מאי פלג

ביוגרפיה

פלג נולדה כזכר למשפחה חרדית בירושלים ונקראה בשם קובי. לימים סיפרה כי בילדותה חשה לא בנוח עם זהותה המגדרית: "אני זוכרת בגיל ארבע, כשישבתי בביתי ואמרתי שמשהו בגוף שלי לא בסדר". לדבריה, סבלה מהתעללות מילולית מצד אמה ואמרה שבגיל 9 כבר רצתה למות. בגיל 13 בחרה לצאת מהבית ולעבור לפנימייה, אז גם החלה להסתובב בכיכר החתולות ולצרוך סמים. בגיל 16 פלג גרה בעיקר ברחוב, על ספסלים ובחדרי מדרגות: "חייתי המון ברחוב, צרכתי סמים ואלכוהול בניסיון לברוח ולהקהות את הכאב, בדידות איומה, אונס מתמשך ומזדמן, ניצול מיני ותקיפות מיניות רבות".
בגיל 17, עם קבלת צו ראשון, פלג ביקשה להתגייס לשירות קרבי בצה"ל כדי "להפוך להיות גבר", אך הצבא הגדיר אותה כ"בן יחיד" ולכן לא גייס אותה. בגיל 20 התגייסה לצה"ל ובמהלך השירות הצבאי התחתנה ונולדו לה ולבת זוגה שני ילדים. כשנה וחצי לאחר הנישואים, פלג שיתפה את בת זוגה ברצונה לעבור תהליך להתאמה מגדרית. למרות הרצון לעבור את התהליך, פלג דחתה אותו כי "יש כבר שני ילדים בתמונה" ובעקבות זאת סבלה מדיכאונות, הפרעת אכילה, אנורקסיה ובגיל 27 ניסתה להתאבד. בנוסף, פלג הייתה חולת פיברומיאלגיה. ביולי 2011 נפרדה מבת זוגה, ובשנת 2012 החלה לעבור את התהליך ההורמונלי.
בת זוגה לשעבר טענה שבשנתיים האחרונות לחייה, ניסתה להכניסה למוסדות לחולי נפש, אך אלו סירבו לקבלה, לטענתה, בין היתר בגלל טרנספוביה. במכתב ההתאבדות שהשאירה, האשימה פלג את הממסד במותה, וכך כתבה: "האשמים היחידים במותי – הם גורמי ממסד שלא יוצרים מקומות טיפול ראויים. משרד הרווחה, הבריאות, המשפטים, ביטוח לאומי, צוות רפואי כושל".

אקטיביזם

בשנת 2011 נבחרה פלג לכהן בוועד המנהל של עמותת הבית הפתוח בירושלים ובשנת 2013 נבחרה לעמוד בראשו, ובכך הייתה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שעמדה בראש ארגון להט"בי מחוץ לתל אביב והשנייה בארץ, אחרי נורה גרינברג. פלג הייתה פעילה חברתית מרכזית ובעלת השפעה בקהילה הלהט"בית בירושלים. ערן גלובוס, לימים יו"ר הבית הפתוח, סיפר כי "מאי הייתה פעילה להט"בית בכל רמ"ח איבריה. הקהילה ידעה מעט נשים כה מחויבות וחדורות מטרה". באותה שנה פלג ארגנה והובילה את מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ורכשה את "המקווה", פאב ששימש מרכז לקהילה הגאה בירושלים.
פלג הקימה קבוצת תמיכה לטרנסג'נדרים והייתה פעילה מרכזית ביוזמת 'דגל לבן' להעלאת המודעות לנפגעי נפש ומתמודדים.

אחרי מותה

יממה לפני התאבדותה, הפקידה פלג צוואה בידי עו"ד יוסי וולפסון, ובה הורתה לשרוף את גופתה לאחר מותה, לערוך לה טקס ולפזר את רוב האפר בים ואת היתרה להטמין תחת עץ שיישתל לזכרה.
"מכיוון שאין לי קשר כלל עם בני משפחה ביולוגיים ומכיוון שחוששני כי עם מותי, יהיו אשר ינסו לחבל בבקשתי האחרונה – שגופתי תישרף, אפרי יפוזר ברובו בים והיתרה תוטמן מתחת עץ – בכל מיני תואנות, אני מבקשת שתואיל להתייצב בבית המשפט ולהיות לי קול".
— אילן ליאור, מאי פלג, טרנסג'נדרית שהתאבדה, ביקשה לשרוף את גופתה - אך משפחתה עותרת לקבור אותה, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2015
אמה של פלג אכן פנתה לבית המשפט באמצעות עו"ד יצחק דהן, בבקשה להוציא צו מניעה לשריפת הגופה. בבקשתה אמרה כי היא מגיעה ממשפחה דתית וקבורת מאי חשובה לה מאוד. היא ביקשה להעביר את הגופה לרשותה כדי לקבור אותה בקבר ישראל כדת וכדין. בבקשתה התייחסה האם לפלג בלשון זכר.
בדיון בית המשפט שהתקיים ב-17 בנובמבר 2015, עו"ד וולפסון טען כי "לכל אדם בישראל יש זכות על גופו". הוא הדגיש כי מאי פעלה בשיקול דעת ובהיגיון מפורט. בית המשפט אישר לו להגיש הערכה פסיכיאטרית שהעידה על כשירותה של פלג.
מנגד טען עו"ד דהן כי לצוואה אין תוקף, ושריפת הגופה נוגדת את ההלכה היהודית. דהן טען כי בניגוד לטענותיה של פלג, אמה הייתה איתה בקשר ותמכה בה.
בית המשפט דחה את טענות המשפחה, והורה לערוך טקס קבורה על פי הוראותיה של פלג. המשפחה ערערה, וגם הערעור נדחה, ולבסוף - שלושה שבועות לאחר מותה - התקיים טקס פיזור אפרה, בו השתתפו המקורבים אליה וקהילת הלהט"ב הרחבה.