google/wiki40b huggingface dataset:
מענית

היסטוריה

הקיבוץ נוסד בשנת 1935 במושבה כרכור, על ידי קיבוץ "אל-על" מפולין וליטא וקיבוץ ג' מצ'כוסלובקיה כולל צעירים יהודיים מהשומר הצעיר בסלובקיה שאורגנו על ידי חביבה רייק שהצטרפה לקיבוץ בעצמה ב-1939 בכח המאסף של הקבוצה לעליה למענית. בשנת 1942, לקראת העלייה לקרקע, התאחד הקיבוץ עם חברי קיבוץ "אודים" שהגיעו מנחלת-יהודה, וביחד עלו כקיבוץ מענית להתיישבות במקום הנוכחי, ב-6 בספטמבר 1942, כשהילדים הראשונים כבר בני שלוש. 
המילה "מענית" פירושו התלם הראשון הנחרש בשדה. השם ניתן בעקבות נאומו של אברהם הרצפלד, בו המשיל את הקיבוץ למענית - תלם ראשון שבעקבותיו יבואו יישובים אחרים. כמו שחזה הרצפלד, יישובים נוספים אכן נבנו בסביבה, כגון היישובים קציר וחריש אשר גם שמותיהם קשורים לעיבוד שדה ואדמה.
בתחום היישוב, בחלקו הדרום-מזרחי, נמצא תל נרבתה (בערבית ח'ירבת בַידוּס), שהתגלו בו שרידים רבים של יישוב קדום, בהם גתות, קולומבריום, בורות מים ומערת קבורה. מקובל לזהות את התל עם העיר נרבתא, הנזכרת בתיאור המרד הגדול בכתבי יוסף בן מתתיהו, אם כי יש המזהים את נרבתא בח'ירבת אל-חמאם שבשומרון, כ-10 קילומטרים מדרום-מזרח למענית.
המשק החקלאי הצטמצם עקב הגבלת מכסות המים ומחירם.
במענית רפת חולבות ועגלי פיטום, לול ביצי רבייה, מטעי אבוקדו וגידולי שדה.

הליכי הפרטה

החל מאמצע שנות השמונים של המאה העשרים פקד את קיבוץ מענית, בדומה לקיבוצים רבים אחרים באותה תקופה, משבר כלכלי שהותיר במרוצת השנים עם חובות של למעלה ממאה מיליון ₪. בהמשך לכך, החל הקיבוץ בשינוי ארגוני מדורג שלווה בהליכי התייעלות, אשר עיקרם השתת עלות השירותים שקיבלו החברים על כתפיהם. בין היתר, לקראת סוף שנות השמונים החל שינוי באופן תשלומי צריכת החשמל, כך שכל משפחה שילמה רק בעבור כמות החשמל שצרכה; בשנת 1995 החלו חברי הקיבוץ לשלם בעבור הארוחות בחדר האוכל; לאחר מכן החלו לשלם בעבור שירותי הכביסה. 
בשנת 1994 הוקמה "מועצת מענית", אליה הועברו חלק מסמכויות ניהול הקיבוץ, ובשנת 1997 מינתה המועצה "צוות לעדכון והתאמת תקציבים" לשם העמקת הליכי ההפרטה, וכן לשם בדיקה וניתוח של תקציביהם האישיים של חברי הקיבוץ. בדו"ח מפורט שהוגש במרץ 1998, המליץ הצוות להפריט שירותים נוספים, ובהם בריאות, מזון ותרבות אך לא לבצע שינויים בהסדרי עבודה ושיוך נכסים. אולם בשנת 1999 שונה תקנון הקיבוץ באופן הקובע שעם פירוק הקיבוץ יועברו נכסי הקיבוץ לחברים ולא לניר שיתופי. בספטמבר 2002 החליטה אספת החברים של הקיבוץ, ברוב של 98% מהקולות, על שינויים מבניים בניהולם ובהחזקתם של אמצעי הייצור של הקיבוץ ובין היתר הוחלט לשייך 37% מאמצעי הייצור של הקיבוץ לחברים, בהתאם לותק שלהם בקיבוץ. באוגוסט 2004 החליטה אספת החברים של הקיבוץ ברוב של 94% לשייך את דירות המגורים בקיבוץ לחברי הקיבוץ.
במהלך 2007-2008 התקבלו 20 בני/בנות קיבוץ חוזרים ובני זוגם כחברים חדשים בעצמאות כלכלית והוקמה שכונת-מגורים חדשה לקבוצה זו.
בשנת 2012 הקיבוץ נכנס לשותפות עם עוף ירושלים בהקמת מדגרה חדשה.
דייוויס קליבלנד

