google/wiki40b huggingface dataset:
רמי אונגר

אברהם (רמי) אונגר (נולד ב-1947) הוא איש עסקים ישראלי, עוסק ביבוא מכוניות, בספנות ובנדל"ן.

ביוגרפיה

אונגר גדל במשפחה מבוססת בצפון תל אביב, בן לשלום אונגר. למד בפנימייה בבריטניה. שירת בצה"ל בחיל הקשר, ולאחר שירותו למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד, אך לא השלים את לימודיו. בשנת 1971 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב.
בסוף שנות ה–60 פתח עסק קטן ליבוא מערכות אוורור ללולים. בהמשך היה היבואן הראשון של אוטוביאנקי בישראל, ואחר כך היה גם ליבואן של לנצ'יה. 
היה פעיל פוליטי ברשימת גח"ל של תנועת החרות והמפלגה הליברלית. במסגרת זו קשר קשרים עם עזר ויצמן, שהצטרף באותה עת לליכוד, ממשיכה של גח"ל. ויצמן היה שותף עסקי של דוד קוליץ, בעל השליטה בחברת "אלול", שלה היו עסקים באיראן, והם סייעו לאונגר לייצא לאיראן מערכות אוורור ללולים, עד למהפכה האיראנית בשנת 1979.
בתחילת שנות ה-80, לאחר שוויצמן פרש מהממשלה, הפכו ויצמן ואונגר לשותפים בעסקי יבוא מכוניות, ספנות ונדל"ן. עם הקמת מפלגת יחד בשנת 1984, על ידי ויצמן, בנימין (פואד) בן אליעזר ושלמה עמר, היה אונגר תורם עיקרי למפלגה ושימש גזבר שלה. בשנים 1985–1987, שבהן היה ויצמן שר בממשלת ישראל, העניק לו אונגר 1,000 דולר מדי חודש, ובסך הכל 27 אלף דולר. 
יחד עם חברת "נצבא", שבבעלות חברי "אגד", היה יבואן של מכוניות "דייהטסו" בישראל. בשנת 1985 מכר ל"נצבא" את חלקו בסוכנות, ובשנת 1989 רכש מ"נצבא" את מלוא השליטה בסוכנות. במקביל נכנס לעסקי הובלה ימית, באמצעות חברת ריי שיפינג שבשליטתו. לפי הערכות, בשנת 2010 היו לחברה יותר מ–60 אוניות המשמשות להובלת כלי רכב, ששוויין עולה על 3 מיליארד דולר. בשנת 2008 קיבלה חברת "טלקאר" שבשליטתו את הזיכיון לייבוא מכוניות "קיה" לישראל. על זיכיון זה מתנהל סכסוך עסקי ממושך בין אונגר למיכאל לוי, שהיה היבואן של "קיה" בישראל קודם לאונגר, ובשנת 1990 רכש מאונגר את הזיכיון לייבוא "לנצ'יה" לישראל. מותג רכב נוסף ש"טלקאר" מייבאת לישראל הוא "סאנגיונג".
בבעלותו עסקי נדל"ן בישראל, במזרח אירופה ובארצות הברית, והוא נמנה עם מקימי קרן הנדל"ן "פייר" שבניהול שלמה גרופמן. 
רמי אונגר נשוי ליעל, הפעילה אף היא בעסקיו, וכך גם שני בניהם. מתגורר בכפר שמריהו.
סטפאן מקארוב

ילדותו

מקארוב נולד במיקולאייב אוקראינה. אביו היה קצין זוטר בצי הרוסי. סטפאן מקארוב לאחר שסיים את בית הספר לקציני צי החל את השרות הצבאי.

מלחמת רוסיה - טורקיה

מקארוב זכה לעיטורים רבים עבור שירותו כקפטן של ספינת טורפדו במלחמת רוסיה-טורקיה, 1878-1877. מקארוב היה בין הראשונים שאימצו את רעיון ספינות טורפדו ואף פיקד בעצמו על ספינה כזו. מקרוב היה הראשון ששיגר טורפדו מספינת טורפדו לעבר ספינה טורקית ב-16 בינואר 1877.

משלחות אוקיינוגרפיות סביב לעולם

מקרוב הוביל שתי משלחות אוקיינוגרפיות מסביב לעולם על גבי הקורבטה "ויטיאז" (גיבור, אביר) (בין השנים 1886-1889 ובין השנים 1894-1896)
מקארוב הגה את רעיון שוברת הקרח, פיקח על הבנייה ואף פיקד על המסעות הראשונים על שוברת הקרח "ירמאק" בחוג הארקטי בשנים 1899 ו-1901.

מלחמת רוסיה - יפן

מקארוב קודם למפקד צי האוקיינוס השקט של רוסיה. כחודש לאחר שקיבל את הפיקוד נהרג מקרוב במהלך מלחמת רוסיה-יפן. אנית הפיקוד שלו פטרופבלובסק התפוצצה  וטבעה כשעלתה על מוקש ימי במבואות פורט ארתור.

