google/wiki40b huggingface dataset:
פטולמאיוס כנוס

פטולמאיוס כנוס (ביוונית: Πτολεμαῖος Χέννος; המחצית הראשונה של המאה ה-2 לספירה), בנו של הפאיסטיון, היה מדקדק יווני מאלכסנדריה בזמן שלטון הקיסרים טראיאנוס ואדריאנוס. נראה כי הוא שהה במשך תקופה מסוימת ברומא.
על פי הסודא, הוא היה מחברם של דרמה היסטורית בשם "ספינקס", של אפוס בשם "אנתומרוס" (Ἀνθόμηρον) ב-24 ספרים (שניהם חיבורים אבודים) ושל "היסטוריה מוזרה" ("סיפורים מדהימים") וחיבורים נוספים.
החיבור "היסטוריה מוזרה" זהה ככל הנראה לחיבור "היסטוריה חדשה" בשישה ספרים, שפוטיוס מייחס לפטולמאיוס הפאיסטיון, שתקציר שלו נשמר בביבליותקה של פוטיוס. החיבור הוקדש לאשה בשם "טרטולה", שהמחבר מכנה אותה ה"גברת" שלו. פוטיוס הבחין בעוקצנות לגבי מחברו התמים שהוא חשב אותו ל"חיבור מאד שימושי לאלה הלוקחים על עצמם לנסות להשיג בקיאות בהיסטוריה", מאחר ש"הוא עשיר במידע יוצא דופן ומדומיין באופן גרוע". החיבור הכיל תערובת של כל מיני אגדות ומעשיות השייכות הן לתקופה המיתולוגית והן להיסטורית.
פטולמאיוס ציין בחיבורו זה אישים מפורסמים שמקור כינויים באחת מאותיות האלפבית היווני. האישיות היחידה מביניהם שלא הייתה יוונית או רומית, הוא משה. פוטיוס כותב ש"המיתוגרף הזה דובר שטויות, כאשר הוא אומר שמשה המחוקק של העברים נקרא 'אלפא' משום שהייתה לו צרעת לבנה רבה על גופו". הסבר זה מקורו ככל הנראה בחוגים של אלכסנדריה, בה התגורר פטולומאיוס, שהייתה קשורה בה המסורת שהיהודים היו מצורעים בתקופת יציאתם ממצרים. הסבר זה הוצע גם על ידי פילון איש גבל, ככל הנראה בהקשר לאלף בית הפיניקי, והופיע גם אצל הסופר היווני-מצרי ניקארכוס (Nicarchus, המאה ה-1 לספירה).
בעבר הוצע לזהותו עם פטולמי אל-גריב ‏ (300 לספירה לערך), אולם זיהוי זה כבר אינו מקובל.
עץ המוצצים

קבלת הספר

הספר יצא לאור בשנת 2011, בהוצאת דובדבן, והמהדורה נמכרה כולה בזמן קצר בחנויות. עיריות רבות בארץ שמעו והכירו את הסיפור ובחרו ליצור מקום מיועד לעץ מוצצים בעירם.
בישראל ביישובים רבים קיים עץ מוצצים.
דודה פרידה: המוזיאון

דודה פרידה: המוזיאון היא יצירה בימתית שמעמידה במרכזה את ההיסטוריה הפרטית של דודה פרידה, קרובת משפחה רחוקה של נעמי יואלי.

אודות ההצגה

פרידה אורנדר בן-לוי היגרה מווינה לפלשתינה בשנות העשרים של המאה העשרים וביטאה את הציונות שלה דרך הבאת אופנת וינה לפלסתינה, בזמן שהסוציאליזם היה במרכז תפיסת ההגשמה הציונית בארץ. מצד אחד זוהי היסטוריה פרטית של אישה בלתי חשובה בעליל ומצד שני מאוד נועזת בהגשמת הציונות דרך ההוט קוטור, כשהקימה סלון תפירה עילית בירושלים בסוף שנות העשרים. 
היצירה הבימתית מתנהלת כאירוע פתיחה של מוזיאון. שלוש דיילות ומארחת מזמינות את הקהל לנוע בין חללי המוזיאון תוך הצגת פרטי לבוש ואפנה, "רליקים", תצלומים וסיפורים מההיסטוריה הפרטית של דודה פרידה, כשכל אלה משולבים בקונטקסט התרבותי בו נטוע מוזיאון הזיכרון של דודה פרידה. הפרפורמריות מגישות עוגות לינצר טורטה, מזמינות את המבקרים לואלס ומסיימות בתצוגת אפנה של ניירות גזרה מרשרשים ושרידי שמלות מסלון התפירה. 
בנימוקי השופטים למתן פרס ההצגה הטובה בפסטיבל עכו נאמר:
"באמצעות המצאות עיצוביות, תיאטרון סיפור, חומרים תיעודיים מקוריים, פסקול מדויק, מדיה מגוונת ונוכחות בימתית אותנטית וקסומה, בוראת יואלי ומבצעת מוזיאון חי ונושם של אישה ותקופה. 
המוזיאון החי כפעולת היזכרות הוא דימוי למעשה היצירה הנע בין ממשות לבדיה, מציאות להמצאה, בין השימוש בחמרים מצויים לאובייקטים תיאטרליים מעוצבים. יואלי נעה בוירטואוזיות מהפנטת, ומניעה את הקהל, בין דמות המספרת לדמותה של הדודה פרידה, בין כאן ועכשיו לווינה וירושלים של שנות העשרים, בין אפנה זוהרת למציאות אפורה, בין הרצאה להצגה לתצוגת אפנה. "דודה פרידה" היא דודה פרידה, אנטי-גיבור דרמטי, הערת שוליים בין דפי ההיסטוריה ועם זאת נקודת מבט ישירה ואותנטית על חלום והגשמה, על תרבות וחברה ורוח הזמן.
מעל הכל "דודה פרידה" היא יצירה המשמיעה קול מקורי וצלול, רב דמיון ומצאה, תיאטרון שהוא אירוע רב-תחומי ייחודי".