קריירה

קליבלנד התחיל בפרסומות למקדונלד'ס, ומשם המשיך בתפקידו הראשון ב"האנה מונטנה לנצח" כילד במזח. לאחר מכן הצטרף לסדרה שני מלכים שם שיחק ילד בשם צ'ונסי. והמשיך לסדרה שייק בה הוא מגלם בתפקיד הראשי את פלין ג'ונס. קליבלנד השתתף גם בגוד לאק צ'ארלי בתפקידו מהסדרה שייק. 
בשנת 2009 קיבל תפקיד ראשי בשם "רובי גונדרסון" בקומדיית מצבים.
קוקו (תסרוקת)

קוקו או זנב סוס היא תסרוקת שבה כל או רוב השיער על הראש נמשך מכיוון הפנים אל הראש, נאסף ומהודק בחלק האחורי של הראש (בדרך כלל על ידי גומיה המיועדת לכך) ונותר תלוי בחופשיות מנקודה זו. התסרוקת קרויה גם "זנב סוס", בזכות הדמיון שלה לזנב של סוס ובמקביל לשמה בשפות אחרות.
על פי רוב השיער נאסף עם גומייה שמכונה לפעמים קוקיה, אשר קיבלה את שמה משם התסרוקת. כמו כן, השיער יכול להיאסף גם על ידי סיכה, סרט בד וכלים דומים. בתרבויות שונות, בימי קדם, לעיתים נעשה הדבר בעזרת חוט או מעין קליפסים ממתכת.

קוקו לגברים

בשנות ה-80 המאוחרות, קוקו קצר נתפס כמראה על עצבנות ונועד לגברים שרצו להתבלט, אבל לשמור על שערם שטוח ופונקציונאלי (בדומה לתסרוקת מאלט). הקוקו של סטיבן סיגל בסרט "סימן קטלני" הוא דוגמה לקוקו כזה.
במחצית השנייה של המאה ה-18, רוב הגברים באירופה אספו את שיערם הארוך בצורה שהיינו מכנים כיום קוקו, אך לעיתים קרובות השיער נאסף לתוך שקית משי ולא נתלה באופן חופשי. באותו זמן, תסרוקת זו הייתה ידועה בדרך כלל על ידי המילה הצרפתית "Queue" (זנב). תספורת זו הייתה חובה לגברים בכל צבאות אירופה עד המאה ה-19, אחרי שרוב האזרחים כבר הפסיקו לאסוף את שיערם בצורה זו. הצבא הבריטי היה הראשון שוויתר על חובה זו, ועד סוף מלחמות נפוליאון בכל הצבאות השתנו התקנות ונקבעה חובה שהשיער יהיה קצר.
"Queue" הייתה גם מילה ששמשה כדי להתייחס לצמה באורך המותניים שהשליטים מבני מאנצ'ו חייבו את הסינים ההאנים לאסוף את שיערם כך בזמן שושלת צ'ינג בסין.

השלכות בריאותיות

לעיתים, בעלי קוקו הדוק חווים "נשירה מחמת מתיחה", סוג של נשירת שיער (Traction alopecia). לפעמים קוקו הדוק עלול לגרום לכאב ראש.
דריה ורבובי

דריה ורבובי (בפולנית: Daria Werbowy; נולדה ב-19 בנובמבר 1983) היא דוגמנית קנדית. היא ידועה במיוחד בשל היותה הדוברת של מותג היופי הצרפתי לנקום.

חייה האישיים

למרות שהיא נולדה בקרקוב, פולין,

מחזיקה ורבובי גם באזרחות קנדית וגם ובאזרחות אוקראינית. 

בהיותה בת שלוש, עברו הוריה האוקראיניים למיסיסוגה, פרבר של טורונטו, אונטריו, קנדה.
יש לה אח בשם אורסט ואחות בשם אוקסנה. בהיותה בת ארבע עשרה היא כבר היתמרה לגובה מטר ושמונים סנטימטרים. היא למדה בבית הספר היסודי הקתולי האוקראיני סנט סופיה ולמדה אמנויות חזותיות בבית הספר התיכון קותרה פארק. 
היה קשר רומנטי בין ורבובי לבין ג'וש הארטנט.

קריירה

ורבובי מעולם לא שקלה לעסוק בדוגמנות ברצינות, אלא הגיעה אליו במקרה לאחר שפגשה אם של חברתה ללימודים שעמדה בראש הסניף בטורונטו של סוכנות הדוגמנות  Susan J. Model & Talent Management. כשהייתה בת 14 ורבובי זכתה בתחרות דוגמנות לאומית.
לאחר שעברה לסוכנות עלית, החלה ורבובי לקבל חוזי פרסום מרכזיים בקנדה, אבל עדיין לא השיגה הצלחה בינלאומית. היא חיה בלונדון וביוון, "שם היו ליהוקים רבים, אבל לא הייתה עבודה". חוזי דוגמנות שיועדו לה בוטלו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק.

