google/wiki40b huggingface dataset:
פרנאן דה ברינון

פרנאן דה ברינון, המרקיז דה ברינון (בצרפתית - Fernand de Brinon;‏ 26 באוגוסט 1885 - 15 באפריל 1947) היה עיתונאי ועורך דין צרפתי שהיה לאחד מראשי משטר צרפת של וישי, ושיתף פעולה עם הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. דה ברינון שימש לתקופה קצרה ראש משטר וישי, לאחר שראשי המשטר גלו בעקבות נסיגת הנאצים מצרפת לאחר הפלישה לנורמנדי. הוא נתפס על ידי בעלות הברית, נשפט על פשעיו והוצא להורג.

חייו

דה ברינון נולד למשפחת אריסטוקרטיה קתולית עשירה בעיר ליבורן במחוז ז'ירונד. הוא למד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטה, אך עבד כעיתונאי בפריז. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה בין המטיפים לפיוס עם גרמניה. הוא התקרב לפייר לאוואל, התיידד עם יואכים פון ריבנטרופ, ובשנת 1935 אף פרסם ראיון עם היטלר, שאותו ביקר, לדבריו, באופן "פרטי".
דה ברינון נישא ליהודיה שהמירה דתה לקתוליות, בשם ז'אן לואיז רשל פרנק (Jeanne Louise Rachel Franck‏; 1982-1896), שכונתה "ליזט". גרושתו של בנקאי יהודי בשם קלוד אולמן, ולה שני בנים, הייתה ליזט בעלת מהלכים בחברה הגבוהה בצרפת. הזוג היה לאחד הזוגות המובילים בזירה החברתית בפריז בשנות השלושים, ובעל השפעה בחוגי הימין.
עם תבוסת צרפת במלחמת העולם השנייה והקמת משטר צרפת של וישי, היה דה ברינון לאחד מראשי המשטר. בנובמבר 1940 מינה אותו פייר לאוואל לנציגו הקבוע של משטר וישי בפריז הכבושה על ידי הנאצים. ב-1942 מינה אותו פטן ל"מזכיר המדינה" של וישי.
דה ברינון היה האיש השלישי בחשיבותו במשטר וישי, ותמך בכל לבו באידאולוגיה של המשטר. על חשיבותו לנאצים תעיד העובדה שאשתו הוכרזה כ"ארית של כבוד" וחוקי הגזע לא יושמו נגדה. עם כניסת בעלות הברית לפריז, באוגוסט 1944, בעקבות הפלישה לנורמנדי, נמלטו דה ברינון ואשתו לגרמניה. עם התפטרותם של ראשי משטר וישי האחרים, פטן ולאוואל, מונה דה ברינון בספטמבר 1944 כ"ראש הוועדה הממשלתית של צרפת", מעין ממשלת וישי בגלות, שקבעה מושבה בבלפור. עם סיום המלחמה נעצרו ברינון ואשתו על ידי כוחות בעלות הברית. במסגרת משפטי משתפי הפעולה בטולוז, העיד ברינון במשפטו של פטן, ונשפט בעצמו. ב-6 במרץ 1947 נידון למוות. לצד לאוואל וז'וזף דארנן היה דה ברינון אחד משלושת ראשי ממשל וישי היחידים שהוצאו להורג, מתוך 18 פסקי דין מוות שנפסקו באותם המשפטים. גזר הדין הוצא לפועל באמצעות כיתת יורים ב-15 באפריל 1947 בפרבר הפריזאי של מונטרוז'.
נמניה בייליצה

אירופה

ביילציה נולד וגדל בבלגרד. שיחק בקבוצת הנוער של פרטיזן בלגרד, הוא עזב את הקבוצה לאחר שהיה מעורב בקטטה במהלכה שבר את שני מרפקיו. 
בעונת 2007/2008 שיחק בארקדיה טריסקירשן מהליגה האוסטרית. ב-2008 שב לסרביה הצטרף לקבוצת כוכב האדום בלגרד בהדרכתו של המאמן סבטיסלב פשיץ' ושיחק במסגרתה במשך שתי עונות בליגה הסרבית וביורוקאפ. ב-2010 נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-35 בסיבוב השני על ידי וושינגטון ויזארדס, הזכויות על הבחירה הועברו באותו ערב למינסוטה טימברוולבס.
באוגוסט 2010 הצטרף לקאחה לבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית ושיחק במדיה במשך שלוש עונות. 
ביולי 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים בפנרבחצ'ה אולקר הטורקית. הוא זכה עמה בגביע ב-2013, באליפות ב-2014, סייע לה להעפיל לפיינל פור של היורוליג ב-2015 ונבחר ל-MVP של היורוליג לעונת 2014/2015. בעונה זו רשם ממוצע ביורוליג של 12.1 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק.

מינסוטה טימברוולבס

ביולי 2015 חתם על חוזה בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 5.1 נקודות למשחק בלבד, כשחקן ספסל.

סקרמנטו קינגס

ביולי 2018, לאחר 3 עונות במינסוטה, חתם בייליצה על חוזה ל-3 עונות בסקרמנטו קינגס, עבור כ-20.5 מיליון דולר.

