google/wiki40b huggingface dataset:
קארה-א

קארה-א (ביפנית: kara-e ;唐絵) הוא מושג יפני לסגנון ציור סיני. ציורי קארה-א מתייחסים לציורים שצוירו בסין עצמה ויובאו ליפן או לציורים יפניים בהשפעת סגנון הציור הסיני. הציור הסיני, יחד עם שאר ההשפעות התרבותיות של סין, הגיע ליפן במאה ה-6, בתקופת אסוקה ובמיוחד לאחר רפורמת טאיקה בשנת 646 ואומץ ביפן כסגנון ציור בפני עצמו. מקור המונח הוא משמה של שושלת טאנג (בסינית: 唐朝), ששלטה באותה תקופה בסין. ההגייה היפנית של הסימנית 唐 היא טאן (たん - בדומה לצליל המקורי הסיני) או קארה (かろ - במשמעות של "מן, משם", כדי לציין את העובדה שבא מסין הרחוקה). הסימנית השנייה : 絵, משמעותה - רישום, ציור.

רקע

ציורי קארה-א היפניים היו בתחילתם תחת השפעה מוחלטת עד כי העתקה מלאה או חלקית של ציורים סיניים שהגיעו ליפן. ציורים אלו היו בעיקר בפורמטים גדולים, על גבי מגילות גדולות (掛軸; קאקג'יקו), פרגודים (屏風; ביובו), מחיצות (障子; שוג'י), דלתות הזזה (襖; פוסומה) וציורי קיר (壁画; הקיגה). בנוסף לסגנון הציור - הציורים הכילו מוטיבים סיניים מובהקים, שלא היו שייכים למציאות ביפן או מוכרים ליפנים, והיוו מעין חלון לעולם שונה, זר ואקזוטי. בציורי הקארה-א הופיעו דמויות אנשים במראה ובלבוש סיני האופייניים לשושלת טאנג, אישים ואירועים מן הפולקלור הסיני, עם רקע של הרים סינים תלולים, נהרות ענק, ארמונות בארכיטקטורת שושלת טאנג, עצים, צמחים ומיני חיות אקזוטיות. סגנון ציור זה היה עשיר בסקאלה גדולה של צבעים עשירים ועזים, כאשר כל האובייקטים בציור צוירו בקווי מתאר דקים בדיו שחורה (סומי - 墨). סגנון ציור זה תיעד יותר חיי יום-יום, אירועי חצר, אנשי אצולה במקביל לציורי דת, שתיארו אירועים ודמויות דת מפורסמים (בודהיסטים, דאואיסטים וקונפוציאניים).
סגנון הציור קארה-א היה דומיננטי ביפן בתקופת נארה (794-710) אל תוך תקופת הייאן, בה החלו היפנים לפתח ממנו סגנון ציור מקומי - יאמטו-א, שהתאים יותר לטעם היפני ולמציאות של יפן. המושג יאמטו-א ניתן לסגנון הציור היפני המקומי, על שמו של השבט הקיסרי יאמטו, כניגוד לסגנון הציור של קארה-א שמקורו מסין הרחוקה.

תקופת הייאן

בתקופת הייאן סגנון יאמטו-א נהיה דומיננטי ביפן, וציורי הקארה-א שימשו בעיקר באתרים ציבוריים, במקומות רשמיים או או באירועים טקסיים. הקשרים של יפן עם סין נותקו עקב שקיעתה ונפילתה של שושלת טאנג במאה ה-9, דבר שהוביל להשפעה יפנית הולכת וגוברת על סגנון הציור קארה-א. בציור של הפרגוד סנזוי (Senzui byoubu - 山水屏風, מקדש טוג'י, קיוטו) מן המאה ה-11, רואים את דמויות האנשים בלבוש של שושלת טאנג, אך ההרים הניראים מסביב דומים מאד להרי-הגבעות שמסביב לעיר קיוטו.

תקופת קמאקורה

בתקופת קאמקורה ובמיוחד בתקופת מורומאצ'י ביפן, שוב חודש הקשר התרבותי עם סין תחת שושלת סונג ו-שושלת יואן, ועימו הגיעו ציורים סיניים בסגנון חדש : ציורי דיו (מונוכרומיים) נעדרי צבע או עם צבע מועט ביותר. ציורים אלה נקראו גם הם "קארה-א" על ידי היפנים, וסגנון ציורים אלו השפיע על הציור היפני ולהיווצרותם של סגנונות הציור סואיבוקוגה (תמונת דיו-מים; suibokuga ;水墨画) ו-סומיאה (ציור דיו; sumi-e ;墨絵) ביפן.
מיגל אנחל מויה

