google/wiki40b huggingface dataset:
מצודת ארביל

היסטוריה קדומה

קיימות ראיות ארכאולוגיות לקיומו של מקום יישוב בתל החל בתקופה הכלקוליתית, בייחוד בתקופת עובייד ובתקופת ארך (האלף ה-5 לפנה"ס), אם כי ייתכן שיושב כבר בתקופת האבן החדשה. האזכור ההיסטורי הראשון של העיר בכתובים, בשם "אורבילום" (Urbilum), הוא מסוף האלף ה-3 לפנה"ס (המאות ה-23 עד ה-21 לפנה"ס), והוא נתגלה בשני לוחות בארכיון אבלה. לאורך השנים העיר נודעה במספר שמות נוספים: אירבילום (Irbilum), ארבה אילו (Arba ilu), ארבלה (Arbela) או ארבירה (Arbira). 
במאה ה-22 לפנה"ס נכבשה העיר בידי ארידופיזיר, מלך הגוּתים, ובמאה ה-21 לפנה"ס היא נכבשה בידי שולגי, מלך אור, ונהרסה. עם זאת, הממצאים ההיסטוריים מעידים על כך שהעיר המשיכה להתקיים. חמש שנים לאחר מכן כבש בנו של שולגי, אמר-סין, את העיר שוב וסיפח אותה לממלכתו. במקורות השומרים מופיעה ארביל בשם "אורבילום" (Urbilum).

תחת שלטון אשור

ארביל נכבשה בידי האימפריה האשורית בשנת 1716 לפנה"ס בערך. היא תפקדה כמרכז דתי ופוליטי משך כל תקופת השלטון האשורי, החל במאה ה-20 לפנה"ס ועד המאה ה-6 לפנה"ס, לאחר העיר אשור ונינווה. היא הגיעה לשיא חשיבותה בתקופת האימפריה האשורית התיכונה והחדשה, החל במאה ה-13 לפנה"ס ועד סוף התקופה, עת שימשה כאחת מערי הבירה האזוריות של האימפריה. העיר עמדה בקשרי מסחר ענפים עם דרום עיראק, ארץ ישראל ומערב איראן. במאה ה-13 לפנה"ס הקים שלמנאסר הראשון מקדש לאלה עשתר וזיגוראט בארביל. סביב העיר התגלו תשתיות להובלת מים אליה, בין היתר, מנהרה תת-קרקעית באורך של כ-22 ק"מ שבנייתה מיוחסת לסנחריב. המלך אסרחדון שיפץ את מקדש האלה עשתר, וכך עשה גם יורשו, אשורבניפל, אשר ציפה את קירות המקדש בזהב ונחושת. בארמון הצפוני של אשורבניפל בנינווה, נתגלה תבליט המתאר את תל ארביל, יחד עם חומותיה ומקדש האלה עשתר.

החל מהמאה ה-6 לפנה"ס

עם נפילתה של האימפריה האשורית, איבדה ארביל את חשיבותה, והיא עברה לידי הממלכה האחמנית. לפני קרב גאוגמלה, הידוע גם בשם קרב ארבלה, קבע המלך הפרסי דריווש השלישי את ארביל כבסיסו. בקרב שנערך בשנת 331 לפנה"ס, ניגפו הפרסים מפני צבאותיו של אלכסנדר מוקדון, וארביל נכבשה בידי מוקדון והייתה לחלק מהעולם ההלניסטי. 
ארביל נשלטה בידי הפרתים ונכבשה בידי האימפריה הרומית אשר החזיקה בה עד המאה ה-3, עת השתלטה עליה האימפריה הסאסאנית.
ברטוש קפוסטקה

קרקוביה קרקוב

קפוסטקה נולד בטרנוב שבפולין, וגדל במחלקות הנוער של קבוצת מטרנוב ומקרקוב. בשנת 2012 הגיע קפוסטקה למחלקת הנוער של קרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית. ב-29 במרץ 2014 ערך קפוסטקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד וידזב לודז' במסגרת המחזור ה-28 בליגה. לקראת סוף עונת 2013/2014 ערך קפוסטקה את הופעת הליגה השנייה והאחרונה שלו בעונה.
ב-8 בנובמבר 2014 הבקיע קפוסטקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד בלחטוב במסגרת המחזור ה-15 בליגה. קפוסטקה ערך 23 הופעות ליגה בעונת 2014/2015, בהן הבקיע שני שערים. בעונת 2015/2016 היה קפוסטקה שחקן מפתח בסגל של קרקוביה קרקוב, כשהוא עורך 33 הופעות ליגה, מתוכן 29 בהרכב הפותח, ומבקיע ארבעה שערים. את עונת 2016/2017 החל קפוסטקה במועדון, וערך שתי הופעות ליגה.

לסטר סיטי

ב-3 באוגוסט 2016 חתם קפוסטקה בלסטר סיטי, אלופת הפרמייר ליג. ב-7 בינואר 2017 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2-1 על אברטון בגביע האנגלי קפוטסקה לא נמנה עם הסגל הבכיר ושותף רק בקבוצת הצעירה עד גיל 23.