נבחרת סרביה

בייליצה חבר סגל נבחרת סרביה. הוא זכה עם הנבחרת הצעירה במדליית זהב באוניברסיאדת בלגרד (2009). עם הנבחרת הבוגרת זכה במדליית כסף באליפות אירופה בכדורסל 2009, שיחק באליפות העולם בכדורסל 2010 בה סיימה הנבחרת במקום הרביעי, באליפות אירופה בכדורסל 2011 בה סיימה שמינית ובאליפות אירופה בכדורסל 2013 בה סיימה שביעית. בגביע העולם בכדורסל 2014 היה השחקן המוביל בנבחרת שזכתה במדליית הכסף. הוא רשם באליפות ממוצע של 11.9 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2015 היה הקלע והריבאונדר המצטיין בנבחרת שסיימה במקום הרביעי, הוא סיים את הטורניר עם ממוצע של 13.9 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
חורחה גרבאחוסה

אירופה

את הקריירה החל גרבאחוסה בקבוצת טאו ויטוריה, בה שיחק עד עונת 1999/00, ואיתה זכה בגביע המלך בעונת 1998/99. לאחר מכן שיחק גרבאחוסה 4 עונות בבנטון טרוויזו (בין היתר תחת המאמן מייק ד'אנטוני) וזכה שם בשתי אליפויות הליגה האיטלקית, שני גביעים ושני תוארי הסופרקאפ האיטלקי. את עונת 2002/03 (אותה סיימה בנטון כסגנית אלופת אירופה) סיים עם 13.8 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.85 חטיפות (הכי הרבה ביורוליג) למשחק. גרבאחוסה נבחר לחמישיית העונה של היורוליג, ולשחקן השנה לשנת 2003 על ידי אתר היורוליג. 
לאחר בנטון עבר גרבאחוסה לאוניקאחה מאלגה, וזכה איתה בדאבל בעונת 2005/06. הוא נבחר ל-MVP של גמר הגביע הספרדי ב-2005, של סדרת הגמר של הליגה הספרדית ב-2006 ולחמישייה השנייה של עונת 2005/06 ביורוליג. סך הכול ב-11 עונותיו ב-3 המועדונים האירופיים השיג גרבאחוסה ממוצעים של 10.4 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-1.4 חטיפות ב-362 משחקי ליגה, ו-13.0 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות ב-105 משחקי יורוליג.

NBA

בקיץ 2006 חתם גרבאחוסה ל-3 שנים בקבוצת טורונטו ראפטורס מה-NBA תמורת יותר מ-12 מיליון דולר, שם לבש את החולצה מספר 15, שהייתה שייכת קודם לכן לכוכב הקבוצה וינס קרטר שעזב. גרבאחוסה, שהצטיין בחציה הראשון של העונה, נפצע במרץ של אותה עונה והחמיץ את סיומה. למרות זאת הוא נבחר לחמישיית הרוקיז ב-NBA בסיום העונה, לצד חברו לקבוצה אנדראה ברניאני. לאחר ניתוח שעבר שב גרבאחוסה לפעילות, אך לאחר תקופה קצרה נזקק לניתוח נוסף שהשבית אותו לתקופה ממושכת. ביוני 2008 קנתה טורונטו את השנה האחרונה בחוזהו של גרבאחוסה על מנת שתוכל לשחררו. לאחר ששוחרר מטורונטו חתם גרבאחוסה על חוזה לשנתיים בשורות חימקי מוסקבה הרוסית תמורת 18 מיליון דולר.

קריירה בינלאומית

גרבאחוסה השתתף עם נבחרתו באולימפיאדות ב-2000 וב-2004. הוא זכה במדליית ארד ביורובאסקט 2001 ובמדליית כסף ביורובאסקט 2003.
בגמר מונדובאסקט 2006 נגד נבחרת יוון קלע גרבאחוסה 20 נקודות ולקח 10 ריבאונדים. בנוסף לזכייה עם נבחרתו בתואר, נבחר גרבאחוסה לחמישיית הטורניר לצד חברו לנבחרת פאו גאסול. הוא זכה גם בתואר מר אירופה לשנת 2006 מטעם שבועון הספורט האיטלקי "סופרבאסקט" והפסיד עם נבחרתו בגמר יורובאסקט 2007 לנבחרת רוסיה.
איוון פרידמן

איוון פרידמן (נולדה ב-8 באוקטובר 1946) היא היסטוריונית העוסקת בתולדות ארץ ישראל בתקופת מסעי הצלב ובשנאת ישראל בימי הביניים. בנוסף היא מכהנת כיו"ר מועצת רשות העתיקות וכחברת סגל אוניברסיטת בר-אילן.
עוז לתמורה

עוז לתמורה היא תוכנית רפורמה חינוכית, ניהולית ופרופסיונאלית בחינוך על יסודי, והחלה להיות מיושמת בהדרגה החל משנת הלימודים תשע"ב.
רפורמת "עוז לתמורה" היא הרפורמה הגדולה ביותר שנערכה עד כה במערך ההוראה בחטיבות העליונות במערכת החינוך, ומטרתה להביא לידי שינוי יסודי בהיבט הפדגוגי, בתחום הניהולי ובתנאי העסקת המורים, לקדם את הישגי מערכת החינוך ולהעצים את מעמדו של המורה. הסכם עוז לתמורה נחתם ביום 14.8.2011.

