google/wiki40b huggingface dataset:
דחייה (טקטיקה)

דחייה היא קביעת ביצוע פעולה במועד מאוחר יותר. לעיתים כוללת הדחייה קביעה של המועד שבו תתבצע הפעולה, ולעיתים מסתתר הדוחה מאחורי אמירה עמומה, כגון "בבוא העת" או "אחרי החגים".
דחיית סיפוקים היא סוג של טקטיקת דחייה, שבה קביעת ביצוע הפעולה במועד מאוחר יותר מיועדת להשיג מטרה של רווח או גמול גדולים יותר מאלו שניתן להשיג באמצעות פעולה מיידית.

דחייה לצורך סירוב

פעמים רבות הדחייה היא מסיבות מוצדקות, ולעיתים כתוצאה מכוח עליון, אך לעיתים הדחייה משמשת לצורך סירוב, כאשר הדוחה אינו נמצא במצב המאפשר לו פשוט לומר "לא". לתיאור דחייה מסוג זה משמשים ביטויים אחדים בשפה העברית: "דחייה בקש", "דחייה בלך ושוב" ו"דחייה בשה"י פה"י". כל הביטויים הללו מרמזים לכך שההסבר לדחייה כלל אינו משכנע, והרושם הוא שכל רצונו של הדוחה הוא לדחות את הפעולה עד קץ כל הימים.
הביטוי "בוקרה פיל מישמיש", שהגיע אל הסלנג העברי מהערבית, נוקט לכאורה בלשון דחייה, אך לשני הצדדים ברור שזהו סירוב מוחלט.
נורת'קוט פרקינסון, ההיסטוריון שקנה את פרסומו דווקא כמומחה למנהל ציבורי, עוסק במאמרו The Law Of Delay (שפורסם בשנת 1970 בספר הנושא שם זה) בדחייה מסוג זה. הוא מציין שלכל אמירה "בבוא העת" ניתן לקבוע כמה רחוקה על העת להיות על מנת שהדחייה תהיה למעשה סירוב. כאשר אדם טובע צועק "הצילו!", מדגים פרקינסון, די לדחות את ההיחלצות לעזרתו ב-5 דקות, כדי שדחייה זו תהיה למעשה סירוב. בעקבות ניתוחו את שיטת הסירוב הזו, קבע פרקינסון את "חוק הדחייה", האומר "דחייה היא הסוג המרושע ביותר של סירוב" (Delay is the deadliest form of denial).
הסופר פרימו לוי העיד כי בעגת מחנה הריכוז אושוויץ המילה "מחר" משמעה "לעולם לא".

דחייה כאמצעי משפטי

לעיתים משמשת הדחייה את אחד הצדדים לחוזה כדי להתחמק מתוצאה שאינה רצויה לו. אמצעי זה מתואר באופן ציורי על ידי הביטוי "או שהכלב ימות או שהפריץ ימות". מקור הביטוי בסיפור על יהודי שהתחייב בפני הפריץ ללמד את כלבו לשיר, והוא מנסה לדחות שוב ושוב את מימוש החוזה, בתקווה שבמהלך הדחיות, או שהכלב ימות או שהפריץ ימות, וכך יהיה פטור מלעמוד בהתחייבויותו.
באופן דומה משמשת הדחייה את אחד הצדדים למשפט, כדי להרחיק מעצמו ככל האפשר את התוצאה האפשרית של המשפט, שהוא חושש ממנה. כאשר ננקטת שיטה זו, עלול הדיון המשפטי להשתרע על פני שנים רבות.
בעקבות דחייה של פתיחת משפטו של הנשיא לשעבר, משה קצב, פרסם המשפטן אביעד הכהן מאמר נזעם, ובו כתב: 
אל תדחה למחר מה שאתה יכול לדחות למחרתיים. הכלל הזה חל, כנראה, גם על הסימפוניה הבלתי גמורה של פרשת משה קצב. ... אם הייתה אליפות עולם ב"משחק על זמן", קצב ופרקליטיו כבר היו לוקחים את מדליית הזהב בהליכה. ... הרי מיד יגיע חג הפסח, ועד "אחרי החגים" לא יהיה זה ראוי לגזור את דינו של מי שהיה האזרח מס' 1. ואחר כך יחלו ימי ספירת העומר, וימי בין המצרים, ופגרת הקיץ הארוכה של בתי המשפט אף היא זכורה לטוב.
— אביעד הכהן, "אמנות הדחייה", ישראל היום, 26.3.08, עמ' 4