יוצרים

ההצגה היא יצירה משותפת בראשות יואלי ושיחקו בה נעמי יואלי, גליה יואלי, הדס קלדרון וננה אריאל. מעצב החלל: הדס עפרת, המוזיקאי: יוסי מר-חיים, מעצב התאורה: אורי רובינשטיין, מעצב התלבושות: עמית אפשטיין, מעצבת האביזרים : תמר לקס, יוצרת הווידאו – שירי גופר, מעצב הסאונד דודו שביט, מנהל האירוע: אורי יואלי.

הופעות ופרסים

ההצגה עלתה לראשונה בפסטיבל עכו 2006 וזכתה בו בפרס ההצגה הטובה. והציגה בתיאטרון תמונע בין אוקטובר 2006 למרץ 2009. ב-2007 זכתה בפרס קיפוד הזהב - על שפת במה.
היא הופיעה באקדמיה לאומנויות, ברלין (2008) ובפסטיבל דורדרכט, הולנד (2010).
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-25

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-2 בנובמבר 1944, היא הורכבה מחיילים לשעבר בצבא הונגריה. הדיוויזיה ההונגרית ה-13 הועברה אליה כמעט בשלמותה. בשל כך, הדיוויזיה קיבלה את הכינוי "הוניאדי", על שם המצביא ההונגרי מהמאה ה-15 יאנוש הוניאדי. הדיוויזיה הועברה לשלזיה, ועברה שם אימונים. במהלך ההעברה, תקפו מטוסים מחיל האוויר האמריקני את אחת הרכבות שהעבירו את החיילים, הרגו 800 מהם ופצעו 650. כאשר הצבא האדום נכנס לשלזיה, הדיוויזיה הייתה עדיין בשלבי אימון, ולפיכך נסוגה לאוסטריה. צוות קרב (קמפגרופה) מהדיוויזיה אשר כלל שני גדודים, הושאר בשלזיה, ולחם בסובייטים במשך שבוע לפני שהושמד. שאר הדיוויזיה המשיכה לסגת מאוסטריה לבוואריה, והתקבצה מחדש סביב נירנברג. לאחר מכן היא הועברה שוב לאוסטריה, ונכנסה לקרב כנגד הארמייה השלישית של ארצות הברית. היא נכנעה ב-8 במאי ליד אגם אטרזה. מרבית החיילים ההונגרים הוסגרו למולדתם הונגריה.
טירת ביינארד

טירת ביינארד (באנגלית: Baynard's Castle) הייתה טירה שהייתה ממוקמת בקצה הדרום מערבי של העיר לונדון, בירת אנגליה במשך כשש מאות שנים, החל מכיבוש העיר על ידי ויליאם הכובש במאה ה-11 ועד השריפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. מקור שמה של הטירה בשמו של ראלף ביינארד, אציל נורמני אשר קיבל את השטח עליו נבנתה הטירה מויליאם הכובש.
טירה זו, וכן מצודת לונדון וטירת מונטפיצ'ט, נבנו על ידי ויליאם על גדת התמזה על מנת להבטיח את שליטתו של ויליאם בעיר לונדון. מצודת לונדון הוקמה במזרח העיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממזרח וטירת ביינארד נבנתה ממערב לעיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממערב.
הטירה הוקמה על גדת הנהר, בשפך נהר פליט אל נהר התמזה.
הטירה עמדה על מכונה עד ערב יום שני, ה-3 בספטמבר 1666, כאשר השריפה הגדולה של לונדון הפילה את חומות הטירה, והטירה עלתה באש ונשרפה בלילה שבין ה-3 וה-4 בספטמבר.
שמה של הטירה נזכר בשמו של הרחוב שעובר במקום בו עמדה - רחוב טירת ביינארד (Castle Baynard Street), וכן על שמה נקרא אחד מהאזורים שבסיטי של לונדון.
הטירה מוזכרת במחזה "ריצ'רד השלישי" של המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר. הסצנה השביעית במערכה השלישית מתרחשת בטירה. 
כיום ניצב במקום שבו עמדה הטירה בניין משרדים בשם בית ביינארד (Baynard House).
הנרקוד?