הרפורמה מיושמת בהדרגה משנת הלימודים התשע"ב (2012-2011) על פי הסכם קיבוצי שנחתם באוגוסט 2011 בין מרכז השלטון המקומי ושלוש הערים הגדולות (המעסיקים) ובין ארגון המורים בבתי הספר העל-יסודיים ובמכללות. 

בשלוש השנים הראשונות ליישומה של הרפורמה (התשע"ב-התשע"ד) הצטרפו אליה 444 חטיבות עליונות, שהן כ-40% מהחטיבות העליונות בישראל, ביישום מלא או חלקי.
הרפורמה כוללת שינויים במבנה שבוע העבודה של המורים (מעבר לשבוע עבודה של 40 שעות), במבנה השכר של המורים (תוספת שכר ממוצעת של 42%) ובמבנה מערכת השעות שלהם (הוספת שעות להוראה פרטנית ושעות תומכות הוראה). כמו כן, הוסדרו תהליכי הערכת המורים ומתווה הפיתוח והקידום המקצועי שלהם, ונקבע מתווה להקמת פינות עבודה הולמות למורים לצורך ההוראה הפרטנית והעבודה בשעות תומכות ההוראה. עלותה המשוערת של הרפורמה, אם תיושם במלואה בכל החטיבות העליונות, היא כ-3 מיליארד ש"ח לשנה, וסכום זה יתווסף לבסיס התקציב של משרד החינוך.

מודל הערכה

החל משנת הלימודים תשע"ג, כל מורי בית הספר יוערכו על ידי הנהלת בית הספר על פי מודל הערכה שפותח על ידי ראמ"ה. הערכה זו תשמש לצורך הערכה מעצבת, תוספת דרגות קידום, לצורך מתן מענקים חד פעמיים (תגמול דיפרנציאלי אישי) ולפיטורים.

יישום התוכנית

בינואר 2014 פורסם דו"ח מחקר כמותי ואיכותני שבדק תפיסות של מורים ומנהלים את הרפורמה ועמדותיהם כלפי אופן הטמעתה בשנה"ל תשע"ג. הדו"ח מבוסס על כלי הערכה מקצועיים (של ראמ"ה). 

על פי הדו"ח, העמדה העקרונית של המורים והמנהלים כלפי "עוז לתמורה" היא שיש בה אלמנטים מרכזיים חיוביים ובעלי פוטנציאל חיובי רב. המרכיבים המרכזיים שנתפסים ככאלה בהם גלום הפוטנציאל הם בעיקר השעות הפרטניות והשינוי בשכר המורים. בנוסף, ניתן לזהות כי חלק מהבעיות והקשיים, בעיקר המרכיבים ה"טכניים" השונים הקשורים לרפורמה (בעיקר שכר המורים ובינוי פינות העבודה) נפתרו או יושבו. 
עם זאת, עדיין ניתן להצביע על קשיים רבים ומתמשכים בהטמעתה, הן ברמה המערכתית והן באופן התבססותם של תהליכים ומסגרות עבודה לא מיטביים ברמה הבית ספרית.

ביקורת

משרד מבקר המדינה בדק בחודשים מרץ-יולי 2014 את פעולות משרד החינוך ליישום ולהטמעה של הרפורמה.

בין היתר נבדקו היקף ההצטרפות של בתי ספר לרפורמה, ניהול השעות הפרטניות ותומכות ההוראה, התוכניות לפיתוח מקצועי בית-ספרי של צוות המורים, הערכת המורים, הקמת פינות עבודה ותהליכי ליווי, מעקב ובקרה על יישום הרפורמה. הביקורת נערכה במטה משרד החינוך (הממונה על "עוז לתמורה" והאגף לחינוך על-יסודי במינהל הפדגוגי, האגף לבינוי ותקצוב במינהל הפיתוח, האגף לפיתוח מקצועי של עובדי הוראה והיחידה להערכת עובדי הוראה במינהל לעובדי הוראה והמינהל לתקשוב ומערכות מידע), וכן בשלושה ממחוזות המשרד: צפון, מרכז ותל אביב ובחמישה בתי ספר. כמו כן, התקיימו ביקורים ב-21 בתי ספר לבדיקת הפיתוח הפיזי של פינות העבודה.
STS-41-B

