ונדטה (סרט)

עלילת הסרט

ב-2032 העולם שרוי בתוהו ובוהו - ארצות הברית שסועה ושקועה במלחמת אזרחים שנייה ובהתמודדות עם מגפת "סנט מרי", אשר פגעה בממלכה המאוחדת ובאירופה 14 שנים קודם לכן. בממלכה המאוחדת שולטת המפלגה האולטרה-שמרנית והפשיסטית "נורספייר" בראשותו של ה"קנצלר העליון", אדם סאטלר. בלילה שלפני ליל גאי פוקס, איווי האמונד, עובדת ברשת הטלוויזיה הבריטית, משוטטת מחוץ לביתה לאחר כניסת העוצר. חברים בשירות החשאי ה"אצבע" תופסים אותה והיא בורחת על מנת להתחמק ממעצר. המורד "V", החבוש תמידית במסיכת גאי פוקס ונוטה לקחת את החוק לידיו, מציל את איווי מידי השירות החשאי ולאחר מכן מפוצץ את בית המשפט הפלילי הראשי בלונדון, האולד ביילי, כשברקע זיקוקים והיצירה המוזיקלית הפתיחה 1812. המפקח המשטרתי פינץ' מהסקוטלנד יארד מתבקש לקחת אחריות על חקירת פעילותו של "V". הטלוויזיה הבריטית מכריזה על השמדת האולד ביילי כ"הריסת חירום" לביטחון הציבור, אך "V" מפריע לשידור ולוקח אחריות על הפיצוץ, בעודו מעודד את תושבי בריטניה להתנגד לממשל ומבקש מהם לפגוש אותו בליל גאי פוקס של השנה שלאחר מכן מחוץ לארמון וסטמינסטר. המשטרה מנסה לעלות על שידורו של "V" ולתפוס אותו, אך איווי עוזרת לו להימלט ומאבדת הכרה תוך כדי המנוסה.
"V" לוקח את איווי לביתו, ואומר לה שתצטרך להישאר בו במשך השנה הקרובה. לאחר מכן, הוא מתכונן לצאת להרוג את התועמלן הראשי של השלטון, לואיס פרוטרו, ואת הבישוף של לונדון, אנתוני לילימן. איווי מציעה לעזור לו, אך מנצלת את ההזדמנות על מנת לברוח לבית המנהל שלה ברשת הטלוויזיה, קומיקאי ובעל תוכנית אירוח, גורדון דיטריך. בתמורה לאמונה של איווי בו ועל כך שסמכה עליו, דיטריך חושף בפניה שהוא מחזיק בחומרים אסורים, כולל ציורים חתרניים, קוראן עתיק ותמונות הומו-ארוטיות. באותו הזמן, "V" מתעמת עם דוקטור דליה סארידג', שביצעה ניסויים בו וב"בלתי רצויים" נוספים במחנה הריכוז בלארקהיל שבמחוז וילטשייר. לאחר שהיא מבטאת חרטה על מעשיה, "V" הורג אותה ומשאיר אותה שם.
לאחר שדיטריך משדר פרודיה על הממשלה בתוכנית האירוח שלו, המשטרה החשאית פושטת על ביתו ואיווי נתפסת. היא נכלאת ומעונה על מנת שתמסור מידע אודות "V" ונחמתה היחידה היא פתק שהיא מוצאת בתא המאסר שלה, שנכתב על ידי השחקנית ולרי פייג', אסירה לשעבר באותו התא שעונתה ונרצחה בשל היותה לסבית. לאיווי ניתנות שתי ברירות - או שתספק מידע על מיקומו של "V" או שתוצא להורג. כשהיא אומרת שתעדיף למות, משחררים אותה לפתע וללא הסבר והיא יוצאת מהכלא אל תוך ביתו של "V". מסתבר ש-"V" היה זה ש"עצר" אותה והוא ביים את המעצר ואת העינויים על מנת לשחרר אותה מפחדיה. הפתק שקראה היה אמיתי, והוא הועבר ל-"V" מוולרי בתקופת מאסרם המשותפת. הוא מספר לה שדיטריך הוצא להורג לאחר שנמצאו הפריטים האסורים בביתו. תחילה, איווי כועסת מאוד על "V" בגלל מה שעולל לה, אך לאחר מכן היא מבינה שהוא עשה זאת על מנת להופכה לאדם חזק יותר. היא עוזבת אותו, אך מבטיחה לשוב לפני ליל גאי פוקס.
