google/wiki40b huggingface dataset:
אבולוציה (סרט)

תקציר העלילה

ד"ר אירה קין (דייוויד דוכובני) וד"ר הארי בלוק (אורלנדו ג'ונס) מגלים אורגניזם חייזרי באסטרואיד שהתרסק על כדור הארץ במדבר בסמוך לקניון גלן. בעוד שבתחילה האורגניזם הנו עיסה של יצורים חד-תאיים, במהרה העיסה מתפתחת ליצורים אימתניים המאיימים להשתלט על העיירה הסמוכה. בעקבות כך, כוחות צבא נשלחים לעיירה בניסיון להשתלט על המצב. אף על פי כן, ההתערבות הצבאית רק מחריפה את המצב. בהמשך קיין ובלוק מגלים שסלניום, מרכיב הנפוץ בשמפו הד אנד שולדרס, הוא למעשה רעיל עבור החייזרים אך איננו מזיק לבני אנוש. בעקבות כך קיין, בלוק ומספר חברים מחליטים לפרוץ לכל המרכולים המקומיים על מנת לרכז כמות גדולה של שמפו בכבאית שגנבו, אשר בה הם מתכננים להשתמש כדי להילחם בחייזרים.
אבא מתארס

תקציר העלילה

התאומות הזהות סוזן אוורס (היילי מילס) ושרון מק'קנדריק (היילי מילס) פוגשות זו את זו במחנה קיץ, אך לא מודעות לכך שהן אחיות. המראה הזהה שלהן יוצר ביניהן, בתחילה, יריבות, ומעשי הקונדס שלהן גורמים להרס במחנה. כעונש השתיים נשלחות לגור יחדיו בבקתה מבודדת עד לסופו של הקיץ. כל אחת מן הבנות מתוודה בפני השנייה כי היא מגיעה מבית הרוס, ומהר מאוד הן מבינות כי הן אחיות תאומות אשר הוריהן, מיץ' אוורס (בריאן קית') ומגי מק'קנדריק (מורין או'הרה), התגרשו זמן קצר לאחר לידתן, כך שכל הורה קיבל למשמורת אחת מהן. התאומות, אשר כל אחת מהן משתוקקת לפגוש את ההורה שלא ידעה כלל על קיומו, מחליטות להתחלף ביניהם. סוזן מתחזה לשרון, וטסה לבוסטון לפגוש את אמה, בעוד שרון מעמידה פנים כי היא סוזן, וטסה לקליפורניה אל אביה.
שרון מתקשרת אל סוזן, שנמצאת בבוסטון, ומבשרת לה כי אביהם התארס עם אישה צעירה רודפת בצע, שרק מעוניינת בכספו, ועל כן על אמם למהר להגיע לקליפורניה על מנת למנוע את החתונה. בבוסטון סוזן מספרת לאמה את האמת על החלפת זהויות. מגי וסוזן טסות יחדיו לקליפורניה. כאשר כל הארבעה נמצאים בקליפורניה, התאומות, בהסכמה רופפת מצד אמן, יוצאות למסע חבלה בתוכניות הנישואין של אביהן. ויקי רובינסון (ג'ואנה ברנס), ארוסתו הצעירה של מיץ', זוכה ליחס של גסות רוח מצד הבנות. ערב אחד, הבנות משחזרות את הפגישה הראשונה של הוריהן במסעדה איטלקית עם כנר צועני. בני הזוג לשעבר נמשכים בהדרגה זה לזו, על אף שבמהרה הם מתחילים להתקוטט אודות דברים פעוטים, וכן אודות ויקי.
מגי מחליטה לחזור לבוסטון ביחד עם שרון, ועל מנת לעכב את חזרתן, שתי התאומות מתלבשות ומנהגות באופן זהה לחלוטין, כך שהוריהן אינם מסוגלים להבדיל ביניהן. בלית ברירה, מיץ' מצרף את שרון לטיול מחנאות משפחתי, שתוכנן זה זמן רב מראש ואשר נועד לקרב בין ויקי לבין סוזן. זוג התאומות חוזרות למעשי הקונדס שלהן והופכות את טיול המחנאות לסיוט עבור ויקי, אשר בזעמה סוטרת לאחת הבנות. עקב כך, מיץ' מחליט לסיים את מערכת היחסים שלו עם ויקי. אהבתו של מיץ' למגי ניצתת מחדש, והשניים נישאים זה לזו בסצנת הסיום של הסרט בנוכחות זוג התאומות כשושבינות.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 88% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 17 ביקורות.