המשימה

לאחר משימת STS-9, שונתה שיטת הספירה של השיגורים. כך התקבל השם STS-41-B, במקום השם STS-11 (משימת STS-10 התבטלה בגלל עיכוב רב בקבלת והעמסת הציוד והמטען על המעבורת). כאמור, שיטת הספירה נועדה להיות יותר ספציפית. המספר 4 מייצג את הספרה האחרונה של שנת השיגור (1984), הספרה השנייה מייצגת את מקום הנחיתה (הספרה 1 מייצגת נחיתה במרכז החלל קנדי והספרה 2 מייצגת נחיתה בשדה התעופה קליפורניה) והאות B מייצגת את מספר השיגור לאותה שנה (כאמור, STS-10 בוטלה. במקור הייתה אמורה להיקרא STS-41-A). לאחר אסון צ'לנג'ר ב-1986 חזרה שיטת הספירה המקורית.
במשימה זו, הצוות כלל את מפקד המשימה ואנס בראנד, שביצע את טיסתו השנייה בחלל (הראשונה שבה נכח - STS-5), הטייס רוברט גיבסון ושלושת מומחי המשימה: ברוס מק'קנדלס, רונלד מקניר ורוברט סטיוארט.
משימתה הרביעית של הצ'לנג'ר יצאה לדרך ב-3 בפברואר 1984 בשעה 8:00 בבוקר לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית, כשהיא נושאת עליה: שני לווייני תקשורת, האחד, ווסטר-6, של וסטרן יוניון והשני של אינדונזיה (PALAPA-B2). שני לוויינים אלו התפרסו ונערכו בעמדותיהם 8 שעות לאחר השיגור, אך המנועים הרקטיים (PAM) של שני הלוויינים כשלו, והם נשארו במסלול הקפה נמוך. מנועו של ווסטר-6 התפוצץ כ־6.5 דקות לאחר שעזב את המעבורת, ומנועו של פלאפה-B2 כשל גם הוא מספר דקות לאחר שנפלט מתא המטען. שני הלוויינים הוחזרו לפני הקרקע במשימת STS-51-A, על ידי מעבורת החלל דיסקברי.
ביום הרביעי למשימה בוצעה הליכת חלל על ידי שני האסטרונאוטים מק'קנדלס וסטיוארט. לראשונה, התבצעה הליכת חלל ללא חבל המחבר בין האסטרונאוט למעבורת, אלא באמצעות יחידת התמרון שבה שולט האסטרונאוט (MMU). וכך הפך מק'קנדלס ללווין האנושי הראשון של כדור הארץ.
ביום השביעי של המשימה (9 בפברואר) ביצעו שני האסטרונאוטים הליכת חלל נוספת, שבה התאמנו על פרוצדורות תפיסה והחזרת לווין Solar Maximum Mission לכדור הארץ, בהן יעשה שימוש  במשימה הבאה, STS-41-C). זו הייתה הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במתקן ריסון הרגליים, המאפשר לאסטרונאוט להתחבר בכפות רגליו אל קצה הזרוע הרובוטית.
משימה זו נשאה שוב את מטען הניסוי SPAS, ששוגר לראשונה במשימה STS-7. בכך היה מטען זה ללוויין הראשון שהוחזר לכדור הארץ, שופץ ושוגר שוב. עם זאת, עקב תקלה חשמלית בזרוע הרובוטית הוא הושאר בתא המטען של המעבורת.
מתקן "מטרת מפגש משולבת" כשל עקב בעיה פנימית.
במשימה זו התגלתה שחיקה של אטמים מעגליים במנועי הדלק המוצק, הן בחיבור הנחיר של המנוע הימני, והן בחלק הקדמי של המנוע השמאלי. השחיקה הייתה לאורך 2-7 ס"מ, ובעומק של מילימטר אחד. הרעיון של "שחיקה מתקבלת" החל להתפתח אצל מהנדסי תיוקול ונאס"א במשימה זו. מעבורת זו התפוצצה בסופו של דבר במשימה STS-51-L עקב דליפה ממנועי הדלק המוצק, שנגרמה משחיקה של האטמים.
צ'לנג'ר חזרה לכדור-הארץ ב-11 בפברואר 1984 בשעה 7:15 לפי שעון החוף המזרחי. משימה זו הייתה הראשונה שנחתה בפועל במרכז החלל קנדי. בסה"כ עברה המעבורת במשימה זו 5,329,150 ק"מ והקיפה את כדור-הארץ 128 פעמים.
סיכון מיוחס

באפידמיולוגיה, סיכון מיוחס (Risk differences, RD /Attributable risk, AR) הנם מדדי קשר המבוססים על הפרש אבסלוטי בין מדד הסיכון של הקבוצה החשופה למדד הסיכון של הקבוצה הלא חשופה ומבטאים את תוספת הסיכון האבסלוטית לתוצא הנקשר לחשיפה נתונה.
הנוסחא הנפוצה לסיכון מיוחס היא הנוסחא לסיכון מיוחס בחשופים (AR exp):
שבה (R+) הוא שיעור ההיארעות בקרב החשופים ו- (R-) הוא שיעור ההיארעות של המחלה בקרב הלא חשופים. ARexp מודד את התוספת של המקרים באוכלוסייה החשופה שהוא בעודף בהשוואה ללא חשופים.
כש- AR גדול מ-1, הגורם הנבדק הוא גורם מסכן וכש- AR קטן מ-1 הגורם הנבדק הוא גורם מגן.