לאחר שמונה חודשים מאכזבים, שבה ורבובי לקנדה. היא נתנה לדוגמנות סיכוי אחרון כאמצעי לממן את לימודי האמנות שלה.
"שבתי לניו יורק, פגשתי את הסוכן שלי וביום שלאחר מכן חתמתי על חוזה יוקרתי עם פראדה. מאותה עת ואילך העניינים התגלגלו".
כשצייד הדוגמניות הראשי של סוכנות עלית, אולסן אלמר, פתח סוכנות משלו, הלכה ורבובי בעקבותיו והקריירה שלה החלה לפרוח. בתוך מספר שנים ותחת הדרכתה של International Management Group ‏ (IMG), קנתה לעצמה ורבובי דריסת רגל בבימת הדוגמנות הבינלאומית. 
היא מחזיקה בשיא של פתיחה וסגירה של תצוגות האופנה הרבות ביותר בעונה אחת.

נכון לעכשיו, לקוחותיה של ורבובי כוללים את לאנקום, פראדה, איב סאן-לורן, פפי ג'ינס, רוברטו קוואלי, גוצ'י, הרמה, ולנטינו, דייוויד יורמן, מיסוני, ורסצ'ה, לואי ויטון ושאנל. בעונה הראשונה שלה, סתיו/חורף 2003, הופיעה ורבובי על שער ווג איטליה שלוש פעמים (ביולי, אוגוסט ואוקטובר), ובמודעת הפרסום לפראדה.
ביולי 2007 מנה כתב העת פורבס את ורבובי כמספר 9 ברשימת הדוגמניות המרוויחות ביותר בעולם אחרי קרולינה קורקובה, נטליה וודיאנובה, קרולין מרפי, אלסנדרה אמברוזיו, אדריאנה לימה, היידי קלום, קייט מוס וג'יזל בונדשן. בין יוני '2006 ליוני 2007 נאמדו רווחיה ב- $3.5  מיליון.
ב-2008 יצאה ורבובי למסע בן שלושה חודשים באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.

ב-6 באוקטובר 2008, היא הוכנסה ל-Canada's Walk of Fame

היא הדוגמנית הקנדית השנייה, אחרי לינדה אוונג'ליסטה, שיש לה כוכב ב- Canadian Walk of Fame.

מוקדם יותר באותה שנה, ורבובי השיקה קולקצית איפור בן שלושה חלקים של לאנקום עבור Sephora.

ההכנסה הלכה לאספת נדבנות עבור נוער מעוט יכולת בברזיל שערך ויק מוניז.
ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.
ורבובי חשה רגשות סותרים לגבי חייה המקצועיים. בגיליון ספטמבר 2008 של כתב העת Fashion Magazine היא צוטטה כאומרת: "יש לי הרבה רגשות מעורבים לגבי מה שאני עושה... חלק גדול מהזמן, אני חשה שאני חלק מהבעיה בכל הנוגע למלאכותיות והריקנות שמשפיעה על הדרך שבה נערות גדלות."
מדינת אכזיב

מדינת אכזיב היא מדינה לכאורה שהוקמה על ידי אלי אביבי. בפועל הייתה מדינת אכזיב כפר נופש בוהמי שמשך אליו צעירים רבים, בעיקר בשנות ה-70 המאוחרות, וממשיך לפעול עד היום (2018). נשיא "מדינת אכזיב", אלי אביבי, נפטר ב-16 במאי 2018.
המדינה לכאורה ממוקמת בסמוך לשרידי אכזיב, יישוב קדום לחופי הים התיכון בגליל המערבי, כ-5 ק"מ צפונית לנהריה. בסמוך ישנם גן לאומי, בית ספר שדה ושרידים של הכפר הערבי א-זיב , שנכבש על ידי כוח של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות.

היסטוריה

במקום שבו קיימת כיום "מדינת אכזיב", הייתה קיימת עיר נמל עתיקה לפני אלפי שנים. על פי הממצאים ואתרי הקבורה הרבים שנמצאו באזור, ניתן להסיק שאכזיב הייתה עיר מסחר מרכזית כבר בתקופת הברזל. בתנ"ך מוזכרת אכזיב הקדומה בספר יהושע פרק י"ט כחלק משטחו של שבט אשר: "...והיו תצאתיו הימה מחבל אכזיבה...". גם בתקופת המשנה התקיימה באזור עיר משגשגת. בתקופה הצלבנית ניתנה העיר כמתנה לאחד האבירים, ובתקופה הממלוכית נכבש המקום על ידי המצביא הממלוכי בייברס, שהקים במקום כפר דייגים בשם א-זב, הדומה בצליל לאכזיב. במהלך מלחמת העצמאות, במבצע בן עמי, ננטש הכפר על ידי תושביו.
בשנת 1952 שכר אלי אביבי מהמדינה שני מבנים על החוף במטרה לשפץ אותם. הוא בנה שם את ביתו (בית שבסיסו בנוי אבן וקומותיו העליונות עשויות עץ) בטכניקות בנייה וגימור שונות מהמקובל, ופתח בו מוזיאון אקלקטי. הכפר של אלי אביבי זכה להצלחה, והיה מוקד משיכה לבליינים ולצעירים. בעקבות ההצלחה, הוחלט להקים במקום את כפר הנופש הצרפתי ומאוחר יותר את הגן הלאומי. מדינת אכזיב הוקמה על ידי אלי ורינה אביבי בשנת 1971, כצעד מחאה נגד בנייתו של הגן הלאומי במקום. למדינה לכאורה נבחרו נשיא (אביבי), דגל והמנון, ואף הונפקו דרכונים. מבקרים באתר יכולים לבקש שדרכוניהם יוחתמו בחותמת מיוחדת. בשנת 1988 חובר האתר לרשת החשמל הארצית.
המוזיאון לתולדות אכזיב, שהקים אביבי, מרכז ממצאים ארכאולוגיים מההיסטוריה של אכזיב, חלקם בני למעלה מ-3,000 שנה. המוצגים אינם מוגנים על ידי זכוכית, ומוצגים בגובה העיניים. על קירות האבן נמצאים העתקים של ציורים עתיקים, וסיפור המקום כתוב עליהם.
Mythodea (אלבום)