עלילה

ג'ון קלארק (ריצ'רד גיר) הוא עורך דין נשוי שאמנם מצליח בעבודתו ובחייו אך אינו חש סיפוק בחייו. בדרכו חזרה מעבודתו הוא עובר כל יום ליד סטודיו לריקודים ומתאהב באחת המורות לריקוד - פאולינה (ג'ניפר לופז). ג'ון מחליט להירשם לחוג לריקוד על מנת לפגוש את פאולינה אך ככל שהוא מתקדם בלימוד גדלה אהבתו לריקודים מאהבתו לפאולינה. בברלי, אשתו של ג'ון (סוזן סרנדון), חושדת בו ושוכרת חוקר פרטי שיעקוב אחרי בעלה.
מוריס סמדג'ה

ביוגרפיה

סמדג'ה נולד בתוניסיה, בנם של גיזלה ושארל. בשנת 1952 נשא לאישה את חיה ובני הזוג גרו בעיר אריאנה, 6 ק"מ מהבירה תוניס. עד לעלייתה ארצה של המשפחה בשנת 1961, נזקפו לזכותו של סמדג'ה זכיות רבות בג'ודו בתחרויות שונות בצפון אפריקה. 
לאחר העלייה לישראל, עברה המשפחה להתגורר בבאר שבע וסמדג'ה החל לעבוד כחשמלאי במפעל "חרות". ממעברת "משק עזר" הוא יצא לתור אחר עזרה לפעילותו בענף הג'ודו. סמדג'ה שמע על מאמן בירושלים ונפגש עמו, וביחד החליטו להקים את ענף הג'ודו התחרותי בישראל. תחילה הקימו מועדון עם מזרנים משאריות בדים בבית הספר "נתיבות" בשכונה ב' בבאר שבע, ולאחר מכן קיבלו תרומה מעולי צרפת ובעזרתה קנו מזרנים חדשים למועדון.
בפברואר 1967 עבר סמדג'ה את המבחן הראשון בישראל לחגורות שחורות ביחד עם עמוס גילעד, ושניהם קיבלו את דרגת דאן 1. בשנת 1970 סיים את קורס המאמנים הראשון בישראל.
סמדג'ה אימן במועדון "נעורים" בשכונה ד'. תלמידים רבים שלמדו אצלו הפכו בהמשך לאלופי ישראל, ומועדון הפועל באר שבע בו אימן הגיע בשנות ה-70 וה-80 לצמרת הענף בישראל. באותן שנים כיהן גם כמאמן נבחרת ישראל וניהל את קורסי מדריכי הג'ודו במכון וינגייט. נבחרת ישראל באותן שנים השתתפה בתחרויות רבות בחו"ל וזכתה במדליות, וכך קיבל ענף הג'ודו הישראלי הכרה בעולם הג'ודו. בשנת 2011 התמנה איגוד חדש שבו י'ור האיגוד מנכל האיגוד ומאמן נבחרת ישראל הם חניכיו הישירים של שיהאן מוריס סמדג'ה ונחשב לאיגוד המצליח בכל הזמנים.
בשנת 1997 קיבל סמדג'ה דרגת דאן 6 ובשנת 2007 קיבל דרגת דאן 7. בשנת 2015 קיבל את דרגת דאן 8, הדרגה הגבוהה בישראל כיום. בנו, אורן סמדג'ה, זכה במדליית ארד באולימפיאדת ברצלונה 1992, והיה הספורטאי הישראלי השני שזוכה במדליה אולימפית, אחרי יעל ארד (גם בברצלונה 1992).
אליצור יבנה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976. בסיום עונת 2006/2007 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית. בנוסף, זכתה הקבוצה פעמיים ברציפות בגביע האיגוד (2006, 2007).
בעונתה הראשונה בליגה הלאומית הצליחה הקבוצה להעפיל לסדרת הפלייאוף מול מכבי חיפה אך הפסידה בסדרה.
בתחילת עונת 2008/2009 התפטר מאמן הקבוצה  רוני צוקרמן, עקב אי הצלחת הקבוצה להגיע ליעדיה לאחר כ4 שנים בתפקיד ובמקומו מונה עמי נאווי.
בעונת 2010/2011 הקבוצה התבססה על שחקני נבחרות הנוער והעתודה של ישראל במתכונת של קבוצת קולג' - זו התוכנית אותה מובילה הנהלת הקבוצה. למועדון הצטרפו שחקני נבחרת ישראל לשעבר, מוטי דניאל כמנהל מקצועי, ליאור ארדיטי כסמכות מקצועית ונתי כהן כמאמן ראשי. 
בעונת 2011/2012 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף ונוצחה 2-0 בסדרה על ידי קבוצת מכבי באר יעקב.
כמו כן, המועדון מפעיל קבוצת כדורסל נשים בליגה הלאומית ומחלקת נוער (בה החל הכדורסלן עומרי כספי את דרכו). בשנת 2018 מנתה המחלקה עשרים וארבע קבוצות במסגרות השונות וכ-800 ספורטאים וספוראיות.
בעונת 2015-2016 שיחקו בקבוצה שני זרים - ג׳ונתן בולוק וכריס גאסטון, המתאזרח פלין קליימן, אבי פוגל, יריב עמירם, גיא אוד, יוני דוד, תומר לוי, אוראל לוי ומיכאל זלמנוביץ. 
המאמן אוהד יתום סיים את עבודתו במהלך העונה לאחר סדרת הפסדים ואת מקומו תפס המאמן עמי נאווי שכבר אימן ביבנה בעבר. בסיום אותה עונה נשרה אליצור יבנה לליגה הארצית אחרי 9 עונות בהן שיחקה בליגה הלאומית.
בעונת 2016-2017 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית בהדרכת המאמן אוהד יתום. באותה עונה שבה הקבוצה לליגה הלאומית אחרי ניצחון בגמר הפלייאוף על מכבי בת-ים בהובלתם של ארז מרקוביץ', סטנלי ברנדי, יובל רחמילביץ', יונתן דוד, אמיר בורסוק ועידן רג'ואן. 
בעונת 2017-2018 סיימה הקבוצה במקום ה-9 בליגה. 
בעונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום ה-8 והעפילה לפליאוף העליון בו הודחה ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לראשונה בטבלה מכבי עירוני רעננה.