אחוז הסיכון המיוחס (AR exp%)

כשה- AR מחושב אז אחוז הסיכון המיוחס (AR exp%) בחשופים יכול להיקבע ע"פ הנוסחא הבאה:
פיתוח מתמטי של הנוסחא:
כאשר RR הוא הסיכון היחסי.
כאשר האירעות המחלה נמוכה (מחלות נדירות), ניתן להשתמש ביחס הסיכויים (OR) כמדד ל- RR ולכן:

סיכון מיוחס באוכלוסייה (AR pop)

סיכון מיוחס באוכלוסייה (ARpop) זהו מדד חשוב לקביעת מדיניות בתחום הבריאות הציבורית. מדד זה מעריך את תוספת הסיכון למחלה באוכלוסייה הכללית, אשר נקשרת לחשיפה הנחקרת. המדד מחושב כהפרש בין הסיכון למחלה בלא חשופים והסיכון למחלה בקרב האוכלוסייה הכללית (שמכילה גם את החשופים וגם את הלא חשופים).
כאשר (R-) הוא שיעור ההיארעות בקרב הלא חשופים ו- Rpop זהו הסיכון למחלה באוכלוסייה.
הסיכון למחלה באוכלוסייה Rpop תלוי בסיכון בחשופים, בסיכון בלא חשופים ובשכיחות החשיפה באוכלוסייה (Pe) ע"פ הנוסחא הבאה:
כש- ARpop מחושב, אז אחוז הסיכון המיוחס באוכלוסייה (ARpop%) יכול להיקבע ע"פ הנוסחא הבאה:
כאשר שכיחות החשיפה באוכלוסייה גבוהה, שיעור ההיארעות באוכלוסייה יהיה דומה לזה שבחשופים:
ולכן,
ואלפובו

היסטוריה

קיימת עדויות ארכאולוגיות לקיומו של יישוב הסמוך לעיירה המודרנית, אשר תוארכו לתקופת הקיסרות הרומית. התיעוד הראשון בכתובים ליישוב בשם ולפובו הוא משנת 1332 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1543 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג.
בהמשך, נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחזקת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועבר אזור ואלפובו לחזקת ממשלת בובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה.
לאחר המלחמה נכללה ואלפובו בשטחי יוגוסלביה. בין 1991 ל-1995, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה הפך האזור לזירת קרב. לאחר סיום המלחמה, נכללה ואלפובו בשטחי קרואטיה.

הקהילה היהודית

קהילה יהודית אשכנזית מתועדת בעיירה ממחצית המאה ה-19. ב-1860 נוסד בית העלמין וב-1898 הוקם בית הכנסת. ב-1921 מנתה הקהילה 205 נפשות שהיוו 5.5 אחוזים מכלל האוכלסייה. מבחינה הלכתית נמסכה קהילת ואלפובו על רבני אוסייק.
ב-1931 נמנו בוואלפובו 157 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 140 נפשות. לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. יהודי ואלפובו נעצרו וגורשו ל מחנות ריכוז: טניה, ג'קובו, ובהמשך לסטארה גרדישקה וליאסנובאץ. רובם המוחלט נרצחו.
בית הכנסת הוחרב ולאחר המלחמה לא חודשה הקהילה. שרידי בית העלמין עדיין מצויים במקום.
דמוגרפיה של איי פארו

גידול באוכלוסיית איי פארו לאורך השנים

שיעור גידול האוכלוסייה באיי פארו הוא 0.83% (נכון לשנת 2000), וזאת בשל שיעור ילודה של 13.58 לידות לכל אלף תושבים לשנה, שיעור התמותה של 8.7 נפטרים לכל אלף תושבים, וההגירה השלילית של 3.38 תושבים לכל אלף תושבים מדי שנה.

דתות ושפות מדוברות

דת מרבית תושבי האי היא נצרות פרוטסטנטית לותרנית.
השפות המדוברות באי הן פרואזית (שמקורה בנורדית עתיקה) ודנית.
העינוי הלבן

העינוי הלבן הוא סוג של עינוי פסיכולוגי, הכולל בידוד קיצוני בסביבה לבנה לחלוטין. העינוי מיושם כיום כעונש לאמנים ומתנגדי משטר ברפובליקה האסלאמית של איראן. הענישה הזו תוארה בין היתר על ידי אמיר אבאס פרקהבר - אסיר איראני שהצליח לברוח, לטענתו, מהעינוי הלבן.

דרכי העינוי

המעונה מוכנס ללא ידיעתו לתא שהוא כולו לבן, המבודד לחלוטין מרעש, אור חיצוני או מגע עם סביבת הכליאה. האסיר מולבש בבגדים לבנים והאוכל אותו הוא מקבל דרך תא מיוחד הוא כולו בצבע לבן - ומתבסס על אורז וחלב. המטרה בעינוי היא לגרום לאומן או למתנגד המשטר באמצעים כביכול בלתי אלימים להפסיק את פעילותו על ידי איפוס החלק המרדני של מוחו.