לאחר שהוא קורא את יומנה של דוקטור סארידג' שנרצחה, המפקח פינץ' מגלה שב-"V" בוצעו ניסויים ושהוא רודף את כל האנשים שאחראיים לכך. אף על פי שהממשלה מנסה להאט במכוון את קצב עבודתו, פינץ' מחפש את זהותו האמיתית של "V" והוא מוצא שהוא היה חלק מתוכנית לוחמה ביולוגית סודית בלארקהיל. פינץ' נפגש עם אדם בשם ויליאם רוקווד שמגלה לו עוד אודות התוכנית ומקורותיה - 14 שנים קודם לעלילת הסרט, ארצות הברית הייתה מעורבת במלחמה רצחנית במזרח התיכון ובריטניה סבלה מטרוריזם כתוצאה מהשתתפותה במלחמה. סאטלר, שהיה שר ההגנה של בריטניה באותה התקופה, השתמש במלחמה כתירוץ להשיק מיזם סודי למטרות ביטחון לאומי בלארקהיל. במיזם נוצר נגיף "סנט מרי" ואחד ממנהיגי מפלגת "נורספייר" הציע לשחרר אותו בתוך שטחי הממלכה המאוחדת. לאחר ששתלו את הנגיף בבית הספר "סנט מרי", בתחנת טיוב ובמתקן לטיהור מים - הוא הרג כ-100,000 אזרחים בריטים, ובהפצתו הואשמו ארגוני טרור שהיו מעורבים במלחמה. חברת תרופות השייכת למפלגה "גילתה" תרופה לנגיף, הצילה אזרחים רבים ממוות, והרוויחה כסף רב עבור מוסדות המפלגה. כתוצאה מהכאוס ומהפחד ששררו במדינה לאחר ההתקפה והבטחותיה של מפלגת "נורספייר" להשבת הביטחון הלאומי, היא הצליחה להשתיק את מתנגדיה הפוליטיים, לנצח בבחירות באותה השנה, לזכות ברוב משמעותי בפרלמנט ולהעלות את סאטלר לכס "הקנצלר העליון". פינץ' מבין כי המתקפה בוצעה במכוון על ידי "נורספייר" על מנת לשלוט במדינה. הווירוס ותרופתו הומצאו באמצעות ניסויים באנשים שהוגדרו "סוטים חברתית" ובמתנגדים פוליטיים ובהם האיש שהפך ל-"V". אף על פי ששאר נשואי המחקר מתו כתוצאה מהניסויים במתקן, יכולותיו הפיזיות והמנטליות של "V" דווקא הועצמו, אך במחיר השחתת פניו ונפשו. יכולות אלו הן שאפשרו ל-V להרוס את מחנה הריכוז ולהימלט. מאוחר יותר מגלה פינץ' שרוקווד היה בעצם "V" בתחפושת, אך בניגוד לציפייה, הוא ממשיך להאמין לסיפורו של "V" ואמונו במשטר נפגע קשות בשל כך.
בעוד ליל גאי פוקס מתקרב, "V" מפיץ אלפי מסכות גאי פוקס והציבור מתחיל לפקפק במשילותו של השלטון. הממלכה המאוחדת אט אט מתדרדרת לאנרכיה, כשהאירוע המכונן הוא הריגתה של נערה חבושת מסיכת גאי פוקס שציירה גרפיטי בידי חבר ה"אצבע", שהוביל לרציחתו בידי אספסוף זועם. בליל גאי פוקס איווי מגיעה לבקר את "V", שמראה לה קרונות עמוסים חומרי נפץ בתחנה נטושה של הרכבת התחתית של לונדון, שיעדם הוא ארמון וסטמינסטר. הוא מותיר לאיווי את הברירה האם לשלוח את הקרונות או לא. משם, "V" יוצא להפגש עם מנהיג מפלגת "נורספייר", פיטר קרידי, לו הוא מסכים להיכנע בתמורה להוצאתו להורג של סאטלר. קרידי מכניס את סאטלר לחדר והורג אותו, אך "V" חוזר בו לפתע מההסכמות והורג את קרידי ואנשיו, תוך כדי שהם יורים בו. אולם, חסינותו הפיזית של "V" משאירה אותו בחיים למרות הפציעות הקשות. כשהוא פצוע אנושות, הוא חוזר לאיווי ואומר לה שהוא מאוהב בה לפני שמת. איווי מניחה את גופתו על קרונות חומרי הנפץ כשפינץ' מגיע למקום. מפוכח ונבגד ממעשי המשטר, פינץ' מבקש מאיווי לשלוח את הקרונות. מעל לפני השטח אלפי תושבים בריטיים עם מסיכות גאי פוקס צועדים אל עבר ארמון וסטמינסטר. מאחר שגם סאטלר וגם קרידי נרצחו, הצבא לא מקבל הוראות ומתיר לאזרחים לעבור. בעוד איווי ופינץ' עולים לצפות בפיצוץ של ארמון וסטמינסטר על אחד מגגות העיר, פינץ' שואל את איווי אודות זהותו של "V", והיא משיבה לו: "הוא היה כולנו".