אולם ביתי

עד שנת 2016 האולם הביתי של הקבוצה היה אולם הפיס הקהילתי ברחוב שבזי 7 המכונה בידי יבנאים רבים ושחקני האגודה בתור "מבצר שבזי", סמוך לבית הספר היסודי ביאליק ביבנה שמכיל 600 מקומות ישיבה. בחודש יולי 2012, אישרה עיריית יבנה הקמת היכל ספורט חדש בשטח בנוי של 2,285 מ"ר ברחוב הדוגית. האולם מכיל כ-1,000 מקומות בשלב א' וקיימת אפשרות להגדלתו עד ל-3,000 מקומות ישיבה. העירייה החליטה לקרוא את האולם על שמו של חתן פרס ישראל רלף קליין. ליקויים שהתגלו במבנה היציע דחו את פתיחתו של ההיכל החדש והקבוצה קיימה את משחקיה הביתיים בעונת 2015/2016 בהיכל הספורט קריית מנחם ברמלה. בחודש נובמבר 2016 נחנך ההיכל במשחק חגיגי בין קבוצת ותיקי אליצור יבנה לבין קבוצת ותיקי מכבי תל אביב (כדורסל).
גבעת מאמייב

גבעת מאמייב (ברוסית: Мамаев Курган) היא גבעה שלטת בעיר וולגוגרד, רוסיה. בעבר היה האתר תל קבורה טטרי (לפי האגדה בתל קבור ממאי, מפקד צבאי בכיר באורדת הזהב). האתר, שבזכות גובהו השולט היה בעל חשיבות אסטרגית גדולה היה אזור קרבות עקובים מדם בעת קרב סטלינגרד בשנת 1942 - 1943. כיום ניצב על הגבעה קומפלקס פסלים גדול, הכולל את אחד הפסלים הגבוהים בעולם, אמא מולדת, המנציח את קרב סטלינגרד.
בגבעה על פי צוואתם נקברו: ואסילי צ'ויקוב מפקד הארמייה ה-62 שהגנה על סטלינגרד ווסילי זייצב צלף סובייטי.
יחסי דרום אפריקה–מונקו

סקירה כללית

בין דרום אפריקה למונקו מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. למונקו אין שגרירות בדרום אפריקה, דרום אפריקה האמינה את שגרירותה בפריז בירת צרפת על מונקו.
בבית גרימלדי עצמו ישנו חלק דרום אפריקאי כאשר שרלין, נסיכת מונקו, ואשתו של אלבר השני, נסיך מונקו, היא דרום אפריקאית לבנה במוצאה (נולדה בזימבבואה של היום). הנסיכה אף ייצגה את דרום אפריקה במשחקים האולימפיים של שנת 2000 שנערכו בסידני שבאוסטרליה בענף השחייה, שבו סיימה יחד עם צוותה במקום החמישי במקצה מאה מטר כפול ארבע לנשים.
הרגימנט המלכותי של סקוטלנד

גדוד הגבול הסקוטי המלכותי

הגדוד נוצר כתוצאה מפירוק של שני רגימנטים; "רגימנט הסקוטים המלכותי" ו"רגימנט הגבול הסקוטי של המלך", וסיפוחם לתוך הגדוד. שטחי הגיוס של הגדוד מונהג כיום באותם שטחים של שני הרגימנטים אשר מרכיבים אותו, אלו באזור דרום סקוטלנד, הגבול עם אנגליה וכוללים גם את הבירה אדינבורו.
רגימנט הסקוטים המלכותי:

(באנגלית: The Royal Scots) נקרא גם "הרגימנט המלכותי" ובעבר נקרא גם "רגימנט הרגלים המלכותי". הרגימנט נוסד בשנת 1633 והיה עד שנת 2006 הרגימנט הוותיק ביותר בצבא הבריטי, בשנה זאת פורק וסופח יחד עם רג' הגבול הסקוטי לתוך הגדוד הראשון של "הרגימנט המלכותי של סקוטלנד". הרגימנט הוקם בהוראת המלך צ'ארלס הראשון כדי להלחם כנגד צרפת, במהלך המאה ה-17 היה רגימנט סדיר בצבא המלך ונלחם בעיקר בקרבות כנגד הצרפתים.