פרייבורג

ב-14 ביולי 2017 הושאל לפרייבורג.

קריירה בינלאומית

ב-7 בספטמבר 2015 ערך קפוסטקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, כשהחליף את יקוב בלשצ'יקובסקי בדקה ה-62 והבקיע את השער השמיני בניצחון 8-1 על נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות יורו 2016. בעת ההכנה לטורניר יורו 2016 היה מעורב קפוסטקה בקטטה מחוץ למועדון לילה, שהובילה לפציעתו. לאור התקרית, התקשר קפוסטקה אישית למאמנו בנבחרת כדי להתנצל ולבקש שלא ינופה מסגל הנבחרת לטורניר. לבסוף נכלל קפוסטקה בסגל הנבחרת לטורניר, ושיחק בשלושת משחקי שלב הבתים ובהפסד לנבחרת פורטוגל בשלב רבע הגמר.
חשיארש השני

חשיארש השני (ביוונית: Ξέρξης Β΄ בפרסית:  خشايارشا دوم) היה מלך ממלכת פרס האחמנית, במשך ארבעים וחמישה ימים. הוא דמות היסטורית מעורפלת ושנויה במחלוקת.

ביוגרפיה

עיקר המידע אודותיו מגיע מההיסטוריון היווני קטסיאס, הנחשב כמקור לא אמין ומפוקפק. על פי קטסיאס, חשיארש היה בנו של ארתחששתא הראשון, שמלך בין השנים 465 לפנה"ס - 425 לפנה"ס. על פי קטסיאס, לארתחששתא היו 17 בנים לא חוקיים מפילגשים שונות, וחשיארש היה בנו החוקי היחיד. הוא ירש את אביו כמלך בשנת 425 לפנה"ס, ומלך 45 ימים עד שנרצח בידי אחיו למחצה סוגידאנוס, בעת ששכב שיכור. קטסיאס מציין שהוא הובא לקבורה יחד עם אביו.
סוגידאנוס ירש את הכתר, אולם כעבור כמה חודשים נרצח בעצמו בידי דריווש השני. הלוחות הכרונולוגיים מאותה תקופה אינם מזכירים במילה את חשיארש או סוגידאנוס, והם לא נזכרים גם בשום מקור אחר. על כן חלק מהחוקרים סבורים, שמיד כאשר מת ארתחששתא, הכריזו על עצמם בו זמנית חשיארש, סוגידאנוס ודריווש כמלכים. על פי השערות אותם חוקרים, חשיארש הפך למלך לתקופה קצרה, בעוד סוגידאנוס הפך לשליט בשטח עילם, ודריווש בשטח הירקניה שבו שימש כסטרפ.
הר אלעזר

הר אלעזר הוא הר הנמצא מאות מטרים דרומית למצדה, וקרוי על שם אלעזר בן יאיר, המפקד היהודי האחרון של מצדה.
מדרום להר מעמיק את ערוץ הזרימה שלו נחל רחף ובחלקו הצפוני נמצאו שרידי המחנה הרומי השמיני, שעל פי סיפורי יוסף בן מתתיהו, מאות חיילים רומאים השקיפו ממנו על חלקה הדרומי של מצדה.
ההר מתנשא כ-400 מטרים מעל ים המלח וגובהו כגובה פני הים.
ראשון דווילס

הקמה, הליכים משפטיים והצטרפות לליגה

הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על בסיס שחקני קבוצת ההוקי רולר של המועדון, שעד אותה שנה שיחקו הוקי קרח בקבוצות אחרות, כשבעמדת המאמן עומד ארטיום קורוטין, אך לטענת התאחדות ההוקי קרח הישראלית הקבוצה לא הגישה את טופסי ההצטרפות בזמן ולכן לא אושרה השתתפותה ולאחר הליכים משפטיים הוחלט כי אכן הקבוצה לא תשתתף בענות 2010/11. בעונת 2011/12 הצטרפה הקבוצה לליגת ההוקי קרח הישראלית וסיימה את העונה במקום ה-5 מתוך 10 כשנקודה אחת בלבד מפרידה בינה לבין קבוצת מונפורט מעלות ועליה לפלייאוף בעונה הראשונה בליגה.