דחיינות

נטייה לדחות באופן עקבי את ביצוען של פעולות מסוימות, אף שהאדם רוצה שיתרחשו, עלולה לשקף הפרעה נפשית הקרויה דחיינות. דחיינות עלולה לנבוע מחרדה, מהערכה עצמית נמוכה, מהלך רוח תבוסתני או מבעיה נפשית כגון דיכאון או ADD. היא עלולה להיות הפרעה מתמשכת ומתישה ולגרום למוגבלות.
תקופת יחוס (אסטרונומיה)

באסטרונומיה, המושג תקופה (באנגלית: Epoch, במקור מיוונית: Εποχή - נקודת זמן) מציין נקודת זמן ספציפית, שנתונים אסטרונומיים שאינם קבועים, כמו קואורדינטות של גרמי שמים או מסלוליהם, נכונים לאותה נקודת זמן. בדרך כלל נקבעת תקופת זמן סביב אותה נקודת זמן, שלאורכה משתמשים באותם הנתונים ללא תיקון בהנחה שההבדלים בנתונים לאורך כל התקופה הם קטנים מאוד ואינם משמעותיים, ובסוף התקופה עוברים לנקודת זמן חדשה. כך למשל, הקטלוג הכללי החדש שיצא בשנת 1888 נותן את הקואורדינטות של הערפיליות ושל צבירי הכוכבים במערכת הקואורדינטות המשוונית נכון לשנת 1860, ובקטלוג גליזה לכוכבים קרובים, במהדורה משנת 1969, ניתנות הקואורדינטות של כוכבי הקטלוג במערכת הקואורדינטות המשוונית נכון לשנת 1950. בצורה דומה, אלמנטי המסלול של גרמי שמים, כמו למשל נקודות האפסיד, משתנים לאיטם וכאשר משתמשים בהם יש לציין את התקופה שבה נמדדו. כאשר נעשה שימוש בנתונים מתקופה קודמת לתקופה בה נעשה השימוש, יש לערוך תיקון לנתונים כדי שיתאימו לתקופה הרצויה.

השתנות הנתונים

יש מספר סיבות לשינויים לאורך הזמן בנתונים של גרמי השמים:

שינויים באלמנטי המסלול

מסלוליהם של כוכבי הלכת ושל שאר הגופים במערכת השמש משתנים בשל השפעת הכבידה של הגופים השונים זה על זה. ההשפעה ניכרת בעיקר על גופים קטנים כמו אסטרואידים. השפעה זו יוצרת בדרך כלל שינויים קטנים בצירי הסימטריה של המסלול שגורם לשינוי נקודות האפהליון והפריהליון של הגוף. גופים שעוברים קרוב לשמש, כמו כוכב חמה, מושפעים גם מאפקטים של יחסות כללית עקב עיקום המרחב על ידי המסה של השמש, מה שגורם גם כן להסטת צירי הסימטריה של מסלולם ולשינוי של אלמנטי המסלול שלהם.