קריירה

מויה, יליד האי מיורקה, החל לשחק בקבוצת הנוער של הקבוצה המקומית מאיורקה. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה מהאיים הבלאריים ערך ב-29 באוגוסט 2004, בהפסד הביתי 0–1 לריאל מדריד. בסיכום עונת 2004/2005 ערך מויה 32 הופעות בלה ליגה, כאשר באותה עונה מיורקה סיימה במקום ה-17, מקום אחד לפני הירידה לליגת המשנה. עם שובו של השוער טוני פרטס למיורקה איבד מויה את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה. בין השנים 2007–2009 היה נתון מויה לפציעות באופן קבוע, ולכן, למרות היותו השוער המועדף בהרכב, מיעט לשחק, כאשר בעונת 2008/2009 הופיע 14 פעמים בלבד במדי מיורקה.
בסוף יוני 2009 סוכמה העברתו של מויה לולנסיה, תמורת סכום העברה של 5 מיליון אירו. ב-5 באוגוסט 2009 הפסידה ולנסיה 0–2 במשחק ידידות נגד מנצ'סטר יונייטד. במהלך המשחק השתמש המאמן אונאי אמרי בכל שחקני הספסל שלו. עם פציעתו של אחד משחקני הקישור של ולנסיה שלח אמרי את מויה לשחק כקשר מרכזי. את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי ולנסיה ערך מויה במחזור הפתיחה של הלה ליגה בעונת 2009/2010, בניצחון 0–2 על סביליה. למרות זאת, איבד מויה את מקומו בהרכב לססאר סנצ'ס, עקב טעויות קריטיות. בעונת 2009/2010 הופיע מויה 18 הופעות בלבד בכל המסגרות. בעונה שלאחר מכן הופיע לראשונה מויה בליגת האלופות, ב-24 בנובמבר 2011, בניצחון קבוצתו 1–6 את בורסאספור. בעונה זו שיחק מויה ב-7 משחקים בלבד. באתר ה"ולנסיה פלאסה", אתר חדשות מולנסיה התפרסמה כתבה שכותרתה הייתה: "מיגל אנחל מויה, הרכישה המזעזעת של ולנסיה".
ב-15 ביוני 2011, פחות משנתיים לאחר שנרכש על ידי ולנסיה, הושאל מויה לחטאפה, כחלק מעסקה בה עשה דניאל פארחו את הדרך ההפוכה. עקב הפציעה ארוכת הטווח של אוסקר אוסטארי קיבל מויה את כפפות השוער הראשון. לאחר עונת בכורה מצוינת בחטאפה, בה הפסיד שני משחקים בלבד בליגה הספרדית, הוחתם מויה על חוזה ל-4 שנים בקבוצה. בעונה הבאה המשיך מויה להיות השוער הראשון של חטאפה, ואף היה השוער השלישי במספר ההצלות באותה עונה בליגה הספרדית. במרץ 2014 נפצע מויה במהלך משחק ליגה נגד אספניול, פציעה אשר השביתה אותו עד לסיום העונה.
ב-4 ביוני 2014 חתם מויה באתלטיקו מדריד, ששילמה עבורו 3 מיליון אירו. מויה עמד בשערה של אתלטיקו בצמד משחקי הסופר קאפ הספרדי מול ריאל מדריד. במשחק השני, פחות מ-2 דקות לפתיחת המשחק, כדור ארוך של מויה הגיע אל מריו מנדז'וקיץ', שכבש. בסיכום שני המשחקים גברה אתלטיקו על ריאל וזכתה בתואר. מויה המשיך להיות השוער הפותח עד לפציעתו בשלהי עונת 2014–2015 במשחק ליגת האלופות נגד קבוצת באייר לברקוזן. מאז איבד את מקומו בהרכב ליאן אובלק ושותף במשחקי גביע המלך הספרדי בלבד.
ב-28 בפברואר 2018 חתם לשנתיים בקבוצת ריאל סוסיאדד.
אנמוקס

אנמוקס (מאנגלית: ANaerobic AMMonium OXidation) הוא תגובה אנאירובית שבה הופכים אמוניום וניטריט לחנקן אטמוספירי ומים תוך שחרור אנרגיה. בתנאים סטנדרטיים האנרגיה המשוחררת ( ∆G) היא 358kj. ]
NH₄⁺ + NO₂⁻ → N₂ + 2H₂O.
התהליך היה מפתיע מפני שעד אז חשבו שניתן לצרוך אמוניום רק בנוכחות חמצן. בתגובה, אמוניום משמשת כמקור אנרגיה, ניטריט כקולט אלקטרונים ופחמן דו-חמצני כמקור פחמן.
התהליך נחזה על ידי מרג'ורי סטפנסון (Stephenson 1930 "Bacterial metabolism") ולאחר מכן בצורתו הישרה על ידי ברודה (Broda 1976). החיידקים עצמם נמצאו לראשונה בתהליך טיהור שפכים, שם צורוני החנקן האלו נפוצים. בטבע נמצאו בים השחור ובקוסטה ריקה, שם מתקיימים התנאים של העדר חמצן ונוכחות אמוניום וניטריט.
החיידק המדובר הוא בקטריה הגדל לאט ובעל ממברנה חיצונית ופנימית. הממברנה הפנימית בנויה מציקלובוטאן (מולקולה נדירה מאוד בטבע - בנויה משרשרת טבעות פחמן מרובעות שבסופה שרשרת פחמן רגילה)יש לו כימיה מיוחדת - שימוש בהידרזין וב NO הנוצרים ונצרכים בממברנה הפנימית.
הנס מזר

