה לבית קליין. הזוג הצעיר נסע לבואנוס איירס שם יגר נולד.יעקב יגר וגיסו משה קליין ועוד מורה מקומי הקימו את בית הספר העברי הראשון בבואנוס איירס, שנקרא על-שמו של ח.נ. ביאליק, שקיים עד היום. בשנת 1935,  עלתה המשפחה לארץ-ישראל והשתקעה בחיפה, בה יגר למד בבית הספר הריאלי. הוא שירת בצה"ל בגדנ"ע ובנח"ל ואחר-כך, למד לימודי האסלאם, מדע המדינה והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור בתולדות עמי האסלאם.

במאי 1956 הצטרף יגר למשרד החוץ בתור צוער במחזור השלישי להכשרת דיפלומטים. הוא החל את שרותו הדיפלומטי ברומניה. לאחר מכן בבורמה (כיום :מיאנמר). ב-1965 שהה במאלזיה לשם נשלח להקים משרד כלכלי-מסחרי שהיה כיסוי לנוכחות דיפלומטית ישראלית ראשונה (ואחרונה) במדינה מוסלמית זו. בלחץ ממשלת מאלאזיה נסגר המשרד לאחר למעלה משנת פעילות ויגר נאלץ לחזור ארצה בינואר 1956. הוא המשיך בפעילותו הדיפלומטית ומילא שורה ארוכה של תפקידים בחוץ-לארץ, בהם קונסול ישראל בלוס אנג'לס (1966 - 1969), קונסול כללי בפילדלפיה (1969 - 1972), קונסול כללי בניו יורק (1985 - 1988), שגריר בסטוקהולם (1988 - 1990) ושגריר בפראג (1994 - 1995). בין שליחות אחת לשנייה בחוץ-לארץ מילא תפקידים בכירים בארץ, בהם מנהל מחלקת ההסברה (1975 -1978), סמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף מידע ותקשורת (1980 - 1985), וסגן מנהל כללי לענייני אסיה, אפריקה ואוקיאניה (1990 - 1993 ). בחודש נובמבר 1995 פרש יגר לגמלאות.
במשך תשע השנים הבאות, יגר לימד באוניברסיטה העברית בירושלים את תולדות דרום-מזרח אסיה. כן, היה עמית מחקר במכון טרומן. 
הוא אב לבן ובת ונשוי לד"ר דבורה ברזילי-יגר, היסטוריונית.

עבודתו הספרותית

יגר תרגם לעברית ועיבד לפרסום שמונה ספרי אגדות עם וסיפורים לילדים.הספרים יצאו בהוצאת כרמל,ירושלים.].
עמק המומינים

עמק המומינים (בשוודית: Mumindalen) הוא עמק בדיוני בו גרות הדמויות הראשיות בסדרת ספרי המומינים ובה מתרחשת רוב עלילת הסדרה.

מאפייני העמק

עמק המומינים הוא מקום פסטורלי ושליו, מלא ביצורים שמחים ובעצים פורחים, בו מתגוררים המומינים בשלווה ובהרמוניה עם הטבע.
העמק מתוחם מצד אחד בים ומצד השני בהרים שהבולטים בהם שייכים לרכס שנקרא "הרי הבדידות" (באנגלית: The Lonely Mountains).
במרכזו של העמק ניצב בית המומינים, ובמערב משתרע חוף הים. בים, לא הרחק מהחוף, ישנו אי בו מתכנסים השמנטפים אחת לשנה וסוגדים לברומטר הישן.
נהר צלול וצר זורם מההרים, סובב את בית המומינים, וממשיך למקומות רחוקים, בהם יצורים אחרים תוהים על מוצאו. הנהר קופא, כמו הים, בעונת החורף. כשהאביב מגיע, העמק כולו פורח, כמו גם הגן המטופח של מומינאמא. המומינים מעבירים את הקיץ במפגשים עם תושבי העמק ומחוצה לו ונהנים ממיני הרפתקאות ומסיבות.
המומינים אוהבים את הים, ונהנים להסתובב על החוף. לפעמים הם יוצאים לטיולים במטרה לחקור את הסביבה הרחוקה מהעמק, אך תמיד הם יודעים שיש להם בית בטוח לחזור אליו.
כשמגיע הסתיו, המומינים מתכוננים לשנת החורף. כשמגיע הרגע בו העמק מכוסה כולו בשמיכת שלג, המומינים נמצאים כבר בשינה עמוקה. תיאורי העונות והטבע בעמק המומינים נמצאים בעיקר בספרים "משפחת החיות המוזרות", "חורף בעמק המומינים" ו-"עמק המומינים בנובמבר".
גרעין (תורת הקטגוריות)