סרטים נוספים בסדרה

הפרימיירה של הסרט אבא מתארס התקיימה בתאריך 12 ביוני 1961, כאשר הסרט יצא לאקרנים לראשונה בתאריך 21 ביוני 1961. אולפני וולט דיסני הפיקו שלושה סרטי טלוויזיה כסרטי המשך לסרט זה: "אבא מתארס 2" (1986), "אבא מתארס 3" (1989) ו"אבא מתארס 4: ירח דבש בהוואי" (1989).
בשנת 1998 נוצר רימייק לסרט המקורי בכיכובה של לינדזי לוהן, בהיותה בת 12, בתפקיד הכפול של האחיות התאומות. ג'ואנה ברנס, אשר בסרט המקורי גילמה את דמותה של ויקי רובינסון, מגלמת בסרט זה את דמותה של ויקי בלייק, אמה של מרדית' בלייק, ארוסתו הצעירה של אב התאומות.
תא שיט

תא שיט הוא קטע נתיב שיט החסום בשערים ומשמש להעלאה והורדה של מפלס המים לתועלת כלי שיט המבקשים לעבור בו למרות הבדלי גובה בין שני צדדיו.
תא-שיט כולל שני שערים המותקנים במרחק מה זה מזה ותוחמים קטע מנתיב המים. כאשר כלי-השיט נכנס לתוך התא, השער התחתון נסגר מאחוריו ומים מוזרמים אל התא דרך פתחים בשער העליון. כשמפלס המים בתא שווה למפלס המים בקטע העליון, השער העליון נפתח וכלי-השיט ממשיך בדרכו.
תאי-שיט מאפשרים ניווט קל יותר בנהרות ומאפשרים שיט דרך תעלה בקו ישיר אפילו באזור אשר איננו מישורי.
קונרד ויידט

חייו

ויידט נולד בפוטסדם, גרמניה. במהלך קריירת המשחק שלו שיחק בלמעלה ממאה סרטים, חלקם סרטים קלאסיים. בין היתר בסרטי הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני כגון "הקבינט של ד"ר קליגרי" (1919), סרט שהיווה פריצת דרך צורנית וסגנונית. ב-1919 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "שונה מהאחרים", והיה בכך כנראה לראשון ששיחק דמות של הומוסקסואל בקולנוע. תפקידו כנבל בסרט "האיש הצוחק" (1928) היווה השראה לדמות הג'וקר בסדרת הקומיקס "באטמן" ובסרטים שנעשו על פיה. כן שיחק בסרט הגרמני המדבר הראשון "הארץ ללא נשים" ("Das Land ohne Frauen") אשר הוקרן לראשונה בשנת 1929.
ויידט היה נשוי שלוש פעמים, ואחת מנשותיו הייתה יהודייה. על אף שלא היה יהודי במוצאו, החשיב עצמו כיהודי, ובכל טופס בו נדרש למלא את דתו רשם "יהודי". בדעותיו התנגד לנאציזם, ומשעלה אדולף היטלר לשלטון בגרמניה בשנת 1933, התקבלה בגסטפו החלטה לרצוח אותו. ויידט חש כי חייו בסכנה ונמלט לבריטניה, שם המשיך בעשייתו הקולנועית. בין הסרטים הראשונים בהם הופיע היו "היהודי הנודד" (1933) ו"היהודי זיס" (1934) (על פי ספרו של ליאון פויכטוונגר) סרטים פרו-יהודיים, אשר הביעו התנגדות לנאציזם. "היהודי זיס" בגרסתו הפרו-יהודית של ויידט תפס את תשומת לבו של יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי, אשר יזם הפקת גרסה נאצית שהיא אחד מסרטי התעמולה האנטישמיים החריפים שנוצרו אי פעם.
באנגליה חבר ויידט לבמאי מייקל פאואל. שיתוף פעולה זה יצר מספר סרטים מצליחים כ"מרגל בשחור" (1939), "הברחה" (1940) והסרט הקלאסי "הגנב מבגדד" (1940) שם שיחק את ג'עפר, הווזיר האכזר. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, תרם את מרבית רכושו לטובת מאמץ המלחמה הבריטי. 
לאחר שנת 1940 עבר להוליווד שם שיחק את תפקידו הזכור ביותר, המיור הנאצי היינריך שטראסר, המתאנה לגיבוריו החיוביים של הסרט, המפרי בוגארט ואינגריד ברגמן, בסרט "קזבלנקה" (1942). ויידט היה השחקן בעל המשכורת הגבוהה ביותר בצוות השחקנים ב"קזבלנקה". תפקידו זה הוא כנראה התפקיד הזכור ביותר בקריירה הקולנועית של ויידט, ולמעט סרט בשם "מעל לכל חשד" שצולם בשנת 1943 (ואשר אף בו שיחק את הנאצי האכזר) הייתה זו שירת הברבור הקולנועית שלו. 
בשנת 1943 מת ויידט מהתקף לב בעת משחק גולף בלוס אנג'לס.
גשר נאוואחו