Mythodea (בתרגום חופשי: מיתודיאה) הוא אלבום מוזיקה קלאסית ואלקטרונית מאת המלחין היווני ואנגליס.
האלבום נכתב עוד בשנת 1993, אך יצא לאור רק בשנת 2003. נאס"א השתמשה במוזיקה של האלבום כמוזיקת נושא בשביל משימת החלל שלה במאדים.
בהלחנת האלבום השתתפה תזמורת כלי הקשה שכללה 20 מתופפים ומקהלה בת 120 אנשים.
מצעד הגאווה בחיפה

מצעד הגאווה בחיפה (באנגלית: Haifa Pride; בערבית: مثلي الجنس فخر حيفا; מוכר גם בשם גאוות חיפה ובשם מצעד הגאווה החיפאי) הוא מצעד גאווה שנתי שמתקיים בעיר חיפה החל משנת 2007. אורכו מסלולו של מצעד הגאווה הוא כ-3 ק"מ, והוא מגיע לשיאו בפארק גן האם שבאזור המגורים מרכז הכרמל שבהר הכרמל.

היסטוריה

בשנת 2003 אירגן הפורום החיפאי את מצעד הגאווה הממונע הראשון בחיפה. מספר ימים קודם לכן נאם השר יוסף פריצקי בפתיחת אירועי הגאווה בעיר. החל משנת 2007, ומדי שנה מאז, ערך הפורום מצעד גאווה רגלי שהיה עובר לאורך רחובות מרכז הכרמל ומסתיים בעצרת בגן האם. מאז שנת 2008 אורגן המצעד בשיתוף עם עיריית חיפה. המצעדים זכו לאבטחה משטרתית כבדה, ונענו במחאה פושרת יחסית מקרב הקהילה הדתית של העיר. בשנת 2010 צעדו במצעד כאלף אנשים, וראש העירייה יונה יהב נשא נאום מעל בימת עצרת הסיום, שנענה בקריאת בוז ומחאה מצד מספר פעילים רדיקלים בקהל. זהו ראש העיר השני בישראל שנאם במצעד גאווה.
בשנת 2011 עבר המצעד, לראשונה, בשדרות הנשיא - לאורך כ-800 מטרים עד גן האם, מסלול מרכזי ובולט בהשוואה לטיילת יפה נוף, שבה עברו מצעדי השנים הקודמות. בשנים שלאחר-מכן נערכו מצעדי גאווה נוספים בעיר, אותם ארגנו תומכים ופעילים שונים. המצעדים הסתיימו ברחבת עיריית חיפה.
זווית מגע