רצף אליפויות

את עונת 2012/13 פתחו ללא שינוי בהרכב וסיימו את העונה במקום הראשון בליגה עם 6 ניצחונות והפסד אחד בהארכה, עלו לפלייאוף מהמקום הראשון והגיעו לגמר עם 3 ניצחונות והפסד אחד. בגמר ניצחו את קבוצת מונפורט מעלות בתוצאה 4:1 וזכו באליפות ישראל הראשונה כבר בעונתם השנייה בליגה. הקבוצה לא יצאה להשתתף בטורניר הגביע הקונטיננטלי באותה שנה, כנהוג לאלופות ישראל, בשל בעיות תקציב.
לקראת עונת 2013/14 נערכו מספר שינויים בסגל הקבוצה, המאמן-שחקן ארטיום קורוטין עזב את הארץ, 2 שחקני נבחרת ישראל בנוער, רועי אהרונוביץ ובר צימרמן עזבו את הקבוצה, אהרונוביץ עבר לשחק בית ספר תיכון בעיר ורמונט שבארצות הברית וצימרמן עבר לקבוצת כפר סבא הורסס, שחקנים נוספים עזבו והיה חשש ממהלך העונה. לתפקיד המאמן-שחקן גויס יבגני מרגוליס מקבוצת כפר סבא הורסס והצטרף לקבוצה אלי קליין שעד אותה עונה לא שיחק בליגה. הדווילס סיימו את העונה במקום ה-2 בבית מרכז ועלו לפלייאוף העליון. גמר אליפות ישראל לשנת 2014 התקיים לראשונה מחוץ למרכז קנדה בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון ושודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות למשחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. הדווילס ניצחו את כפר סבא הורסס בגמר וזכו באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות.
בעונת 2014/15 שוב זכתה הקבוצה באליפות ישראל, בפעם השלישית ברציפות, בכך השוותה את השיא של קבוצת הוקס חיפה באליפויות רצופות. הקבוצה השתתפה בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012.
הקבוצה סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית לאחר שהפסידה בכל 3 המשחקים נגד זיטינבורן איסטנבול, צסק"א סופיה ופרטיזן בלגרד.

סטטיסטיקה

מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים,
 הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
אלברטצרטופס

תיאור ומאפיינים

האלברטוצרטופס היה דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים. הוא היה בעל אגן דמוי עוף והלך על כל ארבע רגליו. ראשו היה גדול ועוטר בעטרה (frill) בעלת חלונות בעצם שמקצהה העליון בלטו שני זיזים קצרים שהזדקרו כלפי מעלה. בניגוד לרוב בני תת-משפחת ה-Centrosaurinae (צנטרוזאוריים) לאלברטוצרטופס היו קרני גבה מפותחות. במקום קרן אף היה לו בליטה גרמית קהה, בדומה לפכיריינוזאורוס. בעקבות גילוי צרטופסיים חדשים, בעיקר מתת-המשפחה Centrosaurinae הסיקו הפלאונטולוגים ששני קרני גבה מפותחות היה מאפיין משותף לכל הצרטופסיים (basal feature) וצנטרוזאורינאים מתקדמים יותר איבדו מאפיין בעת התפתחותם לטובת זיזים על העטרה וקרן אף ארוכה או גדולה.
אורכו היה כ-6 מטרים ומשקלו כשל קרנף.
האלברטצרטופס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. פיו המצויד במקור חזק וסוללת שיניים חותכות יכול היה לטפל גם בצמחייה קשה. לפי ניתוח פילוגנטי שערך מייקל ראיין, האלברטוצרטופס הוא כנראה מהצנטרוזאוריים הקדומים והבסיסיים ביותר.

גילוי

אלברטצרטופס ידוע מגולגולת שלמה שנתגלתה באלברטה, קנדה, בחווה של ססיל נסמו (Cecil Nesmo) ב-2001 (ועל שמו קרוי שם המין A. nesmoi). הוא תואר וסווג כמין חדש רק ב-2007 על ידי מייקל ראיין.
לשחרר את סין: האומץ להאמין

תוכן הסרט

הסרט עוסק בסיפורם של ג'ניפר דזנג וצ'ארלס לי אשר נרדפים בידי המשטר בסין. פאלון גונג היא שיטה המערבת טאואיזם ובודהיזם אשר התפשטה בסין במשך שנות ה-90 (יותר מ-70 מיליון מאמינים). לאחר שהמשטר מעריך שקיימים יותר אנשים האוחזים באמונה הרוחנית מאשר אנשים החברים במפלגה הקומוניסטית, הוא אוסר את האמונה בחוק ומתחיל דיכוי אכזרי של המאמינים. 
דזנג היא חברת מפלגה קומוניסטית המאמינה בשיטת פאלון גונג ולי הוא אמריקאי ממוצא סיני המנסה להגדיל את חופש הביטוי בסין. דזנג ולי נכלאים במחנות עבודה בהם הם חווים עינויים ושטיפת מוח במסגרת תוכנית לחינוך מחדש. כמו כן נחשפת בסרט שיטה מסחרית של סחר באיברים, לפיה כאשר נערכת הזמנה להשתלת איברים בסין לוקחים את המאמין בשיטת ה"פאלון גונג" וחותכים ממנו את האיבר בעודו בחיים, כדי לשמור על טריות האיבר (ידוע גם כ"קצירת איברים"). לאחר מכן נפטרים ממנו.
דזנג מצליחה לברוח לאוסטרליה, שם היא מפרסמת ספר רב מכר אודות הרדיפות בסין ומתאחדת עם משפחתה. לי חוזר לסין במאמץ לסתור את התעמולה נגד אמונת הפאלון גונג.