היסטוריה

בניית גשר נאוואחו הראשון החלה ב-1927, והגשר נפתח לתנועה ב-1929. את עלות בניית הגשר ממנה ועדת הכבישים של מדינת אריזונה (Arizona State Highway Commission), שזה עתה הוקמה (כיום מחלקת התנועה של אריזונה) בשיתוף פעולה עם הלשכה לענייני אינדיאנים במחלקת הפנים של ארצות הברית, כיוון שהקצה המזרחי של הגשר שוכן בתחומי שטחה של אומת נאוואחו. גשר הקשת מפלדה נבנה על ידי חברת מבני הפלדה של קנזס סיטי (Kansas City Structural Steel Company). במהלך הבנייה מת הפועל ליין מקדניאל (Lane McDaniel ) לאחר שנפל מגובה 140 מטרים אל נהר הקולורדו מתחתיו. מפקחי הבנייה דחו את הרעיון להציב רשת ביטחון מאחר שחשבו כי היא תעלה באש בשל מסמרות לוהטים נופלים.
הגשר שעובר על הגשר היה עד שנות ה-60 של המאה ה-20 חלק מכביש 89 המתחיל בפלגסטף באריזונה ומסתיים בגבול עם קנדה. לאחר שנבנה גשר קניון גלן, החוצה את נהר הקולורדו סמוך לעיירה פייג', כחלק ממיזם סכר קניון גלן, הוסט מסלולו של כביש 89. הכביש עובר מאז דרך גשר קניון גלן הרחב יותר והקטע המקורי שעבר מעל גשר נאווחו קיבל את הסימול 89A. שני הנתיבים מצטלבים מחדש בעיירה קנאב ביוטה על הגבול עם אריזונה.
אורך הגשר 254 מטרים, כשהגובה המקסימלי מעל לנהר הוא 142 מתחתית הקניון. רוחב הכביש שעל הגשר הוא 5.5 מטרים כשהמעמס המקסימלי היה 20.5 טון (אף שההגבלה החוקית שהוצגה הייתה 36 טון). במהלך שלב התכנון נבדקה האפשרות לכביש רחב יותר, אבל היא נדחתה בסופו של דבר, כיוון שיישומה היה דורש להוסיף קשת שלישית יקרה, וכלי הרכב של אותה תקופה לא נזקקו לכביש רחב יותר.
עם זאת, ב-1990 הוחלט שזרם התנועה היה גדול מדי עבור הגשר המקורי, ונדרש פתרון חדש. הפניות החדות בכביש בשני קצות הגשר הפכו לסיכון בטיחותי במצבים של ראות לקויה, והליקויים ברוחב הגשר ובמעמס המקסימלי של התכנון המקורי החלו להיות בעייתיים.
ההחלטה על פתרון לא הייתה קלה, בשל אינטרסים מקומיים רבים. הנושאים כללו שימור אדמה הקדושה לבני הנאוואחו, מיני צמחים המצויים בסיכון בקניון מרבל, והאפשרות של פגיעה בנהר במזהמים שמקורם בבנייה. ההצעה המקורית הייתה להרחבה וחיזוק של הגשר המקורי בלבד, אבל היא נדחתה בסופו של דבר מכיוון שלא הייתה מסוגלת לעמוד בתקנים הנוכחיים של מערכת הכבישים הפדרליים. החלפה הייתה האפשרות היחידה, ובסופו של דבר הוחלט לעצור לחלוטין תנועת כלי רכב על הגשר המקורי. גשר חדש צריך להיבנות בצמוד לגשר המקורי שצורתו החיצונית תהיה זהה לגשר המקורי, אבל הוא יבנה בהתאם לתקני הכבישים המודרניים.
על הקמת גשר קשת הפלדה החדש הופקדו מחלקת התנועה של אריזונה (Arizona Department of Transportation) ומנהל הכבישים הפדרלי (Federal Highway Administration) והוא הושלם בספטמבר 1995 בעלות של בערך 15 מיליון דולרים.
גשר נאוואחו המקורי פתוח עדיין לתנועת הולכי רגל ופרשים, ומרכז מידע הוקם בסמוך ובו מוצג הסיפור ההיסטורי של הגשר וההיסטוריה של חציית הקולורדו. לעיתים קרובות ניתן לראות קופצי באנג'י מהגשר. הגשר המקורי הוגדר כ"אתר היסטורי של הנדסה אזרחית" (Historic Civil Engineering Landmark). הגשר נוסף למרשם הלאומי של אתרים היסטוריים (National Register of Historic Place) ב-13 באוגוסט 1981.
טייוק

היסטוריה

התגלה לראשונה בשנת 1955, על ידי חוקר דופונט ג'ים וייט (Jim White), שראה חומר פוליאתיל יוצא מצינור במעבדה ניסיונית של דופונט. על פי אתר האינטרנט של דופונט, הסיבים הם בעובי של 5 - 10 מיקרומטר (לעומת 75 מיקרומטר לשיער אדם). כיווני הסיבים מסודרים בשתי וערב ומאוגדים בכבישה על ידי חום ולחץ.