פיתוח

ביצירת הסרט השתתפו רבים מיוצרי סדרת סרטי מטריקס. ב-1988 המפיק ג'ואל סילבר רכש את הזכויות לשתיים מיצירותיו של אלן מור - ונדטה והשומרים. הילרי הנקין, שכתבה את התסריט לסרט שומר הברים אותו הפיק סילבר, התבקשה על ידו ללטש את הטיוטה הראשונית שכתב לפרויקט - הוא ביקש ממנה להוסיף לו אלמנטים סוריאליסטיים וסאטיריים שלא היו קיימים ברומן המקורי, ולהסיר ממנו אי בהירויות רבות, בעיקר באשר לזהותו של "V". בסופו של דבר התסריט נגנז. האחיות וצ'אוסקי אהבו מאוד את הרומן המקורי של אלן מור, ובאמצע שנות ה-90, טרם העבודה על המטריקס, הן כתבו תסריט ראשוני שהתבסס עליו. במהלך הפוסט פרודקשן של הסרטים מטריקס Reloaded ומטריקס רבולושנס הן בחנו מחדש את התסריט שכתבו והציעו במשותף עם ג'ואל סילבר את תפקיד הבמאי לג'יימס מקטיג. ארבעתם מצאו עניין רב ברומן המקורי ומצאו אותו רלוונטי לשיח הפוליטי של אותה התקופה. התסריט שופץ ועודכן, תוך כדי ניסיון לשמר את השלמות העלילתית שלו. מקטיג ציין כי הסרט הקרב על אלג'יר היווה את מקור ההשראה העיקרי שלו בעת ההכנות לצילום הסרט.
הסופר אלן מור, מחבר הרומן המקורי, החליט להתנער לחלוטין מהסרט בשל חוסר מעורבותו בכתיבת התסריט או בעבודת הבימוי וכן בשל חוסר הסכמות מהותי לגבי עיבוד ספריו לסרטים בעבר. הוא החליט לסיים את שיתוף הפעולה שלו עם DC קומיקס, המוציאה לאור של ספריו, לאחר שבעלי הזכויות התאגידיות שלה, האחים וורנר, ניסו לקבל ממנו הצהרת תמיכה בסרט. מור טען שהתסריט מכיל חורים עלילתיים קשים ושהעלילה מנוגדת לעבודתו המקורית, שמטרתה הייתה להניח זה מול זה שני קצוות של הקשת הפוליטית - פשיזם ואנרכיזם. הוא טוען שהסרט הפך את עבודתו לסיפור על הניגודיות בין נאו-קונסרבטיזם אמריקאי לליברליזם אמריקאי. לבקשתו, שמו לא מופיע בכתוביות הסיום. השותף של מור ביצירת הרומן, המאייר דייוויד לויד, דווקא תמך באדפטציה הקולנועית, באומרו שהתסריט טוב מאוד ושאלן מור יהיה מרוצה רק מעיבוד שיהיה נאמן לחלוטין לספר שכתב.