הנצחתו

מקארוב הונצח באנדרטה בעיר קרונשטט ובוולדיווסטוק. בנוסף, מספר ספינות נקראו "האדמירל מקארוב" וגם אי בקבוצת האיים ציבולק  בארכיפלג נורדנסקיילד.
רוברט פינסקי

חייו

רוברט פינסקי נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית ובילדותו למד מעט יהדות ועברית בבתי ספר יהודיים. למד לתואר ראשון באוניברסיטת ראטגרס ולתואר שני ושלישי באוניברסיטת סטנפורד. בעת לימודיו בסטנפורד התיידד עם המשוררים רוברט האס, ג'ון מתיאס, ואייבור וינטרס. לימים תרגם יחד עם רוברט האס את שירתו של המשורר הפולני הגדול צ'סלב מילוש.
פינסקי היה מראשוני המשוררים האמריקאים שהכירו בכוח העצום של האינטרנט לקידום השירה. הוא יזם והשתתף בכמה מיזמי רשת, אמריקאים וכלל עולמיים, לקידום השירה כשליחה לעולם טוב יותר.
רוברט פינסקי פרסם שישה כרכי שירה שזכו להכרה נרחבת, כיבודים רבים והערכה. לעברית לא תורגם עד כה אף אחד מספריו. שירים בודדים משלו תורגמו בידי כמה מתרגמים, ביניהם יהונתן גפן, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים ובאנתולוגיות.
יעקב מישורי

חייו ויצירתו

מישורי נולד בישראל. בגיל 15 עזב את בית הספר והחל לעבוד כסבל, עבודה אשר הייתה מקור פרנסתו עד גיל 40. במקביל עסק בציור. את ידיעותיו המקצועיות, את שליטתו הטכנית, את ידיעותיו התאורטיות ואת גישתו השיפוטית, כמו גם את השקפותיו החריגות והייחודיות רכש באמצעות התנסות ולימוד עצמי בלבד. תערוכת היחיד הראשונה שלו הוצגה בשנת 1978 בגיל 26, בגלריה ג'ולי מ. שבתל אביב. מאז הציג תערוכות יחיד רבות והשתתף בתערוכות קבוצתיות נבחרות בישראל ובעולם. הוא זכה בפרסים מטעם משרד החינוך וקרן שרת ויצירותיו מצויות באוספים פרטיים נבחרים ובאוספי המוזיאונים. בשנת 2019 פרסם ספר פרוזה ראשון, "סוף".
מישורי הוא אמן נונקונפורמיסט מהבולטים שבציירי ישראל. ציוריו השתנו תדיר לאורך השנים והם נתפשו על ידי קהילת האמנות כפרובוקטיביים ביותר. בשנות ה-80 הוא כונה על ידי המבקר אדם ברוך כ"פרא אציל" וכ"גיבור שלא הלך בשדות", כפרפרזה על ספרו הידוע של משה שמיר. מישורי הוא אמן פוסטמודרני מובהק: הוא מצייר מתוך תשוקה ואהבת מלאכת הציור אך גם מתוך מבט מרוחק וביקורתי ומערער על העשייה הזו. יצירתו מושפעת מתרבות גבוהה ומתרבות פופולרית גם יחד: מאמנות הרנסאנס ומאמנות האוונגרד של המאה ה-20. הוא נוטל מכל הבא ליד לרבות; פרסומות, גרפיטי, עטיפות של תקליטים, מגזיני אופנה, צילומים פורנוגרפיים וכיוצא בזאת. מישורי מקפיד על טריות ורעננות המעשה האמנותי. בכל תערוכה הוא מפתיע ומאתגר את עצמו ואת הצופים בסגנון חדש בנושא אחר בזהות אמנותית שונה, ביחסים אחרים בין הגבוה לנמוך. הוא נע, על פי הצורך, ממופשט לפיגורטיבי, מגאומטרי לאופטי, מדקורטיבי לפופ-ארט מקומפוזיציה ניגודית ונשכנית לפטרן (pattern) ולניגודים קומפלמנטריים. הוא החל את דרכו מדיוקנאות עצמיים מאופרים שעניינם בירור ויזואלי בשאלות של זהות מינית ועבר לציורים מתעתעים המערערים על זהויות נוספות.
מישורי לימד ב"מדרשה" - בית ברל, בבצלאל והיה ראש המחלקה לאמנות במכון אבני. בסוף שנות ה-90 הקים את קבוצת "פלורסצנט" וכיום הוא מורה מרכזי לציור בבית-הספר "בסיס" לאמנות שבהרצליה. בעבודתו מוצא מישורי כר נרחב ליישום השקפותיו המקצועיות, כפי שהובעו במאמריו בהזדמנויות רבות. מישורי תומך ללא סייג בניתוק בין האקדמיה לבין האמנות. לדעתו, כפי שהיא משתקפת ממאמריו, התאוריה והפרשנות הפכו מדייר משנה לבעל הבית ולכן יש להיפרד. הצמידות המעיקה הזו היא בעיניו מקור לשרלטנות בתחומי העשייה. מישורי יוצא בהתקפות חריפות על עולם האמנות, אמנים ומגמות, לעיתים עד כדי בוז מוחלט, בפרודיה, פארסה ובציניות. בזמן אמת הוא תקף, בין היתר, את אסכולת "דלות החומר" וקרא לחזרה לעושר ציורי הבעתי ואסתטי.
בשנת 1989 נישא למשוררת אפרת מישורי ולהם בן. בשנת 2011 התגרש, וב-2014 נישא לליסה פרץ, עורכת מוסף גלריה של עיתון הארץ.
בית הגפן