העינוי הלבן בתרבות

הסרט הישראלי "לבן" ב-2011, בבימויו של גלעד אמיליו שנקר ובהפקת יוסי מאירי שנכתב בהשראת עדויות מ"העינוי הלבן". הסרט שהופק בתמיכת קרן רבינוביץ, והחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב בהשתתפות סיגל ראש, רזיה ישראלי ותומר גלרון, השתתף במעל ל-70 פסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, זכה ב-12 פרסים בינלאומיים ושודר ב-10 מדינות ברחבי העולם.
משנת עקביא בן מהללאל

משנת עקביא בן מהללאל היא משנה בתחילת פרק ג' של פרקי אבות, שזו לשונה:
עֲקַבְיָא בֶּן מַהֲלַלְאֵל אוֹמֵר:

הִסְתַּכֵּל בִּשְׁלֹשָׁה דְּבָרִים וְאֵין אַתָּה בָּא לִידֵי עֲבֵרָה:

דַּע מֵאַיִן בָּאתָ, וּלְאָן אַתָּה הוֹלֵךְ, וְלִפְנֵי מִי אַתָּה עָתִיד לִתֵּן דִּין וְחֶשְׁבּוֹן.

מֵאַיִן בָּאתָ? מִטִּפָּה סְרוּחָה;

וּלְאָן אַתָּה הוֹלֵךְ? לִמְקוֹם עָפָר רִמָּה וְתוֹלֵעָה.

וְלִפְנֵי מִי אַתָּה עָתִיד לִתֵּן דִּין וְחֶשְׁבּוֹן? לִפְנֵי מֶלֶךְ מַלְכֵי הַמְּלָכִים, הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא.
המשנה מציגה לאדם את אפסותו בעולם הזה לעומת גדולתו של הקדוש ברוך הוא, ובכך באה להרתיע את האדם מחטא.

המשנה כחלק מטקס ההלוויה

המשנה נאמרת על ידי עורך הטקס במהלך הלוויה יהודית דתית. את המילים "מטיפה סרוחה" יש הנוהגים לומר בלחש.

מקור המנהג

המנהג מוזכר לראשונה בתחילת המאה ה-20 בספריו של הרב אליהו בכור חזן, מגדולי רבני לוב ומצרים: בספר "נוה שלום",, הכולל את מנהגי אלכסנדריה ומצרים בכלל, ובספר "תעלומות לב". ככל הנראה, המנהג חִלחל לבני יהדות ארצות האסלאם בארץ ישראל במהלך השנים שלאחר מכן; מתחילה ליחידים, ובהמשך, באופן רווח יותר.

בספר הליקוט המקיף, מהראשונים בסוגו שיצאו על נושאים אלו, ספר "גשר החיים" שיצא במחצית המאה ה-20, מזכיר רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי את הדבר כמנהג פשוט ורווח. הספר משקף בעיקר את מנהגי ירושלים ובעיקר של אנשי היישוב הישן בירושלים, מהם השתרשו מנהגים רבים בכל הקשור ללוויות בשל ביסוסה של החברה קדישא בירושלים העתיקה.

תוקף המנהג

עם התפשטות המנהג בירושלים ובשאר אזורי הארץ פרץ פולמוס נרחב על תוקפו ומקורו של המנהג. הפולמוס נערך מעל דפי העיתון "הארץ" בשנת ה'תש"ו. הרב טוקצינסקי נמנה עם התומכים להכרה במנהג, למול אחרים שהתנגדו. הדי הוויכוח התפשטו בהמשך אף לחוץ לארץ. הרב יקותיאל יהודה גרינוולד בספרו "כל בו על אבלות", מתייחס למחלוקת ומצדד לביטול והימנעות מהמנהג מחמת שאין לו מקור וטעם של ממש. כיום, במרבית ההלוויות שעל ידי ארגוני החברה קדישא השונים נהוג לומר את המשנה.

המשנה בתרבות

מספר לחנים חוברו על מילות המשנה והושרו על ידי גדולי החזנים, בהם: יוסל'ה רוזנבלט; יהושע ווייסר, בתקליטו של מרדכי הרשמן; ישראל אלטר, בביצועו של משה קוסביצקי. הלחן אצל זה האחרון הושר במספר וריאציות על תקליטיו של קוסביצקי, מראשית ביצועו בוורשה (תחת חברת "סירנה"), ועד ימיו האחרונים בארצות הברית, והיה ליצירת המבוקשת ביותר בקונצרטים שערך. לחן זה נחשב למפורסם מבין שאר הלחנים למשנה זו (כולל לחן שני שחיבר אלטר מאוחר יותר). עקיבא צימרמן כותב כי שמע מאלטר שאת לחן השיר המפורסם חיבר בעת שנקלע למלון בווינה בו שהו גדולי ישראל שנאספו לשם הכינוס העולמי של אגודת ישראל ("הכנסייה הגדולה") שהתקיים באותה עת בעיר, והתבקש על ידי אחד האדמו"רים לשיר קטע חזנות כלשהו.
מני מלכה