ביקורות ופרסים

הסרט זכה לתשבחות רבות בשל המסר הנוקב וחשיפת ראיות אודות קציר האיברים הסיני. ראש מחלקת ניו-יורק של ה-CNN לשעבר, קרן קרי, אמרה כי הוא "מרתק ואינטנסיבי". חבר הקונגרס האמריקני, כריס סמית, מקווה ש"הסרט הזה ישנה את כללי המשחק".
הסרט זכה לפחות ב-6 פרסים בפסטיבלי פרסים, רובם בארצות הברית.
סילביה קריסטל

חייה

נולדה באוטרכט, הולנד, כבתם הבכורה של ז'אן-ניקולא ופִּיט קריסטל. הוריה התגרשו כשהייתה בת 14, לאחר שאביה עזב את בית המשפחה.
בגיל 17 החלה לדגמן, וב-1973 זכתה בתחרות מיס TV אירופה. היא דיברה חמש שפות: הולנדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית. ב-1974 הופיעה לראשונה בסרט הצרפתי הארוטי "עמנואל", שזכה להצלחה רבה, והפכה בין לילה לכוכבת. היא המשיכה לככב בסרטים אחרים בסדרת "עמנואל" שזכו להצלחה פחותה מהראשון, ובעשרות סרטים אחרים.
לקריסטל הייתה מערכת יחסים עם הסופר הבלגי הוגו קלאוס, ממנו נולד לה בן. לאחר מכן הייתה במשך כחמש שנים בת זוגו של השחקן איאן מקשיין, אותו הכירה במהלך צילומי הסרט "המוסקטר החמישי", ואף העבירה את מקום מגוריה ללוס אנג'לס בעקבותיו. הקריירה שלה בהוליווד לא המריאה, ובני הזוג נפרדו. לאחר שנפרדה ממקשיין, נישאה פעמיים.
ב-2001 אובחנה כחולה בסרטן הגרון, ועברה סדרת טיפולים שהאריכה את חייה. ביוני 2012 עברה שבץ מוחי ואושפזה במצב קריטי. היא מתה ממחלת הסרטן באוקטובר אותה שנה.
נפקדים נוכחים

נפקדים נוכחים הוא כינוי לפלסטינים אשר עזבו, ברחו או גורשו מבתיהם במהלך מלחמת העצמאות ורכושם הופקע מהם מכוח חוק נכסי נפקדים, אך נותרו כעקורים בתוך תחומי מדינת ישראל או שחזרו אליה במועד מאוחר יותר. אנשים אלה, אם כן, הם נפקדים מבחינת החוק, אך למעשה נוכחים במדינה. לפי הערכות היו ב-1950 כ-46,000 נפקדים נוכחים מתוך כ-156,000 ערבים שנותרו בישראל סך הכול.
אוכלוסייה נוספת שמוגדרת נפקדים-נוכחים הם ערביי המשולש. הם אמנם לא עזבו את בתיהם, אבל המשולש סופח רק לאחר תום הקרבות. בינתיים, מדינת ישראל הפקיעה אדמות שהיו שייכות לתושבי המשולש אבל היו בריבונות ישראלית. לאחר הסיפוח, ישראל לא הייתה מוכנה לשחרר את האדמות מחזקת נכסי נפקדים למרות שבעליהם המקוריים הפכו לאזרחי המדינה.

הבסיס החוקי

הנכסים של הנפקדים-נוכחים הופקעו על פי חוק נכסי נפקדים והופקדו לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים. באופן עקרוני, מטרת החוק והאפוטרופוס היא לשמור על נכסים אזרחיים שהופקרו במהלך מלחמה מסיבות שונות. החרמה של נכסים אלה נחשבת פשע מלחמה לפי אמנת ז'נבה. במדינות רבות יש חוקים ומנגנונים האחראים על נכסי נפקדים, כשהמטרה של כולם היא לשמור על הנכסים עד שהנפקדים יוכלו לשוב ולקחתם. במקרה הישראלי, מדינת ישראל לא מוכנה לתת לנפקדים לשוב לבתיהם מפני שהם מוגדרים אוכלוסיית אויב. אבל בעניין הנפקדים-נוכחים ישנה בעייתיות מסוימת להגדיר אותם כאוכלוסיית אויב מפני שהם אזרחי המדינה לכל דבר ועניין.

מציאות החיים של הפליטים הפנימיים

הנפקדים-נוכחים לא הורשו לשוב לבתיהם גם אם הם חיו באותו אזור והיו להם מסמכים שמוכיחים שהנכס היה בבעלותם. בחלק מהמקרים המדינה דאגה לפליטים הפנימיים ויישבה אותם מחדש בכפרים שונים בבתיהם של נפקדים או נפקדים-נוכחים אחרים (למשל במקרה איקרית/ ראמה). בכפרים רבים נוצרו שכונות של נפקדים נוכחים שנקראות "שכונות הפליטים". בכפרים מסוימים אוכלוסיית הנפקדים שיושבה בהם הייתה יותר גדולה מהאוכלוסייה הכפרית המקורית שנשארה במקומה. לעיתים הפליטים הפנימיים התיישבו ליד כפרם בתקווה שיוכלו לחזור אליו בעתיד, משלא ניתן להם לחזור הפכה ההתיישבות הארעית למקום קבע, למשל המקרה של עין הוד/ חוד.
ניחוח אישה