הרגימנט שירת כחלק מצבאות המלך והצבא הבריטי לאורך כל קרבות הממלכה והאימפריה הבריטית, והיה מהרגימנטים הבודדים שלא סופחו, אוחדו או פורקו לאורך ההיסטוריה של הצבא הבריטי.
רגימנט הגבול הסקוטי של המלך:

(באנגלית: King's Own Scottish Borderers) הרגימנט הוקם בשנת 1689 במהלך מרד היעקוביטים, כדי להגן על אדינבורו מפני המורדים. כמו רגימנט הסקוטים המלכותי, גם הרגימנט הזה שירת לאורך ההיסטוריה של הצבא הבריטי עד שפורק וסופח בשנת 2006 לכדי הגדוד הראשון של הרגימנט הסקוטי המלכותי.

גדוד המשמר השחור

הגדוד נוצר על ידי פירוק וסיפוח רגימנט המשמר השחור. שטחי הגיוס ההיסטוריים של הרגימנט השתמרו גם בגדוד החדש ונמצאים בחלק המערבי של מרכז סקוטלנד, הם כוללים בין היתר את הערים פרט' ודנדי.

רגימנט המשמר השחור הוקם בשנת 1661 במהלך מרד היעקוביטים בתור "רגימנט בני הרמה 43", בשנת 1748 שונה מספרו ושמו ל"רגימנט הרגלים 42". בשנת 1881 במהלך סידור מחדש של הצבא הבריטי, אוחד הרגימנט עם "רגימנט הרגלים 73" לכדי "רגימנט הרמה המלכותי (המשמר השחור)".

לאורך השנים, דבק ברגימנט הכינוי "המשמר השחור", כינוי שנבע מצבע הטארטן הכהה של חיילי הרגימנט ותפקידם כשומרי סקוטלנד. השם מתייחס גם ליחידות קטנות שהוקמו על מנת לשמש כוח שיטור כנגד פשע באזורים הנידחים של סקוטלנד בתחילת המאה ה-18, יחידות שהופעלו על ידי המלוכה הבריטית ונקראו באותו שם. שם הרגימנט הפך באופן רשמי למשמר השחור החל משנת 1931, שם שנשאר עד לפירוק הרגימנט בשנת 2006. כיום שם הגדוד נושא את שם הרגימנט, את צבעי הטארטן שלו ורבים מהמסורות שלו, בדומה לגדודים האחרים ברגימנט המלכותי של סקוטלנד.
יעל קווקזי מערבי

תפוצה ובית גידול

היעלים הקווקזים אנדמיים לחלק המערבי של רכס הרי הקווקז הגדול שברוסיה ובגאורגיה. תחום אזור המחיה היעל הקווקזי הוא הקטן ביותר מכל מיני היעלים, גודלו סך הכול כ-4,500 קילומטרים רבועים. בחורף הוא קטן אף יותר, בשל מזג האוויר הקשה בהרים, שגורם ליעלים לרדת לאזורים נמוכים יותר.
בית הגידול של היעל הקווקזי הוא מרעה תת-אלפיני, בגובה 4,000-800 מטר מעל פני הים, בו ניתן למצוא שטחי מרעה, ואזורים סלעיים, צחיחים או מיוערים.

אקולוגיה והתנהגות

היעלים הקווקזים חיים בעדרים קטנים, ופעילים יותר משעות אחר הצהריים המאוחרות ועד שעות הבוקר המוקדמות, כשבשאר היום הם נחים בדרך כלל בסלעים. התזונה של היעל הקווקזי כוללת מעל 100 מינים שונים של צמחים, ובעיקר עשבים. בחורף, כאשר השלג מכסה את האדמה, ניתן לראות את היעל חופר באמצעות פרסותיו בשלג כדי להגיע לצמחייה הקבורה מתחת, או נעמד על רגליו האחוריות פעמים רבות, כדי לאכול שיחים ועצים שונים. היעל הקווקזי גם נצפה מלקק מלח, בכל ימות השנה.
היעלים נודדים מדי יום, במעלה או במדרון ההרים. בחורף, כאשר שלג עמוק מכסה את החלקים הגבוהים של ההר, היעלים מבלים חלק גדול בנדודים, מה שהופך אותם לפגיעים יותר לטורפים, וחלקם אף מתים מתשישות. באביב, כאשר השלג מתחיל להפשיר באזורים הגבוהים, היעלים נודדים בחזרה למעלה ההר, כדי לנצל את הצמחייה הצומחת, וכדי להתפטר מחרקים עוקצניים.
בעונת הרבייה הנמשכת מנובמבר ועד תחילת ינואר, היעלים מצרפים לעדרים גדולים יותר, וממשיכים לחיות ביחד כמספר חודשים לאחר עונת הרבייה. לאחר תקופת היריון של 150-160 ימים, נולד גדי אחד השוקל 4.2-3.5 ק"ג. במשך כ-10 ימים לאחר הלידה, הנקבה עדיין מתבודדת מהעדר, ומגינה על הגדי באמצעות קרניה החדות.