שינויים במיקומי כוכבים

הכוכבים בשביל החלב נעים ביחס למערכת השמש ומיקומם משתנה. לחלק מהכוכבים יש תנועה עצמית גדולה כך שהשינוי במיקומם ביחס לכוכבים אחרים הוא ניכר על פני מספר שנים קטן וכאשר מציינים את מיקומם בכל מערכת קואורדינטות שמימית, יש לציין את הזמן בו נקבע המיקום. כך למשל, כוכב ברנרד נע על פני השמים במהירות של כ-10.3 שניות קשת בשנה או כמעלה בכ-350 שנים. למרות שלכוכב ברנרד יש את התנועה העצמית הגדולה ביותר מבין כוכבי השמים, לכוכבים רבים יש תנועה עצמית משמעותית וקטלוג לויטן של כוכבים בעלי תנועה עצמית של לפחות 0.2 שניית קשת בשנה, שפורסם בשנת 1979, כולל קרוב ל-60,000 כוכבים.

שינויים במערכת הקואורדינטות

מערכת הקואורדינטות השמימית הנפוצה והמקובלת, היא מערכת הקואורדינטות המשוונית. במערכת זו, מיקום הכוכבים בשמים ניתן בשתי קואורדינטות המקבילות לקווי האורך והרוחב של כדור הארץ, המוטלות על כיפת השמים. הקואורדינטה של קווי הרוחב נקראות נטייה ונמדדות במעלות מ-90°- לנקודה שמעל לקוטב הדרומי, דרך 0° לנקודות שמעל לקו המשווה ועד ל-90°+ לנקודה שמעל לקוטב הצפוני. הקואורדינטה של קווי האורך נקראת עלייה ישרה ונמדדת בזמן (שעות, דקות ושניות) על פי הפרש הזמן שלוקח לנקודה על פני כיפת השמיים להגיע למקומה של נקודה עם אותה הנטייה ועם עלייה ישרה 0. בדומה לקווי האורך על כדור הארץ נקודת ה-0 היא שרירותית ונקבעת לפי הנקודה בה חוצה השמש את קו המשווה השמימי בנקודת שוויון האביב. בשל נקיפת ציר כדור הארץ משתנה מיקומם של הקטבים השמימיים ושל קו המשווה השמימי ולכן מערכת הקואורדינטות משתנה גם כן.
מכיוון שקצב השינויים שונה בין גופים שונים ובין סוגי נתונים שונים, ייתכן מצב שבו משתמשים באותו זמן בתקופות שונות עבור גופים שונים או עבור נתונים שונים, כך למשל ייתכן שמיקומו של גוף במערכת השמש יינתן בקואורדינטות משווניות נכונות לשנת 2000, אך אלמנטי המסלול שלו יהיו נכונים לשנת 2010.
יארקוי

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור נכלל בשטחי פרובינציית ברקיסימטו, שמרכזה היה במדינת לרה. ב-15 במרץ 1855 נוצרה פרובינציית יארקוי בשטחי המדינה של היום וסן פליפה הוכרזה כבירת הפרובינציה החדשה.
ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת יארקוי. בהמשך המאה ה-19 המדינה אוחדה עם מדינות אחרות, אך בסופו של דבר ב-1899 היא הוכרזה כמדינה נפרדת.

כלכלה

כלכלת יארקוי מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, בננות, קני סוכר, שעועית, קפה, דורה ואבוקדו, ובמידה פחותה יותר היא מסתמכת על גידול מקנה, יערנות, כרייה ותעשייה.
שרה צ'אנג