צילום

רובן של הסצנות בסרט צולמו בבמות אקוסטיות ובאתרי צילום מקורים. הסרט צולם ברחבי לונדון ובאולפני באבלסברג שבפוטסדאם וכן שלוש סצנות שצולמו בברלין - עצרת מפלגת "נורספייר", מחנה הריכוז לארקהיל וחדר השינה של הבישוף לילימן. הסצנות שהתרחשה בתחנת הרכבת התחתית הנטושה צולמו בתחנת אלוויץ' שאינה בשימוש משנת 1994. הצילומים החלו בתחילת שנת 2005 והסתיימו באופן רשמי ביוני אותה השנה. צילומי הסרט היו האחרונים של צלם הקולנוע אדריאן בידל, שנפטר בדצמבר 2005.
על מנת לצלם את סצנת הסיום בארמון וסטמינסטר, הפקת הסרט סגרה לתנועה את האזור שבין כיכר טרפלגר וווייטהול לביג בן וווסטמינסטר למשך שלושה לילות בין חצות ל-5 לפנות בוקר. זו הייתה הפעם הראשונה שהאזור הרגיש מבחינה ביטחונית נסגר לטובת צילומים - באזור נמצאים דאונינג 10 ומשרד ההגנה הבריטי. יואן, בנו של ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר, עבד בהפקת הסרט ונטען בראיון תקשורתי כי עזר להשיג את אישור הצילום המיוחד הזה. הדבר הוביל לביקורת על בלייר מצד חבר הפרלמנט הבריטי דייוויד דייוויס, בעיקר בשל תכניו הפוליטיים של הסרט. אולם, יוצרי הסרט הכחישו את מעורבותו של יואן בלייר בקבלת האישור והצהירו כי ההסכמה לחסימת האזור ניתנה לאחר תשעה חודשי משא ומתן עם ארבעה-עשר משרדי ממשלה שונים.

פוסט-פרודקשן

הסרט עוצב כך שהעולם המתואר בו ישקף סביבה רטרו-עתידנית. היה בו שימוש נרחב בגוונים רבים של אפור, שנתנו לעיר לונדון נופך קודר, רודני וחסר חופש ביטוי. הסט הגדול ביותר שנוצר לטובת הסרט הוא ביתו של "V", גלריית הצללים, שעוצב כשילוב בין קריפטה למרתף בעל קמרונים. בגלריה מוצגות יצירות אמנות רבות שנאסרו על ידי המשטר, ובהן נישואי הזוג ארנולפיני של יאן ואן אייק, בכחוס ואריאדנה של טיציאן, כרזה של הסרט מילדרד פירס, ציורים של אנדראה מנטניה וג'ון ויליאם ווטרהאוס ופסל של אלברטו ג'קומטי. 
אחד האתגרים המרכזיים בהפקת הסרט היה היותו של "V" חבוש מסכה לכל אורכו. לכן, הושקעו מאמצים רבים בתאורה, במשחק, בתנועות הגוף והידיים ובקולו של וויבינג על מנת שהדמות תוכל לשדר את המסרים שיועדו לה גם ללא הבעות פנים. מאחר שהמסכה עימעמה את קולו של וויבינג, כלל הדיאלוגים שלו הוקלטו מחדש בפוסט-פרודקשן והודבקו על הצילומים.

קידום ויציאה

צוות השחקנים ויוצרי הסרט השתתפו במספר מסיבות עיתונאים קודם ליציאתו, והתייחסו למספר סוגיות בנוגע אליו וביניהן - האותנטיות שלו, יחסו של אלן מור אליו והמסר הפוליטי שלו. פעמים רבות טענו המשתתפים כי הסרט לא יהיה נאמן לחלוטין למקור של מור, ובמילותיו של וויבינג: "אלן מור כתב על משהו שקרה מזמן. הוא כתב בתגובה לחיים תחת משטר תאצ'ר... הסרט הזה הוא תגובה לעולם שבו אנו חיים כיום. אז אני חושב שהסרט והרומן הם שתי ישויות נפרדות". בהתייחס לתוכנו הפוליטי מעורר המחלוקת של הסרט, היוצרים טענו כי מטרת הסרט היא להעלות שאלות ולעורר דיאלוג שכבר קיים בחברה ולא לספק תשובות לצופים או להורות להם על מה לחשוב.
יוצרי הסרט תכננו במקור שתאריך צאתו יהיה בסוף השבוע של ה-5 בנובמבר 2005, יום השנה ה-400 למזימת אבק השריפה, ממנה הסרט שואב השראה רבה. אחד הקדימונים לסרט אף היה "זכור, זכור את ה-5 בנובמבר", אשר נלקח משיר עם אנגלי שמזכיר את האירוע. אולם, קו פרסומי זה איבד את האפקטיביות שלו לאחר שצאת הסרט נדחתה ל-17 במרץ 2006. רבים העלו השערות כי העיכוב נוצר בעקבות הפיגועים בלונדון ופיגועים כושלים נוספים שהתרחשו באותו החודש. יוצרי הסרט הכחישו כי זו הסיבה וטענו כי העיכוב נוצר בעקבות צורך בעוד זמן ליצירת אפקטים חזותיים בהפקה. הקרנת הבכורה של הסרט התרחשה ב-11 בדצמבר 2005 בפסטיבל סרטים באוסטין, טקסס. הצגתו השנייה נערכה ב-13 בפברואר 2006 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. צאתו הכללית התרחשה כאמור ב-17 במרץ 2006 ב-3,365 בתי קולנוע בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ושש מדינות נוספות.