שימושים

גיליונות גדולים של טייוק משמשים לעיתים קרובות בכיסוי מבנים כדי לספק מחסום מים בין חיפוי החיצוני של מבנה המסגרת והבידוד. טייוק משמש את שירות הדואר בארצות הברית עבור חלק מעטיפות הדואר שלה. ניו זילנד השתמשה בו לרישיונות הנהיגה שלה בשנים 1986-1999.
שנבדלו מכל מרחק

תכנים ואמירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סאץ' סנדרס

קריירת מכללות

סנדרס נולד וגדל בעיר ניו יורק, ולמד באוניברסיטת ניו יורק בין השנים 1957–1960. בעונת 1960 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, עם ממוצעים של 21.4 נקודות ו-15.2 ריבאונדים למשחק. במשחק חצי הגמר הפסידה ניו יורק לאוניברסיטת המדינה של אוהיו בה שיחקו ג'רי לוקאס וג'ון האבליצ'ק, ובמשחק על המקום השלישי היא הפסידה לאוניברסיטת סינסינטי אותה הוביל אוסקר רוברטסון.

קריירת משחק

סנדרס נלקח בבחירה השמינית של דראפט ה-NBA 1960 על ידי בוסטון סלטיקס, אלופת שתי העונות הקודמות. בכל 6 עונותיו הראשונות בליגה זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA, ובעונותיו השמינית והתשיעית זכה בשתי אליפויות נוספות. בקבוצה עמוסת הכוכבים של הסלטיקס בלט סנדרס כשחקן הגנה מצוין, על כן הופקד לשמור על שחקני המפתח של הקבוצות היריבות. בצד ההתקפי שמר סנדרס על יכולת סולידית ויציבה כמעט לאורך כל הקריירה, כאשר בכל אחת מהעונות 1962–1970 קלע בין 10.2 ל-12.6 נקודות בממוצע למשחק. בשלוש עונותיו האחרונות בקריירה סבל מפציעות וקלע 4.4 נקודות בכ-13.8 דקות למשחק.
8 אליפויות ה-NBA בהן זכה מציבות את סנדרס במקום השלישי בתולדות הליגה, לצד חבריו לקבוצה טום היינסון, קיי. סי. ג'ונס וג'ון האבליצ'ק, בעוד ביל ראסל (11) וסם ג'ונס (10) הם השחקנים היחידים שזכו ביותר אליפויות ממנו. כמו כן, סנדרס הוא אחד משלושה שחקנים בלבד שניצחו בכל 8 סדרות הגמר בהן השתתפו (לצד קיי. סי. ג'ונס והאבליצ'ק). לאחר פרישתו בשנת 1973 הפרישו הסלטיקס את גופייתו, עם המספר "16".

קריירת אימון

מיד בסיום קריירת המשחק מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הרווארד. בכך הפך סנדרס לאפרו-אמריקאי הראשון שמאמן קבוצת ספורט של אוניברסיטה החברה בליגת הקיסוס.
בינואר 1978, לאחר 4 עונות באוניברסיטת הרווארד, מונה למאמן בוסטון סלטיקס במקומו של טום היינסון. בעת מינויו החזיקה הקבוצה במאזן ניצחונות שלילי 11–23 (32.4%), ועד סיום העונה תחת סנדרס רשמה מאזן 21–27 (43.8%). בכך נותרה בוסטון מחוץ לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 7 עונות. לאחר שפתחה את עונת 1978/1979 עם 2 ניצחונות מתוך 14 משחקים פיטרה בוסטון את סנדרס מתפקידו, ומינתה במקומו את דייב קאונס ששימש כשחקן-מאמן.
האזור המערבי של אנגליה

האזור המערבי של אנגליה או "הארץ המערבית" (באנגלית: The West Country - וסט קנטרי) הוא כינוי לא רשמי של אזור החופף במידה רבה לאזור דרום-מערב אנגליה.
בדרומו של האזור מצויה התעלה האנגלית ובמערב ובצפון מערב מצויה תעלת בריסטול אולם במזרח גבולות האזור אינם מגודרים בצורה ברורה. 
מקובל לכלול באזור זה את המחוזות קורנוול, דבון, דורסט, סאמרסט, ואת העיר בריסטול. לעיתים האזור כולל גם את המחוזות גלוסטרשייר ווילטשייר.
יש המגדירים את גבולות האזור בהתאם לגבולות ההיסטוריים של ממלכת וסקס (ממלכות ההפטרכיה), כאשר על פי ההגדרה זו האזור כולל גם את המפשייר, ברקשייר, אוקספורדשייר ואת האי וייט, אך לא את קורנוול.
זהו אזור כפרי ברובו, ובו מספר מועט של ערים גדולות: בריסטול, פלימות', סווינדון וגלוסטר.
כלכלת האזור מתבססת בעיקר על חקלאות (בעיקר משק חלב) ועל תיירות.
האזור מישורי ביצתי והוא מכוסה סלעי גרניט במערבו, ואבני גיר ואדמת חרסית במזרחו.
טחינה הנסיך