בתורת הקטגוריות, גרעין הוא מושג כללי המכליל את מושג הגרעין האלגבראי - דהיינו גרעין של הומומורפיזם של חבורות, חוגים ומודולים.
באופן לא לגמרי פורמלי, גרעין של מורפיזם \,f:X\rightarrow Y עבור X,Y אובייקטים כלשהם, הוא האובייקט K "הכללי ביותר" עם מורפיזם מתאים מהצורה \,k:K\rightarrow X, כך ש-\,f\circ k = 0.
גשר שייח' חוסיין

גשר שייח' חוסיין (או גשר מעוז) הוא גשר הרוס על נהר הירדן, בעמק בית שאן ליד הקיבוץ מעוז חיים ומכאן שמו בעברית. מקור שמו בערבית הוא בקבר קדוש מוסלמי בשם זה שהיה בעבר מצפון לגשר. לאחר החתימה על הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, הוסב שמו ל"גשר נהר הירדן".
שולמית אפפל

שולמית אפפל (נולדה ב-21 בינואר 1948 בקפריסין) היא משוררת ישראלית.

ביוגרפיה

אפפל נולדה במחנה עקורים בקפריסין, בת להורים ניצולי שואה יוצאי מזרח אירופה. ילדותה עברה עליה בעיר התחתית בחיפה ובהיותה בת עשר עברה עם משפחתה לרמת גן.
ב-1975 הקימה וניהלה את גלריית האמנות "נינווה" בתל אביב. הגלריה הוקמה כמקום מפגש לסופרים ומשוררים בתקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים.
אפפל היא אם לשניים.

פעילות בתחום השירה

נכון לשנת 2017, אפפל פרסמה שבעה ספרי שירה.
את ספרה הראשון "שעת ילדה", פרסמה אפפל בגיל 17 בשנת 1965. הספר יצא בהוצאת "עכשיו".
בשנת 1972 יצא ספרה השני, "יבשת שבורה". יש הרואים בשירים המופיעים בספר מעין נבואה למלחמת יום הכיפורים, שפרצה באוקטובר 1973.
בשנת 1981 הוציאה אפפל את ספרה השלישי, "מרחק", ב"מסדה" בעריכתו של המשורר אמיר גלבע.
ספרה הרביעי של אפפל, "חישוקים", יצא ב-1987 בעריכת המשורר נתן יונתן. את ספרה החמישי, "התרה", הוציאה בהוצאת ביתן בשנת 1989.
ספרה השישי, "פחות מאמת אין טעם לכתוב", יצא בשנת 2012 בעריכת ריקי דסקל.
שיריה של אפפל תורגמו לאנגלית, רוסית איטלקית, וקרואטית; וכן פורסמו באנתולוגיות ובכתבי עת רבים, ביניהם: גג, הליקון, דקה, מאזנים, עיתון 77 והמוסך.

פעילות בתחום התיאטרון

בין השנים 1991–1998 פרסמה בשם העט אלינעם שלו. בשנת 1991 כתבה וביצעה את המונודרמה, "מקל של קינמון", בתיאטרונטו במרכז סוזן דלל בתל אביב. את המחזה ביים רוני ניניו. 