הנס קארל מֶזֶר (בגרמנית: Hans Karl Möser;‏ 7 באפריל 1906 - 26 בנובמבר 1948) היה קצין נאצי באס אס שהיה חלק מסגל מחנה נוינגמה, אושוויץ ודורה-מיטלבאו במהלך מלחמת העולם השנייה. עד לסיום המלחמה הגיע לדרגת אובר-שטרומפירהר, נלכד והועמד לדין על ידי בית דין צבאי אמריקאי בגין פשעי מלחמה. היה הנאשם היחידי מבין 19 הנאשמים במשפט דורה-מיטלבאו שנגזר עליו גזר דין מוות, הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג בשנת 1948.

חייו

מזר נולד בדרמשטדט גרמניה ועיסוקו היה סוחר, הצטרף למפלגה הנאצית באוקטובר 1929 (חבר מספר 155301) ולשורות האס אס ביולי 1931 (חבר מספר 9555). ביולי 1940 הצטרף מזר לצוות מחנה הריכוז הינצרט שהיה ידוע לשמצה בשל אכזריות השומרים בו, ולאחר מכן הוצב במחנה נוינגמה. מחודש מאי 1943 עד אוקטובר 1943 הוא שובץ במחנה אושוויץ III מונוביץ והיה אחראי על עבודת הכפייה במפעל בונה-ורקה של התאגיד אי גה פארבן. עד לסוף אפריל 1944 היה אחראי גם על האסירים שעבדו במחנה הראשי של אושוויץ (בגרמנית: "שטאמלאגר") - אושוויץ I. 
הועבר למחנה דורה-מיטלבאו ב-1 במאי 1944. תחילה שימש כסגן מפקח המחנה ובהמשך עלה בדרגתו למפקח הראשי של המחנה (בגרמנית הדרגה נקראה "שוצהפטלאגפיהרר"). במחנה זה ביצע את הזוועות שהובילו למעצרו ולהוצאתו להורג. במהלך תלייה של אסירים למשל, הוא חתך את חבלי התלייה שלהם בעודם בחיים על מנת להאריך את סבלם. בפברואר 1945, עם התחזקות הצבא האדום בחזית המזרחית והשמדתו מוצבים גרמנים, סגל מחנה אושוויץ פונה למחנה דורה-מיטלבאו. מפקד מחנה אושוויץ ריכרד בר וצוותו השתלטו על מתחם המחנה ומזר חזר לתפקידו הקודם כסגן מפקח המחנה, הפעם תחת פיקודו של פרנץ הסלר. 
ב-5 באפריל 1945, כאשר הדיוויזיה המשוריינת השלישית של הצבא האמריקאי התקרבה למחנה, מזר הורה על פינוי ברכבת של 3,000 אסירים למחנה נוינגמה. בשל אילוצי המלחמה הרכבת הוסטה למחנה ראוונסבריק. לבסוף הוצעדו האסירים בצעדת מוות מערבה לתוך שטח גרמניה.

משפט והוצאה להורג

מזר נעצר בסוף מלחמת העולם. לאחר שנחקרו תנאי העבדות במפעל "מיטלוורק" אליו נשלחו אסירים ממחנה דורה-מיטלבאו, מזר הועמד למשפט בפני בית דין צבאי אמריקאי, אחד מבין 19 נאשמים במשפט דורה שהיה חלק ממשפטי דכאו. המשפט נמשך מה-7 ביולי 1947 ועד ל-30 בדצמבר של אותה שנה. במשפט עלה שמזר נכח בתליות למוות של אסירים וכן שהוציא להורג ביריות אסירים שניסו להימלט מהמחנה. האחריות על צעדת המוות מן המחנה עם פינויו הוטלה אף היא על מזר. בעדותו במשפט אמר: "באותו האופן, עם אותו התענוג, בו אתה יורה באייל, אני יריתי בבן אדם. כאשר הצטרפתי לאס אס והיה עלי לירות לראשונה בשלושה אנשים, האוכל שאכלתי לא היה טעים במשך שלושה ימים, אבל היום זהו תענוג. זהו אושר בשבילי". הוא נמצא אשם והיה היחידי מבין כל הנאשמים שנגזר עליו גזר דין מוות. לאחר הערעורים במשפט, מזר הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג ב-26 בנובמבר 1948.
פוליקרטס

