google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף רוזנזפט

יוסף רוזנספט (15 בינואר 1911 – 11 בספטמבר 1975) היה ניצול השואה ואחד מראשי קהילת העקורים היהודים (שארית הפליטה). הוא היה ממקימי ועד מרכזי ליהודים המשוחררים, שייצג את האינטרסים של פליטים במחנה העקורים ברגן-בלזן, ולאחר מכן את הפליטים במחנות העקורים בכל אזור הכיבוש הבריטי.

ביוגרפיה

רוזנזפט נולד לסוחר גרוטאות אמיד בבנדין שבפולין והיה בצעירותו פעיל בתנועת העבודה הציונית. הוא גורש לאושוויץ בשנת 1943 אך נמלט מהטרנספורט בקפיצה לנהר ויסלה. הוא נפצע מירי במהלך הבריחה אך חזר לבנדין, שם נלכד שוב, הולקה 250 מלקות ונכלא בכלוב עוף. רוזנזפט נשלח שוב לאושוויץ ושרד מחנה זה וכן מספר מחנות ריכוז נוספים. הוא נשלח בצעדת מוות והגיע לברגן-בלזן, שם שוחרר ב-15 באפריל 1945. כששוחרר שקל 38 ק"ג.
רוזנזפט נבחר על ידי הפליטים במחנה העקורים לוועד המרכזי של היהודים המשוחררים, וכיהן כיו"ר הוועד באזור הכיבוש הבריטי עד לפירוק הוועד בשנת 1950. בנוסף לקידום זכויותיהם והאינטרסים של הפליטים, היה רוזנזפט מתנגד פעיל להגבלת ההגירה היהודית לאזור המנדט הבריטי. במחנה פגש ניצולה אחרת, הרופאה הדסה (עדה) בימקו, והשנים נישאו. בנם הוא מנחם ז' רוזנזפט. 
לאחר שהותו במחנה העקורים, נכנס רוזנזפט לעסקי האמנות והנדל"ן והתגורר במונטרה שבשווייץ. בסוף שנות החמישים עבר לארצות הברית. הוא ייסד את הפדרציה העולמית של ניצולי ברגן-בלזן, היה נשיא הפדרציה והוביל משלחת של 200 ניצולי ברגן-בלזן לאזור המחנה-לשעבר בשנת 1970, לזכר יום השנה ה-25 לשחרורו. הוא היה ידוע כאיש הסברה עקבי בנושא זכר השואה, ואמר לעיתים קרובות כי "לעולם לא ישכח ולעולם לא יסלח".
רוזנזפט נפטר בלונדון במהלך נסיעת עסקים ונקבר בעיר ניו יורק. הוא השאיר אוסף אמנות גדול שנמכר כדי לכסות את חובותיו. המכירה נערכה על ידי סות'ביס בשנת 1976. רכושו נקנה על ידי מוזיאון טהראן לאמנות עכשווית, שם הוא מוחזק כיום. במכירה זו נקבע שיא של 1.4 מיליון דולר עבור יצירה מאת פול גוגן בשם טבע דומם עם חיתוך עץ יפני. כיום היצירה שווה כ-45 מיליון דולר.
נורמן (אוקלהומה)

היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-19 הממשל האמריקני התחיל להעביר את חמשת השבטים המתורבתים, חמש הקבוצות האינדיאניות שהוכרו אז על ידי הממשל, לאזור אוקלהומה. לאזור בו נמצאת נורמן הועברו ב-1833 בני שבט הקריק (Creek Nation).
לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית בני הקריק הואשמו בסיוע לכוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה ולכן הם אולצו למסור בחזרה את השטחים לידי הממשל ב-1866. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 הממשל הפדרלי שלח משלחת לבדוק את האזור שהובלה על ידי אבנר ארנסט נורמן. המשחת התיישבה באזור בו נמצאת העיר היום והם תלו שלט בקרב המחנה שלהם עליו נכתב "Norman’s Camp" (מילולית: "המחנה של נורמן") כהוקרה למנהיג המשלחת. כשהתיישבות קבע הוקמה באזור לאחר מכן הוחלט לאמץ את השם נורמן.
ב-1889 הממשל פתח את האדמות באזור להתיישבות ו-150 אנשים התיישבו באזור נורמן. ב-1890 הוקמה באזור ההתיישבות אוניברסיטת אוקלהומה. נורמן הוקמה רשמית שנה לאחר מכן, ב-13 במאי 1891.

חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת אוקלהומה, האוניברסיטה הגדולה ביותר במדינת אוקלהומה.

תחבורה

באוקלהומה סיטי נמצא נמצא נמל התעופה ויל רוג'רס וורלד, המשרת גם את נורמן.
העיר נמצאת במסלול כביש בין-מדינתי 35, המקשר בין המדינות טקסס ומינסוטה.
פסטיבל בירה

פסטיבל בירה הוא פסטיבל שעיקרו הגשת ומכירת בירה למבקרים. לרוב נלווים לבירה גם משקאות אלכוהוליים אחרים ומוצרי מזון, וכן נערכים בפסטיבל אירועי פולקלור, מופעי מוזיקה, ומוצבים בו מתקני יריד שונים.