היסטוריה

טרם הקמת טחינה הנסיך בישראל, סופק רוב הביקוש הישראלי לטחינה מהשטחים. בשנת 1987, בעת האינתיפאדה הראשונה, נעצרה אספקת הטחינה מהשטחים לישראל, ולאחר 6 חודשים בהם נעצר המסחר החליט עפיף טנוס לנצל את ההזדמנות ולהשתלט על השוק שנוצר עקב האינתיפאדה. טנוס נסע לשכם ללמוד הכנת טחינה, קנה ציוד והעסיק את שלושה העובדים הראשונים שלו במפעל באזור התעשייה של כרמיאל. את הונו הראשוני השיג טנוס מעסק משפחתי של ראיית חשבון שהקים בשנת 1975.
מפעל החברה שוכן בעיילבון, ומשתרע על שטח של 5,500 מ"ר, ומועסקים בו יותר מ-50 עובדים. התפוקה השנתית של המפעל היא 17,000 טון טחינה. את חומר הגלם לייצור הטחינה, השומשום, מייבא טנוס ממגדלים בחו"ל בחלקו, ובחלקו מגדל בעצמו בשדות בעולם (בין השאר בשדות באתיופיה).
הטחינה מתוצרת החברה נמכרת לשוק הישראלי ומיוצאת למדינות שונות בחו"ל, בהן ארצות הברית.
באוגוסט 2016 הורה משרד הבריאות על הפסקת רישיון יצור ושיווק טחינת הנסיך עקב גילוי חיידקי סלמונלה בטחינה גולמית ששווקה למפעלי תעשייה, אך לאחר בדיקה חוזרת התיר את שיווק הטחינה שנועדה לשוק הקמעונאי (אך לא את הטחינה שנועדה לתעשייה). 176 טונות של טחינה פגומה הועברו להשמדה.
צ'ארלס בראון

ביוגרפיה

בראון גדל בסן אנטוניו שבטקסס. סיים ב-1984 תואר ראשון בהנדסה אזרחית מאוניברסיטת טקסס טק אותו עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר. 
במאי 1985 התגייס לשירות סדיר בחיל האוויר, עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס באריזונה והכשרה לטייס קרב בבסיס הולומן בניו מקסיקו. שירת כטייס F-16 פייטינג פלקון בטייסת הקרב 35 בבסיס קונסאן שבקוריאה הדרומית ובטייסות הקרב 307 ו-308 בבסיס הומסטיד בפלורידה. הדריך בבית הספר למערכות נשק של חיל האוויר בבסיס נשק.
בשנים 1994–1996 שימש עוזרו של יושב ראש המטות המשולבים. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה שימש קצין מבצעים אוויריים בפיקוד מרכז של ארצות הברית, בשנים 1999–2003 שירת בטייסת הקרב 79, בטייסת הקרב 55 ופיקד על טייסת הקרב 78 בבסיס חיל האוויר שו בקרוליינה הדרומית. לאחר תפקיד במטה חיל האוויר מונה ביולי 2005 למפקד בית הספר למערכות נשק של חיל האוויר בבסיס נליס. 
במאי 2007 מונה למפקד כנף הקרב 8 בבסיס קונסאן שבקוריאה הדרומית. היוני 2008 מונה לראש ענף במחלקת חיל האוויר של ארצות הברית ובמטה החיל. ביוני 2009 מונה למפקד כנף הקרב 31 בבסיס אביאנו שבאיטליה. במאי 2011 מונה לסגן ראש אגף מבצעים בפיקוד מרכז ובאפריל 2013 מונה לסגן מפקד כוחות האוויר בפיקוד מרכז. במרץ 2014 מונה לראש ענף מבצעים, הרתעה אסטרטגית ונשק גרעיני במטה כוחות חיל האוויר באירופה ובאפריקה. 
ביוני 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד פיקוד מרכז של חיל האוויר. ביולי 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. ביולי 2018 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות האוויר בפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית.
במהלך שירותו צבר מעל 2,900 שעות טיסה, מהן כ-120 שעות מבצעיות, על מטוסי T-38 טאלון, T-37 טוויט, B-52 סטרטופורטרס, B-1 לנסר, B-2 ספיריט, F-16 פייטינג פלקון, לוקהיד AC-130, לוקהיד מרטין C-130J סופר הרקולס, E-8, בואינג KC-135,‏ MV-22, מסוקי UH-60 בלק הוק ו-AH-64 אפאצ'י.
בראון בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-רידל בפלורידה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר מכללת המלחמה של החיל ובוגר קורס הפסגה באוניברסיטה לביטחון לאומי.
א.כ. נס ציונה