פוליקרטס (ביוונית: Πολυκράτης) היה טיראן הפוליס סאמוס בין השנים 538 ל-522 לפנה"ס, אשר היה ידוע בעושרו ובעוצמתו הרבה.
פוליקרטס השתלט על הפוליס במהלך פסטיבל לאלה הרה, יחד עם שני אחיו. זמן קצר לאחר מכן, הוא הרג אח אחד והגלה את השני, ובכך לקח את מושכות השלטון לידיו. במהלך שלטונו פעל פוליקרטס רבות לפיתוח הפוליס, לרבות בניית נמל חדש, מערכת אספקת מים וכן מקדש מפואר לאלה הרה, ועל כן היה אהוד מאוד על העם. 
פוליקרטס פיתח קשרים הדוקים עם טיראנים ושליטים רבים אחרים, לרבות המלך המצרי יעחמס השני. תחת שלטונו הוא הצליח לבנות צי מרשים ואף כבש ערים רבות באסיה הקטנה ובאיי הים האגאי. מסופר כי במהלך מסעות אלו איגד סביבו חכמים רבים, אולם פיתגורס סירב להצטרף אליו. 
מעשייה מפורסמת אודותיו היא טבעת פוליקרטס.
הפיקניק הפאן-אירופי

הפיקניק הפאן-אירופי היה הפגנת-שלום על גבול הונגריה-אוסטריה, ליד העיר שופרון, ב-19 באוגוסט 1989. בהסכמת שתי המדינות נפתחה במשך שלוש שעות, באופן סמלי, הדרך הכפרית המחברת בין העיירות זנקט מרגרטן שבאוסטריה ושופרונקהידה שבהונגריה. באותו המקום נפגשו כבר קודם לכן שר החוץ דאז של אוסטריה, אלויס מוק, ועמיתו ההונגרי דיולה הורן ב-27 ביוני 1989 וחתכו ביחד את גדר הגבול כדי לסמן את תחילת פירוקם של מתקני התצפית והפיקוח בהונגריה, שהחל ב-2 במאי באותה שנה.
מעל 600 אזרחי גרמניה המזרחית ניצלו את פרק הזמן הקצר שבו נפתח מסך הברזל כדי להימלט למערב, אחרי שקודם לכן נודע להם על קיומו של הפיקניק הפאן-אירופי מעלונים שהפיצו המארגנים. חיילי הגבול ההונגרים בחרו לנהוג איפוק ולהתעלם מפקודת הירי שעדיין הייתה בתוקף לגבי כל מי שמנסה לחצות את הגבול ולהימלט.
כמו כן, אלפי אזרחי גרמניה המזרחית המתינו במרחק מה מהגבול להזדמנות לחצות אותו, כי לא האמינו שהגבול באמת ייפתח, וחששו מפני הבאות. זו גם הסיבה שמספר החוצים באותו יום היה נמוך ונשאר בתחום המאות. במהלך הימים הבאים הוחמר הפיקוח על הגבול המערבי של הונגריה בפקודת הממשלה, כך שרק מספר מועט יחסית של אנשים הצליחו לברוח, עד שב-11 בספטמבר 1989 פתחה הונגריה באופן סופי את גבולותיה בפני אזרחי גרמניה המזרחית. 
הפיקניק הפאן-אירופי נחשב אבן דרך חשובה במאורעות שהובילו לפירוקה של גרמניה המזרחית ולאיחוד גרמניה. מדי שנה ב-19 באוגוסט מתקיימים טקסי זיכרון במקום שבו נפרץ הגבול. מארגני האירוע היו חברי ארגון האופוזיציה ההונגרי "הפורום הדמוקרטי" וחברי האיחוד הפאן-אירופי. נותני החסות לאירוע היו נשיא האיחוד, אוטו פון הבסבורג (באופן רשמי "נסיך אוסטריה" העומד בראש שושלת בית האבסבורג בין השנים 1922-2011, וחבר הפרלמנט האירופי) ומזכיר המדינה ההונגרי הרפורמטור אימרה פוז'גאי (Pozsgay). ביתוק גדר-התיל הסמלי היה יוזמה של המזכירה הכללית של האיחוד הפאן-אירופי, ולבורגה האבסבורג דאגלס.  
מנהיג גרמניה המזרחית, אריך הונקר, מסר את התגובה הבאה לעיתון דיילי מירור בעניין הפיקניק הפאן-אירופי: "האבסבורג חילק עלונים בכל האזור עד לפולין, שבהם הוזמנו תיירים מזרח-גרמנים לפיקניק. כשהגיעו לפיקניק נתנו להם מתנות, אוכל ומארקים גרמניים, ואז שכנעו אותם לבוא למערב".
במהלך השבועות הבאים השתנו לחלוטין פניו של מה שנקרא לפנים "מסך הברזל".

אנדרטאות

במקום שבו נפרץ השער שבו עברו הנמלטים, עומד כיום פסל בדמות דלת נפתחת מאת אמן הונגרי. ב-1996 הוקם בעיירה פרטראקוש (Fertőrákos) שליד שופרון פסל בגובה עשרה מטר מפלדת אל-חלד מאת הפסלת גבריאלה פון האבסבורג. הפסל מעוצב בדמות גדר תיל, ובמבט מרחוק יש לו צורת צלב.
ישראל בן-חיים