פסטיבלי בירה בגרמניה

פסטיבל הבירה הגדול בעולם הוא האוקטוברפסט שנערך במינכן בבוואריה שבגרמניה בסוף חודש ספטמבר ותחילת אוקטובר מדי שנה. פסטיבל זה השפיע רבות על פסטיבלי בירה ברחבי העולם המנסים לחקות אותו. בגרמניה מתקיימים מספר פסטיבלי בירה נוספים, כגון פסטיבל הבירה של שטוטגרט אולם מרבית פסטיבלים אלה מהווים חיקוי לפסטיבל הנערך במינכן ואף נקראים לרוב בשם "אוקטוברפסט".
פסטיבל בירה אחר שאינו מהווה חיקוי של האוקטוברפסט הוא פסטיבל הגאובודנולקספט שנערך בסטראובינג שבבוואריה מדי שנה.

אוסטרליה וניו זילנד

הקהילה הגרמנית הגדולה שמתגוררת באוסטרליה וניו זילנד הביאה לקיומם של מספר רב של פסטיבלי בירה ברחבי אוסטרליה. מדי שנה נערך בסידני ובקנברה אוקטוברפסט. באדלייד נערך פסטיבל בירה בשם שוטזנפסט מדי שנה בחודש ינואר. בניו זילנד נערך מדי שנה פסטיבל הבירה של ניו זילנד באוקלנד.

אמריקה

הקהילה הגרמנית המתגוררת בדרומה ובצפונה של אמריקה הביאה לקיומם של חיקויים רבים של פסטיבל האוקטוברפסט המקורי:

דרום אמריקה

בעיר בלומנאו שבברזיל נערך מדי שנה פסטיבל אוקטוברפסט רב משתתפים (בשנת 2004 ביקרו בפסטיבל כ-600,000 מבקרים). פסטיבלים דומים מתקיימים בערים סנטה קרוז דו סול ואיגרז'יניה שבברזיל ובעיר ויז'ה חנרל בלגראנו שבארגנטינה. בצ'ילה נערך מדי שנה, בחודשי הקיץ, פסטיבל בירה שנקרא "בירפסט".

צפון אמריקה

פסטיבל הבירה הגדול ביותר בצפון אמריקה הוא הקיצ'נר-ווטרלו אוקטוברפסט שנערך בערים הסמוכות קיצ'נר וווטרלו שבפרובינציית אונטריו שבקנדה, בהן תושבים רבים ממוצא גרמני. פסטיבל בירה של טורונטו נערך מדי שנה בחודש אוגוסט בנמל ההיסטורי של העיר טורונטו. בערים פואבלה, מקסיקו סיטי, מסטלאן וטפצ'ולה נערך מדי שנה אוקטוברפסט על ידי תושבי הערים ממוצא גרמני. באוקטוברפסט-זינזינאטי שנערך בעיר סינסינטי במדינת אוהיו שבארצות הברית משתתפים מדי שנה כחצי מיליון מבקרים, מרביתם ממוצא גרמני.
המדינות הצלבניות

המדינות הצלבניות היו ישויות פוליטיות פאודליות אשר נוסדו במזרח התיכון ובאסיה הקטנה על ידי הצבאות האירופים במהלך מסעי הצלב בימי הביניים. הקמת המדינות איפשרה את קיום מסעי הצלב ביוצרה רצף טריטוריאלי בשליטה נוצרית שהקל על מלאכת התקדמות הצבאות הנוצרים ותספוק הכוחות הקדמיים בעת מלחמותיהם במוסלמים ובפגאנים.
אף על פי שהמדינות תמכו במסעי הצלב, תמיכה זו לא הייתה לרוב הסיבה האמיתית להקמתן כי אם רדיפת ממון, טריטוריה ושררה של אצילים אירופאים שלא הסתפקו בנחלותיהם שבמערב אירופה ושאפו להגדילן על ידי כיבושי שטחים לעצמם בלבנט. מסיבה זו נקלעו מרבית המדינות הצלבניות לסכסוך מול שליטי האימפריה הביזנטית אשר בשמם יצאו הצלבנים למלחמותיהם מלכתחילה, ולהם נשבעו להעניק את האדמות הכבושות מיד עם סיום כיבושן.
ארבע המדינות הצלבניות העיקריות הוקמו בתקופת מסע הצלב הראשון על ידי פורשים מהכח הצלבני העיקרי. עם הקמתן של מדינות נוצריות במזרח התיכון הפכה ההגנה עליהן למשאת נפשם של האירופים, ומספר ממסעות הצלב הבאים (ובעיקר מסע הצלב השני) נערכו כדי להגן על המדינות הצלבניות מפני הכובשים המוסלמים.
תקופת קיומן של המדינות הצלבניות זהה לפרק הזמן של השלטון הצלבני באזורי הים התיכון, אסיה הקטנה והבלקן, והיא משתרעת על פני כארבע מאות שנים, בין המאה ה-11 למאה ה-15.