ילדות, נעורים ולימודים

צ'אנג נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדלה בניו ג'רזי. היא בתם של מיונג-ג'ון, מלחינה, ומין-סו צ'אנג, שהיה כנר ומורה למוזיקה. הוריה של צ'אנג היגרו לארצות הברית מדרום קוריאה בשנת 1979 לצורך השתלמות המוזיקה של אביה בטמפל יוניברסיטי. אמה למדה הלחנה באוניברסיטת פנסילבניה. צ'אנג אמרה, ש"אם כי מעולם לא חיה בפועל בקוריאה... היא בכל זאת מרגישה בעוצמה רבה ששם נטועים שורשיה." 
בשנת 1986, כשצ'אנג הייתה בת 5, היא ניגשה למבחן קבלה לג'וליארד והתקבלה לאחר נגינת הקונצ'רטו לכינור מס' 1 בסול מינור של מקס ברוך. צ'אנג בילתה בסופי השבוע בשיעורי נגינה בג'וליארד ובקניות בניו יורק עם הוריה. כשמלאו לה 6, התחילה ללמוד אצל אייזק שטרן מחוץ לבית הספר. היא באה בקביעות לסטודיו של שטרן ללמוד עמו יצירות חדשות. ב-1989, החלה לעבוד עם דורותי דיליי בסטודיו שלה בניו יורק, שם קיבל אביה שיעורים במוזיקה, ובבית הספר ופסטיבל המוזיקה של אספן, קולורדו. גם יו קאנג, סטודנט לשעבר ואסיסטנט של דיליי, השתתף בהכשרתה של צ'אנג.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון בניו ג'רזי בשנת 1999, חזרה צ'אנג לג'וליארד ללימודים גבוהים ולמדה אצל דיליי. 
ממשפחתה למדה צ'אנג לדבר קוריאנית שוטפת. היא דוברת גם גרמנית רהוטה.
הודות להישגיה המוזיקליים, צ'אנג נמנית עם מספר קטן מאד של אנשי ונשות מקצוע, המוכרים כילדי פלא.
פלישה צבאית

פלישה צבאית היא מתקפה צבאית בה כוחות מזוינים של ישות גאופוליטית אחת נכנסים לשטח שנמצא בשליטת ישות אחרת, בדרך כלל במטרה לכבוש את הישות האחרת, לשנות את הממשל בישות שנכבשה, לכפות חלוקה טריטוריאלית, או במטרה להשיג ויתורים מהממשל בישות שנכבשה.
סיבות היסטוריות נוספות לפלישות צבאיות כוללות בין היתר השתלטות על טריטוריה שאבדה בעבר, הרחבת השטחים שנמצאים בשליטה של מדינה, רדיפה אחר אויבים, הגנה על בעלות ברית, מתקפת מנע, והשתלטות או הגנה על נתיבי תחבורה, אספקת מים, או מצבורי נפט.
פלישה צבאית עשויה להיתפס על ידי צד אחד כמעשה של גזל בעוד שלפי הצד השני היא עשויה להיתפס כמעשה של שחרור.

פלישת אשור לממלכת ישראל

סרגון השני, במהלך כיבושיו באזור המכונה כיום המזרח התיכון, ניצח את ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס והגלה את בני עשרת השבטים למסופוטמיה, והם נעלמו. במקומם הובאו מתיישבים מכותה ומעוה, חמת וספרווים. הארץ הפכה לפחווה אשורית עם נציב מטעם המלך.

הפלישות לסין של צבאות ג'ינגיס חאן

מ-1206 עד מותו בשנת 1227 ג'ינגיס חאן ערך סדרה של פלישות שאיחדו את רוב אסיה. בשנת 1368 האימפריה המונגולית הייתה האימפריה הרציפה הגדולה ביותר בהיסטוריה, והשתרעה על כ-35 מיליון קמ"ר על פני היבשת. הפלישה מזרחה לסין הובילה ליצירת שושלת יואן.

פלישת המעצמות האירופאיות לאמריקה

פלישה שבוצעה במאה השש עשרה על ידי המעצמות האירופאיות בעקבות גילוי יבשת אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1492.

הפלישה העיראקית לכווית

ב-3 באוגוסט 1990 פלש צבא עיראק תחת הנהגתו של סדאם חוסיין לכוויית כדי שהשתלט על מצבורי הנפט של המדינה. הפלישה למדינה ריבונית, בעלת זיקה מערבית ועתודות נפט הובילה את ארצות הברית להתערב, דבר שהוביל למלחמת המפרץ.
כנסת פתוחה

התוכנה

האתר כתוב בשפת התכנות פייתון, על גבי הפלטפורמה ג'אנגו. הוא מתוחזק על ידי חברים בקבוצת PyWeb-IL, קבוצה של תוכניתני פייתון בישראל, ומתנדבים אחרים. התוכנה עצמה חופשית וזמינה להורדה בנפרד.
לוגוצנטריות