ביוגרפיה

מלכה נולד, גדל והתחנך במעלה אפרים. בגיל 14 עבר לפנימיית אמי"ת בפתח תקווה. בשנת 2005 החל להופיע על במות הסטנד-אפ בקאמל קומדי קלאב. בשנת 2010–2013 למד משחק מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג.
בשנת 2010 השתתף ב"ביפ קומדי בר". בשנת 2011 הוציא מלכה להיט ביוטיוב פארודיה, אותו כתב וביצע בהשתתפות הקומיקאי יוחאי ספונדר "שיר השיקסע", שיר מחאה סאטירי נגד הדרת נשים והשיר "תימני". בשנת 2013 השתתף בתוכנית "ביפ קומדי האוס". ב-2014 השתתף כאורח קבוע "שישי בבוקר עם עדן ועודד" עם עדן הראל ועודד מנשה.
ב-2015 השתתף בתוכנית "הצחוקייה" בערוץ ניקלודיאון,בתוכנית שנות ה-80 ובתוכנית "מלחמת המינים" בערוץ 2 עם שלום אסייג.
בדצמבר 2017 הנחה והשתתף בתוכנית בערוץ טדי "סטנד-אפ פקטורי מארח".
בקי ג'י

ביוגרפיה

בקי ג'י נולדה ב-2 במרץ 1997, באינגלווד שבארצות הברית. בתחילת הקריירה שלה, השתתפה ג'י בסרט הקצר "El Tux", ובסרט הטלוויזיה "La estación de la Calle Olvera". בשנת 2009, הצטרפה ללהקה G.L.A.M..
בראשית דרכה, ביצעה ג'י מחדש שירים כדוגמת "Take Care" של ריהאנה, "Boyfriend" של ג'סטין ביבר וכדומה.

קריירה

את מיני-אלבומה הראשון, הוציאה ג'י בשנת 2013. מתוך מיני-האלבום יצאו שלושת הסינגלים; "Play It Again", "Built for This" ו-"Can't Get Enough". בהמשך, הוציאה את הלהיט "Shower", שהגיע בשיאו אל המקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר אף זכה למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית, על סך מכירות של שני מיליון עותקים. בסמוך לכך, הוציאה את הלהיט "Can't Stop Dancin'", שזכה להצלחה רבה גם כן. שנה לאחר מכן, הוציאה את "Como Tú No Hay Dos" ביחד עם טליה. באותה השנה הוציאה גם את "Break a Sweat" שזכה להצלחה נאה.
בשנת 2016, הוציאה את השיר "Sola". השיר זכה להצלחה מתונה כאשר הגיע אל המקום ה-6 במצעד שבצ'ילה. בסמוך לכך, השתתפה בשיר "Take It Off" של ליל ג'ון. לאחר מכן, הוציאה את "Mangú" ו-"Si Una Vez (If I Once)". ב-3 במרץ 2017, יצא השיר "Todo cambió" שהפך ללהיט במצעדים הלטיניים. באותה השנה הוציאה ג'י גם את "Que Nos Animemos", שזכה להצלחה מתונה.
ביולי 2017, הוציאה ג'י את השיר "Mayores", שהפך ללהיט בינלאומי. קליפ השיר צבר למעלה מ-1.4 מיליארד צפיות ביוטיוב. מכירותיו של השיר בארצות הברית נאמדות בכ-1.2 מיליון עותקים. לאחר ההצלחה שלה זכתה עם השיר, הוציאה ג'י את "Díganle", ביחד עם CNCO. ב-20 באפריל 2018, הוציאה ג'י ביחד עם נאטי נטשה את השיר "Sin Pijama", שהפך לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של אותה השנה. קליפ השיר צבר 1.3 מיליארד צפיות, והוא הקליפ הנשי הנצפה ביותר בשנת 2018. בשנת 2019, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Mala Santa.
זאיה הנדרסון

ארגונים עצמאיים (2017-2014)

ברוקסייד התאמנה תחת הדרכתו של אביה החורג, רובי ברוקסייד בנוסף להדרכתם של רובי דינמיט ודין אולמארק. את הופעת הבכורה שלה ערכה בשנת 2014 כמלווה לזירה של מתאבקים.
בשנת 2015, ברוקסייד ערכה את הופעת הבכורה שלה כמתאבקת כאשר היא התחרתה לצד אל ליגרו נגד קיי לי ריי וסמי די בארגון All Star Wrestling. בפברואר 2016, זאיה ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון הסקוטי, Insane Championship Wrestling, בקרב משולש על אליפות הנשים של ICW נגד קיי לי ריי וכרמל ג'ייקוב, קרב שבו לא הצליחה לזכות בתואר. שלושה חודשים לאחר מכן, היא התחרתה בטורניר של הארגון Empress Pro Wrestling, שבו היא גברה על טוני סטורם בחצי הגמר ועל קיי לי ריי בגמר. ב-26 ביוני 2016, ברוקסייד ניצחה שוב את טוני סטורם והפכה לאלופת הנשים של הארגון Pro Wrestling Ulster.
בשנת 2017, ברוקסייד החלה לעבוד בעבור הארגון היפני Stardom. קרב הבכורה שלה היה שלוש נגד שלוש, שבו קבוצתה ניצחה.