המחזה מספר את סיפורו של גבר המקיים שלוש מערכות יחסים במקביל, עם שלוש נשים שונות. את כל הדמויות במחזה גילמה אפפל.
חבר השופטים ב"תיאטרונטו" 1991 (עמו נמנו חנה מרון, ציפי פינס ואהוד מנור) העניק למחזה ולביצוע ציון מיוחד. 
 המחזה זכה לביקורות טובות ומבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ שיבח הן את הטקסט והן את אפפל על הביצוע המרשים.
אוונה לינץ'

ביוגרפיה

לינץ' נולדה בכפר טרמונפקין שבמחוז לאות', אירלנד. בתם של מרגורייט ודונאל לינץ.
ללינץ' שתי אחיות ואח אחד.
בתור ילדה קראה לינץ' את סדרת ספרי "הארי פוטר", הייתה למעריצה אדוקה של הספרים ואף שלחה מספר מכתבים לסופרת ג'יי קיי רולינג.
סבלה בילדותה במשך כשנתיים מאנורקסיה וקיבלה מכתבי עידוד מרולינג שעודדה אותה באותה תקופה קשה שחוותה, ואף הזמינה אותה להיבחן לתפקיד לונה כשתבריא.]
למדה במוסדות ציבוריים בכפר בו גדלה ובבית הספר הקתולי לבנות "מכללת הגברת שלנו", בה שימש אביה כסגן מנהל.
למדה בבית ספר קיץ המרכזי למחוננים שבחסות "אוניברסיטת דבלין סיטי", לינץ' נאלצה להחסיר שעות רבות לצורך צילומיה לסרטי הארי פוטר.

קריירת משחק

בשנת 2006 ניגשה לינץ' להיבחן לתפקיד תלמידת רייבנקלו  לונה לאבגוד בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", לינץ' כשהייתה בת 14 נבחנה לתפקיד מול 15,000 מתמודדות.
המפיקים של הסרט התרשמו מלינץ' וליהקו אותה לסרט בטענה ש"רוב הבנות שנבחנו יכולות לגלם את לונה, אך לינץ' היא לונה בעצמה".
ללינץ' לא היה כל ניסיון משחק ממשי לפני ששיחקה בסרט, מלבד מחזות בית ספר בהם השתתפה. לינץ' הייתה שותפה באחד מהמופעים של סטארקיד הפקות, גם כן בתור לונה לאבגוד ב"מחזמר מאוד פוטרי: סיום שנה".
הסרט זכה להצלחה הן מבחינת ההכנסות והן מבחינת ביקורות המבקרים על שחקני המשנה, לינץ' עצמה זכתה בעיקר לביקורות חיוביות על תפקידה בכך שהצליחה ליצור דמות חיובית יותר מאשר מתוארת בספר.
ב-2009 הועמדה למספר פרסים והוכתרה על ידי מבקרי קולנוע בריטיים לשחקנית האירית הטובה של השנה על הופעתה בסרט "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם".
ב-2010 חזרה לגלם את הדמות בפעם השלישית בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 1" וב-2011 הופיעה בדמותה של לונה לאבגוד בפעם האחרונה בסרט השמני והרווחי בסדרה "הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 2", שגרף למעלה ממיליארד דולרים ברחבי העולם.
לינץ' גם תרמה את קולה למשחקי הארי פוטר.
לא תחסום שור בדישו