היסטוריה של המבנה

המבנה הראשי של המרכז נבנה בסוף המאה ה-19, בפינת רחוב הגפן של היום ודרך ההר (שדרות הציונות של היום), שחיברה בין שכונות העיר התחתית לכרמל. בשנת 1910 נפתח במבנה מלון "הרצליה", שהוקם על ידי משפחת הלוי-אפשטיין אשר עברה מיפו לחיפה. הקומה השנייה של המבנה שימשה למגורי אורחי המלון, חדר הסבה וחדר אוכל. בקומה הראשונה התגוררו בני המשפחה וכן שימשה לשירותי המלון. בחצר המבנה היו עצי פרי, גן ירק ובור מים לאגירת מי גשמים. מלון זה היה המלון הראשון בבעלות יהודית שהיה ברמה אירופאית שהוקם בחיפה. המזון שהוגש בו היה כשר.
בשנת 1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, המלון הוחרם על ידי השלטון העות'מאני כדי לשכן בו את קציני המטה העות'מאני-גרמני. משפחת לוי-אפשטיין נדרשה לפנות את המלון תוך 48 שעות תוך השארת כל רכושה במלון. עם התחלת המנדט הבריטי, עבר מלון הרצליה למבנה ברחוב אלנבי 7.
בתקופת המנדט הבריטי, ובשנים הראשונות של מדינת ישראל שכן במבנה בית ספר עממי לילדי הסביבה.
המבנה הוא בית אבן דו-קומתי, בעל צורת צלב וחלונות מקושתים שמעליהם חלונות עגולים קטנים. המבנה מחופה בגג רעפים שלו מספר גמלונים.
בשנת 1963, בתקופתו של ראש העיר אבא חושי ובעידודו, הפך המבנה למרכז יהודי-ערבי שמטרתו לקדם סובלנות ודו-קיום של בני הדתות השונות בחיפה. המרכז הוקם על ידי פרופ' יעקב מלכין.

מבנים נוספים

במהלך השנים צורפו שני מבנים נוספים למרכז היהודי-ערבי בנוסף למבנה ברחוב הגפן 2. מעברו השני של הכביש נמצאת הספרייה לילדים ע"ש קלור שנבנתה בתחילת המאה ה-20 כבית מגורים. במבנה שכנו בית חולים ממשלתי ובתי ספר עד שצורף לבית הגפן. כמו כן, הבניין שבו ממוקם האולם משמש את משרדי תיאטרון אל כארמה והוא עיקר השימוש בו.

פעילויות המרכז

בבית הגפן מתקיימים סדנאות ומפגשים, תערוכות, ימי עיון וכנסים. המקום משמש גם מרכז קהילתי לנוער ולמבוגרים. המרכז פועל כעמותה הממומנת על ידי עיריית חיפה באמצעות הקרן לחיפה, משרד החינוך התרבות והספורט ותורמים.
המרכז שותף לפסטיבל החג של החגים, שבמסגרתו מתקיימות בו תערוכות. מסלול האמנות המתקיים בפסטיבל יוצא מגלריית בית הגפן אל רחובות שכונת ואדי ניסנאס.
"תיאטרון אל-כארמה" נוסד בשנת 1968 ומפיק הצגות בשפה הערבית כולל מחזאות מקורית. התיאטרון הופיע ברחבי העולם. בין במאי התיאטרון נמנה גם השחקן והבמאי סלים דאו שניהל את התיאטרון בשנים 1986-1998. לפניו ניהל את התיאטרון מחמוד סובאח (משפרעם). אחריו מאז 1998 כיהן קאסם שעבאן משעב שסיים תפקידו באוקטובר 2011. החל משנת 2012 המנהל החדש הוא ראיד נסרללה.
חלק מעובדי המרכז משמשים מנחים במפגשים שהוא מקיים. כמו כן, המנחים אחראים למפגשי ילדים יהודים מוסלמים ונוצרים בבתי הספר בחיפה. יש בו גם מנחים העובדים עם המרכז הרוחני של הדת הבהאית ומסייעים בהנחיית המטיילים בגנים הבהאים.
אברהם קלוגר

אברהם נתן (אבי) קלוגר (1958) הוא פרופסור להתנהגות ארגונית בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה

קלוגר כיהן כראש החוג למנהל עסקים, וכמנהל האקדמי של תוכנית המ.ב.ע. למנהלים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית. 
בבית הספר למנהל עסקים מרצה פרופסור קלוגר בקורסים: ניהול בישראל: פרויקט וסמינריון, שיטות מחקר לדוקטורנטים: מודל ליניארי היררכי HLM, שיקולים תאורטיים בניהול משאבי אנוש וסמינריון בהתנהגות ארגונית.