המדינה הצלבנית בקפריסין

בעת מסע הצלב השלישי כבש ריצ'רד לב הארי מלך אנגליה את קפריסין בדרכו לירושלים. במקום הוקמה מדינה צלבנית ששימשה כמקום מושבם של מלכי ירושלים למן חורבן ממלכתם בשנת 1291 ועד לסופה של ממלכת קפריסין בשנת 1489.
חדר האוצר הירוק

חדר האוצר הירוק או הכספת הירוקה (בגרמנית: Grünes Gewölbe) הוא מוזיאון הממוקם בטירת דרזדן באזור העיר העתיקה. המוזיאון מכיל את האוסף הגדול ביותר באירופה של אבני חן, תכשיטים, פסלים וכלים העשויים זהב כסף ענבר ושנהב, מתקופת הבארוק ועד התקופה הקלאסית. חדר האוצר הירוק הוא אחד המוזיאונים העתיקים בעולם, עתיק יותר מהמוזיאון הבריטי וכנראה שני רק למוזיאון הוותיקן.

היסטוריה

ראשיתו של חדר האוצר הירוק כבר בשנת 1547 כאשר מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה החל בבניית האגף המערבי של ארמונו. האולמות החדשים עוטרו בתקרות מפוארות עם עיטורי טיח וגבס, ואילו עמודי התמך והכותרות בקומת הבסיס, צופו במלכיט בגוון ירקרק ואשר הם שהעניקו לאולמות את שמם. החדרים נבנו עם קירות עבים במיוחד במטרה לשמש להגנה מפני שריפות ומעשי שוד ופתחי החלונות והדלתות נוצקו מברזל. במהלך המאה ה-17 שימשו החדרים את שליטי סקסוניה כחדרי אוצר פרטיים לשמירת מסמכים חשובים ותכשיטים.
בשנת 1723 החליט אוגוסט השני, מלך פולין להפוך את חדרי האוצר הפרטיים למוזיאון ציבורי והוא נפתח לקהל כשנה לאחר מכן. היה זה חידוש ייחודי ובלתי אופייני לתקופה. הוא הורה על ביצוע עיצוב מרהיב לחדרים בסגנון הבארוק הגרמני. בשנים הבאות עוצב המוזיאון כשרשרת של תשעה אולמות תצוגה מפוארים במיוחד המחוברים ביניהם. השיפוץ הסתיים בשנת 1729. מסלול התצוגה נבנה ועוצב באופן מדורג כך שהמבקרים עברו במסלול הולך ומתפתח של תצוגת עושר הן מבחינת החומרים והן מבחינת העיצובים של המוצגים השונים. התצוגה נשארה פתוחה לציבור וכמעט ללא שינוי במשך כ-200 שנים עד לשנת 1938 שבה הועברו המוצגים יקרי הערך לאחסנה במבצר קניגשטיין.
מבנה המוזיאון עצמו נפגע קשה בהפצצות על העיר במלחמת העולם השנייה. שלושה מן החדרים נהרסו לגמרי ואילו המוצגים עצמם הוחרמו ונלקחו על ידי כוחות הצבא האדום. תהליך השחזור של המוזיאון נמשך שנים רבות. המוצגים עצמם הוחזרו בשנת 1958 וחלקם הוצג במוזיאון אלברטינום שבעיר. שיפוץ המבנים נמשך שנים רבות לאחר מכן בעלות כוללת 45 מיליון יורו. חלקו הראשון של המוזיאון המכונה "החדש" נפתח שוב לציבור בשנת 2004 בקומה השנייה של הארמון, וחלקו השני המכונה "ההיסטורי" נפתח מחדש בשנת 2006 במיקומו ההיסטורי בקומה הראשונה בטירת דרזדן.

האוסף

האוסף כולו מכיל למעלה מ-4000 פריטים אשר כשלושה רבעים מהם מוצגים במוזיאון ההיסטורי והשאר במוזיאון החדש. בשל מגבלות מקום לא מוצג האוסף במלואו אך הפריטים היקרים והמובחרים מוצגים כולם. שטחה הכללי של התצוגה בשתי הקומות כ-4000 מטר רבוע. עיצוב החדרים מרובה בעיטורים וקירות רבים מכוסים במראות. שילוב המוצגים עם תאורה ייחודית המבליטה את הבוהק הטבעי שלהם חושפים בפני המבקרים במוזיאון מראה מרשים במיוחד .
הכניסה למוזיאון ההיסטורי מוגבלת במספר המבקרים בכל עת, ולכן מחייבת בדרך כלל רכישה מוקדמת של כרטיסים. לפני הכניסה נערכת בדיקה מחמירה בכליו של המבקר ושיקוף גופני וזאת מכיוון שחלק מן המוצגים היקרים חשופים לקהל ואינם מוגנים כלל.
ג'ויס קרול אוטס