עלילה

פרנק סלייד הוא קצין בכיר לשעבר בצבא ארצות הברית שהתעוור במהלך שירותו. הוא קשוח, חסר סבלנות וגס רוח כלפי כולם. אחייניתו של סלייד שוכרת את שירותיו של צ'ארלי סימס, תלמיד תיכון בפנימייה יוקרתית סמוכה, לשמור על דודה כאשר היא ובעלה יוצאים לחופשה.
לצ'ארלי בעיה משלו: כתלמיד חסר אמצעים בבית ספר של בני עשירים הוא ניצב בפני דילמה, האם להלשין על מעשה קונדס שביצעו כמה מחבריו, כאשר המלגה שלו עמדה בסכנה אם לא יגלה את שמותיהם.
סלייד מבקש מצ'ארלי להצטרף אליו למסע בניו יורק במהלך חג ההודיה. השניים אוכלים במסעדת יוקרה וישנים במלון מפואר, עד שצ'ארלי מגלה את מטרת הנסיעה האמיתית: סלייד רוצה לאכול ארוחה טובה, לשכב עם אישה יפה, לפגוש את אחיו ואז להתאבד.
בין השניים נוצר קשר חזק, ובסופו של הסרט מסייע סלייד לצ'ארלי סימס להתמודד עם הדילמה שלו.
It's All About You

אירוויזיון 2010

עם השיר השתתפה יוליאנה פאשה באירוויזיון 2010. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום ה-6 עם 76 נקודות בסך הכל. בגמר האירוויזיון הגיע אל המקום ה-16 בלבד, עם 62 נקודות בסך הכול.
הקליפ של השיר, אשר הועלה ליוטיוב בשנת 2010, הצליח לצבור קרוב ל-3 מיליון צפיות.
סזאר פלי

ביוגרפיה

פלי, יליד טוקומאן, ארגנטינה, היגר לארצות הברית ב-1952 והתאזרח במדינה 12 שנים לאחר מכן.
לאחר לימודי אדריכלות בארגנטינה באוניברסיטת טוקומאן, השלים פלי את לימודיו בבית-הספר לארכיטקטורה של אוניברסיטת אילינוי, ארצות הברית.
בתחילת דרכו עבד כאחראי פרויקטים במשרדו של האדריכל הפיני-אמריקאי הנודע אירו סארינן, שם היה אחראי בין היתר על פרויקט טרמינל TWA המפורסם, בנמל-תעופה JFK, ניו יורק.
משנת 1977 היה בעל משרד עצמאי.
בשנת 1991 צוין פלי על ידי ה-AIA (המכון האמריקאי לארכיטקטים) כאחד מעשרת האדריכלים האמריקאים המשפיעים שהם בין החיים. הוא זכה במספר רב של פרסי אדריכלות, כולל מדליית הזהב של ארגון AIA לשנת 1995.
בין היתר נודע פלי בעיצוביו הפוסט-מודרניסטיים, השואבים לרוב סממנים מן האדריכלות האמריקאית של שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
עם בנייניו הבולטים נמנים מגדלי פטרונס בקואלה לומפור, מלזיה (אשר היו בעת השלמתם המגדלים הגבוהים בעולם); מגדל קרנגי הול בניו יורק שבניו יורק, ארצות הברית וכיכר קנדה 1 ורחוב בנק 25 בלונדון, בריטניה.
פלנחה

היסטוריה

מפלגת הפלנחה הראשונה הצטרפה לצד הנאציונליסטי במלחמת האזרחים בספרד, ואחד מממנהיגיה, חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה, הוצא להורג בכלא הרפובליקני. כשהגנרליסימו פרנקו צבר כוח, הוא איחד ב-19 באפריל 1937 את הפלנחה הראשונה עם המפלגה הקרליסטית, ובכך יצר חזית נאציונליסטית רחבה. כ-60% ממנהיגי הפלנחה הראשונה מצאו את מותם במהלך המלחמה.
המפלגה היוותה השראה למפלגת הכתאיב הלבנונית, שגם שאבה ממנה את שמה - הפלנגות, בתרגום לצרפתית. השם נגזר מהמילה היוונית Phalanx (פלנקס) - מערך צפוף של חיל רגלים. "كتيبة" ("כַּתיבַּה", בריבוי: كتائب, "כַּתַאאִיב") הוא תרגום לערבית של מילה זו. המפלגה הלבנונית נודעה גם בשמה הצרפתי "Les Phalanges".
לאחר המלחמה הפכה המפלגה למפלגה היחידה בדיקטטורה של פרנקו, שנקראה "המדינה הספרדית". במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כמה עימותים עם יוצאי המפלגה הקרליסטית, החליטו מנהיגי הפלנחה, בראשות פרנקו, להגדיר אותה בתור "תנועה" יותר מאשר "מפלגה", כדי להדגיש את הייחודיות הפלנגית-ספרדית-קתולית של הפלנגות, בניגוד לשאר המפלגות הפשיסטיות באירופה באותה תקופה.
עם נפילת משטר פרנקו, ב-13 באפריל 1977, התפרקה המפלגה.
יצרן ראשוני

יצרן ראשוני הוא יצור במערכת אקולוגית, כמו צמח, המייצר את מזונו – חומרים אורגניים – מחומרים אנאורגניים מסביבתו.