מחקר

בעבודה המחקרית המרכזית שלו בשנות ה-90 תיעד את הנזק שמשוב גורם לביצועים, עבודה שזיכתה אותו, יחד עם פרופ' אנג'לו דה-ניסי, בפרס המאמר המצטיין בתחום ההתנהגות ארגונית לשנת 1996 מאת האקדמיה לניהול (Academy of Management) ולפרס הראשון ע"ש ויליאם או-וונס על מחקר בתחום הפסיכולוגיה הארגונית-תעשייתית מהחברה לפסיכולוגיה ארגונית-תעשייתית. 
חיפושיו אחרי מענה לנזקי המשוב הובילו אותו, יחד עם ד"ר דינה ואן-דייק, ותלמידים נוספים, למחקר בדבר השפעת "הרוצה" לעומת "המוכרח" בתגובה למשוב, ולהצעת כלי הערכה חילופי המכונה "ראיון מקדם", יחד עם ד"ר דינה ניר, שנועד לייצר משוב של העובד לעצמו על בסיס הצלחותיו בעבר. כיום, הוא חוקר את הכוח הסמוי של ההקשבה. ב-2015 הציג את גישתו להקשבה בהרצאת TEDx.
ברברה וולטרס

קורות חיים

וולטרס נולדה בבוסטון שבמסצ'וסטס. אביה היה סוכן כרטיסים ומפיק תיאטרון.
בצעירותה איבד אביה את רשת מועדוני הלילה שהייתה ברשותו ואת דירת הגג שבסנטרל פארק. את לימודיה היסודיים עשתה בניו יורק ובפלורידה, וקיבלה תואר BA בספרות אנגלית מטעם מכללת שרה לורנס בברונקסוויל.
בשנת 1961, לאחר קריירה קצרה כעוזרת לעיתונאי וככתבת ב-CBS, הצטרפה לתוכנית The Today Show ברשת NBC ככותבת וכתחקירנית. וולטרס התקדמה בתוכנית ועברה להגיש כתבות צבע קלילות יותר בתוכנית, שעסקה בעיקר בתחקירים ובראיונות כבדי ראש. בתוך שנה הפכה לכתבת כללית שאחראית באופן עצמאי על התחקיר והעריכה של משימותיה.
החל משנת 1979 הייתה חלק מצוות תוכנית התחקירים 20/20 ברשת ABC.
ב-14 ביוני 2007 קיבלה כוכב במדרכת שדרת הכוכבים בהוליווד.
ב-28 במרץ 2013 פורסם כי וולטרס תפרוש מעיסוקיה הטלוויזיוניים בשנת 2014, וזאת אחרי יותר מ-50 שנים על המסך.
אסטרוסטטיסטיקה

אסטרוסטטיסטיקה (באנגלית: Astrostatistics), הוא ענף מחקרי רב-תחומי המשלב בין אסטרופיזיקה, ניתוח סטטיסטי וכריית נתונים. הוא משמש לעיבוד הכמות העצומה של הנתונים המיוצרים על ידי חיישני מיצפי הטלסקופים השונים מהחלל ומהקרקע, בסריקה אוטומטית של הקוסמוס. מערכי נתונים מורכבים אלו משמשים לאיפיון גרמי שמיים שונים ולקישור נתונים אסטרונומיים לתאוריה אסטרופיזית. ענפים רבים של נתונים סטטיסטיים מעורבים בניתוח אסטרונומי, כולל סטטיסטיקה א-פרמטרית, רגרסיה (אנליזה) רב-משתנה ומיון רב-משתנים, ניתוח סדרות זמן, ובעיקר הסקה בייסיאנית.
העוסקים באסטרוסטטיסטיקה מיוצגים על ידי האיגוד הבינלאומי לאסטרוסטטיסטיקה (International Astrostatistics Association) המזוהה עם המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה (International Statistical Institute), קבוצת העבודה של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי באסטרוסטטיסטיקה ואסטרואינפורמטיקה, קבוצת העבודה האמריקאית לאסטרונומיסטיקה באסטרוסטטיסטיקה ואסטרוסטטיסטיקה, קבוצת ההתעניינות האמריקאית לסטטיסטיקה באסטרוסטטיסטיקה, ויוזמת הקוסמוסטטיסטיקה. כל הארגונים הללו משתתפים באתר פורטל אסטרוסטטיסטיקה ואסטרואינפורמטיקה.
אטלס A

שיגורים

האטלס שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957, כשבועיים לאחר שהודעה להעיתונות בישרה על שיגור שיבוצע למחרת, אך השיגור נכשל ומיד לאחר שיגורו התאבך ממנו עשן שחור והוא פוצץ. שיגור מוצלח ראשון, לאחר שני שיגורים כושלים, היה ב-16 בדצמבר 1957. שיגור מוצלח נוסף בוצע בינואר 1958. בשיגור ניסויי זה עבר טיל האטלס מרחק של 600 מיל. ב-9 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור של האטלס, כשהטיל התפוצץ זמן קצר לאחר המראתו. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור נוסף, כשאחד משני מנועיו לא עבד ועל כן הוא לא התרומם מעל הקרקע. כישלון נוסף נרשם ב-20 בפברואר 1958 כשהטיל התפוצץ 2 דקות ו-20 שניות לאחר שיגורו. ב-1 באפריל 1958 בוטל שיגור של הטיל ברגע האחרון בגלל תקלה במנועים. שיגור מוצלח התקיים ב-5 באפריל 1958. שיגור אחרון של האטלס A בוצע בהצלחה בתחילת יוני 1958.
האטלס A שוגר 8 פעמים ונחל 4 הצלחות ו-4 כשלונות. כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.