חייה המקצועיים

אוטס נמשכה ליצירת ספרים עוד לפני שלמדה לכתוב, כאשר ציירה סיפורים שהמציאה. כאשר קיבלה, בגיל 14, מכונת כתיבה במתנה, החלה להתאמן בכתיבת רומנים. בשנת 1962, לאחר נישואיה, עברה לדטרויט. העיר העמוסה במתחים חברתיים סיפקה לה את החומרים ליצירותיה המוקדמות. דטרויט, לדבריה, עיצבה אותה לטוב ולרע כאדם וכסופרת. ההצלחה לא אחרה להאיר לה פנים, וכבר בגיל 30 זכתה להכרה כסופרת בולטת וחשובה. במקביל לעבודת ההוראה שלה באקדמיה, המשיכה לפרסם 2-3 ספרים בשנה: רומנים, סיפורים קצרים, שירה, מחזות וכתבים שאינם סיפורת.
ברומנים הרבים שלה עוסקת אוטס באלימות ובאהבה שבחיים בארצות הברית. בדומה לגדולי הסופרים במאה התשע-עשרה, הצליחה לזווג הצלחה מסחרית לאיכות ספרותית גבוהה. על ספרה מלאך האור נאמר, בביקורת בעיתון וושינגטון פוסט, "ג'ויס קרול אוטס עוקבת אחר החלום האמריקני, ומעניקה לספר דרמה מתפתחת ועוצמה של טרגדיה יוונית."
אוטס אומרת, כי הוראה וכתיבה שתיהן עבודות מספקות כל כך, שאינה מרגישה שהיא "עובדת" במובן המקובל של המילה. אוניברסיטת פרינסטון העניקה לאוטס פרופסורה של כבוד בתחום מדעי החברה; היא קבלה את פרס פן-מלמוד על הישגיה בתחום הסיפור הקצר, ורב-המכר שכתבה, בלונדינית, היה מועמד לפרס נשיונל בוק. כמו כן, זכתה בשלושה פרסי פוליצר והייתה מועמדת פעמיים לפרס נובל לספרות. בשנת 2019 הוכרזה כזוכה בפרס ירושלים.
הצהרת לאנגקאווי

הצהרת לאנגקאווי על איכות הסביבה (באנגלית: The Langkawi Declaration on the Environment) היא הצהרה של ראשי מדינות חבר העמים הבריטי בדבר עמדתם בנושא קיימות סביבתית שניתנה ב-21 באוקטובר 1989 בלאנגקאווי שבמלזיה, במהלך הפגישה העשירית של ראשי מדינות חבר העמים.
ההצהרה דנה בנושאים רבים הנוגעים לאיכות הסביבה, ומבקרת את ההתייחסות שניתנה בעבר לנושא זה. ההצהרה דנה בנושאים העיקריים הנוגעים לפגיעה בסביבה: אפקט החממה, נזק לשכבת האוזון, גשם חומצי, זיהום הים, ירידה בפוריות האדמה, והכחדת בעלי חיים. ההצהרה מציינת כי בעיות אלה הן בעיות עולמיות, החוצות גבולות של מדינות, ולכן יש לטפל בהן בעזרת ארגונים בינלאומיים, כדוגמת חבר העמים, אשר יתאמו את הטיפול המדינתי בבעיות.
בין היתר הוסכם בין מדינות חבר העמים לתמוך בפיתוח בר קיימא בינלאומי, להקים פאנל בינלאומי שידון וידווח לחבר העמים על שינויי האקלים, לקדם אנרגיה חסכונית, לקדם ייעור, ולהגן על שונות ביולוגית. עוד הוסכם להגביל דייג שאינו בר קיימא, ולאסור שפיכת חומרים מזהמים או מסוכנים באוקיינוסים.
פיליפ נורמן