יצרנים ראשוניים

יצרנים ראשוניים הם אורגניזמים במערכת אקולוגית המייצרים ביומסה מתרכובות אי-אורגניות (אוטוטרופיים). כמעט בכל המקרים אלו הם יצורים חיים המבצעים פוטוסינתזה באמצעות האור (צמחים, אצות כחוליות ומספר אורגניזמים חד תאיים אחרים). עם זאת, יש דוגמאות של ארכיאה (אורגניזמים חד תאיים) שמייצרות ביומסה מהחמצון של תרכובות כימיות אי-אורגניות (כימו אוטוטרופיים) בנביעות הידרותרמיות במעמקי האוקיינוס.
פטריות ואורגניזמים אחרים שבונים את הביומסה שלהם מחמצון חומרים אורגניים נקראים מפרקים ואינם יצרנים ראשוניים. עם זאת, חזזיות החיות באקלים טונדרה הן דוגמה יוצאת דופן של יצרן ראשוני שמשלב פוטוסינתזה על ידי אצות המוגנות על ידי פטריות מפרקות (או בנוסף קיבוע חנקן על ידי אצות כחוליות).
קרחון דז'ראסי

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1980.

מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של המדען הבולגרי-אמריקאי קארל דז'ראסי (Carl Djerassi) ממציאי הגלולה למניעת הריון.
וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים באזור אשר נקראו על שם חלוצים בתחום הרפואה.
האצטדיון העירוני עפולה

היסטוריה

האצטדיון נחנך בשנת 2009 עם יציע אחד בצדו המערבי בעל תכולה של כ-500 מקומות ישיבה. המשחק הראשון אי פעם באצטדיון היה תיקו 2:2 של הפועל עפולה מול מכבי כפר קרע במסגרת ליגה א' צפון. האצטדיון החליף את האצטדיון בשכונת וולפסון, שסבל במשך שנים מהצפות, בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה.
בשנת 2013, בעקבות העלייה של הפועל עפולה לליגת הלאומית עבר האצטדיון שיפוץ במסגרתו שופץ היציע המערבי ונוספה בו עמדת תקשורת מוגבהת שכוללת חדרי צילום לטלוויזיה, חדרי תקשורת, חדרי בקרה ואינטרנט אלחוטי. כמו כן נוסף ביציע המערבי יציע מכובדים המכונה "המרפסת" הממוקם מתחת עמדת התקשורת ומכיל 20 צופים וכולל חדרי אירוח, וכן יציע עיתונאים נפרד. תאורת האצטדיון הקיימת הוחלפה לתאורה בעלת עוצמה המתאימה לסטנדרטים של צילום טלוויזיה בשעות הערב. כמו כן, נבנה יציע חדש מעל היציע הקיים, שכולל מתחם VIP ובו חדרי אירוח וכן יציע עיתונאים נפרד. מעל היציעים החדשים נבנה מגדל תקשורת שכולל חדרי צילום לטלוויזיה, חדרי תקשורת, חדרי בקרה ואינטרנט אלחוטי. אך עיקר השיפוץ התמקד בהרחבת האצטדיון ביציע נוסף בצדו המזרחי בעל תכולה של כ-2,000 מקומות ישיבה. ממזרח לאצטדיון הוקם מגרש אימונים בעל דשא סינתטי המכיל יציע ל-500 צופים.
האצטדיון נפתח בשנית החל מתחילת עונת 2014/2015 ומאז מארחת בו הפועל עפולה את משחקיה בליגה הלאומית. כמו כן שימש את עירוני טבריה בעונת 2014/2015 כששיחקה בליגה הלאומית עד שבסופה נפלה שוב לליגה א' ושבה לשחק באצטדיון בטבריה. הפועל חדרה שיחקה באצטדיון (מכיוון שהאצטדיון בחדרה לא עמד בדרישות האירוח) בהיותה בליגה הלאומית בעונת 2017/2018, שבסופה העפילה לליגת העל ועברה לשחק באצטדיון בנתניה. בעונת 2019/2020 נקבע כי ישמש את הפועל אום אל-פחם במשחקיה בליגה הלאומית, עד שאצטדיון השלום ישודרג בהתאם לדרישות האירוח בליגה.
יחסי ארצות הברית–כווית

היסטוריה

ב-1951, ארצות הברית פתחה קונסוליה בכווית, אשר שודרגה לשגרירות 10 שנים לאחר מכן, עם עצמאותה של כווית.
שיתוף הפעולה האסטרטגי בין ארצות הברית לכווית גדל ב-1987, עם יישום משטר הגנה ימי שהבטיח את חופש השיט במפרץ הפרסי ל-11 מכליות נפט, אשר סווגו בסימונים אמריקאים.
השותפות האסטרטגית גברה שוב עם הפלישה העיראקית לכווית ב-1990. ארצות הברית הובילה את הדרישה באו"ם כי עיראק תיסוג מכווית ואת אישור השימוש בכוח על מנת להוציא את עיראק מהשטח הכבוש. ארצות הברית הייתה דומיננטית בפיתוח מבצע רב-לאומי בשם "סופה במדבר". היחסים בין ארצות הברית לבין כווית נותרו חזקים בתקופה שלאחר מלחמת המפרץ. כווית וארצות הברית עבדו על בסיס יומי כדי לפקח ולאכוף את הציות של עיראק להחלטות מועצת הביטחון של האו"ם.
מאז שחרורה של כווית, ארצות הברית סיפקה סיוע טכני צבאי וביטחון לכווית הן ממכירות צבאיות והן ממקורות צבאיים.
כיום כווית שותפה של ארצות הברית במערכה המתמשכת נגד הטרור הבינלאומי, המסייעת בזירות הצבאיות, הדיפלומטיות והמודיעיניות ותומכת גם במאמצים לחסום מימון של ארגוני טרור.
טרויזן