מערכות הכוללות מוצקים ונוזלים נמצאות בכל מקום, למשל קרקע ומים, מזון אבקה ומים, עיניים ודמעות, נייר ודיו, מייסבים ושמן, קיר וצבע, ועוד רבים. תהליך של הבאת נוזל כדי ליצור קשר עם משטח מוצק, המכונה הרטבה, משך תשומת הלב מדעית על פני יותר ממאתיים שנה. הרטבה מתרחשת בדרך כלל בסביבה שיכולה להיות מורכבת מגז או מנוזל כלשהו שלא ניתן לערבוב (immiscible) לכל אחד מהם ניתן לקרוא נוזל.
מערכות הרטבה מאופיינות בזווית מגע (ז"מ), אשר מוגדרת כזווית משיקה בין ממשק נוזל-גז ומשיק למשטח מוצק בזווית מגע בין מצב תלת פאזי. הגדרה זו מכמתת את יכולת הרטיבות של משטח מוצק על ידי נוזלים דרך משוואת יאנג. במערכת מסוימת של מוצקים, נוזל, והאדים בטמפרטורה ולחץ נתון יש זווית מגע בשיווי משקל ייחודית. היסטרזה של זווית מגע נמצאת בתווך בין ז"מ לנוזל המתקדם על המוצק לבין ז"מ לנוזל הנסוג על המוצק. זווית המגע בשיווי המשקל נמצאת בין ערכים אלה, וניתנת בעזרתם לחישוב. זווית מגע בשיווי המשקל משקפת את יחסי הכוחות של האינטראקציה בין המולקולרית בנוזל, מוצק, והאדים. זווית מגע נמוכה פירושו שהמוצק רטוב היטב על ידי נוזל (משטח מוצק הידרופילי). בזמן שזווית מגע גבוהה מעידה על העדפה ליצירת קשר מוצק נוזל (משטח מוצק הידרופובי). כאשר התהליך הוא סטטי אנו נדון בזווית מגע סטטית בשיווי משקל (זמ"ס). כאשר מדובר בתהליך איטי (קוואזיסטטי) ניתן להגיד בקירוב שמדובר בתהליך שנמצא בשווי משקל ונמדוד זמ"ס. כאשר נדון בתהליכים דינמיים למשל ציפוי מתכת נגדיר זווית מגע דינמית (זמ"ד).
סוגי זוויות מגע עיקריים:
ז"מ גאומטרי - ז"מ שמחושב באמצעות שיקולים גאומטריים בלבד, ללא קשר אם המערכת היא בשיווי המשקל. היא משמשת כמשתנה בלתי תלוי לחישוב כל מצבי אנרגיית גיבס האפשריים של המערכת. לדוגמה, עבור טיפה כדורית אקסיסימטרית (בהיעדר גרויטציה), הקשר מתמטי מיוצג כיחס של בסיס טיפה (rb)  והנפח שלה (V).
זווית מגה אידיאלית – ז"מ מוגדרת כשווי משקל שהנוזל עושה עם משטח מוצק אידיאלי. משטח אידיאלי מוגדר כחלק, קשה,הומוגני כימי, לא מסיס ולא מגיב.
ז"מ בפועל - היא ז"מ בשיווי המשקל המקומי בנקודה על פני השטח מוצק שעשוי להיות מחוספס או הטרוגני כימי.
ז"מ נראית לעין (apparent) - היא ז"מ בשיווי משקל הנמדד בעזרת מיקרוסקופ על משטח מוצק שעשוי להיות מחוספס או הטרוגני כימי. הטופוגרפיה מפורטת של משטח מוצק מחוספס לא ניתנת לצפייה עם אמצעים אופטיים רגילים, לכן ז"מ מוגדרת בין משיק למשטח נוזל-נוזל ומשטח מוצק.
ז"מ לנוזל המתקדם על המוצק - היא ז"מ הגבוהה ביותר האפשרית שניתן להשיג במערכת הרטבה נתונה. בדרך כלל זה מתממש על ידי הגדלת היקף טיפה.
ז"מ לנוזל הנסוג על המוצק - היא ז"מ הנמוכה ביותר האפשרי שניתן להשיג למערכת הרטבה נתונה. בדרך כלל זה מתממש על ידי הקטנת היקף טיפה.
ז"מ דינמי – היא ז"מ הנמדדת כשיש תנועה היחסית בין נוזל ומוצק במהירויות ידועות. הערך שלה תלוי במהירות קו מגע. 

מדידה וחישוב של זווית מגע

הדרך הפשוטה ביותר למדוד זווית מגע היא טפטוף טיפת נוזל על פני משטח מפולס ומדידת הזווית הנוצרת בין הטיפה לבין המשטח.המדידה נעשית באמצעות סוג מיוחד של מד זווית המכונה "גוניומטר". הגוניומטר מכיל גם אמצעי הגדלה וצילום אופטיים לצורך המדידה.
זווית המגע ייחודית לכל שילוב חומרים, עם זאת, ישנם מקרים בהם ניתן להעריך את גודלה א-פריורית. זווית המגע והגדלים המשפיעים על ערכה מקושרים במשוואת יאנג המוצגת בהמשך.
Bourne Shell

Bourne Shell (מעטפת הפקודה של בורן) היא מעטפת הפקודה של יוניקס. נודעה גם כ־sh, כשם התוכנית שהריצה אותה. היא נכתבה בידי סטפן בורן ממעבדות בל של AT&T ונכללה בגרסאות יוניקס החל מגרסה 7 שיצאה בשנת 1977.
התוכנית הפכה לסטנדרט דה-פקטו לכתיבת קובצי אצווה בסביבת יוניקס. נכתבו מספר תוכניות שהשתמשו בתחביר שלה וסיפקו סביבת עבודה נוחה יותר וגם תחביר מתקדם יותר, בהן Korn Shell‏ (ksh), ובאש.
אורית לביא-נשיאל