ביוגרפיה

פיליפ נורמן נולד ברייד (Ryde) שבאי וייט ב-1943 ובילה את ילדותו בה. הוא למד בבית הספר רייד, ואביו, קלייב נורמן, ניהל את אולם הנשפים Seagull (בתרגום לעברית: שחף) במזח של רייד. נורמן כתב על ילדותו בספרו Babycham Night (קרובי משפחה שלו ייצרו מותג יין נתזים של פרי בשם בייביקאם (Babycham) בעיירה שפטון מאלט (Shepton Mallet) שבדרום-מערב אנגליה).
בסוף שנות ה-60, ככתב עבור סאנדיי טיימס, הוא הוצב לחקור ולדווח על התפרקותו של העסק העצמאי של הביטלס, "Apple Corps"‏‏.
ספרו של נורמן משנות ה-80 על הביטלס, Shout!: The True Story of the Beatles, הוא אחד מהביוגרפיות הפופולריות ביותר על הביטלס.
נורמן הוא מחבר הספר Shout!: The Beatles in Their Generation, שתואר על ידי הניו יורק טיימס "...הביוגרפיה הסופית - מקיף, אינטליגנטי, כתוב ברגישות וחוקר ביסודיות" את "ארבעת המופלאים". הביקורת בשיקגו סאן-טיימס כתבה מתוך התלהבות רבה שהספר Shout! הוא "הטוב ביותר, הביוגרפיה המפורטת והרצינית ביותר על הביטלס והזמן שלהם". בחודש אוקטובר 2008 יצא לאור ספרו רחב היריעה, באורך של למעלה מ-800 עמודים, על ג'ון לנון: John Lennon: The Life.
מלבד הביוגרפיות על חברי הביטלס, נורמן גם פרסם ביוגרפיות של באדי הולי, הרולינג סטונז ואלטון ג'ון. בנוסף לביוגרפיות שהוציא, נורמן כתב גם שישה רומנים ושני מחזות: The Man That Got Away ו-Words of Love.
תכנות (מוזיקה)

תִכנוּת במוזיקה הוא צורה של הפקה וביצוע, המשתמשת בהתקנים אלקטרוניים, לעיתים קרובות סקוונסרים או תוכנות מחשב, כדי ליצור מוזיקה. תכנות נמצא בשימוש בכמעט כל הסוגים של מוזיקה אלקטרונית ובמרבית מוזיקת ההיפ הופ מאז שנות ה-90'. נעשה בו שימוש בתכיפות גם בפופ ומוזיקת רוק מאזורים שונים של העולם, ולפעמים בג'אז ומוזיקה קלאסית בני זמננו.
צב הפנקייק

מאפיינים

אורכו של צב הפנקייק הוא 15-20 סנטימטר בממוצע ובולט בעיקר עקב שריונו השטוח והמוארך. השריון בצבע חום-תום עם כתמים כהים עליו, אלו עוזרים לו להסתוות בקלות בין האבנים. הגוף קטן ואפרפר והמקור קרני וקטן. לגוף כולו צורת פנקייק - מה שנתן לצב את שמו.
הצב מצוי בטבע בערבות במזרח אפריקה רק בדרום קניה ומזרח ומרכז טנזניה וייתכן שגם בזמביה. הוא מצוי באזורים חמים וצחיחים עם צמחייה מועטה ושכבת סלעים רבה, בה הוא יכול להימצא במשך היום וכן בין שיחים קוצניים שונים. כמו רוב בני המשפחה, צב יבשתי זה ניזון מעשבים שונים וגם מצמחייה יבשה שונה ואף מעלים. הוא פעיל בעיקר בשעות הבוקר ובין הערביים ושאר הזמן נח בין הסלעים.
הסלעים עוזרים לצב להיכנס אל נקיקים קטנים בהם הוא יכול להתחבא מטורפיו. שריונו השטוח עוזר לו לחמוק בבטחה בצורה שרוב הצבים לא מסוגלים לה, אך הוא רך מכדי לאיים על טורפים קשוחים כמו אריות, נמרים, עופות דורסים, צבועים, בבונים ותנינים. הם חיים בין הסלעים בקבוצות קטנות ומשפחתיות.
צב זה נדיר בטבע ומצוי בסכנה, בעיקר עקב ציד יתר, גידול לחיות מחמד ופגיעה בסלעים למטרות פיתוח ועל ידי פרות וכבשים הפוגעים בצמחייתם. הוא מוגן במדינות בהם הוא חי.
נוצרים מאוחדים למען ישראל

תולדות הארגון

ארגון בשם "נוצרים מאוחדים למען ישראל" הוקם בשנת 1992 על ידי דייוויד לואיס, אך היה פעיל רק במשך זמן קצר.
בתחילת שנות ה-2000 הכומר האוונגליסטי ג'ון הייגי קיבל רשות מלואיס להשתמש בשם זה, והקים מחדש את הארגון, אליו הצטרפו כ-400 פעילים פרוטסטנטים מכנסיות וארגונים דתיים שונים בארצות הברית.
ב-7 בפברואר 2006 רשם הייגי את הארגון באופן פורמלי. משרדי הארגון נמצאים בסן אנטוניו, טקסס.
משנת 2011 הארגון פעיל ב-225 אוניברסיטאות בארצות הברית.
בחודש מרץ 2012 היו מיליון חברים רשומים בארגון, ובינואר 2015 שני מיליון. זהו הארגון הגדול ביותר בארצות הברית הפועל למען ישראל ותנאי להצטרפות אליו הוא לא לעסוק במסיונריות.