בחינה מסחרית

עד דצמבר 2006, רווחי הסרט הגיעו ל-133 מיליון דולר, מתוכם כ-71 מיליון דולר בארצות הברית בלבד. הסרט היה הנצפה ביותר ביום צאתו והניב רווחים של 9 מיליון דולר. הוא נשאר במקום הראשון בכל אותו סוף השבוע, עם רווחים של 26 מיליון דולר. המתחרה העיקרי שלו היה אין כמו בבית שהרוויח באותו סוף השבוע כ-16 מיליון דולר. הסרט היה במקום ראשון גם בבתי הקולנוע בסינגפור, הפיליפינים, דרום קוריאה, שוודיה וטיוואן. הסרט שודר גם ב-56 אולמות IMAX בצפון אמריקה, בהם הרוויח כ-1.36 מיליון דולר בשלושת הימים הראשונים לצאתו.
מכירות ה-DVD היו מוצלחות והסרט נמכר בכ-1,412,865 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו בפורמט DVD, עם רווחים של 28 מיליון דולר. עד סוף שנת 2006 נמכרו כ-3,086,073 עותקים עם רווחים של 59 מיליון דולר. נכון לספטמבר 2018 הסרט הניב יותר מ-62 מיליון דולר מרווחי DVD ו-Blu-ray. הסרט גם הניב רווחים גדולים מסחורה נלווית - נמכרו מאות אלפי מסיכות גאי פוקס מדי שנה מאז צאת הסרט. חברת וורנר מדיה מקבלת תמלוגים על כל קנייה של מסיכת גאי פוקס רשמית.

בחינה ביקורתית

הביקורות על הסרט היו ברובן מעורבות. לדוגמה, מבקר הקולנוע רוג'ר איברט שיבח את הסרט וטען כי "בסרט תמיד קורה משהו מעניין, המזמין אותנו לפענח את הדמויות והעלילה". אך ג'ונתן רוס מה-BBC ביקר אותו באופן קשה וטען כי הוא "כישלון עגמומי ומדכא. התסריט המדכדך של האחיות וצ'אוסקי ובייחוד הדיאלוגים העלובים, לא מותירים לצוות השחקנים הכשרוניים שום סיכוי". טענות נוספות שנשמעו לטובת הסרט היו כי המשחק היה טוב והעלילה מעניינת ורלוונטית וכי הוא מציג נושאים פוליטיים חשובים שאנשים רבים לא היו נחשפים אליהם בדרך אחרת. כמו כן, טענו מבקרים מרשת RTÉ האירית כי הסרט יהפוך בעתיד לסרט קאלט ושהמוניטין שלו יתפתח עם השנים. מצד שני, טענות שנשמעו לרעתו היו כי ההתמודדות עם הסיטואציה הפוליטית בסרט הייתה ילדותית, שהסטים שבהם צולם הסרט היו זולים ולא מספיקים וכי משחקה של נטלי פורטמן לא היה מספיק טוב. כמו כן, היו ביקורות לגבי חוסר התפתחות עלילתית.
הסרט זכה במעט פרסים, וביניהם זכייתה של נטלי פורטמן בפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי סאטורן. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט 73% תמיכה וזאת לפי 244 ביקורות. באתר Metacritic קיבל הסרט 62% תמיכה וזאת לפי 39 מבקרים. הסרט היה מועמד לפרס הוגו בקטגוריית הסרט הדרמטי הטוב ביותר לשנת 2007. המגזין אמפייר דירג את הסרט במקום ה-418 במצעד הסרטים הטובים ביותר אי פעם.