הלכות איסור החסימה

האיסור נאמר הן על בעל השור עצמו, והן על השוכר שור לעשות בו מלאכה כלשהי. האחריות על קיום ההלכה מוטלת על המעביד את הבהמה ולא על הבעלים. לפיכך, ישראל ששוכר פרה מגוי – חייב לאפשר לה לאכול, ומנגד, ישראל שמשכיר פרה לגוי – אינו צריך לוודא שהיא תאכל. עם זאת, אסור לישראל ליזום את הדבר ולבקש מהגוי לחסום את הפרה במהלך עבודתה.
התבואה המדוברת היא דווקא כזו המתאימה לאכילת הבהמה. מותר לחסום את הבהמה אם המזון עלול להזיק לה, אפילו אם היא רוצה לאכול. מותר לחסום גם כאשר יש סיבה הלכתית למנוע מן הבהמה לאכול (למשל כאשר התבואה היא תרומה), אבל במקרה זה צריך לתת לה מזון חלופי בסל הסמוך לפיה, מפני מראית עין, שלא ייראה כעובר על האיסור. כמו כן, מותר לתת לבהמה מזון חלופי זול יותר לפני הגעתה אל הדייש, כדי שתשבע ולא תאכל ממנו.
החסימה הכלולה באיסור היא חסימה ישירה, על ידי מחסום פיזי, או גם על ידי "חסימה בקול", כשהאדם מונע בצעקתו את הבהמה מלאכול. חסימה עקיפה, כגון על ידי השארת בנה של הפרה מבחוץ, אסורה גם היא, אבל אין עונש על העושה זאת.

האיסור כמודל לחיוב מלקות

הפסוק "לא תחסום שור בדישו" נכתב בתורה מיד לאחר הפסוקים על אודות חיוב המלקות לעושה עבירה, בספר דברים: "וְהָיָה אִם בִּן הַכּוֹת הָרָשָׁע וְהִפִּילוֹ הַשֹּׁפֵט וְהִכָּהוּ לְפָנָיו כְּדֵי רִשְׁעָתוֹ בְּמִסְפָּר. אַרְבָּעִים יַכֶּנּוּ, לֹא יֹסִיף" (דברים, כ"ה, ב'-ג'). מסמיכות זו למדו חכמים שהאיסור לחסום בהמה הוא הדוגמה הקלאסית לאיסורים שהעובר עליהם נענש במלקות, ומן המאפיינים המיוחדים לאיסור החסימה יש ללמוד על כלל המצוות: חיוב המלקות אינו אלא בעבירה הכרוכה במעשה מסוים, ולא בדיבור או מחשבה; מדובר בעבירה שנאמר עליה פסוק ספציפי, ולא בעבירה שנאמרה בפסוק בניסוח כללי הכולל מספר איסורים ("לאו שבכללות"); זהו לאו שהתורה לא קבעה לו עונש חמור יותר, כמו עונש מוות. איסור שחסר בו אחד המאפיינים הללו – אין עליו עונש מלקות, כי "לא דמי ללאו דחסימה" (=אינו דומה לאיסור החסימה).
לא נוהגים בימינו לענוש במלקות, הן על פי חוקי המדינה והן על פי כללי ההלכה, בהיעדר סמכות לדיינים.

אזכורים תרבותיים

בשנת 1951 פורסם דוח פנימי חריף שמתח ביקורת על שחיתויות שהתגלו בסוכנות היהודית. מעט מאוחר יותר דוד בן-גוריון, ראש הממשלה של ישראל דאז, ביקש למנות את לוי אשכול לשר החקלאות והפיתוח. עורך עיתון מעריב באותה תקופה, עזריאל קרליבך, יצא כנגד המינוי בטענה כי אשכול, אז גזבר הסוכנות, התיר חריגות מהמינהל התקין. תגובתו של אשכול הייתה "לא תחסום שור בדישו", והוא נימק זאת בכך שבפרדסי פתח תקווה התירו הפרדסנים לפועליהם לקחת עימם פרי הביתה. דבריו של אשכול, שלכאורה הכשירו מעשי שחיתות, זכו לביקורת נוקבת.
חברת דיבייטים

חברת דיבייטים ועוסקת בהדרכות והכשרות בתחום הדיבייט, התקשורת הבין-אישית ואומנות ההקשבה והשכנוע.