תמיכה בעם היהודי

הארגון תומך בעם היהודי והכומר סקוט תומאס מפלורידה הבהיר בנאום רשמי שהתמיכה בישראל איננה קשורה לחזון אחרית הימים הנוצרי, אלא לתפיסות דתיות אחרות המביעות אחדות בין נוצרים ליהודים. לדבריו, האמונה הנוצרית לא יכולה להתקיים ללא הבסיס היהודי.
הארגון תומך בשותפות בארגונים יהודים דוגמת המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי (CJCUC) בירושלים.

"ערב לכבוד ישראל"

הארגון עורך "ערב לכבוד ישראל" בערים שונות ברחבי ארצות הברית, ערב שמיועד להביע סולידריות נוצרית עם מדינת ישראל והעם היהודי. באירועים אלה משתתפים חברי הקהילות היהודיות המקומיות, ומגויסים בו כספים לתמיכה בישראל.
בשנים 2008 עד 2010 נערכו אירועים גדולים יותר, בהם השתתפו בין השאר שגריר ישראל באומות המאוחדות דן גילרמן והסנאטור ג'וזף ליברמן. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, השתתף בשנת 2010 באירוע באמצעות ועידת וידאו.
ביוני 2019 ערך הארגון בוושינגטון כנס שנתי בהשתתפות סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס והמנהיג הדתי ג'ון הייגי

תמיכה בארגוני ימין

הארגון מעביר כספים לארגוני ימין פוליטי בישראל. בשנת 2009 פורסם שארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל" היה אחראי על שלושה רבעים מהמימון של "אם תרצו", והסוכנות היהודית שימשה כצינור להעברת הכספים, בניגוד לנהלים שלה-עצמה.

מייק פנס

הפוליטיקאי האמריקאי מייק פנס טופח על ידי "נוצרים מאוחדים למען ישראל" עוד בהיותו מושל אינדיאנה. פנס ביקר בישראל ב-2014, במימונו של הארגון. ב-2016 חתם פנס על חוק לפיו מדינת אינדיאנה לא תסחר עם חברה שמחרימה את מדינת ישראל. בחירתו כסגן נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ היא הישג של הארגון, ומתוארת כחלק מ"ההשפעה הציונית" על הממשל האמריקאי.

ביולי 2017 פנס נאם בכנס השנתי של הארגון, שם אמר: 
"אני מסתכל על ישראל ורואה כיצד אלוהי אברהם, יצחק ויעקב שומר על הבטחתו. כמו אצל כולם כאן, התמיכה שלי בישראל נובעת מהאמונה הנוצרית שלי. שירי הארץ ועם ישראל היו ההמנונים של ימי נעורי. אני ובני ביתי מתפללים לשלום ירושלים ולכל מי שרואה בה את ביתו. זכות גדולה נפלה בחיקי לשמש כסגן לנשיא שאכפת לו מאוד מבעלת הברית היקרה לנו ביותר."
המקור באנגלית
"To look at Israel is to see that the God of Abraham, Isaac, and Jacob keeps his promises. Like all of you, my passion for Israel springs from my Christian faith. The songs of the land and the people of Israel were the anthems of my youth. As for me and my house, we pray for the peace of Jerusalem and all who call her home. It’s really the greatest privilege of my life to serve as Vice President to a President who cares so deeply for our most cherished ally."
— Mike Pence to CUFI: I Support Israel Because I Am a Christian, באתר "CBN News", ‏18 ביולי 2017
Me!

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, ברנדון יורי וג'ואל ליטל והופק על ידי סוויפט וליטל גם כן. לפני שיצא השיר, פרסמה סוויפט באתר הרשמי שלה שעון עצר, וחשפה כי ב-26 באפריל 2019, עתיד לצאת הסינגל החדש שלה. בהמשך, פורסמה עטיפתו.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-26 באפריל 2019. הקליפ בוים על ידי דייב מיירס. בקליפ, ניתן לראות את סוויפט ויורי רבים, תוך שהם מדברים בשפה הצרפתית. מיד לאחר מכן, יוצאת סוויפט מן הבית אל הרחוב.
נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-246 מיליון צפיות.
במהלך היממה הראשונה לצאת הקליפ, יוטיוב הסירו ממנו 10 מיליון צפיות, מסיבה שאינה ידועה.
F4F ויילדקט

הצי המלכותי הבריטי

הבריטים היו הראשונים שרכשו מטוסי ויילדקט (שנקראו בצי הבריטי מרטלט (Martlet)), והפעילו אותם לראשונה ביום חג המולד 1940. המרטלט המריאו מבסיס יבשתי כדי ליירט מפציץ גרמני מדגם יונקרס Ju 88 שטס מעל בסיס הצי בסקפה פלו. בספטמבר 1941 הצטרפו שישה מרטלט לנושאת המטוסים הקלה אה"מ "אודסיטי" (HMS Audacity) לליווי שיירות באוקיינוס האטלנטי, והפילו מספר מפציצי פוקה-וולף Fw 200 גרמנים. 
ההתקפה האווירית האחרונה בה השתתפו הויילדקט באירופה נערכה ב-5 במאי 1945, כנגד בסיס צוללות בנורווגיה.

