טל יצחקי

ביוגרפיה

טל (טלי) יצחקי נולדה בתל אביב ב-1 במרץ 1956, בתם של רינה, מדריכה פדגוגית במכללת סמינר הקיבוצים וד"ר ידידיה יצחקי, אדריכל ומרצה לספרות עברית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, מכללת עמק הירדן ומכללת צפת, ומעורכי כתב העת עלי שיח. היא בוגרת המדרשה לאמנות (כיום במכללת בית ברל), שם הייתה בין השאר תלמידתם של הציירים רפי לביא, אליהו גת יאיר גרבוז ושלמה ויתקין, והחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שם הייתה בין השאר תלמידתם של המעצבים לידיה פינקוס-גני, אלי סיני ובן ציון מוניץ. היא משלימה כיום באוניברסיטת תל אביב עבודת דוקטור בנושא: "סצנוגרפיה ותמונת הבמה בתיאטרון הישראלי". היא גרה בתל אביב ונשואה לפרופסור אברהם עוז. אחיה, רביב יצחקי, הוא איש פרסום בכיר ומחבר הרומן "קונוורז'ן".
טל יצחקי מנהלת את "האקדמיה לאמנויות המופע" בתל אביב מאז ייסודה ב-2010. היא לימדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, ושימשה מרצה בכירה לתיאטרון במכללת ספיר. היא ייסדה את המגמה לעיצוב תיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה ועמדה בראשה במשך תשע שנים (2004-1996). בין 2003 ל-2005 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, שם כתבה (בשיתוף עם הבמאי עמית גזית) ועיצבה מופעים דרמטיים כ"שכנים" (על פי חנוך לוין) ו"קסנדרה", מופע בימתי על פי אוריפידס ועשרים יוצרים אחרים (מאמר מאת שרה פיין בכתב העת "תיאטרון" על הצגת "קסנדרה" בניו יורק).

ציון לשבח

טל יצחקי עיצבה תפאורות, תלבושות, בובות ומסכות בכ-250 הצגות ומופעים בתיאטרונים, להקות מחול ובתי ספר לתיאטרון בארץ ובחו"ל, וזכתה לפרסים וציונים לשבח. על הצגת אישה מן האדמה שזכתה לפרס העיצוב המצטיין בפסטיבל עכו נכתב בין השאר:
התפאורה הבהירה השמיימית של טלי יצחקי, ובה מלאכים רקומים וסילואטות של כרובים ושרפים הניצבות על הבימה, נהדרת.
התפאורה של טלי יצחקי פשוטה ומשרתת את הגישה הבסיסית של ההצגה. אבל היא גם מרשימה ביופיה בשילוב של דמויות לילית בגוונים של אדום על רקע לבן.
על הצגת "שבועת אמונים" בפסטיבל עכו ותיאטרון הספרייה, נכתב:
"שבועת אמונים"... הפך בזכות תסיסה בימתית קלאסית נפלאה לחווית חושים, חווית חלום... ימה של יפו – אחד מסמליו המרכזיים של הסיפור – סמל התת-מודע, התשוקה, השיגעון, עוצב על ידי התפאורנית טלי יצחקי כרקע אחורי נפלא, המשמש בבואה של עולם הנפש של הגיבורים ההולכים ונשבים בידי טירופם. הים, כמו הבמה כולה, נע בין אור ארץ-ישראלי בוהק של הכרה, לבין התכהות נורווגית או שוודית, של תת-ההכרה המעלה בזיכרון את איבסן, ברגמן, או הצייר הנורווגי אדוארד מונק.
ואילו על הצגת משפט הקופים שעיצבה בתיאטרון חיפה נכתב, בין השאר:
אי אפשר לתאר את בימויו של גזית, בעיקר באותם חלקים בהם נדרשת תנופה תיאטרלית וראוותית גדולה, ללא שיתוף הפעולה הפורה שלו עם מעצבת הבמה טלי יצחקי. עיצוב הבמה המרשים שלה אכן מאפשר הצגה בעלת פרישה תיאטרלית כזאת. העיצוב הצליח ליצור שילוב מצויין בין אותה אווירה של רקע אמריקני מובהק, לבין תפיסה ברורה של חלל גדול ומרשים. נקיונה האסתטי של התפאורה, המשלב להפליא את צבעי העץ החומים עם המבנה הקלאסי הלבן של עמודים ומעקות, היא תאווה לעין. ואמנם הבמאי מיטיב לנצל מסגרת זו, כאשר הוא מושיב על היציעים למעלה את בני העיירה הנוכחים במשפט. את התמונה הבימתית המצויינת משלימות עוד התלבושות היפות.

בטלוויזיה

יצחקי עיצבה גם תוכניות לטלוויזיה, ביניהן "ערב שירי יעקב שבתאי" (שידורי קשת, 1997), "הוא לא יחזור - ערב מחווה ל-70 שנות הקיבוץ הארצי" (שידורי קשת, 1997) ועוד.

פרינג' ותחומים אחרים

ביחד עם משה שטרנפלד ואחרים הייתה מיוזמי ומייסדי מרכז הפרינג' בתל אביב. שימשה שנים רבות מזכ"ל "אמבי" - איגוד מעצבי הבמה בישראל, אצרה תערוכות עיצוב במה בארץ ובחו"ל, ביניהן בקוואדריאנלה בפראג (6 תערוכות בין 1991 ל-2011), ו"הצגת אופנה" בתיאטרון ירושלים (2008), תערוכת ענק של תולדות עיצוב הבמה בישראל שזכתה לכיסוי נרחב ומבקרים רבים. יצחקי כתבה מאמרים בנושאי סצנוגרפיה שפורסמו בכתבי עת בינלאומיים וספרים בארץ ובחו"ל וארגנה כנסים בינלאומיים בתחומים אלה. היא משמשת כנציגת ישראל בוועדות הארגון הבינלאומי של מעצבי התיאטרון (Oistat) וחברת קבוצת העבודה בסצנוגרפיה של הפדרציה הבינלאומית לחקר התיאטרון (IFTR-FIRT). היא הרצתה, הנחתה סדנאות עיצוב ושימשה שופטת בתחרויות עיצוב בינלאומיות בין השאר בפראג; אמסטרדם; ארצות הברית; אנטוורפן; ליסבון; אבורה; מינכן; ג'איפור, הודו; סיאול, קוריאה; גוטנבורג, שוודיה ועוד.

תרגומים

טל יצחקי תרגמה מחזות רבים לעברית, בהם "לחץ פיזי מתון" מאת איירין מריה פורנז, "עשב השדה" מאת שרה דניאלס, "משהו יפה" מאת ג'ונתן הארווי, "תשוקה נסתרת" מאת דייוויד הר, "ברקיע השביעי" ו"שבע ילדות יהודיות" מאת קריל צ'רצ'יל, "אותה שעה בעוד שנה" מאת ברנרד סלייד, "אנחנו לבדנו" מאת אן דוולין, "חתומות" מאת סו גלובר, "אמנות ההצלחה" מאת ניק דיר ועוד. היא תרגמה גם את קובץ נאומי וינסטון צ'רצ'יל ("לעולם לא ניכנע" בהוצאת כנרת-זב"ם).