העיר טרויזן במיתולוגיה היוונית

טרויזן היה בנם של פֶּלוֹפְּס והִיפּוֹדַמֵיָה ואח לפִּיתֶאוּס. שני האחים שלטו על ערים נפרדות, זה על הִיפֶּרֵיָה והאחר על אַנְתֵיָה. לאחר מות טרויזן איחד פיתאוס את שתי הערים לממלכה אחת וקרא לה על שם אחיו המת.
טרויזן נזכרת במיתולוגיה היוונית בעיקר בהקשר עם תֵסֶאוּס. כאן נולד הגיבור-המייסד של אתונה לאַייתְרָה בת פּיתֶאוּס מלך טרויזן מזרעם של האל פּוסֵיידוֹן ושל אַייגֵאוּס מלך אתונה.
בטרויזן גם גדל הִיפּוֹלִיטוֹס, בנו של תסאוס מאשתו האַמַזוֹנָה, ובה אף מצא את מותו כאשר נמלט מזעם אביו לאחר שפַיידְרָה, אמו החורגת, העלילה עליו כי אנס אותה.
על פי אחת מגרסאות המיתוס, בטרויזן ניטהר אורסטס לאחר שהרג את אמו קליטמנייסטרה וכך נפטר מרדיפת האריניות.
טרויזן הוא מקום עלילת הטרגדיה היפוליטוס של אוריפידס, המגוללת את סיפור בנו של תסאוס, שנפל קורבן לתשוקתה של פיידרה, אמו החורגת. העלם הצעיר נמלט מן העיר, ובשעת מנוסתו תקף והפך את מרכבתו שור שעלה מן הים והוא נהרג. מחזות אחרים על אותו נושא נכתבו על ידי סנקה וז'אן רסין, וגם בהם מקום העלילה הוא טרויזן.
בעיר הקדומה נבע מעיין, שנוצר על פי המסופר במקום בו ירד מן השמיים פגאסוס, הסוס המכונף.

טרויזן בתולדותיה של יוון העתיקה

בעיר התקיים פולחן, שנוצר בעקבות האגדה אודות היפוליטוס. על פי המסורת המקומית, הקדישו נערות העיר להיפוליטוס תלתל משערן קודם נישואיהן.
בעת פלישת קסרקסס מלך פרס ליוון (480 לפנה"ס), לפני קרב סלמיס, הועברו נשות האתונאים וילדיהם למקום מבטחים בטרויזן על פי הצעתו של המדינאי האתונאי תמיסטוקלס. ב-1959 נתגלה בבית קפה מקומי בטרויזן לוח שיש, ועליו כתובת המנציחה את החלטת תמיסטוקלס לפנות את אתונה מתושביה. כתובת זו מתוארכת על ידי חוקרים מודרניים לתקופה המאוחרת במאתיים שנים לקרב סלמיס, והיא קרוב לוודאי העתק של נוסח ההחלטה המקורית.
טבח חולא

הטבח

הכפר חולא נכבש ב-24 באוקטובר על ידי חטיבת כרמלי, במהלך ההשתלטות על רצועת הגבול עם לבנון במבצע חירם.
ב-1 בנובמבר, לאחר שהמקום נכבש, ריכזו החיילים גברים מהכפר, דחקו אותם לאחד הבתים, ירו בהם ופוצצו עליהם את הבית. לפי הגרסה הישראלית נהרגו 34 לבנונים, ולפי גרסה לבנונית נהרגו 58 לבנונים.
שני קצינים היו אחראים לטבח. לאחר שסמג"ד בחטיבת כרמלי, דב ירמיה, גילה זאת, הוא עצר את אחד מהקצינים, סגן ראשון שמואל להיס, אשר שימש כמפקד פלוגה; דיווח על הפשע לחטיבה ושלח קצין חדש שיפקד על המחלקה.