לוגוצנטריות או לוגוצנטריזם (Logocentrism), בהגדרה כללית, היא ההנחה המקובלת בתורת הספרות, כי ישנה "אמת" בלתי-תלויה הקודמת לייצוגה באמצעות השפה או הלשון, ואמת ומציאות זו, מתקיימים למעשה, מחוץ לגורם השפה. לפיכך, הלוגוצנטריות קוראת להתייחס לסימנים הלשוניים כמנותקים ובלתי-הכרחיים לאובייקטים (למסומנים) שאותם הם מייצגים. לכן ישנה גם העדפה ברורה של הדיבור על-פני הכתיבה, שכן בראשון קיימת נוכחות של הדובר, הנתפס כגורם-מתווך שיש ביכולתו לבטל במידה רבה אי-בהירות ורב-משמעות הקיימים בשפה הכתובה. העדפה זו של הדיבור על פני הכתיבה, מכנה הפילוסוף הצרפתי ז'אק דרידה "פונוצנטריזם".
בביקורת החריפה שאותה מותח דרידה על תפיסה זו, הוא מגדיר אותה כ"דעה קדומה" המושרשת בפילוסופיה המערבית, כמעט מתחילתה עוד מימי יוון העתיקה. היא מכונה על ידו "מטפיזיקה של נוכחות".
ביקורת נוספת על תפיסה זו היא על כך שהיא מתייחסת באופן פשטני ליחס המורכב יותר בין מסמן ומסומן.
כמו כן, דרידה טוען שמטפיזיקה זו (כפי שקרא לה) נוטה לזהות תפיסות פילוסופיות בסיסיות כדוגמת: "אמת", "מציאות", ו"קיום" - במונחים רעיוניים של "נוכחות", "מהות", "זהות" ו"מקור" - מתוך התעלמות כמעט מוחלטת מהתפקיד המכריע שממלאים ה"העדר" (Absence) וה"הבדל" (Difference), בתוך כל הגדרה או הבנה אפשרית של תפיסות אלה.

ביקורת על המונח

ג'ון אליס, בספרו "נגד הדקונסטרוקציה", טען כי המונח "לוגוצנטריות" הוא שם חדש לתפיסה ישנה. יותר מכך, אליס טוען כי הביקורת על המהותנות התחילה הרבה לפני שדרידה התחיל להוקיע אותה ב-1966. לדבריו, ההבנה שהשפה אינה מייצגת רק תופעות בעולם, וכל מסומן נקבע גם ביחס למסמנים אחרים, נמצאת כבר אצל פילוסופים אנליטיים כמו לודוויג ויטגנשטיין, פרדינן דה סוסיר, הבלשן ג'ון רופרט פירת (John Rupert Firth) ואצל בלשנים אנתרופולוגיים שהלכו בעקבות אדוארד ספיר ובנג'מין לי וורף.
אליס טוען כי דרידה מתעלם מחלקים ניכרים בפילוסופיה של הלשון, ומזנק מתפיסה קיצונית אחת לתפיסה קיצונית נגדית. דרידה, טוען אליס, מזהה כשל בסיסי בתפיסה שהלשון מתייחסת לאובייקטים שאינם תלויים בה, ועובר משם לתפיסה הקיצונית לא פחות, לפיה הלשון אינה מסמנת דבר מלבד עצמה. בין שתי האפשרויות הללו קיים טווח רחב, שפילוסופים שונים עסקו בו, וממנו דרידה והדקונסטרוקציה מתעלמים לחלוטין.
יחסי טג'יקיסטן–רוסיה