ביוגרפיה

אורית היא בתם של יוכבד פרנץ ויעקב לביא-לוי, צאצא של הרב ישראל דב לוי שעלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 לטבריה. 
את דרכה הטלוויזיונית החלה כמגישת חדשות בערוץ הראשון. בין השנים 1997–2001 הגישה את מגזין החדשות "יומן" בימי שישי. בשנת 2003 החלה להגיש את התוכנית "מבט שני".
בשנת 2003 פורסם כי לביא-נשיאל נבחרה לתפקיד המגישה הראשית של ערוץ החדשות שאמור היה לקום באותם ימים, אולם לבסוף בעקבות מאבקים משפטיים הערוץ לא עלה לאוויר.
בשנת 2004 עם עלייתו של ערוץ הכנסת הצטרפה לסגל הערוץ והחלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית בערוץ ובהמשך הוחלפה בדפנה ליאל ועברה להגיש את מגזין הצהריים "אולפן פתוח". במשך השנים הנחתה גם את התוכניות "קו פתוח", "לקראת מליאה", "ועדת האורחים", ו"זה ראיון!" בערוץ.
נשואה לעיתונאי רון נשיאל, עורך חדשות בקול ישראל.
חתונתה של מיוריאל

תקציר עלילה

מיוריאל הסלופ (טוני קולט) היא צעירה חסרת כישורים חברתיים, הסובלת מלעג מצד חברותיה הרדודות והאגואיסטיות. היא מבלה את זמנה בהאזנה לשירי להקת אבבא, ובחלומות בהקיץ על חתונה נוצצת, שתוציא אותה מעיירת הולדתה המשמימה, ותרחיק אותה מאביה השתלטן, ביל, פוליטיקאי מושחת, המבזה את אשתו ואת חמשת ילדיו.

הפקה

העיירה טוויד הידס שימשה כאתר צילומים של העיירה הבדיונית פורפס ספיט, אם כי הסצנה בה מיוריאל ורונדה עוזבות את פורפס ספיט צולמה בקולנגאטה. אתרי צילומים נוספים היו מורטון איילנד, דרלינגהרסט, גולד קוסט, פרמאטה, קינגספורד, סרפרז פרדייז וסידני.
כדי לגלם את מיוריאל, טוני קולט העלתה במשקלה 18 ק"ג בשבעה שבועות.

ביקורת

הסרט קיבל ביקורת חיוביות וציון של 78% באתר Rotten Tomatoes המבוסס על 40 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.9 מתוך 10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 63 מתוך 100 על סמך 14 ביקורות.
רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס כתב שהסרט "חסר רחמים בתיאור החברה הפרובינציאלית, ובכל זאת הוא מגלה חיבה אדירה לניצוליו המוזרים ... [יש] בו הרבה צחוקים גדולים וקטנים, אך גם זרם-סמוי מלנכולי, החושף את עצמו כלפי סוף הסרט בסדרת הפתעות והתפתחויות בלתי צפויות ... "

יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 1994. חודש אחר כך הוא יצא לאקרנים באוסטרליה.
סך ההכנסות של הסרט בארצות הברית היו 15,119,639 דולר.

פסקול

המוזיקה של להקת אבבא עומדת במרכז הסרט. הפזמונאים ביורן אולבאוס ובני אנדרסון נתנו רשות לשימוש בשיריהם בסרט, ולעבד את הלהיט "Dancing Queen" לתזמורת. שירים נוספים של הלהקה שמושמעים בסרט הם "מאמה מיה", "Waterloo", "פרננדו", ‏ו-"I Do, I Do, I Do, I Do, I Do". שירים אחרים בסרט כוללים את "Sugar Baby Love" של להקת הרובטס, "The Tide Is High" של להקת בלונדי, "I Go to Rio" של פיטר אלן, "Happy Together" של להקת הצבים, ו"אווה מריה" של שוברט.
אל-חסן בן מח'לד אל-ג'ראח

אל-חסן בן מח'לד אל-ג'ראח היה אדם בכיר ביותר בח'ליפות העבאסית. הוא נולד למשפחה נוצרית נסטוריאנית, אך מאוחר יותר בחייו החליט להתאסלם.
הוא שירת כיועץ תחת הח'ליף אל-מֻתַוַכִּל בין השנים 847–861. בעת תפקידו כיועץ של הח'ליף אל-מועתמד הגיע פעמיים לדרגה הבכירה ביותר במשרד האזרחי מנהלי, דרגת ה"וזיר": פעם ראשונה בשנת 877 ופעם שנייה בשנים 878–879. הוא פוטר מתפקידו על ידי העוצר שהיה אחיו של הח'ליף והוגלה למצרים ולאנטיוכיה (אזור שכיום נמצא באזור דרום טורקיה). 
המועד והמקום של מותו אינם ידועים לבטח, אך משערים] שנפטר באנטיוכיה בשנת 882. 
בנו סולימאן שירת אף הוא, פעמיים, כווזיר בח'ליפות העבאסית.
אוניברסיטת מינסטר

היסטוריה

סיפורה של האוניברסיטה מתחיל עם מכינת הישועים שנוסדה ב-1588. אך רק ב-1780 היא נחנכה כאוניברסיטה עם ארבע פקולטות; משפטים, מדעי הרפואה, פילוסופיה ותאולוגיה. היום כאמור ישנם 15 פקולטות. היא נחנכה על ידי פרנץ פון פירסטנברג. ב-1805 הורחבה האוניברסיטה לאוניברסיטה הפרוסית של וסטפליה. ב-1907 הוסב שמה והיא נקראה על שם הקיסר וילהלם השני.
משעול (קיבוץ)

קיבוץ משעול הוא קיבוץ עירוני בנוף הגליל. קיבוץ משעול מגדיר את עצמו כקיבוץ-קבוצות-מחנכים, ומשתייך לקבוצות הבחירה של תנועת המחנות העולים.