איומים ושימור

אויביו של היעל הקווקזי המערבי בטבע הם זאב מצוי והשונר הצפוני (המצוי אף הוא בסכנת הכחדה), בעוד שהגדיים יכולים להיטרף גם על ידי עופות דורסים.
היעל הקווקזי עומד בפני מספר האיומים, וכתוצאה מכך, מספר הפרטים ירד באופן משמעותי בעשורים האחרונים. בסוף שנת 1980, האוכלוסייה הייתה מוערכת בסביבות 12,000 פרטים, ואילו בשנת 2004 היא נאמדת בכ-5,000 עד 6,000 יעלים. הגורם לזה, הוא ציד רב שמתמקד במין זה, כמו גם התחרות העזה עם בעלי חיים אחרים על מקורות המזון. איומים אלה הוחרפו בשל חורפים קשים, שגובים מחיר מהמין.
נכון לעכשיו, מאמצי השימור של היעלים הקווקזים מתמקדים בעיקר בהגנה על שמורות הטבע שבהם הם חיים. אלו כוללות מספר שמורות טבע, בהם "שמורת הטבע והקווקז Teberda", שם חיים עד 3,500 פרטים. ככל הנראה הדרך הטובה ביותר למנוע את הכחדתו, תהיה בהגנה על שמורות הטבע השונות, בהן הוא נמצא. תוחלת חייו של היעל הקווקזי המערבי: עד 12 שנים.
יותם שירן

קריירה

שירן, בן קיבוץ שפיים, שיחק בקבוצת הנוער של הפועל גליל עליון ובנבחרת הכדורסל של תיכון "עמק החולה". בעונת 2007/2008 נבחר לחמישיית העונה בליגת הנוער. 
בעונת 2008/2009 הצטרף שירן להפועל חולון בליגת העל בכדורסל. הוא מיעט לשחק בה, אך היה שותף לזכייתה בגביע המדינה. בעונה הבאה הצטרף להפועל לב השרון מהליגה הלאומית. באותה עונה קלע 19.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לתגלית העונה של הליגה הלאומית. בסיום העונה עבר להפועל בארי, ובהמשך העונה עבר להפועל קריית טבעון. לקראת עונת 2011/2012 חתם במדי הפועל תל אביב לשלוש שנים יחד עם אבירם זליקוביץ' ובר טימור במטרה מוצהרת של המאמן ארז אדלשטיין לבנות קבוצה המבוססת על ישראלים צעירים ומבטיחים. שירן העפיל עם הקבוצה לליגת העל, והמשיך לשחק במדיה כמחליף גם לאחר העפלתה. בסיום עונת 2013/2014 שוחרר מהקבוצה והפסיק לשחק כדורסל בצורה מקצוענית למשך יותר משנתיים. בעונת 2016/2017 חזר שירן לשחק כדורסל בבית"ר כפר יונה מהליגה הארצית. בעונת 2017/2018 שיחק במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית.
בקיץ 2018 חתם באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית 
בקיץ 2019 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הארצית

בנבחרות ישראל

שירן היה חבר בנבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל. הוא שיחק במדי נבחרת הקדטים באליפות אירופה שנערכה ב-2006 בספרד, בה סיימה הנבחרת במקום השביעי. בשנת 2008 שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה שנערכה ביוון, והיה שני לקלעי הנבחרת אחרי בן רייס, עם 10.3 בממוצע למשחק. 
בשנת 2009 החל שירן לשחק במדי נבחרת העתודה. באותה שנה סיימה הנבחרת במקום ה-15 באליפות אירופה שנערכה ברודוס, וירדה לדרג ב'. באליפות אירופה דרג ב' שנערכה באוסטריה ב-2010 הפך שירן לגורם משמעותי יותר בנבחרת. הוא שיחק 32 דקות בממוצע למשחק, קלע 16.6 נקודות בממוצע, וקלט 5.4 כדורים חוזרים במשחק. הנבחרת סיימה במקום החמישי, ולא הצליחה לחזור לדרג א'.
יעקב רוז'ה