NXT UK‏ (2018-היום)

ב-30 ביולי 2018, נודע שברוקסייד תהיה אחת מ-32 המשתתפות במסגרת טורניר הנשים לזכר מאי יאנג לשנת 2018. בקרב ששודר ב-26 בספטמבר, ברוקסייד הודחה כבר בסיבוב הראשון, לאחר שנוצחה על ידי איאו שיראי היפנית. ב-21 בנובמבר, ברוקסייד לקחה חלק בטורניר אשר קבע את אלופת הנשים הראשונה של NXT UK, כשכבר בסיבוב הראשון היא הודחה על ידי ריאה ריפלי. ב-28 בנובמבר, ברוקסייד ומילי מקנזי ניצחו בקרב זוגות את צ'ארלי מורגן וקילר קלי. ב-12 בדצמבר, ברוקסייד נוצחה על ידי ג'יני. ב-9 בינואר 2019, ברוקסייד הפסידה לאיילה דאון. ב-27 במרץ, ברוקסייד נוצחה על ידי ריאה ריפלי. ב-12 ביוני, ברוקסייד ואיילה דאון הפסידו בקרב זוגות לג'יני וג'זי גייברט. ב-26 ביוני, ברוקסייד גברה על קילר קלי. ב-17 ביולי, ברוקסייד נוצחה על ידי ג'יני. ב-24 ביולי, ברוקסייד, פייפר ניבן וטוני סטורם הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לג'זי גאברט, ג'יני וקיי לי ריי. ב-7 באוגוסט, ברוקסייד ופייפר ניבן הפסידו בקרב זוגות לג'זי גאברט וג'יני.

חיים אישיים

זאיה היא הבת החורגת של מתאבק העבר הבריטי והמאמן של NXT, רובי ברוקסייד.
ב-7 ביולי 2019, ברוקסייד הייתה מעורבת בתאונת דרכים ביפן, שבה לא היא ולא אף אחד מהנוסעים עימה נפגעו בצורה חמורה, אלא נוצר רק נזק לרכב.
יעקב ווידנפלד

הרב יעקב ווידנפלד (ת"ר, 1840 – כ"א בשבט תרנ"ד, 1894) היה רבה של הרימאיליב שבגליציה.

קורותיו

נולד בסטניסלב שבגליציה לרב אליעזר ווידנפלד, תלמידו של הרב יעקב לורברבוים מליסא ומחסידי החוזה מלובלין ורבי משה יהודה לייב מסאסוב. בצעירותו למד בישיבה המקומית בסטניסלב, בראשות רב העיר הרב משולם יששכר הורוביץ. נישא לרחל, בת הרב שבתי רפופורט, אב"ד דומברובה, צאצאו של רבי שבתי כהן, הש"ך. 
במשך עשרות שנים כיהן כרבה של הרימאיליב. היה מחסידי הוסיאטין. נפטר בשנת תרנ"ד, בגיל 54.
בנו הרב דוב בריש, שכיהן כרבה של טשיבין, הקים בעירו את ישיבת כוכב מיעקב, על שם אביו. הישיבה חרבה בשואה. לאחר עלותו ארצה הקים הרב מטשיבין את ישיבת כוכב מיעקב בירושלים.

משפחתו

בניו הם: הרב יצחק ווידנפלד, שמילא את מקומו כרבה של הרימאיליב; הרב נחום ווידנפלד, אב"ד דומברובה; והרב דב בריש ווידנפלד, רבה של טשיבין. 
אחת מבנותיו, לאה, נישאה לרב שרגא פייבל טירקל. נכדם הוא השופט יעקב טירקל.
קומנדו (סרט)

תקציר העלילה

ג'ון מייטריקס (ארנולד שוורצנגר) הוא לוטננט-קולונל בדימוס ששירת כלוחם ומפקד בכוח דלתא שחי חיים שלווים עם בתו ג'ני (אליסה מילאנו) עד שרודן עבר, המבקש לשוב ולשלוט ברפובליקה בה שלט בעבר (אל וורדה) חוטף את בתו כדי לגרום לו לסייע בהשתלטות על המדינה (זאת, אגב התנקשות בשליט הנוכחי). במאמץ להציל את בתו חומק שוורצנגר מהמטוס שאמור היה להביאו לאל וורדה, לאחר שזה כבר המריא, ושב לרדוף אחר חוטפיה של הבת. בתום שלל קרבות עוצרי נשימה, הוא מצליח במשימתו, מחסל את כל הרעים, ומציל את בתו ללא כל פגע.

ביקורות והכנסות

הביקורות היו מוצלחות, והצליח בקופות כאשר הכניס מעל ל-20 מיליון דולר והגיע לסכום של כ-57.5 מיליון דולר
בנוסף, הסרט קיבל את דירוג הצפייה R (ליווי הורה או מבוגר חובה לילדים מתחת לגיל 17) מפי איגוד הסרטים האמריקני מפני שהסרט הכיל אלימות מאוד חזקה.
TUIfly גרמניה

פעילות החברה בישראל

החברה הפעילה בעבר טיסות שכר עונתיות ממינכן, בזל שבשווייץ, קלן ושטוטגרט לנתב"ג.