סקירה כללית

במאה ה-19, האימפריה הרוסית החלה להתפשט לכיוון מרכז אסיה במהלך המשחק הגדול והשתלטה בין היתר על טג'יקיסטן. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917 הממשלה הסובייטית החלה בפעולות שונות של מאבק בדת תוך כדי ניסיון לגרום לתהליך של חילון נרחב בקרב תושבי מרכז אסיה. מוסלמים, יהודים ונוצרים כאחת סבלו מרדיפות דתיות ומסגדים, כנסיות ובתי כנסת רבים נסגרו.
בשנת 1924 הוקמה האוטונומיה הטג'יקית הסובייטית כחלק מרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית אך בשנת 1929 היא הפכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית. הערים סמרקנד ובוכרה, למרות שרוב אוכלוסייתן הם טג'יקים השתייכו לאוטונומיה האוזבקית הסובייטית.
בשנת 1991 התפרקה ברית המועצות וטג'יקיסטן הפכה למדינה עצמאית.
שתי המדינות הם בעלות ברית קרובות וחברות בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה, ברית צבאית שהוקמה על ידי ארגון האמנה לביטחון משותף, של חבר המדינות. טג'יקיסטן מארחת יחידות צבאיות ותשתיות רוסיות במרכז אסיה. טג'יקיסטן ורוסיה גם משתפות פעולה באופן הדוק בסוגיות הנוגעות לאפגניסטן, ושותפות למלחמה בטרור, ללחימה בסמים, ובמבצעי מודיעין.
טג'יקיסטן תלויה מאוד בהכנסות שמגיעות מרוסיה, וב-2012, קיבלה סך של 3.595 מיליארד דולר בהעברות מהגרים, המהווים קצת יותר מ-48% מהתמ"ג שלה. כ-1.5 מיליון טג'יקים עובדים בחו"ל, ורובם עובדים ברוסיה.

יחסים דיפלומטיים

רוסיה מחזיקה בטג'יקיסטן שגרירות בדושנבה וקונסוליה כללית בחוג'אנד, ואילו טג'יקיסטן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-6 קונסוליות במוסקבה, קראסנודר, נובוסיבירסק, סנקט פטרבורג, אופה ויקטרינבורג.
הפיגוע בקניון ערים

הפיגוע

ביום שני בשעה 18:10 ניסה מחבל מתאבד להיכנס לתוך קניון ערים בכפר סבא. בשל התראות שהתקבלו לביצוע פיגוע במקום, הוגברה בו האבטחה. הקניון שהוא קניון פתוח בעל כניסות רבות, אובטח באותה עת על ידי 24 מאבטחים. אחד המאבטחים במקום ששהה באזור אחת הכניסות זיהה את המחבל מנסה להיכנס למרכז הקניון. הוא ניגש אליו במהירות תוך כדי צעקות אזהרה לעוברים ושבים. כשהתקרב אליו פוצץ המחבל את המטען. מן הפיצוץ נהרגו שניים, המאבטח חוליו מגרם, ונער בן 15 ששהה בסמוך, ונפגעו עוד כ-70 בני אדם, רובם נפגעי הלם. 
כשבועיים לאחר הפיגוע קיבלו אמו ובת זוגו של המאבטח מגרם תעודת הוקרה ממשטרת כפר סבא ומראש העיר כפר סבא יצחק ולד, על פעולתו לעצירת המחבל שהצילה חיי רבים.

מבצעי הפיגוע

לאחר הפיגוע נטל ארגון הג'יהאד האסלאמי אחריות לפיגוע ומסר שהמחבל הוא נביל סוואלחה, בן 18, ממחנה הפליטים בלאטה שבאזור שכם.
הפנתר הוורוד