שימוש

בנובמבר 1957 הודיעה ארצות הברית על הקמת בסיס לשיגור טילי אטלס בויומינג, באופן שהטילים מהבסיס יוכלו לטוס מעל אזור הקוטב הצפוני למרכזי אוכלוסייה בברית המועצות.
ניקלאס שטארק

קריירת מועדונים

שטארק החל לשחק בנירנברג בשנת 2004, כאשר היה בן תשע. בעונת 2012/13 החל שטארק לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובאפריל 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 2-1 של נירנברג להופנהיים. בעונת 2013/14 שטארק הפך לשחקן חשוב ברוטציה של נירנברג, וערך 21 הופעות, כשהוא משתף פעולה בקישור עם הירושי קיוטאקה, מייק פרנץ, האנו באליטש, מרקוס פוילנר ורוברט מאק. נירנברג ושטארק ירדו ליגה בתום אותה עונה. על אף זאת, זכה שטארק באותה עונה במדליית זהב במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר, המוענק מדי שנה לכשרונות הצעירים בגרמניה. בעונת 2014/15 שטארק היה אחד ממנהיגי הקישור של נירנברג, והבקיע את שני שעריו הראשונים בקבוצה. את העונה הזו סיימו שטארק ונירנברג רק במקום התשיעי בבונדסליגה השנייה, וכשלו להעפיל חזרה לבונדסליגה.
את עונת 2015/16 פתח שטארק בנירנברג, אך לאחר ארבעה מחזורי ליגה, בהם הבקיע שער אחד, חתם בהרטה ברלין. שטארק היטיב לשחק בעונת הבכורה שלו בקבוצה, וסייע לה לסיים במקום השביעי בליגה, שהקנה לה כרטיס לליגה האירופית. בעונת הבכורה שלו בהרטה ברלין, הבקיע שטארק שני שערי ליגה.

קריירה בינלאומית

שטארק ערך 18 הופעות והבקיע שני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21.
מרז'ו

גאוגרפיה


האי נמצא במדינת פארה שבצפון ברזיל, לגדתו המערבית של שפך האמאזונאס (מפרץ פארה). במערב האי צומח יער גשם טרופי והוא נמוך וביצתי, ונחלים רבים זורמים בו. גם במזרח האי ניתן למצוא שרידים ליערות עברו.

ההתיישבות האנושית

מספר כפרי דייגים פזורים במזרח האי לגדת האמאזונאס, מספר שעות הפלגה במעבורת מהעיר הגדולה בלם. חוות (Fazenda) לגידול תאו המים ההודי (Bubalus bubalis) פזורות ברחבי מזרח האי, נצר לתאואים שהובאו על ידי קולוניאליסטים צרפתיים.
העיירה הגדולה באי, סווארה (Soure), מונה כעשרים אלף תושבים (21.270 תושבים נכון לשנת 2004) מתוך כמאתיים אלף תושבי האי. התושבים העניים יחסית מתפרנסים מדיג, רעיית תאואים, גידול אננס, ליקוט אסהי ועיבודו. התיירות באי פנימית בעיקרה ומתנהלת בעיקר בסופי שבוע ובחגים. באי מסורת עתיקה ומפותחת של קליעת מלכודות חסילונים.

היסטוריה


ההתיישבות האנושית באי מתוארכת לאלף השני לפני הספירה הנוצרית.
התרבות המרז'וארית (Marajoara) הטרום-קולומביאנית של האי נודעת בסגנון הקדרות העשיר שלה. הסופר צ'ארלס מאן מתארך תרבות זו למאות התשיעית עד החמש עשרה לספירת הנוצרים, בעוד שחוקרים אחרים מתארכים אותה למאות הרביעית עד ההשבע עשרה לספירת הנוצרים.
האי מרז'ו הוא המקום היחיד בעולם בו לא תועדה מגפת השפעת הספרדית בשנים 1918–1919, בקרב אוכלוסייה אנושית משמעותית בצפיפותה.

טבע


באי מגוון גדול וייחודי של עופות. יערות האי, אף כי הופרעו על ידי האדם, עודם משמשים בית גידול לקופים רחבי אף, דובי נמלים בינוניים, עצלנים חומי-גרון (Bradypus variegatus) וחיוורי-גרון (Bradypus tridactylus) ויונקים נדירים נוספים. נהרות ונחלי האי שוקקי חיים, בהם דגי הפיררוקו והפיראניה.