ביוגרפיה

בן חיים נולד בישראל, בנם של יעקב וחנה, שני הוריו הם ניצולי השואה. הוא שירת בצה"ל כטייס בחיל האוויר. פיקד על טייסת 131 בתקופה בה חילצה הטייסת את אנשי המוסד מסודאן ולאחר מכן פיקד על בסיס שדה דב. במאי 1990 החליט להוציא סיור לחופי הארץ בעקבות העלאת כוננות לקראת חג השבועות ולכידת מחבלים על סירה מול חוף געש. הוא הטיס מטוס תצפית מדגם עגור, צוות המטוס איתר סירה חשודה ששטה בים התיכון לעבר חוף ניצנים וזיהה כי מדובר בסירת מחבלים. בן חיים טס מעלייה בגובה נמוך על מנת להפחיד ולעכב את המחבלים והכווין את הכוחות שהביאו לעצירתה ומניעת הפיגוע המתוכנן. על פעולתו זכו בן חיים וטייס המשנה שלו יואש קושניר בצל"ש ממפקד חיל האוויר. 
לאחר שחרורו שימש במשך שנתיים סמנכ"ל מבצעים ברשות שדות התעופה ובשנים 1996 עד יוני 2001 שימש מנהל נמל התעופה בן-גוריון. ב-2006 מונה למנכ"ל ישראייר וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים וחצי. ב-2008 מונה למנכ"ל קמור רכב וב-2011 מונה למנכ"ל קמור מוטורס. הוא חבר בוועד המנהל של הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
בן חיים נשוי לגליה ואב לשניים. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר לימודי מטה מתקדמים בחיל האוויר המלכותי.
סיעת שמאל

הקמת הסיעה

משפטי פראג הביאו לטלטלה במפ"ם, אשר רבים מאנשיה נקרעו בין הזדהות עם ברית המועצות לבין הזדהות עם היהודים ועם הציונות, שהוקעו במשפטים אלו על ידי ברית המועצות וגרורותיה. מפ"ם הייתה מורכבת אז משלוש סיעות עיקריות: אחדות העבודה, סיעה מרכזית בראשות מאיר יערי ויעקב חזן וסיעה שמאלית בראשות משה סנה ויעקב ריפתין. לאחר פרסום הודאתו של מרדכי אורן, שהיה חבר בכיר במפ"ם והועמד לדין בפראג כפעיל ציוני שחתר נגד הדמוקרטיות העממיות וריגל למען שירות הביטחון הבריטי, החליטה מועצת מפ"ם בדצמבר 1952 לגנות את משפטי פראג והכריזה על משמעת חטיבתית בנושא. למרות זאת, משה סנה ויעקב ריפתין המשיכו להצדיק את משפטי פראג ולגנות את מרדכי אורן. בעקבות זאת, בתחילת ינואר 1953 הודחו אנשי סיעת סנה וריפתין מכמעט כל עמדות המפתח במפ"ם. 
ב-17 בינואר התכנסו אנשי משה סנה והכריזו על הקמת "חטיבת השמאל" במפ"ם ודרשו לערער על החלטת מועצת מפ"ם בפני ועידת המפלגה. ראשי מפ"ם הגיבו באולטימטום לסנה שעליו לפרק את החטיבה או שיוצא מהמפלגה ולאחר שסירב לדרישה הוצאו חברי החטיבה מהמפלגה ב-28 בינואר 1953 על ידי מועצת מפ"ם. סנה אמר שההחלטה אינה חוקית ושמדובר ב"צעד פלגני שהוכן על ידי סוכני מפא"י בהנהגת מפ"ם לטובתה ולהנאתה של הבורגנות". הוא אמר שהחטיבה שלו "עוד תוכיח כי היא תמלא תפקיד חלוצי בשחרורו הלאומי והסוציאלי של העם היהודי ובתפקיד הצלתה של מדינת ישראל אי תלותה, ביטחונה ועתידה" ושלל הצטרפות למק"י על רקע העמידה האיתנה של חטיבת השמאל על האידאולוגיה של קיום מדינה יהודית בארץ ישראל. ב-2 בפברואר 1953 הודיעו משה סנה, אברהם ברמן ורוסתם בסתוני לנשיאות הכנסת על הקמת "סיעת השמאל".
במקביל להקמת הסיעה הנפרדת בכנסת, החלו חברי סיעת שמאל בארגון מפלגה נפרדת. במאי 1953 קיימו חברי הסיעה בבית העם בתל אביב ועידת ייסוד למפלגה שלהם, "מפלגת השמאל הסוציאליסטי".

פעילות הסיעה

סיעת שמאל התמקמה בין מק"י למפ"ם. בעוד חברי מפ"ם נעדרו מההצבעה על חוק רכישת מקרקעין, אנשי סיעת שמאל הצביעו נגד, ביחד עם חברי מק"י.