מבנה הקיבוץ

הקיבוץ הוא קיבוץ שיתופי המורכב משבע קבוצות שיתופיות, שבהן חברים כ-70 חברים, והוא נחשב לקיבוץ העירוני הגדול בארץ. כל חבר וחברת קיבוץ שותפים באחת הקבוצות האינטימיות והן מהוות גורם משמעותי בהתנהלות הקיבוצית. הקיבוץ מתנהל באופן פעולה לא-היררכי, ומתבסס על קשר אינטימי וחברי בין החברים, על שותפות החברים בהחלטות הקיבוציות, על רוטציה בתפקידי הריכוז ועל פתיחות ושיחה בין החברים ובין בעלי התפקידים (שגם הם חברי קיבוץ). חברי הקיבוץ פעילים במשק החינוכי הקיבוצי והתנועתי, בתפקידי חינוך ורווחה בנוף הגליל ובסביבה ובמספר ענפים קטנים, כגון חברת תוכנה, ייעוץ הריון ולידה, אפיית עוגות ועיצוב גרפי.
מאז שנת תשע"ד גרים כלל חברי הקיבוץ בבניין
שכור ששימש בעבר כמרכז קליטה של הסוכנות היהודית ושופץ בעזרת המשרד לפיתוח הנגב והגליל.

היסטוריה

ראשיתו של הקיבוץ בסוף שנות התשעים של המאה ה-20, כאשר חבורה של בוגרי תנועת הנוער 'קבוצות הבחירה' שלמדו במדרשה באורנים החליטו להקים קבוצה. הם קבעו את מגוריהם בטבעון, וכמה מחברי הקבוצה לקחו על עצמם את ריכוז תנועת הנוער וקראו לבוגריה למסלול נח"ל והגשמה בחיים בוגרים.
בשנת 2000 עברה הקבוצה למגורים בדירות שכורות במגדל-העמק יחד עם קבוצה בוגרת נוספת שהשתחררה משירותה הצבאי בנח"ל. בעקבות שתי הקבוצות הראשונות הגיעו קבוצות נוספות של בוגרי התנועה, שהתבססו על גרעיני הנח"ל המשתחררים. חברי הקבוצות היו פעילים בריכוז ובהדרכה בתנועת הנוער וביוזמות נוספות בתחום החינוך הבלתי-פורמלי במגדל-העמק, שהופעלו במסגרת עמותת "תיקון" שהקימו.
בשנת 2002 קבוצת יובל, קבוצה של בוגרי תנועת הנוער העולמית 'הבונים דרור' - עולים מאנגליה, ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה - עברו מירושלים למגדל העמק כדי להצטרף לתהליכי בניית הקיבוץ כהמשך הקליטה שלהם בחברה הישראלית. בהתחלה, חברי קבוצת יובל השתתפו בעיקר במסגרות החברתיות, התרבותיות והלימודיות של קבוצות הבחירה, והמשיכו להקים את תנועת הבוגרים של הבונים דרור (מוכר היום כ'קבוצות ע"מ') במקביל. במשך השנים חברי יובל הצטרפו באופן מלא גם לקבוצות, למשימות ולשותפות הכלכלית של קבוצות הבחירה.
החל משנת 2003 החלו קבוצות בוגרים של התנועה להתיישב גם בנוף הגליל, והקימו גם שם פרויקטים חינוכיים.
בשנת 2005 התאחדה תנועת קבוצות הבחירה, הן תנועת הנוער והן תנועת הבוגרים, עם תנועת המחנות העולים, אשר בוגריה חידשו את קיבוץ נערן בבקעת הירדן. 
בשנת 2007 קיבלו חברי הקבוצות החלטה פנימית על הקמת קיבוץ, ובכך ביטלו את ההפרדה שהייתה קיימת בין הכנסותיו של חבר קיבוץ ובין היקף פעילותו במשימות החינוכיות.
בקיץ שנת 2011, כחלק ממהלך ארוך של חיפוש מקום קבע עבור הקיבוץ, עברו חברי הקבוצות ממגדל-העמק לנוף הגליל, על מנת לאחד את כל חברי הקיבוץ בעיר אחת.
בשנת 2012 התאגד הקיבוץ באופן פורמלי כ"אגודה שיתופית – קיבוץ עירוני".
שני רעים יצאו לדרך