העמדה לדין

להיס הועמד לדין באשמת רצח של אנשים אחדים בבית דין צבאי מיוחד בחיפה. במשפטו טען שהפשע בוצע מחוץ לגבולות ישראל, ולכן מחוץ לתחום שיפוטו של בית הדין. בית הדין הצבאי דחה טענה זו אבל אפשר דחייה במשפט, על מנת לאפשר עתירה לבג"ץ. בדיון בבג"ץ טענה המדינה כי אין לבג"ץ סמכות לפרש את החוק הצבאי. בפברואר 1949 דחה בג"ץ את הטענה של להיס ואת טענת הממשלה, ואפשר למשפט להמשיך. להיס הואשם שב-31 באוקטובר רצח 18 אנשים, ולמחרת רצח 15 אנשים. הוא זוכה מחמת הספק מהאשמה הראשונה, אך הורשע באשמה השנייה ונדון לשבע שנות מאסר. להיס ערער על ההרשעה ועל העונש בפני בית הדין הצבאי העליון שבראשות האלוף איתן אבישר. בית הדין הותיר את ההרשעה בעינה, אך הפחית את העונש לשנת מאסר אחת. בג' באייר ה'תש"י (יום העצמאות) ביטל נשיא המדינה, חיים ויצמן, את העונש שהוטל על להיס. 
ב-1955 קיבל להיס חנינה בדיעבד מנשיא המדינה. באותה שנה הוסמך לעורך דין. בשנת 1978 מונה למנכ"ל הסוכנות היהודית. בשנת 1989 קיבל את פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
אבי בלושטיין

ביוגרפיה

נולד בישראל, בן למשפחת מייסדי העיר פתח תקווה. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
כיהן כמנכ"ל משרד הדתות וכן כסמנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה. בוגר תוכנית טופז למנכ"לים מאוניברסיטת בר-אילן וכן בוגר תוכנית דירקטורים מאוניברסיטת בר-אילן. חבר הוועד המנהל וחבר ועדת קבע באוניברסיטת בר-אילן וחבר בהנהלת מכללת שערי משפט.
כיהן כחבר מועצת עיריית פתח תקווה מטעם המפד"ל, ראש אגף תרבות תורנית, יו"ר היכל התרבות ויו"ר ועדת מכרזים, עד להתפטרותו ביוני 2016 כחלק מהסכם רוטציה במפלגה. כמו כן, מכהן מטעם ועדה ממונה כיו"ר המועצה הדתית בעיריית הוד השרון. מכהן בנוסף כממונה במועצה הדתית כוכב יאיר.
בבעלותו עסק לרהיטים בפתח תקווה. גרוש ואב לשלושה.
סמרנבורג

היסטוריה

סמרנבורג היה מרכזו של צייד הלווייתנים בצפון בראשיתו. משמעות השם היא "עיר שומן הלווייתנים". המקום יושב לראשונה על ידי ההולנדים ב-1614, כאשר ספינות של חברת הסחר הצפונית של אמסטרדם (Noordsche Compagnie) הקימה תחנת ציד לווייתנים זמנית ובמקום נבנו אוהלים עשויים מקנבס ותנורים ארעיים. ב-1615, 1616 ו-1618 הגיעו ההולנדים שוב למקום. ב-1619 נשלחה לשפיצברגן ספינה בהדחק של 500 טונות עמוסה בעצים וחומרים אחרים. האוהלים והתנורים הארעיים הוחלפו במבני עץ ובקדרות נחושת.
בשנתו הראשונה אוכלס היישוב רק על ידי דנים והולנדים. בשנים 1619 ו-1620 נשלחו ספינות דניות למקום על ידי סוחרים מקופנהגן ובשנים 1621 ו-1622 ניתנה חסות מלכותית למקום. ב-1623 נשלחו שתי ספינות בסקיות שהועסקו על ידי הדנים לסמרנבורג והחלו לקחת ציוד ציד לווייתנים מבקתותיהם של הדנים עד שגורשו משם על ידי ההולנדים. ב-1625 כאשר חזרו הבסקים למקום, ניזוקה תחנת הציד שלהם  עקב פעולתם של ההולנדים והאנגלים שנה קודם לכן. לאחר מכן גורשו הדנים מהמקום על ידי ההולנדים.
בשיא פעילתו, בשנות השלושים של המאה ה-17, היו ביישוב 16-17 מבנים, כולל "מבצר" במרכזו שנבנה עוד לפני 1631 כדי להתריע מפני פולשים, בעיקר דנים. השבילים בין המבנים רוצפו באבן עם תעלות ניקוז שאפשר לעוברים בהם ללכת בדרך יבשה. במקום נבנו תנורים בחזיתות המבנים. באותה תקופה התגוררו במקום כ-200 איש שעסקו בהפקת שמן משומן הלווייתנים, בחיתוך השומן ובייצור חביות לאגירת השמן.
בעקבות הריסת התחנה ההולנדית באי יאן מאיין על ידי הבסקים שפעלו בשליחות הדנים ב-1632, שלחו ההולנדים קבוצה של שבעה אנשים שישהו בסמרנבורג בחורף של 1633-1634. כולם מצאו את מותם. התדרדרותו של היישוב החלה בשנות הארבעים, אך עדיין קיים אזכור למקום משנת 1657. בערך בשנת 1660, עם המעבר לייצור השמן משומן הלווייתנים עם החזרה לנמל המוצא, ועם הרחבת צייד הלוויתנים לשטחי האוקיינוס, ננטש היישוב.
ב-1973 הוכרזו חורבותיה של סמרנבורג כחלק מהפארק הלאומי של צפון-מערב שפיצברגן.