גדת שפך האמזונאס


חופי האי משנים את צורתם על בסיס יומי ועונתי בשל הגאות של האוקיינוס האטלנטי ועליית מפלס המים בנהר האמזונאס. דייגי הנהרות הסמוכים לגדה מתזמנים את צאתם ושובם מהדייג בהתאם למועדי הגאות והשפל, כדי לא לכלות כוחם בשיט נגד הזרם. בלב האי ישנה ימה גדולה. המליחות המשתנה בשפך הנהר קטלנית בכל רגע נתון לאוכלוסייה שונה של דגים, שגופותיהם נסחפות לחופי האי, למאכל להקות האורובו השחור. יערות מנגרובים גדלים על חלקים נרחבים מחופי האי ותוחמים מקטעים ארוכים של חופים חוליים נוחים לרחצה. עצי פרי כדוגמת הבקורי והתולענה גדלים בקרבת החוף ומזינים להקות קופי סנאי צהובי-מרפקים.
מתאו גנדוזי

קריירה מוקדמת

גנדוזי החל את הקריירה שלו כבר בגיל 6 באקדמית הנוער של פריז סן-ז'רמן. לאחר תשע שנים באקדמיה זו, הוא עבר לאקדמית הנוער של לוריאן. לאחר שייצג את קבוצת המילואים שלה, הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת של לוריאן בשנת 2016.

לוריאן

גנדוזי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית ב-15 באוקטובר 2016 בהפסד 2–1 לנאנט. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, הוא שותף בתשעה משחקים בכל המסגרות, בעוד שלוריאן ירדה בתום העונה לליגת המשנה.
בעונת 18–2017, גנדוזי שיחק ב-21 משחקים, אך לוריאן לא הצליחה לשוב לליגה הבכירה, כשסיימה רק במקום השביעי בליגת המשנה.

ארסנל

ב-11 ביולי 2018, גנדוזי הצטרף לארסנל מהפרמייר ליג בעבור סכום המשוער בכ-7 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-12 באוגוסט במסגרת מחזור הפתיחה של הליגה נגד האלופה המגנה על התואר, מנצ'סטר סיטי. המשחק נגמר בהפסד 2–0 של ארסנל, ובו גנדוזי השלים 72 מסירות מוצלחות, הכי הרבה לזכות קבוצתו.
גנדוזי כבש את שערו הראשון בקריירה בניצחון החוץ 0–3 על קרבאך האזרית במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, זאת לאחר בישול של אלכסנדר לאקזט.

קריירה בינלאומית

גנדוזי נולד בפרוורי העיר פריז. הוא ייצג את הנבחרת הצרפתית בכמה גילאים שונים: עד גיל 18, 19, 20 ו-21. הודות למוצא המרוקאי שלו, מאמן נבחרת מרוקו, הרווה רנאר, פנה לגנדוזי בשנת 2017 כדי שיבחר לשחק בנבחרת מרוקו. לעומת זאת, בחודש מרץ של אותה השנה, גנדוזי בחר להישבע אמונים לנבחרת צרפת.
טרוגלוביטים

טרוגלוביט (Troglobite או Troglobionts) הוא שם כולל למינים רבים של בעלי חיים זעירים המצויים כל ימי חייהם בחלקים חשוכים של מערות ואתרים דומים. בעלי חיים אלה בעלי התאמה אנטומית ופיזיולוגית לסביבה חסרת אור שמש. החושים של "טרוגלוביטים" המאפשרים להם לחיות מתחת לאדמה מפותחים מהמקובל בבעלי חיים המצויים על פני האדמה: חוש הריח, חוש הטעם וההתמצאות בדרך הודות לרגישות לרעידות ותנודות בקרקע. לעומת זאת, תכונות אנטומיות מסוימות מנוונות בעיניים ופיגמנטציה.
דוגמאות לטרוגלוביטים: דגי מערות עיוורים כמו טטרה מקסיקנית עיוורת (Astyanax mexicanus) ו-צרצרי מערות. קיימים גם סוגי דגים, דוחיים, חסילונים, סרטנים וחרקים עם תכונות דומות. הטרוגלוביטים הם אנדמיים לסביבה מסוימת ולמקורות מזון מיוחדים.
גרישה פיליפוב

ראשית חייו

פיליפוב נולד באוקראינה למשפחת מהגרים מבולגריה. ב-1936 שבה משפחתו לבולגריה והתיישבה באזור העיר לובץ'. פיליפוב הצטרף למפלגת הפועלים הבולגרית, (שמה הקודם של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית) ובמהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת המחתרת שפעלה נגד הממשלה הפרו-גרמנית בממלכה. ב-1942 נעצר, נשפט ונידון ל-12 שנות מאסר, אותן החל לרצות בכלא המרכזי בלובץ'. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית וזכתה לגיבוי מהצבא האדום אשר כבש את סופיה. הממשל החדש בראשות קימון גאורגייב התיר את פעילותה של המפלגה הקומוניסטית ופיליפוב שוחרר מהכלא.