על החברה

החברה עוסקת בבניית והעברת קורסים ומפגשים למגוון רחב של קהלים: בתי ספר, אוניברסיטאות ומקומות עבודה אשר מבינים את החשיבות של יכולת ההבעה, השיח והתקשורת הבין אישית. הקורסים בנויים ממפגשים פרונטליים חווייתיים, לאורכם נערכים מפגשים כדוגמת תחרויות דיבייט. הצוות המקצועי של חברת דיבייטים כולל מדריכי דיבייט העוסקים בתקשורת בין אישית. הצוות המקצועי בעלי ניסיון בהוראת התחום ובהנחלת מיומנויות שפה, תקשורת מקרבת, אמנות השכנוע וניהול משא ומתן.
החל משנת 2016, מפעילה חברה מפעילה תוכנית חינוכית חיצונית בבית ספר תיכון, בהיקף של 3 שעות הוראה. נכון לשנת 2019, הופעלה התוכנית ב-9 תיכונים.
VLSI

VLSI - Very Large Scale Integration הוא תהליך של שילוב מספר רב של רכיבים אלקטרוניים ממוזערים ליצירת מעגל משולב של רכיבים רבים – בעיקר טרנזיסטורים על גבי שבב יחיד.
VLSI החל בשנות ה-70 עם התפתחות תעשיית המוליכים למחצה, התקשורת והמחשבים.
השם נוצר כהמשך לשמות MSI ,SSI ו-LSI המתארים שילוב נמוך בינוני וגבוה של אינטגרציה.
הביטוי כיום מאוד שימושי ונועד לתאר את כל תחום פיתוח השבבים בצד שמות כמו מוליכים למחצה ושבבים.
דוגמה נפוצה להתקן VLSI הוא מעבד מיקרו מחשב בו ישנם מיליארדי טרנזיסטורים.
סוקולוב מאלופולסקי

היסטוריה

ראשיתה של העיירה היא בכפר, שעל פי תיעוד היה קיים במאה ה-14. בשנת 1569 קיבלה סוקולוב מאלופולסקי זכויות עיר. רחובותיה תוכננו בסגנון הרנסאנס ובמרכזה הוקמה כיכר שוק. בשנת 1608 נפגעה ונבזזה העיירה על ידי אציל פולני, אך לאחר האירוע נמשך שגשוגה של העיירה. היא הוקפה בחומה ובחפיר. 
בשנת 1657, בעת פלישת האימפריה השוודית לפולין, נהרסה העיירה על ידי צבאו של הנסיך הטרנסילבני גיירג' ראקוצי השני. עם חלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 סופחה העיירה לממלכת הבסבורג האוסטרו-הונגרית ונשארה בחבל גליציה האוסטרי עד 1918. בשתי שרפות שפרצו ב-1864 וב-1904 עלו רוב בתי העיירה באש. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה השתייכה העיירה למחוז לבוב. למרות שהייתה ממוקמת בלב אזור תעשייתי, לא שבה העיירה לשגשג, לא נפתחו בה מפעלים ולא הונחה בה מסילת ברזל.

יהודי סוקולוב מאלופולסקי

בין מלחמות העולם היו בעיירה כ-1,350 יהודים מתוך כ-4,000 תושבים. הג'וינט סייע ליהודי העיירה, ואלה קיימו חיי תרבות וציונות תוססים.
בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את העיירה, שהוקצתה לה בנספח הסודי להסכם ריבנטרופ-מולוטוב עם גרמניה הנאצית. בקיץ 1941 כבשה גרמניה את העיירה, בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה, ובעיירה הוקם גטו בו רוכזו גם יהודים מיישובים סמוכים, כ-3,000 בסך הכל. 
ביוני 1942 נרצחו עשרות יהודים בגטו על ידי המשטרה הגרמנית. ביולי גורשו יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ.