google/wiki40b huggingface dataset:
תובל פטר

ביוגרפיה

פטר נולד וגדל בירושלים. לקראת התגייסותו לצה"ל הגיע למפקדת הנח"ל ביחד עם חבריו מבית הספר, יהורם גאון ועליזה רוזן, לבחינות כניסה ללהקת הנח"ל. הוא הגיע כדי ללוות את יהורם גאון באקורדיון ולא התכוון להיבחן אך נגינתו הקסימה את הבוחנים שצירפו אותו ללהקה.
שלושת הירושלמים הצטרפו לתוכנית ה-11 של להקת הנח"ל "צריך לחיות" שבה השתתפו אריק איינשטיין, יוסי פרוסט, עידוא בן-גוריון, זהר אוריין, איתמר כהן, רות אטיאס, יצחק שאולי, אביטל מוסינזון, חינה גורביץ, אברהם סגל והאקורדיוניסט עמי גלעד.
לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף ללהקת התרנגולים אותה יסדה והדריכה נעמי פולני, יוצאת להקת הצ'יזבטרון. הוא ליווה אותם בשתי תוכניות לצד יהורם גאון, שייקה לוי, ישראל פוליאקוב, חנן גולדבלט, צביקה גרטל, עליזה רוזן, עמירם ספקטור, יוסי צמח ואחרים. זכור הליווי שלו ל"שיר השכונה".
במשך שנים ניגן עם מיטב המוזיקאים הישראלים והיה בין נגני האקורדיון המובילים בישראל. הוא הצטער על ירידת קרנו של האקורדיון בישראל. בשלב מסוים עזב למספר שנים לארצות הברית שם למד היסטוריה רוסית. כששב המשיך לנגן משירי ארץ ישראל והשתתף כמלווה בהצגות תיאטרון בעיקר של חנוך לוין שהיה חברו.
ב-1993 הפיק תוכנית משירי המלחין האהוב עליו נינו רוטה, הופיע אתה ברחבי הארץ והוציא אלבום. האלבום יצא בהפקה מחודשת ב-2005 בשם "נינו וחצי - תובל פטר וחברים מנגנים נינו רוטה".
ב-2013 הופיע עם הזמרת ירונה כספי במופע משירי סשה ארגוב.
נפטר מדום לב ב-14 בפברואר 2015, והותיר אחריו את בת זוגו החלילנית תניר שקד, בת ובן.
ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של ליכטנשטיין למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
ספורטאי המשלחת העפילו בענף השחייה לגמר במשחה 400 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות וסיימו במקום השביעי. בענף הג'ודו המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף השחייה אך לא הגיעה להישגים משמעותיים.

משחקי החורף

ליכטנשטיין השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא דורגו במקומות גבוהים בענפים סקי אלפיני וסקי למרחקים אולם גם לא במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. ספורטאי המשלחת דורגו במקום השביעי בטורניר הנערים בבובסלי. אולם ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישג בענף הסקי אלפיני.
התמדה (לימוד תורה)

התמדה או שקידה בלימוד תורה, היא הקדשת מלוא הזמן ללימוד בלא לבזבז את הזמן על דברים אחרים. ביהדות, נחשבת ההתמדה בלימוד התורה למעלה גדולה, בעיקר עבור גברים המחויבים במצוות תלמוד תורה. הגיוגרפיות יהודיות רבות מייחסות את תכונת ההתמדה לדמויות מופת רבניות.
למרות שהתמדה ושקידה דומים במשמעותם הכללית, יש הבדל: התמדה מציין את כמות ורצף השעות המוקדשות ללימוד, ושקידה מציין את הריכוז המוחלט וההירתמות המלאה בלימוד.

במאמרי חז"ל

מאמרי חז"ל רבים משבחים את הניצול המרבי של הזמן ללימוד תורה, ומגנים את בזבוז הזמן על דברים אחרים. למשל, נאמר שהתורה נקנית "במיעוט שינה, במיעוט שיחה, במיעוט תענוג, ובמיעוט שחוק", ומוזכרים לגנאי מי ש"שח שיחת חולין", מי ש"מפסיק ממשנתו ואומר מה נאה אילן זה", מי ש"פוסק מדברי תורה ועוסק בדברי שיחה" ומי שבטל מן התורה בשינה של שחרית, ביין של צהריים, בישיבה עם בטלנים בשוק ואפילו בשיחה עם משפחתו בביתו.

ההתמדה בישיבות

בעולם הישיבות, הועלתה על נס מעלת ההתמדה בלימוד. לצד ההערכה בישיבות לדמות העילוי בעל החריפות השכלית, ישנה הערכה רבה גם לדמות הלומד החרוץ הנקרא "שקדן" או "מתמיד", לרוב בהגייה מלעילית. בישיבות, חוסר התמדה בלימוד תורה נקראת "בטלנות", ובהתאם נקרא הטיפוס המנוגד למתמיד – "בטלן". הבטלנות נחשבת בישיבות לחטא של ביטול תורה. בנוסף, משתמשים במונח היידישאי "שְטַיְגֶען" (התקדמות, התעלות) לתיאור לימוד בלהט והתמדה, ובמונח "שְלֶעפְּט זיך" (נהגה:שְלֶעפְּצַאך, נסחב) לתיאור המצב ההפוך. 
בשיחות מוסר רבות שניתנות בישיבות על ידי ראשי הישיבה והמשגיחים מודגשת חשיבות ההתמדה. חלקם עוסקים בהוראות מעשיות ללימוד בהתמדה. למשל, הרב דוד אברהמי, מחבר ספר המוסר "בנין עולם", שהיה משגיח בישיבה ליטאית, העיר על אלו שמסתכלים בסקרנות בכל פעם שנפתחת דלת בית המדרש לראות מי נכנס, וערך חשבון שבכל שנייה מבוזבזת ניתן ללמוד שלוש מילים. הרב משה צוריאל כתב "עצות להצלחה בלימוד", ובהן הוא מונה "התמדה בלימוד, ללא הפסקות" ומספר שהרב קוק היה מתנגד שיפסיקו בישיבה את הלימוד כדי לומר פרקי תהלים לרפואת חולה, וכן היה מתנגד ליציאתם של תלמידים להפגנות פוליטיות.
אחד משיריו המפורסמים של חיים נחמן ביאליק נקרא "המתמיד", ועוסק בגעגועיו לעולם הישיבה. השיר מספר על נער שמוערך בישיבה כבעל "שני כתרים" ב"סולם התורה הרם" – גם "עילוי" וגם "מתמיד":
עַל רֹאשׁ נַעֲרֵנוּ יָצִיצוּ שְׁנֵי כְתָרִים:
גַּם-מַתְמִיד גַּם-עִלּוּי, שְׁנֵי שְׁלַבִּים עֶלְיוֹנִים
בְּסֻלַּם הַתּוֹרָה הָרָם, הַגָּבֹהַּ,
וּכְפֶשַׂע בֵּינָם וּבֵין מַעֲלַת הַגְּאוֹנִים.
הֲרַבִּים הַזּוֹכִים לִגְדֻלָּה כָמוֹהָ?
אנדריוס קוביליוס

אנדריוס קוביליוס (בליטאית: Andrius Kubilius; נולד ב-8 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי ליטאי שכיהן כראש ממשלת ליטא בשנים 1999–2000 ו-2008–2012.
קוביליוס נולד בווילנה ובשנים 1974–1979 למד פיזיקה באוניברסיטת וילנה. בשנת 1992 נבחר לפרלמנט של ליטא.
אשתו, ריטה, היא כנרת בתזמורת הסימפונית הליטאית, ולזוג שני בנים.
המסדר הליבוני

המסדר הליבוני (בגרמנית: Brüder der Ritterschaft Christi von Livland, בלטינית: Fratres miliciae Christi de Livonia) היה ארגון של אבירים גרמנים שהתקיים בשטחים לאורך החוף הבלטי בשנים 1237–1561. פעל כשלוחה של המסדר הטבטוני.
המסדר הוקם בשנת 1237 לאחר תבוסת המסדר של נושאי המגן בקרב סאולה. היות שבקרב זה נהרגו המגיסטר הגדול של המסדר וכשליש מאבירי המסדר, הוא כבר לא היה עצמאי ופעל כשלוחה של המסדר הטבטוני. חברי המסדר היו אחים-אבירים (לוחמים), אחים-כמרים (אנשי דת) ואחים-חברים (נושאי כלים ועובדי המלאכה). הלוחמים לבשו בגד לבן עם צלב אדום ומגן.
המסדר כבש שטחים בשטחי לטביה ואסטוניה של היום. ניסיונות להתרחב לכיוון שטחים שהיו בשליטת רפובליקת נובגורוד לא הצליחו, והמסדר נחל מספר תבוסות בקרבות.
במהלך מלחמת ליבוניה המסדר ספג תבוסות קשות. המגיסטר של המסדר החליט על פיזורו. על חלק מהשטחים שהיו בשליטת המסדר הוא הקים את דוכסות קורלנד וסמיגליה. השטחים הצפוניים הועברו לשליטת שוודיה ודנמרק. יתר השטחים סופחו על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא.
משה חוגג

ביוגרפיה

חוגג נולד במיתר, הבכור מבין שלושה ילדים לאב שעלה מאיראן ואם ילידת ישראל שהוריה עלו ממרוקו. אביו היה קצין בשירות קבע בחיל האוויר ואמו אמנית שניהלה חנות מתנות. הוא למד במקיף ז' בבאר שבע. בנעוריו שיחק בקבוצות הנוער של הפועל באר שבע ושל בית"ר באר שבע. בצה"ל שירת במשך שבע שנים בין השאר כקצין לוגיסטיקה ביחידת עוקץ.
חוגג נשוי לענבל ואב לבן ולבת.

עסקיו

ב-2007 היה שותף בהקמת אתר Web2sport, ושימש כמנכ"ל החברה, האתר אפשר לגולשים לקבל החלטות בניהול קבוצת הכדורגל הפועל קריית שלום מליגה ג'. ב-2008 נרכשה הפעילות בישראל על ידי ערוץ הספורט והפכה לרשת חברתית לאוהדים, אך חודשים ספורים לאחר מכן הופסקה פעילותה.
ב-2010 הקים את חברת מובלי טכנולוגיות 2010 שפיתחה את אפליקציית Mobli לשיתוף תמונות. לאחר שורה של גיוסי הון בהיקף מדווח של כ-86 מיליוני דולר, נסגרה החברה ב-2017 והוגשה בקשה לפירוקה.
על פי הערכות את מירב הונו עשה בין היתר בקניית מטבעות וירטואליים ובעיקר ביטקוין בשנים 2013-2017, ומימוש חלקם לאחר העלייה הדרמטית בערך המטבע עד לסוף שנת 2017. כמו כן עשה הון עתק מאקזיטים ועמלות מכירה שביצע במספר חברות בבעלות או בהשקעתו. כך למשל ב-2013 הקים את חברת אליינמנט (Alignment) הפועלת בתחום הבלוקצ'יין ואת קרן הון סיכון סינגולריטים (Singulariteam) יחד עם המיליארדר הקזחי קינס רקישב. הקרן השקיעה בין השאר בחברות ההזנק GeneSort, סטורדוט Webydo, TLDR, Infinity AR, GetStocks ו-General Robotics.
בנובמבר 2018 הוגשה תביעה נגד חוגג על ידי 17 בעלי מניות בחברת IDC הנשלטת על ידי חוגג באמצעות קרן סינגוריליטים על הברחת נכסים של עשרות מיליוני דולרים בבית משפט המחוזי בתל אביב השופט חגי ברגר נעתר לבקשה ומינה את העו"ד גיל אורן למפרק אך חוגג סירב להיחקר על ידי המפרק בטענה להיעדר סמכויות חקירה למפרק הזמני.
בחודש מרץ 2018 הוגשה תביעה על ידי המיליארדר שלמה רכניץ נגד חוגג על תרמית לכאורה במכירת מניות חברת מובלי שהוא ייסד ועמד בראשה עד לסגירתה על סך 5 מיליון דולר בבית המשפט בקליפורניה.
בחודש ינואר 2019 המשקיע הסיני זוון הו הגיש תביעה נגד חוגג וחברת סטוקס שבבעלותו על סך 17 מיליון שקל ועל כך שחוגג רוקן 34 מיליון דולר מהחברה לטענתו.
ביולי 2019 הוגשה תביעה נוספת על ידי משקיעים נגד חוגג על הונאה ותרמית בחברת מובלי בסך 6 מיליון שקל.

הפועל באר שבע

חברת מובלי בניהולו של חוגג שימשה ספונסר של הפועל באר שבע בשנים 2012–2015, וב-2016 שימשה חברת גט סטוקס שבבעלותו כספונסרית הקבוצה.

בית"ר ירושלים

באוגוסט 2018 חתם חוגג על מזכר הבנות לרכישת קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים מידי אלי טביב בסכום של כ-26.5 מיליון ש"ח, כאשר כ-8.5 מיליון ש"ח מתוכם נועדו לצורך כיסוי חובות, והשאר שולם לאלי טביב. שבוע לאחר מכן אושרה העסקה בהתאחדות לכדורגל.
גיד

גיד במסורת היהודית

על-פי מסורת קדומה בהגות היהודית, בגוף האדם יש שס"ה (365) גידים. מספר זה יחד עם רמ"ח איברים מהווה 613, כנגד תרי"ג מצוות (613 מצוות במסורת היהודית). 
אך משמעות המילה "גידים" בהלכה אינה תואמת את משמעות המילה "גידים" כפי שבני אדם מכנים אותם בימינו.
ההלכה היהודית מחייבת את הסרתו של גיד הנשה לשם הכשרת הבשר לאכילה לפני אכילתו.
אדם קנת

ביוגרפיה

קנת הוא בנו של הזמר, מלחין ומדבב גיורא קנת.

קריירת דיבוב

קנת התחיל לדבב בשנת 2005, בעודו בן 10 בלבד, הוא דיבב בתוכנית הילדים "ד"ש מבאסטר" (סדרת בת של "ארתור" בה דיבב אביו, גיורא קנת), בכל פרק מישהו אחר (בדרך כלל ילדים).
בשנת 2007 דיבב את הארי בסדרת הילדים "הארי ודלי הדינוזאורים", ומכיוון שקולו התחלף בעונה השנייה דיבב את הדמות ברק ברויטמן. עוד באותה שנה דיבב קנת את האח בסדרה מתי מגיעים? בערוץ הופ!.
בשנת 2008 דיבב את קייטו בסדרת הילדים "אליוט", באותה שנה הוא גם עשה קולות בסדרת הילדים "הניצוצות של מאור".

קריירת משחק

בשנת 2008 גילם את רותם בסרט הקולנוע הישראלי "אילי ובן".
בשנת 2010 החל לשחק את אסף זך בסדרת הדרמה "חטופים".
טנגרת הבננה

מאפיינים

זוהי ציפור קטנה שאורכה 10-13 ס"מ ומשקלה 5.5-19 גרם. היא בעלת גוף אפור עם ראש אפור המפוספס בשני פסים לבנים גדולים הנמשכים עד הגרון. המקור שחור ומעוקל מעט. הבטן צהובה והרגליים גדולות וחזקות. הזכר והנקבה דומים.
ציפור זו ניזונה בעיקר מצוף של פרחים וכן מפירות ומחרקים שהיא אוספת בעזרת המקור המכופף. אך לעיתים הציפור קורעת את הפרחים ושותה את צופם בלי להאביק אותם. היא שותה את הצוף מקרבה לצמח אך יכולה גם לרפרף במקום לזמן קצר.
היא נפוצה ברחבי אמריקה מדרום מקסיקו עד צפון ארגנטינה. לעיתים נדירות היא נמצאת בפלורידה. היא מצויה ביערות פתוחים, ערבות ובפארקים וערים שונות, אך לא במדבריות או ביערות עבותים.
יומן חוף ברייטון

עלילת המחזה

בשנת 1937 משפחה יהודית בברוקלין מנסה להתמודד עם קשיי הקיום על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית. ג'ק, האב, מפרנס בדוחק את משפחתו הכוללת את אשתו קייט, שני בניו יוג'ין וסטנלי וכן את אחות אשתו האלמנה ושתי בנותיה. המחזה מסופר מנקודת מבטו ולבטי התבגרותו של בנו יוג'ין בן ה-15.

הפקת המחזה

המחזה, אותו ביים ג'ין סאקס, הוצג לראשונה בתיאטרון אהמונסון בלוס אנג'לס ב-10 בדצמבר 1982שם רץ במשך מספר שבועות וטרם הצגתו בברודוויי הוצג במשך מספר שבועות בתיאטרון קורן בסן-פרנסיסקו. במרץ 1983 עלתה הצגת טרום-הבכורה הראשונה בברודוויי וב-27 במרץ עלתה הצגת הבכורה בתיאטרון אלווין (שביוני 1983 שונה שמו לתיאטרון ניל סיימון). מת'יו ברודריק גילם את התפקיד הראשי של יוג'ין ג'רום (תפקיד אותו גילם גם במחזה ההמשך טירונות). בפברואר 1985 עבר המחזה להציג בתיאטרון רחוב 46 (אשר ב-1990 שונה שמו לתיאטרון ריצ'רד רוג'רס) שם הציג עד מאי 1986 וירד לאחר 1299 הצגות. ג'ין סאקס ומת'יו ברודריק זכו בהתאמה בפרס הטוני לבמאי ולשחקן הטובים ביותר לשנת 1983.
המחזה הועלה מחדש בברודוויי באוקטובר 2009 אך לא נחל הצלחה וירד מהבמה שבוע בלבד לאחר הבכורה.

עיבוד לקולנוע

המחזה עובד לקולנוע, גם כן בבימויו של סאקס והוקרן לראשונה ב-1986 כאשר ג'ונתן סילברמן מגלם את התפקיד הראשי.

הפקות בישראל

המחזה הופק לראשונה בארץ על ידי תיאטרון הבימה בבימויו של עמית גזית ותרגומו של יהונתן גפן. הבכורה הייתה באוגוסט 1984 והמחזה הוצג 210 פעמים. אבי חדש גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה ליא קניג, רבקה גור, יהודה אפרוני, שמעון כהן, טובה פרדו, ענת הרפזי, דניאלה מילר ואסתר ברעד.
בשנת 2000 הופק המחזה על ידי תיאטרון חיפה בבימויו של עודד קוטלר ותרגומו של יהונתן גפן. גיא מסיקה גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה אברהם סלקטר, נעמה שפירא, רודיה קוזלובסקי, רוני שובל, חגית דסברג ושלי פלדמן.
ב-2006 הופק המחזה על ידי תיאטרון הקאמרי בבימויה ותרגומה של עדנה מזי"א. מיכאל מושונוב גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה מיקי קם, שירי גולן , אוהד שחר , יואב לוי, דינה סנדרסון  וחני פירסטנברג.
בקיץ 2012 הועלה המחזה על ידי בית צבי בימויו של מיטקו בוזקוב ובתרגומה של עדנה מזי"א. רביב מדר גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה סיון כהן, נועה צפריר, מעיין עמרני, יעל צ'חנובר, אושר בית הלחמי ואבישי בן גל. ביולי 2019 הועלה המחזה שוב על ידי בית צבי בבימויה של ליאת פישמן לני ובתרגומו של אביהוד תדהר, כאשר תומר יפרח וצח כהן מגלמים את התפקיד הראשי. עוד השתתפו בהצגה: טל שחר, קרינה שניידרמן, נוי בן ברית, שני ורד, מעיין רחימה, דנה כהן, איה חיות, גל שטרית, ירון חנונה, אלון לילייב ורועי הדס.
מליסה פומרו

ראשית חייה

פומרו נולדה בלינדהרסט, ניו ג'רזי, ב-19 באוגוסט 1982, להורים קובנים שהיגרו לארצות הברית בנערותם. היא קיבלה תואר ראשון באמנויות בדרמה מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 2003.

קריירה

בשנים 2004 - 2007 שיחקה את אדריאנה קריימר בסדרה One Life to Live.
בשנת 2009 כיכבה בסרט העצמאי Tiny Dancer, ובשנת 2010 השתתפה בחמישה פרקים של הסדרה "אחת שיודעת" (בתפקיד זואי).
בשנת 2013 לוהקה לתפקיד איימי סנטיאגו בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע".

חיים אישיים

פומרו נישאה לחברה לצוות השחקנים בסדרה One Life to Live, דייוויד פומרו, ב-9 בדצמבר 2007. במרץ 2016 נולד בנם הבכור.
בוריס אלכסנדרוב

חייו

בוריס אלכסנדרוב נולד בעיר בולוגויה (כיום במחוז טבר) כבן של המלחין והמנצח אלכסנדר אלכסנדרוב. בגיל 12 החל לשיר במקהלה של אביו, בשנת 1918 המשפחה עברה למוסקבה ובוריס החל לשיר במקהלה של תיאטרון בולשוי. בשנת 1929 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של מוסקבה במסלול הלחנה.
בשנים 1930-1937 אלכסנדרוב היה מנהל מוזיקלי בתיאטרון של הצבא האדום במוסקבה והחל מ-1933 לימד במקביל בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1937 התמנה לסגן מנהל של מקהלת הצבא האדום שהייתה תחת ניהול אביו, מייסדה. בשנת 1942 ייסד את מקהלת הרדיו והיה מנהלה עד לשנת 1946.
בשנת 1946, לאחר מות אביו, התמנה בוריס אלכסנדרוב למנהל המקהלה של הצבא האדום וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1987. במהלך שנות ניהולו המקהלה הרחיבה מאוד את הרפרטואר שלה, הופיעה בהצלחה גדולה במספר רב של מדינות העולם וקיבלה הכרה בינלאומית.
בשנת 1973 הועלה בוריס אלכסנדרוב לדרגת אלוף בצבא הסובייטי. בשנת 1975 לאות הכרה בתרומתו לפיתוח התרבות בברית המועצות הוענק לו  התואר גיבור העמל הסוציאליסטי. בנוסף לכך קיבל את פרס סטלין בשנת 1950, פרס לנין בשנת 1978 ותואר האמן העממי בשנת 1958.
בנוסף לפרסים זכה בוריס אלכסנדרוב בעיטור לנין (3 פעמים), וכן בעיטור הדגל האדום (1964) ובעיטור מהפכת אוקטובר (1985).
בשנת 1987 אלכסנדרוב יצא לגמלאות. הוא נפטר ב-17 ביוני 1994 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י ליד קבר אביו.

יצירות של אלכסנדרוב

בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 אלכסנדרוב כתב מספר אופרות, הידועה ביותר היא "חתונה במלינובקה" שנכתבה שנת 1936. בשנת 1967 על בסיסה צולם סרט שזכה להצלחה גדולה ונצפה על ידי 74.6 מיליון צופים בבתי הקולנוע ברחבי ברית המועצות.
בנוסף לכך הוא כתב מוזיקה לשני בלטים, סימפוניות, קנטטות וכ-100 שירים. לכל השירים היה טקסט פטריוטי ולכן לאלכסנדרוב היה כינוי "מפקד ארמייה של השיר הסובייטי".

הלחן להמנון טרנסניסטריה

הלחן שכתב אלכסנדרוב לשיר הפטריוטי "תחי מדינינו"(הולחן ב-1943), התקבל על ידי טרנסניסטריה כלחן להמנונה הרשמי.
קרלוס רואה

קריירה

רואה הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ראסינג קלוב. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-6 בנובמבר 1988 בניצחון קבוצתו על ריבר פלייט. במהלך מסע משחקים של קבוצתו באפריקה חלה רואה במחלת המלריה. ב-1994 עבר רואה ללנוס ושיחק בשורותיה עד שנת 1997. במדי לנוס זכה רואה בגביע קונמבול ב-1996.

מיורקה

ב-1997 הוחתם רואה על ידי מיורקה מהליגה הספרדית. באותן שנים נודעה הקבוצה כקבוצה קטנה, ומאמנה היה הקטור קופר. למרות זאת, הצליחה להגיע להשגים נאים. בעונת 1997/98 הגיעה מיורקה לגמר גביע המלך הספרדי בו הפסידה לברצלונה. חצי שנה מאוחר יותר ניצחה את ברצלונה, במסגרת הסופר קאפ הספרדי. זה היה התואר הראשון בתולדותיה. מיורקה הגיעה לגמר גביע המחזיקות בעונת 1998/99 אך הפסידה ללאציו. באותה עונה זכה רואה בפרס ריקרדו זאמורה המוענק לשוער המצטיין בליגה הספרדית.
רואה נחשב אז לאחד השוערים הטובים בעולם. בזכות יכולותיו הביעה מנצ'סטר יונייטד עניין בו, אך השחקן דחה את ההצעה למרות המשכורת הגבוהה שהובטחה לו. הנימוק לדחייה היה בשל חברותו של רואה בכנסיית 7 הימים האדוונטיזית שהאמינה שסוף העולם קרב ויתרחש בשנת 2000. רואה פרש מכדורגל והלך להתבודד בהרים.
לאחר שנה, חזר רואה לשחק במיורקה, אולם רצף פציעות חמורות פגעו בחזרתו. הוא נשאר בקבוצה עד 2002, אז עבר לאלבסטה. במהלך תקופתו באלבסטה, חלה רואה בסרטן האשכים ונזקק לניתוח ולטיפולי כימותרפיה שהשביתו אותו ממשחק למשך שנה.
ב-2005 חזר לארגנטינה והצטרף לאולימפו בה שיחק עונה אחת בטרם פרש ממשחק.

במדי הנבחרת

רואה שימש כשוערה של ארגנטינה במונדיאל 1998. בשלב הבתים לא ספג שער בודד. בשמינית הגמר היה גורם מכריע בניצחון הנבחרת על נבחרת אנגליה לאחר שהדף בעיטת עונשין מכריעה בדו-קרב הפנדלים בין הנבחרות.
Bridge over Troubled Water (אלבום)

רקע

בעת יציאת האלבום, נחשבו כבר סיימון וגרפונקל לשם דבר בתעשיית המוזיקה. אלבומם הקודם Bookends דורג במקום הראשון בבילבורד 200 בארצות הברית, ואלבום האולפן שלפניו Parsley, Sage, Rosemary and Thyme, כמו גם פס הקול לסרטו של מייק ניקולס "הבוגר", זכו גם הם להצלחה. טרם הקלטת האלבום, קיבל ארט גרפונקל את התפקיד של קפטן נייטלי בסרט אחר של ניקולס, מלכוד 22, על שם הספר בעל אותו השם. במקור אמור היה פול סיימון לשחק גם הוא בסרט, אך תפקידו נחתך עקב ריבוי דמויות. הפקת התארכה מעבר למצופה וסיכנה את היחסים בין סיימון וגרפונקל. גרפונקל הצהיר מאורח יותר בראיון מ-1990 (בתרגום חופשי): "דרך העבודה שלנו הייתה שפול כתב תוך כדי ההקלטות. היינו בסטודיו למשך חודשיים, עובדים על שלושה או ארבעה שירים שפול כתב, מקליטים אותם, ואז כשהם הסתיימו, עוזבים למשך חודשיים בעוד פול עובד על הקבוצה הבאה של שלושה או ארבעה שירים. אז שריינו זמן והיינו שוב בסטודיו למשך שלושה או ארבעה חודשים, מקליטים את השירים האלה... במקום לחכות לפול לכתוב את המקבץ הבא של שירים, הלכי והצטלמתי לסרט".
הסרט מלכוד 22 החל בצילומים בינואר 1969, וארך כשמונה חודשים. סיימון לא סיים את הכתיבה של אף שיר בשלב הזה, והצמד תכנן לשתף פעולה כשהצילומים יסתיימו. הקלטת האלבום החלה בנובמבר 1969, והוא יצא לאור בינואר 1970.

לאחר יציאת האלבום

בשנת 1971 זכה האלבום בשישה פרסי גראמי, ביניהם פרס גראמי לאלבום הטוב ביותר של השנה ופרס ההקלטה לשיר הנושא שלו בעל אותו השם. ב-2003 דורג האלבום במקום ה-51 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים על ידי מגזין הרולינג סטונס. כמו כן, דורג האלבום בראש דירוג בילבורד 200 בארצות הברית, הגיע למעמד אלבום זהב כבר בשנת יציאתו בסופו של דבר למעמד אלבום פלטינה.
בנוסף לכך, הפך האלבום לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 1969.
למרות ההצלחה, לאחר הקלטת האלבום התפרק הצמד, והוא נהיה לאלבום האולפן האחרון שלהם ביחד. תרמו לפירוד תהליך ההקלטה של האלבום, שהיה קשה לשני חברי הצמד, בתוספת ההדרדרות ביחסים האישיים ביניהם.
קלרה הסקיל

חייה

הסקיל נולדה בבוקרשט, רומניה במשפחה יהודית. אמה לימדה אותה לנגן וכבר בגיל חמש הופיעה וניגנה לפני אליסאבטה מלכת רומניה. בגיל 7 יצאה ללמוד בווינה אצל ריכרד רוברט (שבין תלמידיו ידועי השם היו רודולף סרקין וגיאורג סל) וכן, לזמן קצר, אצל פרוצ'ו בוזוני. היא נכנסה לקונסרבטואר של פריז בגיל עשר, באופן רשמי כדי ללמוד אצל אלפרד קורטו, אם כי רוב הדרכתה באה מלאזאר לוי ומאדאם ז'ירו-לטארז, וסיימה את לימודיה בגיל 15 עם פרס ראשון. הסקיל יצאה לסיור הופעות באירופה, אם כי הקריירה שלה נקטעה באיבה עקב אחת מהמחלות הרבות מהן סבלה במהלך חייה. בשנת 1913 הושמה בגבס בניסיון למנוע הופעת עקמת. מחלות תכופות, יחד עם פחד במה קיצוני, שהופיע בשנת 1920, מנעו אותה מלהשיג הצלחה כלכלית או ביקורתית.
רק לאחר נדודים רבים, בגלל הרדיפה הגזענית של התקופה, התיישבה בשווייץ, ב-1942. רוב חייה עברו עליה בעוני. רק לאחר מלחמת העולם השנייה, בסדרת קונצרטים בהולנד בשנת 1949, החלה לזכות בתהילה שהייתה זכאית לה. כפסנתרנית, הצטיינה נגינתה בטוהר של צליל ופיסוק, שנבע אולי מכשרונה ככנרת. שקיפות ורגישות שבהשראה ציינו גם את סגנונה באופן שאין לטעות בו.
הסקיל מתה מחבלות שנגרמו לה בנפילה בתחנת רכבת בבריסל. היא הייתה אמורה לנגן בקונצרט עם ארתור גרומיו למחרת היום. 
צ'ארלי צ'פלין סיפר "במשך חיי פגשתי רק שלושה גאונים: פרופסור איינשטיין, וינסטון צ'רצ'יל וקלרה הסקיל. אין לי הכשרה מוזיקלית אבל אני יכול להגיד שנגיעתה (בפסנתר) הייתה עדינה, הבעתה (המוזיקלית) הייתה נפלאה והטכניקה שלה הייתה יוצאת דופן".

התחרות על שם הסקיל

תחרות בינלאומית לפסנתר על שם קלרה הסקיל מתקיימת כל שנתיים בעיר השווייצרית ווה, שם התגוררה הסקיל מ-1942 עד מותה. בעיר יש רחוב על שמה של הפסנתרנית.
Louder!

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי רומן בלזה, ת'רון פימסטר, טובי גד, ג'ורג' נורייגה ורון וסטברג. האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון הפופ והפופ הלטיני. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לאלבום את תואר הזהב הלטיני על סך מכירות של כ-30,000 עותקים בארצות הברית.
בכדי לקדם את האלבום, יצאה רייס לסיבוב ההופעות הראשון שלה "Louder Tour" שהחל ב-20 באפריל 2017.
מינסמיט

מינסמיט (מאנגלית: Mincemeat) הוא ביטוי שמקורו בסביבות שנת 1660, ומשמעותו המילולית באנגלית היא בשר קצוץ. המינסמיט הוא מאכל מסורתי מהמטבח הבריטי: תערובת של פירות יבשים קצוצים, משקאות מזוקקים או ליקרים ותבלינים. התערובת המקורית הכילה בעיקר בשר, אך לאורך ההיסטוריה השתנה המאכל המסורתי והפך לתערובת צמחית מתוקה. תערובת ה-Mincemeat משמשת כמלית, בעיקר למאכלי חג המולד, כגון Mince pie - פאי הממולא בתערובת המתוקה.
גרסאות שונות של התערובת מקובלות במטבחי הממלכה המאוחדת, אירלנד, קנדה, אוסטרליה, צפון אירופה, ברטאן וארצות הברית.

גרסה בשרית

מתכונים אנגליים מהמאות ה-15 עד ה-17 מתארים תערובת בשר ופירות ששימשה למילוי פאי, בעיקר בשר בקר או בשר צבי. תבלינים כגון ציפורן, אגוז מוסקט וקינמון היו נפוצים בתבשילי בשר במטבח ימי הביניים המאוחרים ובעת הרנסאנס. מתכונים מוקדמים אלו כללו חומץ ויין, אך החל מהמאה ה-18 הוחלפו במשקאות מזוקקים, בעיקר בברנדי. 
מאמצע עד סוף המאה ה-18 נתפס Mincemeat כמאכל כפרי, מיושן וביתי. בתקופה הוויקטוריאנית הוא זכה להכרה מחודשת כמעדן מסורתי לתקופת חג המולד. מתכון אופייני מהמאה ה-19 כלל בשר בקר וחלב, מיץ, קליפות מגורדות וקליפות מסוכרות של פירות הדר, צימוקים, דומדמניות, תפוחי עץ, סוכר וברנדי. הגברת המתיקות, שנבעה מהוספת סוכרים ומתסיסה, תרמה להסטת השימוש ב-Mincemeat ממנות מלוחות לקינוחים.