ביוגרפיה ופעילות

רוז'ה נולד בתל אביב וגדל בבני ברק, אח בכור לשלוש אחיותיו - רחל (אלמנת הרב יחזקאל דאום), טובה (אשת הרב מנחם פליקס), ורות (אשת הרב חיים פוגל) בצעירותו למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת חברון. בתום שירות צבאי מקוצר בהנדסה קרבית התנדב לחברה קדישא, ועם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 החל לעסוק בטיפול בחללים. שירת שנים רבות ביחידת הקבורה של פיקוד דרום (יק"פ), עד שהיה סמג"ד היחידה. הרב רוז'ה משמש כיועץ לרב הצבאי הראשי בתחום זיהוי חללים בדרגת סא"ל במילואים. בין השאר היה שותף לבית דין שקבע ששלושה החיילים שנחטפו בחטיפת החיילים בהר דב אינם בין החיים.  
כיהן כמנהל בית הספר סגולה בבני ברק, שנוסד על ידי אביו, הרב משה רוז'ה, וכראש הישיבה התיכונית "אדר"ת" בבת ים. מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מכהן כרב שכונות בבת ים, והחל משנת 2019 הוא משמש כרבה האשכנזי של העיר.
הרב רוז'ה משמש כרב החברא קדישא של תל אביב ויו"ר ועד רבני זק"א. בעקבות הפיגוע בקו 5 בשנת 1994, מונה לנציג הרבנות הראשית במכון הלאומי לרפואה משפטית. בבחירות שנערכו בשנת 2008 נבחר הרב רוז'ה למועצת הרבנות הראשית והוא מכהן במועצה כיו"ר ועדה לענייני כבוד המת.
בין השאר נכח הרב רוז'ה במכון לרפואה משפטית בעת זיהוי גופות שלושה הנערים שנחטפו ונרצחו על ידי מחבלים, וציין "אני מעיד כי בשלושת הקדושים לא שלטה רימה ותולעה".
בחודש אדר ה'תשע"ט מונה רשמית לכהן כרבה האשכנזי של העיר בת-ים, לצד הרב הספרדי של העיר, הרב אליהו בר-שלום.
אשתו של הרב רוז'ה היא נכדתו של הרב חיים טודרוס הרשלר, משכונת שערי חסד בירושלים.

מספריו

חסד ואמת נפגשו - שו"ת העוסק בדיני אבלות. (תשע"ז)
S-300

תיאור ומאפיינים

מערכת S-300 (מכונה גם PMU-2) נפרסה לראשונה על ידי ברית המועצות בשנת 1979, לצורך הגנה אווירית על מתקנים תעשייתיים גדולים, מתקנים מנהליים, בסיסים צבאיים, ושליטה במרחב האווירי נגד תקיפה מצד מטוסי אויב. המערכת אוטומטית לחלוטין, אם כי אפשריים גם תצפית ותפעול ידניים. ניתן להציב את רכיבי המערכת ליד עמדת הפיקוד המרכזית, או עד מרחק של 40 קילומטרים. כל מכ"ם מספק הכוונה לטילי עמדת הפיקוד המרכזית. עמדת הפיקוד משווה את הנתונים שמתקבלים ממכ"מי הכיוון המוצבים בנפרד במרחק של עד 80 קילומטר זה מזה, ומסננת מטרות שווא, משימה קשה במרחקים גדולים כאלו. למערכת הפיקוד יש שני מצבי זיהוי מטרה - פעיל וסביל.
S-300 נחשבת לאחת ממערכות הטילים נגד מטוסים החזקות ביותר שקיימות בעשור השני של המאה ה-21. מכ"מי המערכת יכולים לעקוב אחר 100 מטרות בו-זמנית תוך נעילה על עד 12/24/36 מטרות. זמן פריסת ה-S-300 הוא חמש דקות. טילי ה-S-300 מוכנים לשימוש, אטומים, ואינם דורשים תחזוקה לאורך חייהם. גרסה של מערכת S-300 שנמצאת בפיתוח היא S-400, שנכנסה לשירות מוגבל בשנת 2004.
הטיל לא שוגר מעולם בפעילות מבצעית, אך נחשב לטיל מוצלח בעקבות ניסויים. הטיל המקביל אליו במערב הוא ה-MIM-104 פטריוט מתוצרת ארצות הברית.

משתמשים

המערכת נמכרה לארמניה, סין, הודו, אוקראינה, בלארוס, סלובקיה, יוון, בולגריה, קזחסטן, וייטנאם, טורקיה, אלג'יריה ולוב. לפי דיווחים איראניים ורוסיים, הייתה כוונה למכור את המערכת גם לאיראן החל מסוף שנת 2008, אך ביוני 2010 הודיע גורם רוסי בכיר כי העסקה הוקפאה. ב-12 באפריל 2015 ביטלה רוסיה את האיסור על מכירת הטילים לאיראן. תהליך אספקת המערכת לאיראן החל ב-23 בנובמבר 2015.
רוסיה חתמה על עסקת מכירת מערכות S-300 לסוריה בהנהגת בשאר אל-אסד בשנת 2013, אולם בעקבות לחצים מצד ישראל וארצות הברית המערכת לא סופקה. במחצית הראשונה של 2016 העבירו הרוסים לפחות סוללה אחת של טילי S-300 (דגם V4) לסוריה לשם הגנה על כוחותיה שם. לאחר תקיפה אווירית של ארצות הברית, בריטניה וצרפת על יעדים סוריים בעקבות חשד שמשטר אסד עשה שימוש בנשק כימי נגד מורדים, באפריל 2018, הודיעו גורמים רוסיים על אפשרות שתוסר מניעת האספקה של ה-S-300 לסוריה - ייתכן שדגם S-300PMU2 Favorit. ב-24 בספטמבר 2018 בעקבות הפלת מטוס הסיור הרוסי על ידי נ"מ סורי במתקפת הטילים בלטקיה על מתקן הצבא הסורי והאשמת ישראל באחריות לכך, הודיע שר ההגנה הרוסי על אספקתם בתוך שבועיים של טילי הs-300 לידי סוריה.
אנדרואיד פאי