הקריירה הפוליטית

לאחר שחרורו מהכלא הועסק פיליפוב כעובד מדינה במשרד התעשייה הבולגרי והתקדם בהדרגה במנגנון המפלגה הקומוניסטית. ב-1951 סיים תואר ראשון בכלכלה ובמסחר באוניברסיטת מוסקבה ולאחר שובו לבולגריה מונה לכהן כחבר ועדת התכנון הארצית. ב-1966 נבחר לאספה הלאומית הבולגרית, מונה על ידי טודור ז'יבקוב לכהן כיושב ראש ועדת יישום הרפורמה הכלכלית במדינה וזכה למעמד שר. ב-1971 נבחר ליושב ראש ועדת התכנון הארצית ולפוליטביורו. פיליפוב נחשב איש אמונו של ז'יבקוב.

כהונת ראש הממשלה ואחריתו

ב-1981 מונה לראש ממשלת בולגריה במקום סטאנקו טודורוב, אך ב-1982 איבד את מקומו בפוליטביורו. כהונתו התמקדה ברפורמות כלכליות שעליהן הכריז טודור ז'יבקוב, אך יישומן לא שיפר את המצב הכלכלי במדינה. במרץ 1986 הוחלף פיליפוב בגאורגי אטנסוב וכיהן כשר לתכנון כלכלי בממשלתו, תוך שהוא נבחר מחדש לפוליטביורו. באוגוסט 1987 הגיש פיליפוב לפרלמנט הבולגרי הצעה לרפורמה כלכלית חדשה והיא אושרה ברוב גדול. לאחר הדחתו של ז'יבקוב והתפטרותו של אטנסוב, אולץ גם פיליפוב לפרוש מתפקידו. באפריל 1990 סולק פיליפוב מהמפלגה הסוציאליסטית הבולגרית, שמה החדש של המפלגה הקומוניסטית. ב-14 ביולי 1992 נעצר פיליפוב והואשם בגניבת כספי ציבור. הוא הלך לעולמו ב-1994, בעודו במעצר וטרם תחילת משפטו, והוא בן 75 שנים.
וולומיי

ווּלומיי (בכתיב אנגלי: Wulomei, כלומר "כהנים ראשיים", ביחיד "וולומו" Wulomo) הייתה להקת מוזיקה עממית 
מגאנה, שהוקמה ב-1973 בעיר אקרה על ידי ני טיי אשיטיי, בעידודו של המוזיקאי והמחזאי סאקה אקוואי, שהיה אמרגנה ומלחין הבית שלה. הלהקה קמה בקרב בני האתניה גה החיה בדרום-מזרח גאנה.    
ני טיי אשיטיי היה נגן כלי הקשה בלהקות ה"היילייף" "טמפוס" של א.ט. מנסה, ב"טאבמן סטארס" וב"וורקר'ס בריגייד". הוא החליט ליצור מוזיקה שורשית יותר כתגובה להתרפקות הנוער בארצו אחרי המוזיקה הזרה על חשבון התרבות המוזיקלית העממית המקומית.
שם הלהקה ניתן על ידי סאקה אקוואי שבמאמר משנת 1971 שכותרתו "Modern Folk Opera in Ghana" ("אופרה עממית מודרנית בגאנה") העלה את תשומת הלב אל תפקיד הכוהנים הראשיים של בני גה - הוולומיי.

סגנון וכלים

הלהקה משתמשת בכלים עממיים מגאנה, כולל חלילי במבוק אופייניים "אטנטנבן" וכלי הקשה מסורתיים רבים, לרבות דלעות קלבאש, גונגים,  תופי מסגרת גומבה ענקיים בעלי צליל הקשתי עמוק ובנוסף גיטרה אקוסטית מוגברת, שפורטים על מיתריה באצבע לפי הסגנון המערב אפריקאי.
בלהקה השתתפו שלוש זמרות ושלושה זמרים.

רפרטואר

רפרטואר הלהקה כלל שירים ישנים של בני גה-אדנגבה, שירי רחוב, ושירי ימאים קרו מ ליבריים, שחיו באקרה בשנות ה-1950, שירי גומה, שירים בידוריים קולומאשי (מוזיקת גה לפי סגנון ההיילייף של רחוב)  וקפאנלוגו (תערובת של מוזיקת היילייף עם תיפוף מקומי)  מאקרה ומוזיקת היילייף של בני אקאן, מוזיקת פצ'אנגה מ-קובה. נכללו אף כמה שירי דגבאני מתפון גאנה שפת השירים הייתה לרוב שפת גה.
על מנת להדגיש את הגישה הילידית של הלהקה חבריה לבשו בגדים לבנים או צהובים וכובעים בסגנון כהני הדת "וולומיי" של בני גה הפגנים מאזור אקרה.

אלבומים

בשנת 1974 הוציאו "וולומיי" לאור את תקליטם הראשון Mibe Shi Dinn (LP), אחר כך הופיע Walatu Walasa  ואחריו בא "Wulomei in Drum Conference" (בחברת "Phonogram") שכלל 9 שירי גה ואחד מליבירה משנות ה-1940.LP אחרים הוקלטו בחברת Polydor. האלבום "Kunta Kinte" הוצא לאור על ידי חברת פיליפס ב-1978.
במהלך שנות ה-1970- ה-1980 ערכה הלהקה סיורים מצליחים ברחבי אירופה וארצות הברית. הסיור הראשון בן 45 יום בארצות הברית התקיים ב-1975. השתתף בו גם הזמר הכוכב קואה מנסה.