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1980 בעיר נס ציונה על ידי מני ויצמן ויוסי גבע. הקבוצה נחשבה עד תחילת עונת 2008/2009 כאחת מהקבוצות המובילות בענף; חלק משחקני הקבוצה שיחקו בנבחרת ישראל. הקבוצה מטפחת מחלקת נוער מצליחה.
בעונות 2002/2003–2005/2006 סיימה הקבוצה כמדורגת רביעית בארץ, ובעונת 2007/2008 סיימה הקבוצה את העונה כאשר היא מדורגת שלישית בארץ. בעונת 2009/2010 הידרדרה הקבוצה לתחתית הטבלה ולא התמודדה על האליפות בפלייאוף.
הקבוצה משחקת בתלבושת בצבעים כתום וכחול. עד דצמבר 2013 שיחקה הקבוצה באולם צימרמן, אשר שנפתח ב-1987 והכיל כ-500 מקומות. בעקבות קריסת הגג באולם בסופה חורפית הוחלט להרוס את האולם. בעקבות זאת עברה הקבוצה לשחק בהיכל הספורט לב המושבה במשך כשלוש שנים. באוקטובר 2016 נחנך בעיר היכל הספורט צימרמן החדש המכיל 420 מקומות, והקבוצה עברה לשחק בו. ההיכל נבנה בעלות של כ-17 מיליון שקלים וכולל גם חדר כושר.
בן ציון כהן יהונתן

ביוגרפיה

נולד בג'רבה בשנת 1894 לרב יעקב כהן יהונתן, נצר למשפחת הכהנים כהן יהונתן. למד אצל הרב דוד כהן יהונתן עד גיל 18 ואז עבר להתגורר בלוב. 
בשנת 1920 (ה'תר"פ) נקרא להיות הרב הראשי של זוארא בלוב. בזוארא נתקל בקהילה שמצבה הדתי היה ירוד, והוא פעל לקדם את מערכת החינוך הדתית ואת האווירה הקהילתית-דתית. כן הקים להקה, בה שרו שירי קודש שהלחין.
הרב כלפון משה הכהן כתב עליו: "לידידנו החכם השלם והכולל כמה"ר רבי בן ציון הכהן הי"ו אודיעני כי עברתי בין  בתרי תשובתו וששתי כעל כל הון בראותי אותו שקד על לימודך."
אשליות אבודות