היסטוריה

מאז היום בו הוכרזה לראשונה (7 במרץ 2018, ובו שוחררה גם גרסה ראשונית שלה למפתחים) ועד השקתה הרשמית נקראה כ"אנדרואיד P". רק בעת השקתה הרשמית, ב-6 באוגוסט, נחשף שמה: פאי, כהמשך לנוהג של גוגל לקרוא לגרסאות השונות של מערכת ההפעלה בשמות של מאכלים מתוקים.
גרסה שנייה, שנחשבה כגרסת בטא, שוחררה ב-8 במאי 2018, וכן שוחררה גרסת בטא נוספת ב-6 ביוני. גרסת בטא שלישית שוחררה ב-2 ביולי, וגרסת בטא אחרונה שוחררה ב-25 ביולי.
העדכון היה זמין בתחילה רק למכשירי פיקסל מהדורות האחרונים, עדכונים למכשירי Android One ולמכשירים נוספים הגיעו בהמשך.
לאורה פולדבר

ביוגרפיה

פולדבר נולדה ב-30 באוגוסט 1988 בטרטו שבאסטוניה.
היא למדה באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון. בשנת 2005 ייצגה את אסטוניה באירוויזיון כחלק מלהקת "סאנטרייב", לאחר מכן היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את המדינה בתחרות.
בשנים 2007 ו-2009 הכריזה על הניקוד האסטוני באירוויזיון.
ב-2007 יצא אלבומה הראשון הנקרא  "Muusa" ובאותה שנה החלה ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה.
ב-2009 יצא אלבומה השני "Ultra", ב-2011 הוציאה את האלבום "Sädemeid taevast" המכיל סינגלים שהוציאה בין השנים 2005 ל-2011.
בשנת 2017 ייצגה שוב את אסטוניה באירוויזיון 2017 עם השיר Verona, אותו ביצעה עם קויט טומה. השיר לא העפיל לשלב הגמר.

חייה האישיים

לורה  נישאה לפסנתרן ג'ואל רסמוס רמל בשנת 2013. הם התגרשו בשנת 2016.
אשת פינחס

אֵשֶׁת פִּינְחָס היא דמות מקראית, אשת פנחס בנו של עלי הכהן. שמה נפקד מן הכתובים וסיפורה מופיע בספר שמואל א', פרק ד', פסוק י"ט. אשת פנחס, מתה כאשר היא מתבשרת על מות פינחס בעלה. לבנה ניתן השם אי כבוד המציין את מאורע שביית ארון הברית בידי פלשתים. במדרש השם של בנה קיים קשר לגורל הארון והמחבר המקראי מדווח  "כִּי נִלְקַח, אֲרוֹן הָאֱלֹהִים".
במלחמה נגד פלשתים באבן העזר, נלקח ארון הברית בידי פלשתים. לקיחת ארון האלוהים היא עונש על התנהגות חפני ופנחס בני עלי. בעקבות עונש זה באים אסונות נוספים - מות עלי וכלתו. כאשר שומעת אשת פינחס את השמועה על מות בעלה היא כורעת ללדת. הנשים הניצבות עליה מעודדות אותה אך בלא הועיל. מצודת דוד, מפרש כי : "מחרדת השמועה, נהפכו ונתגלגלו עליה פתאום חבלי הלידה".
יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים מציין כי אשת פנחס מתה ביום מותו של עלי וזאת בגלל השמועה על מות בעלה. בן מתיתיהו קושר את שמו של הילד אותו הוא מכנה: 'חסר תהילה' בתבוסת הצבא הישראלי: "מחמת הקלון שירד על הצבא".

זיקת סיפור מות אשת פינחס לסיפור מות רחל

בין הסיפור על מות אשת פינחס לסיפור מותה של אשת יעקב, רחל בספר בראשית, פרק ל"ה, פסוקים ט"ז-י"ח קיימים קווים מקבילים והדמיון בין שני האירועים המספרים במות הנשים בולט לעין. לידה קשה היא הגורמת למותן של שתי הנשים. בניגוד לרחל בסיפור אשת פינחס, אין הבשורה על הולדת הבן משמחת.  יתרה מכך אין מי שישנה את שמו של הילד לשם חיובי יותר, כמו בסיפור בבראשית בו יעקב משנה את שם הרך הנולד מבן אוני, לשם חיובי יותר: בנימין. כמו כן שמה של אשת פינחס אינה מצוין ואף לא מקום קבורתה. למשמעות השם, אי כבוד, מקום מרכזי בסיפור. ההסבר לשם מופיע פעמיים וזאת במטרה לכוון לגורל הארון.