התפרקות הסיעה

כבר במרץ 1953 הצליח יערי לשכנע את רוסתם בסתוני לשוב למפ"ם. 
למרות שבתחילה טען סנה שלא יתאחד עם מק"י, כבר בנובמבר 1953 התפרסם במעריב שבקשה של סיעת שמאל להתאחד עם מק"י כחטיבה נפרדת נדחתה על ידי מק"י בטענה שעל פי תקנון המפלגה לא ניתן לקיים חטיבה נפרדת במפלגה ועל המעוניינים בכך להצטרף למפלגה כיחידים. במהלך שנת 1954 לחצו חלק מחברי המפלגה על משה סנה להתאחד עם מק"י, אולם סנה קיווה להצטרפות חברי מפ"ם נוספים למפלגתו. לאחר פרישת אנשי אחדות העבודה - פועלי ציון ממפ"ם הבין סנה שאין סיכוי להתחזקות מפלגתו והוא החל במשא ומתן על איחוד עם מק"י. לאחר משא ומתן של חודשים הוסכם שלסנה ישוריין מקום ריאלי ברשימת מק"י בבחירות לכנסת הרביעית, מקום בוועד המרכזי ותפקיד מזכיר הליגה לידידות עם רוסיה. בסוף אוקטובר התקיים כינוס של מפלגת השמאל בה הוחלט על חיסול המפלגה ואיחוד עם מק"י ולאחריה פנו החברים שהיו מעוניינים בכך באופן אישי בבקשת הצטרפות למק"י. ב-1 בנובמבר 1954 עברו חברי הכנסת ברמן וסנה למק"י.
סטניסלב אנגלוביץ'

קריירה

אנגלוביץ' החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת אינטר ברטיסלאבה ובעונת 2002/2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת.  בעונת 2005/2006 עבר אנגלוביץ' לקבוצת סנץ, קבוצת סלובקית שהייתה בבעלותו של דניאל יאמר, איש עסקים יהודי-גרמני, שרכש מאוחר יותר את קבוצת מכבי נתניה הישראלית.
בעונת 2007/2008 עבר אנגלוביץ' למכבי נתניה ושיחק בה עד תחילת ינואר 2008. ביולי 2008 עבר לסלובן ברטיסלאבה וזכה עימה באליפות עונת 2008/2009. עונה לאחר מכן זכה אנגלוביץ' להרים צלחת אליפות שנייה בסלובקיה כאשר עבר לשחק במ.ש.ק. ז'ילינה והפך לשחקן הרכב משמעותי בקבוצה.
לזכותו של אנגלוביץ' שלוש הופעות במדי הנבחרת הצעירה של סלובקיה.
מבחן נהיגה עיוני

מבחן נהיגה עיוני (נפוץ גם בכינוי מבחן תאוריה, שמקורו משם המבחן באנגלית: "Theory test") הוא המבחן העיוני של לומד נהיגה בישראל. למבחן זה ניתן לגשת מגיל 15 ו 6 חודשים והוא בודק את שליטת התלמיד בחוקים ובתקנות העוסקים בנהיגה ובעקרונות תפעול הרכב, ובכלל זה תמרורים, תפעול מנוע הרכב, תפעול פנים הרכב, נהיגה נכונה ובטוחה בכבישים ועוד.
הלימוד מתבצע בדרך כלל באופן עצמאי, בעזרת חומרי לימוד (ספרים, חוברות, אתרי אינטרנט ועוד) המופצים על ידי משרד התחבורה ומו"לים פרטיים. חומרי לימוד אלו מכילים הידע העיוני הדרוש, ותרגולים ומבחנים לדוגמה המאפשרים לאמוד את סיכויי ההצלחה במבחן האמיתי. כיום קיימים גם קורסי הכנה למבחן העיוני. לאחר שנים רבות של תפעול המבחן על ידי משרד הרישוי, עבר כל תפעול המבחן למפעילים חיצוניים, אשר מפעילים את מבחני התאוריה בכל רחבי הארץ.
שלא כמו בעבר, מבחן התאוריה ממוחשב, והתוצאות מתקבלות מיד בסיום הבחינה. המבחן כולל 30 שאלות שנבחרות באקראי לכל נבחן, מתוך מאגר שאלות קיים. כלומר, עשויים להיות טופסי שאלון שבהם מעט מאוד שאלות הבוחנות היכרות עם תמרורים, ובניגוד לזה, טפסים שבהם רוב השאלות דנות בנושא זה. באג במנגנון האקראיוּת שלפיו בוחר המחשב את השאלות עשוי להוביל לכך ששאלה מסוימת תופיע בבחינה יותר מפעם אחת. הנושאים המופיעים במבחן: תמרורים, תפעול מנוע כלי הרכב, תפעול פנים כלי הרכב, נהיגה בטוחה בכבישים ללא סיכון הולכי רגל ועוד.
המבחן ניתן באחת מהשפות הבאות: עברית, ערבית, אנגלית, רוסית, צרפתית וספרדית. זכאים לבחינה בעל-פה בעלי ליקוי למידה שבידם אישור מתאים, עולים חדשים שעלו לפני שלוש שנים או פחות, אשר אינם בקיאים בשפות בהן ניתן להיבחן, ואנשים בעלי בעיות בקריאה וכתיבה של השפות הללו, שבידם תצהיר מיוחד מבית המשפט. לפני שייגש למבחן נדרש הנבחן לשלם אגרה, לבצע בדיקות רפואיות ובדיקות עיניים, ולהחתים את הרופאים הבודקים על טופס הבקשה לרישיון.
במבחן ניתן לטעות לכל היותר בארבע מתוך 30 השאלות (על הנבחן לענות נכונה על 26 שאלות לפחות). מעל מספר זה של טעויות ייכשל הנבחן, וייאלץ להיבחן פעם נוספת. מספר הבחינות החוזרות לאדם אינו מוגבל, אך יש לחכות לפחות יום עד לבחינה החוזרת, ולשלם שוב עבור הזכות להיבחן. ציון "עובר" במבחן העיוני תקף לשלוש שנים מיום הבחינה, ובאם לא קיבל הנבחן רישיון נהיגה במשך אותן שלוש שנים, עליו לעבור שוב את הבחינה לצורך קבלתו.
למבחן ניגשים בדרך כלל צעירים אשר מעוניינים ללמוד נהיגה. בנוסף, נהג שקיבל שלילת רישיון מנהלתית, או שלא חידש את רישיון הנהיגה יותר משלוש שנים, חייב לעבור מבחן עיוני חוזר בטרם יקבל את רישיון הנהיגה.
טין ידבאיי