תקציר העלילה

כשמגיע יעקב לכיתה רואה בו אילן סיכון במעמדו כמלך הכיתה. עד מהרה מתחלקת הכיתה לאלה שמצדדים בכח (אילן) ובמוח (יעקב). העימות בניהם מגיע לפיזי כאשר יאיר דוחף את יעקב וזה אינו מחזיר. לבסוף בשעת ערב נפגש יאיר ביעקב והוא מספר לו על קורותיו בשואה ומאז הם הופכים לידידים בנפש. יעקב מספר ליאיר כי נודע לו שאחותו חנהל'ה נמצאת במנזר באיטליה כנזירה בשם חנקה קוסובסקה וכי לא ישקוט עד אשר יביא אותה לארץ. הם מחליטים לצאת ביחד לחפש אותה באיטליה.
במשרד חברת הספנות דוחים אותם אבל שם הם נפגשים בנער סיפון המכונה "ג'חש" המבטיח לעזור להם לאחר שהוא שומע את סיפורו של יעקב. בתחילה הוא מגניב אותם לנמל והם מסתתרים בתוך שקי בצל אך עיטוש מטריד של אילן בגלל הבצלים, מגלה אותם והם מסולקים מהנמל. לבסוף מצליח ג'חש להגניב אותם בתר "נוסעים סמויים" בספינה "מרגלית" כשהם מסתתרים בתוך מכונית קרייזלר של מר פניבון, אדם עשיר שערך מסע במזרח התיכון עם אשתו ומגיע לנפולי בטיסה.
בלילה יוצאים אילן ויעקב לשאוף אוויר ומבחינים בספינת מעפילים בשם "החותרים". הספינות מתקרבות ולפתע נופלת ילדה קטנה לים. אילן לא מהסס, קופץ ומציל אותה מטביעה. אילן ויעקב מתגלים אך הקברניט סולח להם לאחר ששמע את סיפורם וגם מבטיח להחזירם ארצה כעבור שבועיים.
בנאפולי הם נפגשים במצחצח נעליים בשם מריו המכיר להם את שכונות העוני של העיר. במסע החיפושים שלהם הם מגיעים גם לרומא ומסיירים באתריה ולבסוף הם מגיעים לפירנצה. שם הם נתקלים באשה המכונה "זיקית" בגלל יכולתה להחליף תלבושות וזהויות. היא אבדה את משפחתה וכעת פועלת להצלת ילדים יהודים ממנזרים. יעקב מראה לה את תמונתה של חנהל'ה והיא מזהה אותה במעורפל. היא מצליחה לחדור למנזר מחופשת לקבצנית מזהה את חנהל'ה ומצליחה להעביר לה פתק כי אחיה יעקב חי ונמצא בקרבת מקום. חנהל'ה פוגשת ביעקב מיד לאחר שירתה במקהלת הנזירות בכנסיית סנטה מריה דולורוזה. כשהיא רואה אותו היא מתעלפת בזרועות נזירה שצעדה לידה.
לבסוף חוזרים כולם בספינה "מרגלית" ומתקבלים כגיבורים על ידי בני משפחותיהם.
מטאפיקס

מטאפיקס (Mattafix) היא להקה בריטית המשלבת סגנונות מוזיקה רבים. בלהקה חברים מרלון רודט ופריטש היריג'י (בריטי ממוצא הודי).

ביוגרפיה

הלהקה הוקמה ב-2004 על ידי שני המוזיקאים הבריטים רודט והיריג'י. מטאפיקס משלבת סגנונות מוזיקה רבים, ביניהם טריפ הופ, היפ הופ, מוזיקת נשמה, רגאיי ודאנס הול. רודט, בעל הקול המתואר על ידי מבקרים כ"רך כמו חמאה", מבצע את קטעי השירה בשירים ואילו היריג'י מבצע את קטעי הראפ.
באוגוסט 2005 יצא הסינגל המלא הראשון שלהם, "Big City Life" וכבש את המצעדים בבריטניה, ארצות הברית ובארצות נוספות, ביניהן ישראל.
בתחילת 2006 יצא אלבום הבכורה של הצמד, "Signs Of A Struggle"
בשנת 2007 יצא הדיסק השני בסדרה, "Rhythm & Hymns".
מאיר הרנוי

ביוגרפיה

מאיר הרנוי נולד בבלגיה. שם שהו הוריו, משה ואסתר שיינברגר, ניצולי השואה, בדרכם לישראל. הרנוי נמנה עם הגרעין המייסד של היישוב קדומים. בשנות מגוריו בקדומים פעל רבות להקמת יישובים ביהודה ושומרון ולהסדרת המצב המשפטי של הקרקעות באזור זה. 
בשנים 1979 - 1981 כיהן כראש מועצה אזורית שומרון. 
בתקופת ההתנתקות משרדו ליווה מקרוב תושבים מגוש קטיף בהתנהלות הכספית מול הממשלה.
כיום מתגורר בירושלים.