איינה מיי גאסקין

משפחה

גאסקין נולדה באיווה שבארצות הברית במשפחה פרוטסטנטית (מתודיסטית מצד אחד, פרסביטריאנית בצד שני). אביה, טלפורד מידלטון, גדל בחווה גדולה באיווה אשר שועבדה לבנק לאחר מותו בטרם עת של אביו בתאונה ב-1926. אימה, רות סטינסון מידלטון, הייתה מורה לכלכלת בית. שני ההורים היו בוגרי מכללות, וייחסו חשיבות רבה להשכלה גבוהה.
סבא וסבתה מצד אימה ניהלו בית יתומים פרסבטריאני בפרמינגטון שבמיזורי, עיר קטנה באזור אגם וולדן. סבתה, הייתה חברה נלהבת באגודת הנשים הנוצרית כנגד שתיית אלכוהול, ומעריצה של אליזבת קידי סטנטון, סוזן ב. אנתוני, ג'יין אדמס. סבה וסבתה מצד אביה היו חקלאים. אדם לסלי מידלטון, סבא שלה, נסע ועבד עם חקלאים מאיווה, אילינוי, מינסוטה, דרום דקוטה, נברסקה, קנזס, בשיווק תבואה שיתופי ובניית ציוד ממוכן לטיפול בתבואה. הגיע בתפקידו גם לשיקגו ועד לקנדה לעבוד עם מגדלי חיטה, וכן הוזמן גם לוושינגטון, די.סי, על ידי שר החקלאות תחת הנשיא וורן ג. הרדינג.

מרכז מיילדות "החווה"

ב-1971 גאסקין, עם בעלה, סטיבן, ייסד קומונה בשם "החווה בסמטרטאון" טנסי. בה הקימו, היא והמיילדות שפעלו עימה, מרכז לידה, שהיה אחד הראשונים שפעלו מחוץ לבית חולים בארצות הברית. בני משפחה וחברים נכחו בלידה ובדרך כלל, הוזמנו לקחת בה חלק פעיל.

חשיבות עבודתה 

לגאסקין מיוחסת הופעת מקצוע המיילדות כמקצוע ראשוני נפרד (ללא ההכשרה כאחות לפני כן) בארצות הברית והפופולריות שלו בשנות ה-70 המוקדמות. בין 1977 ו-2000, הוציאה לאור את הרבעון "עיתון הלידה". היא הוציאה ספרים בנושאי לידה ומיילדות שתורגמו למספר שפות, כולל גרמנית, איטלקית, הונגרית, סלובנית, ספרדית ויפנית.
מאז תחילת 1980, גאסקין משמשת כדוברת בינלאומית בנושא לידות באופן עצמאי ובשם "ברית המיילדות של צפון אמריקה" (Midwife Alliance of North America). היא הרצתה ברחבי העולם לפני מיילדות, רופאים, דולות, הורים לעתיד וקובעי מדיניות בתחום הבריאות. היא נשאה דברים בבתי ספר לרפואה ובבתי ספר למיילדות במספר מדינות, ובאירועים ציבוריים בהם דנה בהיסטוריה ובחשיבות של מיילדות.
היא המייסדת של "פרויקט שמיכת טלאים לאימהות בטוחה" (Safe Motherhood Quilt Project), שפותח כדי להסב תשומת לב ציבורית לשיעורי תמותה של אמהות בארצות הברית, ולכבד את הנשים שמתו מסיבות הקשורות בהריון ולידה במהלך עשרים השנים האחרונות.
גאסקין הופיעה בסרטים בולטים בתחום: "לידה אורגזמית" ((2009) Orgasmic Birth) בבימויה של דברה פסקלי-בונרו; "עסקי לידה" ((2008) The Business of Being Born) בבימויו של אבי אפשטיין, ובהפקת ריקי לייק. ובסרט: With Women: A Documentary About Women, Midwives and Birth, 2006.

מחקר בנושא לידות בית

מחקר על לידות הבית שנערך בסיוע מיילדות של החווה (דוראנד 1992) בחן 1,707 נשים שקיבלו סיוע על ידי מיילדות "החווה" באזור הכפרי של טנסי בין 1971 1989. לידות אלה הושוו עם תוצאות של יותר מ-14,000 לידות בסיוע רופא (כולל אלה המוגדרות בסיכון גבוה) בשנת 1980. הושוו גם מקרי מוות בסוף ההריון ובלידה, סיבוכי לידה, ושימוש בעזרי לידה. המחקר מצא כי "בנסיבות מסוימות
(הריונות בסיכון נמוך), לידות הבית בנוכחות מיילדות יכולות להתבצע באותה רמת ביטחון ועם פחות התערבות כלידות בבית חולים בנוכחות רופא".

תמרון גאסקין

תנוחה להקלה על הלידה, תמרון גאסקין, נקרא על שמה. התנוחה מכונית גם כריעה על ארבע. זו טכניקה שנועדה להפחית את הבעיה של כליאת כתפיים. גאסקין התחילה ליישם את השיטה בארצות הברית ב-1976 אחרי שלמדה אותה מאישה ברזילאית שבתורה למדה אותה בגוואטמלה, שם מקורה. בתנוחה זו האם תומכת בעצמה בעמידת ידיים וברכיים. תנוחה זו משנה את מפתח האגן, ומאפשרת לכתף התינוק להשתחרר וללידה להתקדם. תנוחה זו שונה מאוד מתנוחת הלידה המקובלת במערב בתקופה המודרנית, מאז לידה עברה מדיקליזציה. בתנוחה זו, (lithotomy position), האישה שוכבת על גבה ורגליה מורמות ומפושקות. קשה לבצע תמרון גאסקין תחת הרדמה אפידורלית, אך זה אפשרי בסיוע צוות לידה מיומן.

הכרה

ב-14 ביוני 2008, הובילה גאסקין סדנה בשם "המדריך ללידה טבעית' במרכז הפתוח של ניו יורק במנהטן. שימשה כנשיאה של "ברית המיילדות של צפון אמריקה", מ-1996 עד 2002. היא קיבלה את פרס אספו/למאז-ארווין שאבון (1997), ופרס הכרה מטעם אגודת המיילדות של טנסי. גאסקין קיבלה דוקטור לשם כבוד בשל עבודתה בהוכחת היעילות והבטיחות של מיילדות על ידי אוניברסיטת Thames Valley בלונדון ב-24 בנובמבר 2009. ב-29 בספטמבר 2011, זכתה בפרס הקיום הנכון.