קריירת מועדונים

אביו, זדנקו ידבאיי, הוא כדורגלן עבר בוסני. ידבאיי החל את הקריירה באקדמיית הנוער של דינמו זאגרב בשנת 2013, ושיחק כבלם לצידו של יוסיפ שימוניץ' הוותיק. בעונתו היחידה בקבוצת הבוגרים, זכה באליפות ליגת העל הקרואטית, והיה חלק משמעותי בהשגתה, ולאחר מכן הוסיף זכייה במשחק הסופר קאפ הקרואטי. ביולי 2013 נמכר ידבאיי לרומא, שהתעניינה בו עקב יכולותיו ההגנתיות הגבוהות. ידבאיי כמעט שלא שיחק ברומא, ובעונת 2013/14 צבר שתי הופעות בלבד. בתום עונה זו הושג הסכם השאלה בין רומא לבאייר לברקוזן, אליה יושאל ידבאיי עד לתום עונת 2015/16. ידבאיי פתח את עונת 2014/15 בלברקוזן היטב, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת האלופות לאחר ששיחק בפלייאוף העלייה מול פ.צ. קופנהגן בשני המשחקים, והציג משחק הגנה מצוין. באוגוסט 2014 ערך את הבכורה בבונדסליגה, כאשר סייע לבאייר לברקוזן לשמור על שער נקי ולנצח את בורוסיה דורטמונד במחזור הפתיחה בתוצאה 2-0. במשחק השני של העונה, בו ניצחה באייר לברקוזן את הרטה ברלין בתוצאה 4-2, הבקיע ידבאיי את שערו הראשון בקבוצה. 
ב-20 בינואר 2015 הודיעה באייר לברקוזן כי רכשה את ידבאיי מרומא, והוא חתום על חוזה בקבוצה עד לשנת 2020. בתחילת עונת 2015/16 נפצע ידבאיי, והחמיץ את רוב המחצית הראשונה של העונה. ב-20 באוגוסט 2019 הושאל לאוגסבורג לעונה אחת.

קריירה בינלאומית

ידבאיי שיחק בכל נבחרות קרואטיה הצעירות, ובספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת קרואטיה הבוגרת, כאשר שיחק 13 דקות במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין. ידבאיי זומן לסגל הקרואטי ליורו 2016, בו ערך הופעה אחת, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על ספרד במחזור האחרון בשלב הבתים, שסידר לקרואטיה עלייה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. ידבאיי לא שיחק במשחק שמינית הגמר, בו הפסידה קרואטיה 1-0 לפורטוגל בהארכה והודחה מהטורניר.
בשנת 2018 זומן ידבאיי לסגל הקרואטי למונדיאל 2018, בו קרואטיה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 4-2 לצרפת. ידבאיי ערך הופעה אחת בטורניר זה, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על איסלנד במחזור האחרון של שלב הבתים. בנובמבר 2018 הבקיע ידבאיי את שערי הבכורה שלו במדי נבחרת קרואטיה, כשהבקיע צמד בניצחון 3-2 על ספרד במסגרת ליגת האומות.
הסכם אוצ'ילי

הסכם אוצ'ילי היה הסכם שנחתם בין מניליק שהיה בזמנו מלך שוואה (ומאוחר יותר קיסר אתיופיה) לאיטליה בראשות פייאטרו אנטונלי ב-2 במאי 1889 בעיירה האתיופית אוצ'אלי. מחלוקת על הפרשנות לאחד מסעיפי ההסכם הובילה למלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה.
ההסכם "הסכם הידידות והמסחר" של אוצ'ילי כולל מספר סעיפים, בהם:
מנליק הכיר בריבונות האיטלקית על המחוזות באגוס, חמסיאן, אקלה גוזאי, סאריה, וחלקים מתיגראי (קולוניית אריתריאה).
בתמורה האיטלקים תמכו במנליק כלכלית, צבאית (אספקת נשק) ופוליטית (צידדו במנליק במאבק הירושה בין מנליק לבנו של יוהנס הרביעי הראס מנגשה).
אולפנת כפר פינס