בחינה פוליטית

בסרט מוצגים נושאים מעוררי מחלקות רבים, וביניהם - הומוסקסואליות, הומופוביה, ביקורת על הדת, טוטליטריזם, אסלאמופוביה וטרור. ההתעסקות בנושאים אלו הייתה מוקד הביקורות והשבח עליו מצד קבוצות סוציופוליטיות שונות. עם צאת הסרט, קבוצות אנרכיסטיות שונות ואקדמאים אנרכיסטיים ביקרו אותו על דילול העלילה האנרכיסטית המקורית לטובת אפקטים חזותיים ואלימות רבה. מצד שני, היו מהם שטענו שהמסר האנרכיסטי הועבר, על אף העיבוד ההוליוודי. קבוצות ימין נוצרי טענו שהצגתו של "V" כטרוריסט היא רומנטיזציה של המעשים שהוא ביצע והצדקה שלהם. ממול להם היו שטענו כי תגית הטרוריסט הוצמדה ל-"V" על ידי דיקטטור שדומה במאפייניו להיטלר, ועל כן אינו באמת טרוריסט.
פרשנים מקהילת הלהט"ב שיבחו את הסרט על תיאורו החיובי והמבין את הסיטואציות ההומו-לסביות שהתרחשו במהלכו, בייחוד את זו של ולרי. היו שביקרו את הסרט על היעדר אנרכיה אמיתית בו, מאחר שהעם לא באמת היה מעורב בהפיכה, אלא הובל בעצם על ידי רודן אחר, שהוא "V". באופן מפתיע, הסרט הוקרן באופן לא מצונזר ומלא ברשת הטלוויזיה המרכזית של סין ב-16 בדצמבר 2012. גורמים ברשת הצנזורה הסינית אף טענו שהסרט מעולם לא צונזר על ידם. מומחים לנושא טענו שייתכן ששידורו של הסרט בטלוויזיה המרכזית מעיד על הרפיה מסוימת של מגבלות הצנזורה.