תוכן

הדמות המרכזית ברומן הוא לוסיאן שרדון, בנו של רוקח מהמעמד הבינוני שנפטר ואם ענייה בעלת שורשים אריסטוקרטיים. לוסיאן, משורר צעיר, יפה תואר, שאפתן וחסר סבלנות, חי בדלות בשכונה התעשייתית אומו בעיר אנגולאם. אחותו היפה חווה, אמו האלמנה וידידו הטוב דוד סישאר רואים בו גאון יצירתי, מתייחסים אליו בכפפות של משי ומלבים בכך את אהבתו העצמית ואת שאפתנותו. בחלק הראשון של הרומן, שנקרא "שני הפייטנים", אביו הקמצן של דוד מאלץ אותו לרכוש את בית הדפוס שבבעלותו בסכום מופרז, ודוד נדיב הלב נאלץ להסכים. לוסיאן מוצג בביתה של הברונית דה בג'ארטון, שנחשבת לראש חוג מצומצם ויוקרתי בקרב האריסטוקרטיה של אנגולאם, ומתחיל לחזר אחריה. כעבור זמן לא רב מחליטה הברונית דה בג'ארטון, שקצה בקרתניות של אנגולאם, לעבור לפאריס, ולוקחת עמה את לוסיאן. דוד מבקש את ידה של חווה, אך לוסיאן מפסיד את חתונת ידידו ואחותו בשל הנסיעה החפוזה. 
בחלק השני, שנקרא "איש דגול מעיר שדה בפאריס", חובר לוסיאן לחוג של צעירים משכילים וכבדי ראש, שבראשו עומד דניאל ד'ארטאז, וכולל גם את הרופא הורציוס ביאנשון, דמות מוכרת מספרים אחרים של באלזאק כמו אבא גוריו. במקביל הוא מתחיל להתקרב לקבוצה של עיתונאים, בעיקר לאטיאן לוסטו, שכותב בכמה עיתונים ליברליים בשמו ובשמות בדויים. הניגוד בין הרצינות והאידיאליזם בחוג של ד'ארטאז לציניות ולנהנתנות של חוג העיתונאים מחייב את לוסיאן לבחור צד, והוא בוחר להפוך לעיתונאי. הוא מנצל את מעמדו החדש כדי לתקוף את גב' דה באג'רטון, שהיחסים ביניהם התקררו מאז הגיעם לפאריס, פותח ברומן עם שחקנית בשם קוראליה, שעוזבת את פטרונה המבוגר למענו, ומנהל אורח חיים בוהמיינים. בהמשך הוא נוטש את העיתון הליברלי בו כתב ועובר לצד המלוכני, מהלך שמפנה כלפיו את חצי ביקורתם של חבריו העיתונאים, כמו גם כלפי קוראליה, שסופגת ביקורות חריפות על הופעותיה. הוא מבזבז את מעט הכסף שהרוויח כמו גם את כספם של אחותו חווה ושל דוד, ובסופו של דבר אף מזייף את חתימתו של דוד על שטר חוב. לאחר מותה של קוראליה הוא עוזב את פאריס, מושפל ועני, וחוזר לאנגולאם.
באותו הזמן באנגולאם עובד דוד סישאר על המצאה חדשה: נייר מחומרי גלם זולים במיוחד, שיאפשר להוזיל את מחיר הגיליון בשיעור ניכר. השמועות על ההמצאה מגיעות לאחים קוואנטא, בעלי בית הדפוס המתחרה לבית הדפוס של סישאר. השניים מנצלים את החובות שצבר לוסיאן על חשבון דוד, ומצליחים להביא למאסרו.  לוסיאן, שלאחר חזרתו לאנגולאם מבין את הצרות שהמיט על אחותו וגיסו, סבור עוד שיצליח להציל אותם, אך תקוותו נכזבת. הוא עוזב את הבית במטרה לאבד את עצמו לדעת, אך לפני שהוא משליך את עצמו לנהר הוא פוגש כומר ספרדי שמניע אותו מהמעשה. מפגש זה הוא תחילתו של הרומן זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת, שפרסם באלזאק מאוחר יותר. בסופו של דבר, כדי להחזיר את החוב המצטבר, מסכים סישאר להעביר את הזכויות על הפטנט לזכות האחים קוואנטא, שמתעשרים מאוד בזכותו.
פיודור קוסטנקו

תחילת דרכו

קוסטנקו נולד ב-22 באוקטובר 1896 בכפר בולשאיה מרטינובקה שבאימפריה הרוסית למשפחת איכרים אוקראינית. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית ובמלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המזרחית כמש"ק בכיר. ב-1918 התגייס לצבא האדום ובמלחמת האזרחים ברוסיה לחם עם ארמיית הפרשים הראשונה. באפריל 1931 הוא מונה לסגן מפקד רגימנט הפרשים ה-23, וביולי 1936 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-19. שנה לאחר מכן הוא הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים השביעית. מאוחר יותר מונה למפקד דיוויזיית הפרשים המיוחדת ולאחר מכן למפקד דיוויזיית הפרשים ה-36. באפריל 1939 מונה למפקד קורפוס הפרשים השני, ולחם עמו במהלך פלישת ברית המועצות לפולין כחלק מהארמייה השישית של פיליפ גוליקוב. במהלך המערכה כלל הקורפוס שלו שלוש דיוויזיות פרשים ובריגדת טנקים אחת. ב-4 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לייטננט, וב-26 ביולי של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-26.
ארמון פארנזה

ארמון פארנזה (באיטלקית: Palazzo Farnese - "פאלאצו פארנזה") הוא ארמון מתקופת הרנסאנס הממוקם במרכז העיר רומא. כיום משמש הארמון את שגרירות צרפת באיטליה.