היסטוריה

אולפנת בני עקיבא כפר פינס הוקמה כמוסד של קבע באלול תש"ך (1960) אולפנת בני עקיבא כפר פינס נוסדה על ידי אלי ששר שהיה מנהלה הראשון וייסד את האולפנה בשליחות תנועת בני עקיבא ובעידודם של הרב מ"צ נריה והרב אברהם צוקרמן, כיוון שהתעורר צורך להקמת מוסד מקביל לבנות לצד אם הישיבות התיכוניות, ישיבת כפר הרא"ה. לאחר 7 שנים פרש מראשות האולפנה לטובת ניהול בית ספר תיכון בכפר סבא, ואת מקומו מילא הרב אברהם בהר"ן שפרש ב-1980 והקים את האולפנה שנקראה לימים על שמו אולפנת הרב בהר"ן. אחריו ניהל את האולפנא הרב נריה במשך שנה, אז ביקש מהרב יורם צהר (אז רבה של כפר הרא"ה) לשאת בתפקיד. הרב צהר עמד בראש האולפנה במשך 36 שנה, עד יציאתו לגמלאות בשנת תשע"ז (2017).
שמה המקורי של האולפנה הוא אולפנת רמת קרניאל על שם שלום קרניאל, שהיה מראשוני הנופלים בקרב על גוש עציון.
בשנה הראשונה מנתה האולפנה 27 תלמידות. בתוך ארבע שנים מנתה האולפנה למעלה מ-100 תלמידות, והמחזור הראשון עמד בבחינות הבגרות הממשלתיות.
באולפנה לומדות בנות מכל הארץ. לפי חזון המוסד, קיבוץ גלויות אינו מסתיים בדריכה על קרקע מולדת אלא בחיים משותפים של נידחי ישראל. האולפנה פתוחה לכל בנות הארץ המבקשות חינוך תורני משמעותי ומסוגלות לעמוד בדרישות האינטנסיביות.
נכון לשנת 2015 מונה אולפנת בני עקיבא כפר פינס כ-500 בנות, חלקן מפרויקט נעל"ה.

גישה חינוכית

המטרה היסודית באולפנת כפר פינס היא לפתח דמות של "בת תורה", המעורה בחיי החברה והמדינה, אישיות עצמית, בעלת הכרה דתית עמוקה וידע רחב במקצועות התורניים, יחד עם לימודים כללים, בכל מגוון המקצועות הקיימים בבתי ספר רגילים. שמירה על תפקידה המיוחד של אם יהודיה בבנין התא המשפחתי, יחד עם מעורבות חברתית ואכפתיות לאומית. שאיפה לגדלות ולשלמות בכל התחומים. הדגשים החינוכיים הם אמינות, יושר, נתינה לזולת, פתיחות וערכים נוספים המעניקים לבת כלים מתאימים להתמודדות בדרכי החיים.

הצוות החינוכי

באולפנה פועלת ומובילה מערכת חינוכית אחת הכוללת את התחום הלימודי והפנימייתי. הצוות החינוכי באולפנה הוא צוות רחב המלווה את הבנות 24 שעות, שבעה ימים בשבוע
ר"מ, מחנכת ומדריכה אחראים הן ללימודים והן לחינוך הערכי, הן במהלך יום הלימודים והן בחיים בפנימייה.
הצוות החינוכי קיבל את הכשרתו במסגרות תורניות ציוניות, המחנכות והמדריכות הן בוגרות האולפנה, וגם חלק מהמורות המקצועיות. עובדה זו מאפשרת להעביר את החינוך הייחודי באולפנה מדור לדור.
הצוות החינוכי מתגורר ברובו במתחם קמפוס האולפנה. כך נוצרת מסגרת חינוכית מיוחדת, הפועלת מתוך החיים עצמם ומתוך מפגש בלתי אמצעי בכל תחומי החיים: בבית המדרש, בחדר האוכל, בשבילי האולפנה ובבתי הצוות.
מקס דן

קורות חיים

דן השלים דוקטורט באוניברסיטת גטינגן ב-1900, בהנחייתו של פרופסור דויד הילברט. בשנת 1922 מונה לפרופסור מן המניין (ordinarius, בטרמינולוגיה המדעית בגרמניה דאז) באוניברסיטת פרנקפורט. בשנת 1938 ברח מאימת הנאצים לנורווגיה, ומשם, ב-1940, לארצות הברית. מפאת גילו המתקדם לא הוצעה לדן משרה באף אחת מן האוניברסיטאות המובילות. הוא לימד תחילה באוניברסיטת איידהו, ואחר כך בכמה מוסדות אחרים, עד שב-1945 היה למתמטיקאי היחיד בקולג' של בלאק מאונטנס (Black Mountains), שפעל בצפון קרוליינה מ-1933 עד 1956.