הבדלים בין הסרט לרומן

עלילת הסרט מתבססת על הרומן הגרפי שכתב אלן מור ואייר דייוויד לויד בשם זהה. סיפורי הקומיקס יצאו לאור לראשונה בין השנים 1982 ו-1985 באנתולוגיית הקומיקס "Warrior" ולאחר מכן הודפסו ונערכו מחדש על ידי חברת DC קומיקס. סיפוריו של מור אוגדו לאחר מכן ליצירת רומן גרפי שפורסם מחדש בארצות הברית תחת חברת הבת של DC, ורטיגו ובממלכה המאוחדת תחת הוצאת "Titan".
ישנם מספר הבדלים מהותיים בין הסרט לבין המקור עליו הוא מבוסס. לדוגמה, הסיפור ברומן מתרחש בשנות ה-90, אך עלילת הסרט מתרחשת בכלל בשנת 2032 - הסיפור של אלן מור נכתב ברקע שלטונה השמרני של מרגרט תאצ'ר והוא סיפור על המאבק בין רודנות לאנרכיזם, ואילו סיפורן של האחיות וצ'אוסקי נערך על רקע השלטון השמרני של ג'ורג' וו בוש בארצות הברית ובכלל בקונטקסט הפוליטי האמריקאי של שנות ה-2000. לדבריו של מור, מרכיבים משמעותיים מהפשיזם של המשטר נעדרו מהסרט וכן האלמנטים האנרכיסטיים שכל כך אפיינו את הסיפור שהוא כתב. הבדל נוסף הוא שדמויות הממשל הפשיסטיות ברומן היו דמויות עגולות ומלאות יותר ולא מתוארות באופן קריקטוריאלי ואילו בסרט, בשל חוסר בזמן, לא התעמקו מספיק בדמויות האלו והן היו יותר דמויות רקע מאשר דמויות מלאות שמניעות את עלילת הסרט.
רבות מהדמויות ברומן עברו שינויים מהותיים עם התפתחות העלילה, אך בסרט הדבר לא מורגש כמעט כלל. בסרט, "V" מתואר כלוחם חופש רומנטי שמביע חשש מאבדן חיי חפים מפשע, אך ברמן לוקח זמן עד שהוא מגיע למקום הזה ותחילה הוא מוצג כחסר רחמים המוכן להרוג כל אחד שיעמוד בדרכו. גם השינוי שעברה איווי האמונד תחת חניכתו של "V" הוא משמעותי הרבה יותר ברומן מאשר בסרט. בתחילת הסרט היא כבר מוצגת כאישה עם ביטחון עצמי רב ושמץ של מרדנות אך בתחילת הרומן היא מוצגת כנערה צעירה ונואשת, חסרת ביטחון, הנגררת לזנות. מערכת היחסים בין השניים ברורה ומוצהרת יחסית בסרט לעומת הרומן ובסופו היא אף נגמרת בהצהרות על אהבה. ברומן הדבר אינו מתרחש ואיווי אף לוקחת לעצמה את זהותו של "V" לאחר מותו. בסרט, המפקח פינץ' מתחיל להזדהות עם מזימותיו של "V" ואף מנסה לעזור לו, אך ברומן הוא נחוש מאוד לעצור אותו עד לרגע האחרון והוא אף לוקח LSD על מנת לנסות להיכנס לראשו של "V" כפושע משוגע. עוד דמות שיש בקו העלילה שלה הבדל מהותי היא גורדון דיטריך. ברומן, גורדון הוא פושע שלוקח את איווי לביתו לאחר ש-"V" נוטש אותה ברחוב והשניים חולקים רומן קצר עד שהוא נרצח על ידי כנופיה סקוטית. אולם, בסרט גורדון הוא מנהלה את איווי ברשת הטלוויזיה ואיש מבוסס מאוד שמתברר כהומוסקסואל.
כמו כן, בסרט הושמט קיומה של מלכה באנגליה, אשר קיימת ברומן. שמו של הקאנצלר העליון ברומן הוא "סוסאן" ואילו בסרט הוא "סאטלר", שהוא הלחם בסיסים של השם המקורי והשם "היטלר". הממשל בסרט הוא נגד הומוסקסואלים ומוסלמים ובקומיקס הוא גם נגד שחורים ויהודים.

מדיה ביתית

ונדטה יצא בגרסת DVD בארצות הברית ב-1 באוגוסט 2006 בשלושה פורמטים - מהדורה למסך רחב, מהדורה למסך מלא ומהדורה מיוחדת וכפולה. המהדורות הרגילות מכילות קטע קצר (15:56 דקות) של צילומים מאחורי הקלעים שנקרא "Freedom! Forever! Making V for Vendetta" ואת קדימון הסרט. המהדורה הכפולה מכילה בנוסף שלושה סרטי תעודה ועוד מספר קטעים לאספנים. בחלק השני של המהדורה הכפולה יש ביצת פסחא קצרה של השחקנית נטלי פורטמן בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. הסרט יצא גם במהדורת HD DVD, בפורמט Blu-ray ומאוחר יותר גם בפורמט UMD.

ספרים

הרומן הגרפי המקורי של אלן מור יצא לאור מחדש בכריכה קשה באוקטובר 2005, על מנת לצאת בהתאמה עם צאת הסרט שתוכנן ל-5 בנובמבר. אולם, צאת הסרט התעכבה למרץ 2006. מכירות הרומן לאחר צאת הסרט עלו באופן דרמטי בארצות הברית. עיבוד של הסרט לרומן נכתב על ידי סטיב מור על בסיס התסריט שנכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי ויצא לאור ב-31 בינואר 2006. ספנסר לאם, שעבד עם המפיקים במהלך ההכנות לסרט, כתב עליו ספר המתאר את ההתרחשויות מאחורי הקלעים בשם "V for Vendetta: From Script to Film". הספר יצא לאור ב-22 באוגוסט 2006.

טלוויזיה

באוקטובר 2017, הכריז ערוץ 4 הבריטי על פיתוח סדרת טלוויזיה על בסיס הרומן הגרפי והסרט.