הצי האמריקני וחיל הנחתים

למרות נחיתותו לעומת יריבו היפני, ה-A6M זירו, הצליחו מטוסי הוויילדקט להחזיק מעמד בזכות המיגון הכבד ומכלי הדלק האטומים שלהם, שאיפשרו למטוס להמשיך לטוס גם לאחר שספג נזק רב. בנוסף, טייסים רבים נעזרו במכשיר הביות שהותקן על המטוס כדי לשוב לנושאות המטוסים שלהם בתנאי מזג אוויר קשים. 
מטוסי ויילדקט של הצי ושל חיל הנחתים לקחו חלק בכל הקרבות החשובים של הצי האמריקני בשנה הראשונה של המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, כמו קרב ים האלמוגים וקרב מידוויי, במאי וביוני 1942, בהתאמה. רק בשנת 1943 החלו להגיע מטוסי קרב שהתעלו על הזירו, כגון F-6F הלקט ו-F4U קורסייר, והחלו לתפוס את מקומו של הוויילדקט. לפיכך, כבר בראשית 1943 הפסיקה גראמן את ייצור ה-F4F, אך ג'נרל מוטורס המשיכה לספק אותו לצי ולחיל הנחתים, תוך שהיא עורכת בו מספר שינויים שהתאימו אותו לשרות בנושאות מטוסים מלוות. 
בסך הכל נבנו 7,860 מטוסי F4F ויילדקט. מטוסים אלה השמידו 1,327 מטוסי אויב, במחיר של 191 ויילדקט, והשיגו יחס הפלה של 6.9:1.
נועה לביא (שחקנית)

נועה לביא (נולדה ב-28 ביוני 1969) היא סוציולוגית העוסקת בחקר התקשורת ובלימודי טלוויזיה. בעברה הייתה שחקנית.

ביוגרפיה

לביא נולדה בתל אביב לאריק לביא ושושיק שני.  
היא זכתה לפרסום כאשר שיחקה החל משנת 1995 את הנערה חגית, חברתה של שרון (יעל בר זוהר) באופרת הסבון הידועה רמת אביב גימל במשך ארבע עונות.
ב-1995 דיבבה בסדרת האנימציה "החבורה של מולי", ומאותה שנה שיחקה את שוש בתוכנית הבובות "החברים של שוש", דמות זו נהפכה לאחר מכן למותג חטיף הבמבה של עלית.
היא סיימה תואר בסוציולוגיה ומדע המדינה במכללה האקדמית תל אביב יפו ותואר שני ושלישי בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. 
היא עוסקת במחקר הטלוויזיה בישראל, ב-2015 יצא ספרה "מהבורגנים ועד בטיפול", שם היא מנתחת את מהפכת הטלוויזיה בישראל. 
לביא נתחה במחקר מאוחר יותר את הלגיטימציה של טלוויזיית המציאות בישראל לאחר שזכתה במענק מחקר מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. 
בשנת 2017 זכתה יחד עם פרופ' אמל ג'אמל מהחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב במענק מחקר מטעם הקרן הלאומית למדע עבור מחקר העוסק בשחקני ושחקניות טלוויזיה פלסטינים אזרחי ישראל.
לביא היא חברת סגל בבית הספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ורכזת החטיבה לתקשורת פוליטית.
ב-2016 זכתה להימנות עם 50 המרצים האהובים בישראל בסקר שערכה התאחדות הסטודנטים הארצית.
לו פארקר

ביוגרפיה

פרקר נולדה באנדרסון, דרום קרוליינה והיא בעלת תואר ראשון באנגלית.
לאחר שסיימה את הקולג' לימדה ספרות אנגלית בתיכון. עבודתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בתחנה בצ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית), שם שימשה ככתבת וכמגישה מחליפה. 
לאחר שניצחה בתחרות מיס דרום קרוליינה, קטפה גם את תואר מיס ארצות הברית לאחר שהרשימה את השופטים בכל אחד משלבי התחרות. בתחרות מיס תבל היא סיימה במקום הרביעי.
פארקר החלה לעבוד בתחנת חדשות בסן אנטוניו ובשנת 2000 קודמה לתפקיד המגישה המרכזית. ב-2003 החלה להנחות תוכנית בוקר שם. 
היא השתתפה כשחקנית אורחת (בעיקר ככתבת טלוויזיה) בסדרות טלוויזיה, בהן שקר לי, מונק, גברתי הנשיא וימיי חיינו.
ב-2009 החלה לנהל מערכת יחסים עם ראש עיריית לוס אנג'לס אנטוניו ויאראיגוסה. ב-2010 ייסדה את "פרויקט לו פארקר" שמטרתו לשפר את מצבם של בעלי החיים הנמצאים ללא מחסה.
מיכאליס קונסטנטינו