תערובת מתוקה

מאמצע המאה ה-20 משמש המונח Mincemeat גם לתיאור תערובת דומה שאינה כוללת בשר, אך עשויה לכלול שומן מהחי או חמאה או תחליפים צמחיים. עם זאת, קיימים עדיין גם מתכונים הכוללים שומן, בשר צבי, בשר קצוץ מסינטה או בשר לב קצוץ, לצד פירות יבשים, פירות מסוכרים, תבלינים, תפוח עץ קצוץ, גרד קליפות הדרים ומשקאות מזוקקים כגון ברנדי או רום.
את התערובת מיישנים לשם העמקת טעמים ולהשגת שינוי מרקם התערובת עקב פעולת האלכוהול, השובר את קשרי החלבונים של הבשר. תערובת Mincemeat משומרת עשויה לשרוד עד עשר שנים. מתכונים ביתיים להכנת Mincemeat משתנים בהתאם לאזור ולוותק המסורת המשפחתית. ישנן גרסאות מסחריות רבות, רובן ללא בשר, הארוזות בצנצנות, קופסאות מדופנות ברדיד אלומיניום או פחיות שימורים. 
כיום התערובת משמשת למילוי מאכלי חג המולד - פאי וטארטים. בצפון-מזרח ארצות הברית פאי Mincemeat הוא גם חלק מארוחת חג ההודיה, ומוגש לעיתים עם גבינת צ'דר.
הצילו את ילדינו

הצילו את ילדינו (באנגלית: Save Our Children) הייתה קואליציה פוליטית שהוקמה בשנת 1977 במיאמי, פלורידה שבארצות הברית, במטרה להביא לביטול חקיקה של פקודה מחוזית במחוז דייד שאסרה על אפליה על רקע נטייה מינית בתחומי דיור, תעסוקה ומגורים ציבוריים. את הארגון הובילה הידוענית אניטה בראיינט, שטענה כי החקיקה פוגעת בזכותה לחנך את ילדיה בהתאם לערכים דתיים. 
הארגון הוביל קמפיין מאורגן שהביא למלחמה פוליטית מרה בין פעילים למען זכויות להט"ב שלא היו מאורגנים ומאוגדים באותה התקופה אל מול פעילים נוצרים פונדמנטליסטים חדורי מוטיבציה. כאשר ביטול החקיקה עלה להצבעה, הוא הביא לתגובה הציבורית הנרחבת ביותר שקיבלה אי פעם הצבעה מיוחדת בהיסטוריה של מחוז דייד, והוא עבר בתמיכה של 70 אחוזים.
"הצילו את ילדינו" היה ההתנגדות המאורגנת הראשונה לתנועות הלהט"ב החברתיות שפעילותן הציבורית החלה עם מהומות סטונוול בשנת 1969. הצלחתו להביא לביטול החקיקה במחוז דייד עוֹדדה קבוצות בערים נוספות להביא לביטולי חקיקה דומים נוספים: הצבעות שנערכו בסיינט פול שבמינסוטה, ביוג'ין שבאורגון ובויצ'יטה שבקנזס הביאו לביטול של חוקים המגנים על הומואים ולסביות מפני אפליה, כאשר אסטרטגיית הקמפיין בה השתמשו התומכים בביטול החוקים הייתה דומה לזו שנעשתה במקור במיאמי. "הצילו את ילדינו" פעל גם בסיאטל שבוושינגטון (אך ללא הצלחה) והייתה לו השפעה רבה על יוזמת בריגס, יוזמת חקיקה שהייתה אמורה למנוע מהומואים, לסביות, וכל מי שתומך בזכויות להט"ב מלעסוק בהוראה בבתי הספר הציבוריים בקליפורניה אך נדחתה בהצבעה שנערכה בשנת 1978.
היסטוריונים קושרים את הצלחתו הניכרת של הארגון בתחילת דרכו עם התארגנויות של קבוצות נוצריות שמרניות אחרות שהחלו באותה התקופה להיות מעורבות בפוליטיקה האמריקנית. על אף שלא הייתה מעורבות פוליטית משמעותית של זרמים נוצריים שמרנים בפוליטיקה מאז שנת 1925, תוך שנתיים התארגנה קואליציה משמעותית של ארגונים כאלה בארצות הברית תחת השם "הרוב המוסרי" (Moral Majority). זו עסקה לראשונה בשדלנות והשפיעה על המפלגה הרפובליקנית בשילוב האג'נדה החברתית שלה בשדה הפוליטי. עד להפסקת פעילותה בשנת 1989, עסקה "הרוב המוסרי" בעיקר בהתנגדות להומוסקסואליות, לתיקון לשוויון זכויות (ERA), להפלות ולפורנוגרפיה.
עבור הומואים ולסביות רבים, תוצאות הקמפיינים של "הצילו את ילדינו" ויוזמות דומות בשנים 1977 ו-1978 עוררו נחישות והתאגדויות אקטיביסטיות למען זכויות להט"ב של קהילות בערים רבות שלא היו פעילוֹת פוליטית או מאוגדות עד לתקופה זו.