היסטוריה

ארמון פארנזה הוא אחד הארמונות המרשימים ביותר שנבנו ברומא בתקופת הרנסאנס. הארמון תוכנן על ידי אנטוניו דה סאנגאלו, הבן, מתלמידיו של ברמנטה. הארמון הוקם בהוראת אלסאנדרו פארנזה, לימים האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה העשירה, זמן קצר לאחר שאלסאנדרו פארנזה מונה לקרדינל (מינוי שקיבל בזכות אחותו ג'וליה פארנזה, שהייתה פילגשו של אלכסנדר השישי). עבודות ההקמה החלו בשנת 1515 לאחר שנתיים של הכנת התוכניות וחומרי הבנייה. עבודות הבנייה הופסקו בשנת 1527 בשל ביזת רומא והחלו שוב בשנת 1534 בהוראת אלסאנדרו פארנזה לאחר מינויו של זה לאפיפיור. פאולוס השלישי העסיק את מיכלאנג'לו בואונרוטי בהשלמת הקומה השלישית של הארמון ובנייתה מחדש של חצר הארמון (ובה אכסדרת עמודים דוריים, יוניים וקורינתיים). מיכלאנג'לו תכנן את כרכובי הארמון, ובנה מחדש את החלון המרכזי בחזית הארמון ובו סמל האפיפיור. הארמון הושלם בשנת 1589.
חדרי הארמון עוטרו בפרסקאות המתארים נושאים מיתולוגיים כאלגוריות ובהם סדרת פרסקאות המתארות את הרקולס ואת אהבת האלים מעשה ידי אניבאלה קאראצ'י.
מיכלאנג'לו תכנן בניית גשר מעל נהר הטיבר במטרה לקשר את הארמון, בקשת שתעבור מעל ויה ג'וליה (קשת זו אכן נבנתה) ותמשיך לעבר וילה פארנזינה שבצדו השני של הנהר, בטרסטוורה. גשר זה לא הושלם.
לאחר מותו של הקרדינל אודוארדו פארנזה בשנת 1626 עמד המבנה ריק במשך כ-20 שנה, ואז הוענק על ידי האפיפיור אלכסנדר השביעי למלכה כריסטינה, מלכת שוודיה בעת שזו התגוררה ברומא. לאחר עזיבתה התגלה כי משרתיה בזזו את אוצרות האמנות שבארמון.
משפחת פארנזה העבירה את הבעלות על הארמון לבית בורבון, וזה מכר את הארמון בשנת 1874 לצרפת על מנת שישמש כשגרירות.

המבנה בתרבות

באופרה "טוסקה" מאת ג'אקומו פוצ'יני, משנת 1900, הסצנה בה הגיבורה מתעמתת עם מפקד המשטרה מתרחשת בארמון פארנזה.
הארמון היווה השראה למבנים ברחבי העולם, ובהם לשאטו גרימאלדי באקס-אן-פרובאנס, למוזיאון הבנייה הלאומי בוושינגטון בירת ארצות הברית, ולבניין המזכיר הראשי בסידני שבאוסטרליה.
שירת הדרום

תקציר העלילה

במאה ה-19, בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, עוזבים ילד בשם ג'וני והוריו, סאלי וג'ון, את מקום מגוריהם ועוברים אל בית סבתו במדינות הדרום. כשהם מגיעים אל בית הסבתא נודע לילד שאימו ואביו מתגרשים והוא ואמו יגורו בבית סבתו. הילד המבולבל בורח מבית סבתו בתקווה להגיע לאביו שנמצא במדינות הצפון.
לפני שעוזב הילד את חוותה של סבתו הוא פוגש משרת זקן, הדוד רמוס, שהוא מספר סיפורים, את הילדה גיני ואחיה ג'ייק וג'ו, ואת בנו של הדוד רמוס-טובי. הדוד רמוס מרגיע את הילד ומשכנע אותו לחזור לבית סבתו בזכות סיפוריו על אחא ארנב שמחליט לעזוב את ביתו ויוצא למסע הרפתקאות בו הוא פוגש את אחא שועל ואחא דוב הרוצים ללמד אותו לקח על תעלוליו אך ללא הצלחה.
מריה דרשקוביץ', רוזנת טראקושצ'ן

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-8 במרץ 1904 בווינה, לדיוניס מריה דרשקוביץ', רוזן טראקושצ'ן וליוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו, בתם של אלפרד, נסיך מונטנואובו השני ופרנצסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. אביה של מריה השתייך לאצולה הקרואטית הישנה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואף היה חבר בבית המגנטים ההונגרי ובפרלמנט הקרואטי. מצד אביה הייתה מריה צאצאית של הרוזנת ההונגרייה ארז'בט באטורי הידועה לשמצה, ואילו מצד אמה היא הייתה צאצאית של מארי לואיז, דוכסית פארמה מבעלה השני אדם אלברט פון נייפרג.
ב-3 בספטמבר 1930 התחתנה מריה בברכטסגאדן עם אלברכט, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1955 מת חמיה רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ובעלה אלברכט הפך לראש בית ויטלסבאך. ב-10 ביוני 1969 מתה מריה בביתה בקרויט, והיא בת 65 שנים.
התאמת כיווני מבט

התאמת כיווני מבט (באנגלית: Eye Line Match) היא טכניקת עריכה קולנועית, שמטרתה ליצור אשליה של המשכיות ברצף של שני שוטים עוקבים (או יותר). טכניקה זו מבוססת על כך שהצופה הקולנועי רוצה לראות את מה שהדמות הקולנועית שעל המסך רואה.
השיטה של טכניקה זו היא: אם בשוט ראשון אנו רואים one shot של דמות, אשר מביטה אל עבר אובייקט (דמות אחרת, או חפץ), אשר נמצא מחוץ לגבולות הפריים שבו נראית הדמות, האובייקט ייראה בשוט הבא כשהוא מצולם בכיוון ובזווית המתאימים לכיוון המבט של הדמות שבשוט הראשון.