קריירת מועדונים

קונסטנטינו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנוסיס נאון פראלימני ובשנת 1993 עלה לקבוצה הבוגרת. את עונת 1996/1997 סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים ב-25 הופעות כאשר הוא רק בן 19.
בסיום העונה עבר קונסטנטינו לאירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית, שם שיחק עד שנת 2001. בקיץ 2001 עבר לפנאתינייקוס תמורת 11.3 מיליון אירו, ואיתה זכה בדאבל בעונת 2003/2004. בקיץ 2005 עבר ליריבתה אולימפיאקוס, עימה זכה ב-2 דאבלים ב-2006 ו-2008, באליפות נוספת ב-2007 ובסופר קאפ היווני ב-2007. בשנת 2008 חזר לאירלקיס לשנה.
בקיץ 2009 חזר לקפריסין אחרי 8 עונות ביוון וחתם באומוניה ניקוסיה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות קפריסין הראשונה בקרירה שלו תחת מאמנו טאקיס לאמוניס שאימן אותו גם באולימפיאקוס. שנה לאחר מכן זכה עם המועדון בגביע הקפריסאי.
בקיץ 2011 עבר לאנורתוסיס פמגוסטה, ושנה לאחר מכן חתם על חוזה לשנה אחת בא.א.ל. לימסול, איתה הצליח להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2012/2013.
בינואר 2014 הודיע קונסטנטינו על פרישה ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין ערך קונסטינטינו באוגוסט 1998 נגד אלבניה. כחצי שנה לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. לזכותו של קונסטנטינו 32 שערים ב-85 הופעות, והוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים. כמו כן מדורג קונסטנטינו במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הנבחרת אחרי יואניס אוקאס.
דוקטור לשם כבוד

דוקטור לשם כבוד (בלטינית: .Dr. h. c) הוא תואר כבוד שמעניק מוסד אקדמי, לרוב אוניברסיטה, כדי לכבד אישים שהוא חפץ ביקרם. התואר מוענק לאות הוקרה על הישגים בתחום המדע, על תרומה מיוחדת לחברה או על תרומה כספית נכבדה לאוניברסיטה. 
השם העברי לתואר הוא תרגום honoris causa מלטינית. 
אישים שזכו לכמה תוארי דוקטור לשם כבוד נושאים בתואר .Dr. h. c. mult.
אחד האירועים הבולטים של הענקת תואר דוקטור לשם כבוד בישראל הוא אירוע הענקת התואר לרמטכ"ל יצחק רבין מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עם תום מלחמת ששת הימים. בטקס זה נשא רבין את נאום הר הצופים.
אוניברסיטת בר-אילן מעניקה תואר דוקטור לשם כבוד גם לארגונים. בארגונים הזוכים: מגן דוד אדום ותנועת הנוער בני עקיבא.
מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-6 בינואר 1900 בגותה, לפרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. על מנת להבדילה מאימה נקראה מריה על ידי בני משפחתה בשם "מיניון". במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה מריה כאחות צבאית יחד עם אמה ושתי אחיותיה.
ב-8 ביוני 1922 מריה נישאה לאלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה, ולזוג היו שלושה בנים. בשנת 1934 נרצח בעלה במרסיי, צרפת, ובנה פטר השני, מלך יוגוסלביה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שבנה היה רק בן 11, שלט בן דודו של בעלה - פאבלה, נסיך יוגוסלביה כעוצר הממלכה. במרץ 1941 חתם פאבלה על ברית עם גרמניה הנאצית, ובעקבות כך נערכה הפיכה צבאית שנטלה את הכוח מידיו, והעניקה אותו למלך פטר השני. בתגובה פלשו כוחות הוורמאכט לממלכת יוגוסלביה, ובני משפחת המלוכה, ובכלל זה מריה, נאלצו לברוח לבריטניה.
מריה חיה חיים שקטים בחווה באנגליה, ללא גינוני מלכות. היא דברה כמה שפות, ואף נהגה ברכב. ב-22 ביוני 1961 מתה מריה בלונדון, ובשנת 2013 הועברו עצמותיה לקבורה מחדש בסרביה.
כלב הים הלבן (סרט קצר)

תקציר העלילה

הסרט מספר על קוטאק, כלב ים לבן ומיוחד. בעקבות ניסיון ציד בכלבי הים על ידי בני האדם, החליט קוטאק למצוא אי לעדר שלו בו כלבי הים יהיו מוגנים מבני האדם.

מדבבים באנגלית

בגרסה האנגלית והמקורית של הסרט, רודי מקדואל דיבב את כל הדמויות הגבריות של הסרט, ואילו ג'ון פוראי דיבבה את מאקה.