מורשתה

בעקבות הצלחתה של "וולומיי", קמו להקות שנקראו "הרכבי תרבות גה" כגון "בלמאבי", "דזאדזלוי", "אבלדיי", "אקבפוי" ו"אדיידו קטקה". גם שני חברי "וולומיי" הקימו הרכבים משל עצמם.
מתופף הגומבה של "וולומיי", "ביג בוי" ני אדו, הקים את להקת "בוקום" והזמרת הסולנית המובילה של "וולומיי",  נאה אמאנואה, הקימה את להקת "סוקו" (Suku).
הלהקה "וולומיי" שיתפה פעולה עם הראפר קסימבבה מקרב זמרי גה. הם הוציאו לאור ביחד את האלבום "Akrowa" (אקרווה). בשיר Akrowa סימפלו גרסה משנת 1973 של אחד השירים של "וולומיי"

חזרתם של וולומיי

אחרי פרישתו של  ניי אשיטיי, את מקומו כמוביל את הדור השני "וולומיי" תפס בנו, ני טיי אשיטיי הבן Nii Tei Ashitey jr ובתו, נא אשליי.(Naa Asheley) 
Nii Ashitey has retired and the second generation Wulomei is run by his son,, and daughter, Naa Asheley.
קבוצת אינטרקונטיננטל

קבוצת אינטרקונטיננטל (באנגלית: InterContinental Hotels Group PLC-קבוצת המלונאות אינטרקונטיננטל), היא רשת המלונאות הגדולה בעולם. החברה, שמרכזה בבריטניה, מפעילה (נכון לשנת 2013) כ-4,600 בתי מלון שבהם יותר מ-675,000 חדרים וסוויטות ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם.
מלונות קבוצת אינטרקונטיננטל פועלים תחת מספר מותגי מלונאות ידועים אשר הגדול והמוכר ביניהם הוא הולידיי אין. כ-85% ממלונות הקבוצה פועלים באמצעות הסכמי זכיינות והשאר מנוהלים ישירות על ידה. הרשת מחזיקה בבעלותה באופן ישיר בעשרה בתי מלון בלבד.

היסטוריה

מקורה של רשת מלונות אינטרקונטיננטל במבשלת בירה בשם "בס" (Bass Brewery) שהוקמה בשנת 1777 בעיירה הבריטית ברטון שעל הטרנט. בשנת 1876 הפך המשולש האדום, סמל המבשלה, לסימן הרשום הראשון שהוכר בבריטניה. בשנת 1989 הוגבל על פי החוק הבריטי מספר הפאבים שיכול להיות בבעלותה של מבשלה אחת, ומבשלת בס החלה לפעול להרחבת רשת המלונאות הקטנה שהחזיקה בבעלותה. בשנת 1990 רכשה את רשת הולידי אין ונכנסה לפעילות בשוק של צפון אמריקה.
בשנת 1946 הקימה חברת התעופה האמריקנית "פן אמריקן" את רשת מלונות אינטרקונטיננטל ופתחה את המלון הראשון שלה בברזיל. בשנת 1981 נמכרה רשת אינטרקונטיננטל לחברה הבריטית "גרנד מטרופוליטן". אולם, הבריטים העדיפו למקד את פעילותם בעיסקי הליבה של מזון מהיר, רכשו את חברת ברגר קינג ומכרו בשנת 1988 את רשת המלונאות לחברה יפנית.
בשנת 1998 נמכרה הרשת שוב. הפעם מכרו אותה היפנים למבשלת בס הבריטית אשר שילבה אותה ברשת המלונאות שבבעלותה. בשנת 2000 חיסלה חברת בס את פעילות המבשלה הוותיקה שלה ומכרה גם את המותג הוותיק בן 223 השנים. במקביל שינתה את שמה לחברת "שש היבשות".
בשנת 2003 התפצלה חברת שש היבשות לשתי חברות. האחת עוסקת בניהול עסקי מסעדנות, וחברת אינטרקונטיננטל התרכזה בעיסקי המלונאות ויצור משקאות קלים. בשנת 2005 נמכרה פעילות המשקאות הקלים, וקבוצת אינטרקונטיננטל חזרה להתרכז בעסקי תחום המלונאות בלבד.

פעילות

קבוצת אינטרקונטיננטל עוסקת בניהול מלונות הנמצאים בבעלות אחרים, באמצעות זכיינות בתמורה למותג הבינלאומי שלה. החברה נמנעת מעיסוק בנכסי הנדל"ן המלונאיים עצמם, ומתרכזת בתחומי התפעול והשיווק של שירותי האירוח בלבד.
בין מותגי המלונאות הידועים הפועלים בקבוצה ניתן למצוא את מלונות הולידי אין, קראון פלאזה, אינטרקונטיננטל ואחרים.
קבוצת המלונאות אינטרקונטיננטל מעסיקה כ-120,000 עובדים ברחבי העולם. בשנת 2013 הסתכמו הכנסות החברה ב-1.9 מיליארד דולר והרווח הנקי עמד על 374 מיליון דולר. מניות החברה נסחרות בבורסות של לונדון וניו יורק.