הפנתר הוורוד (באנגלית: The Pink Panther), הוא שמה של סדרת סרטי קומדיה שהראשון שבה יצא בשנת 1963. הדמות "הפנתר הוורוד" הופיעה בסרטון קצר שהוצג לפני תחילת כל סרט, בו המפקח קלוזו רודף אחרי הפנתר הוורוד ללא הצלחה; לאחר שזכתה לפופולריות רבה, הוחלט ליצור לה סדרת טלוויזיה משל עצמה, שעלתה לראשונה ב-1969.
הסרט "הפנתר הוורוד" (1963) הופק בבימויו של בלייק אדוארדס, אשר גם יצר את הדמות. הסרט עוסק במפקח צרפתי מרושל בשם ז'אק קלוזו. בתחילת הסרט נגנב יהלום ורוד יקר בשם "יהלום הפנתר הוורוד" (אם מסתכלים על היהלום מקרוב ניתן לראות דמות של פנתר ורוד). על המפקח קלוזו מוטלת המשימה למצוא את היהלום. על אף רשלנותו הוא מצליח לפתור את התעלומה, בעיקר דרך מקרה.  
השחקן-קומיקאי פיטר סלרס, אשר גילם את קלוזו, זכה להצלחה גדולה בעקבות משחקו בסרטים.
נעימת הנושא של סדרת הסרטים, "The Pink Panther Theme", התפרסמה אף היא.
מאג'ד פרג'

מאג'ד פרג' (ערבית: ماجد فرج) הידוע בשם אבו בשאר (נולד בשנת 1962) הוא איש ביטחון פלסטיני, ראש מנגנון המודיעין הכללי הפלסטיני וקצין בדרגת לִוָאא', המקבילה לדרגת אלוף.

נעוריו ומעצריו בבתי הכלא בישראל

פרג' נולד וגדל במחנה הפליטים דהיישה שמדרום לבית לחם, למשפחה שהגיעה מהכפר ראס אבו עמאר שבהרי ירושלים. בילדותו למד בבתי הספר של אונר"א במחנה. בשנת 1987, בהיותו בן 15 בלבד, נעצר פרג' לראשונה על ידי כוחות הביטחון של ישראל ונשא עונש מאסר של שנה וחצי בכלא הישראלי. זאת, לאחר שהפך לאחד ממנהיגי פת"ח במהלך האינתיפאדה הראשונה. באותה תקופה היה פרג' ממייסדי ועדות הנוער של פת"ח, אשר פעלו במסגרת האינתיפאדה. מאוחר יותר נעצר פרג' לפחות 14 פעמים נוספות ונשא כשש שנות מאסר בסך הכול בכלא ובבתי המעצר בישראל. בתקופת מאסרו השלים פרג' תואר ראשון במינהל באוניברסיטת אל-קודס הפתוחה. אביו של פרג', עלי, נהרג במהלך פעילות צה"ל בבית לחם בשנת 2002.

שירותו במנגנוני הביטחון הפלסטיניים

עם הקמת הרשות הפלסטינית בשנת 1994, במסגרת הסכמי אוסלו, הצטרף פרג' לשורות מנגנון הביטחון המסכל. במהלך שירותו במנגנון עמד פרג' בראשו במספר מחוזות בגדה המערבית. בין היתר, שירת כראש הביטחון המסכל בכפר דורא שליד חברון ובבית לחם. בשנת 2002 הותר לפרסום כי פרג' פעל במסגרת שירותו במנגנון, תחת ראש המנגנון דאז ג'יבריל רג'וב, בניסיון לגייס חיילות ישראליות כמקורות. במכתב ששלח לרג'וב בשנת 1999, ושפורסם בעקבות משפטם של שני פעילים במנגנון, כתב פרג' אודות "תוכנית גיוס של ישראלית כדי שתעבוד בשביל המנגנון".
בשנת 2006 קודם פרג' ומונה לתפקיד ראש מנגנון המודיעין הצבאי בגדה כולה. במסגרת תפקיד זה פעל פרג' לקידום המנגנון, והיה בין האחראים לשיפור המשמעותי שחל במצב הביטחוני בגדה באותה התקופה. כמו כן, השתתף פרג' בשיחות הפיוס בין פתח לחמאס בקהיר.
בספטמבר 2009 מונה פרג' לראש מנגנון המודיעין הכללי ברשות הפלסטינית. פרג' החליף בתפקיד את מוחמד מנצור, שכיהן בו חודשים בודדים לאחר התפטרותו של תאופיק טיראווי מראשות המנגנון. הוא מכהן בתפקיד מאז ועד היום.
באפריל 2012, היה פרג' חבר במשלחת פלסטינית אשר נפגשה במעון ראש הממשלה בירושלים עם ראש הממשלה הישראלי בנימין נתניהו. 
בנובמבר 2013 קיבל פרג' אות כבוד מארצות הברית על מידע שהעביר לCIA וסייע ללכידת איש אל-קאעידה נזיה עבד אל-רחמאן נביה רוקאעווי, הידוע  כאבו אנס אל-ליבי. 
באוגוסט 2014, היה פרג' אחר מנציגי הרשות הפלסטינית במשלחת הפלסטינית למשא ומתן בדבר הפסקת האש במבצע "צוק איתן" אשר נערך בקהיר.
באוגוסט 2017, דווח כי פרג' צפוי להחליף את סאיב עריקאת בתפקיד ראש צוות המשא ומתן הפלסטיני, בשל מחלתו של האחרון, ובמקביל לתפקידו כראש מנגנון המודיעין הכללי.
מאג'ד פרג' מוזכר לעיתים קרובות כאיש סודו של מחמוד עבאס וכמועמד להחליפו בתפקיד נשיא הרשות הפלסטינית.
סמל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה

על סמל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מופיעים שישה לפידים, המדליקים ביחד להבה אחת. זהו סמל לאחדות ולאחוות של שש הרפובליקות של יוגוסלביה לשעבר - בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מקדוניה, מונטנגרו, סרביה וסלובניה. מסביב לסמל מופיעות אגודות חיטה. הכוכב האדום בראש מייצג את הקומוניזם. התאריך המופיע בתחתית הוא ה-29 בנובמבר 1943, תאריך ה-AVNOJ - הוועידה השנייה של המועצה האנטי-פאשיסטית לשחרור הלאומי של יוגוסלביה ביאיצה, בה הוכרז על הקמת הפדרציה. תאריך זה נחוג כ"יום הרפובליקה" - החג הלאומי של יוגוסלביה.
הסמל המקורי (1943–1963) מציג בתוכו חמישה לפידים, המייצגים את סרביה, קרואטיה, סלובניה, מונטנגרו ומקדוניה. המוסלמים (בוסניה) לא היו מיוצגים כעם, וכן לא הקבוצה האתנית האלבנית. הסמל עוצב מחדש ב-1963 על מנת לייצג את הרפובליקות, ולא את העמים המרכיבים את הפדרציה.
אלמר פאד

אלמר ג'יי. פאד (אנגלית: Elmer J. Fudd) הוא דמות בדיונית של צייד מה"לוני טונס", סדרה בהשתתפות הארנב המצויר באגס באני אשר נוצרה על ידי האחים וורנר.
מטרתו של אלמר לצוד ארנבים, אך הוא אף פעם לא מגשים מטרה זו. יש לו מבטא יוצא דופן, שבו הוא ממיר את העיצורים R ו-L ב-W. דוגמה: "תהיו מאוד, מאוד בשקט. אני צד אוְּנבים". בסרטון "The Old Grey Hare" משנת 1944 הוא אף ביטא את שמו "המל פאד". יש לו גם צחוק מתגלגל, שמרגיז לעיתים דמויות אחרות ומהווה מושא לבדיחות. לעיתים מוצג אלמר בסרטונים אחרים כבעל מקצועות שונים כגון: עורך-דין ומנהל בית מלון.
בדרך כלל מככב אלמר פאד לצד באגס באני או דאפי דאק ולעיתים גם עם סילבסטר. הסרטונים הידועים ביותר שבהם הופיע הם הסרטונים של צ'אק ג'ונס "What's Opera, Doc?",
"Rabbit of Seville" ו-"!Duck! Rabbit! Duck".
בסרטון "rabbit, fire" הודה פאד שהוא עוסק בציד בשביל הספורט בלבד בגלל היותו צמחוני.
יצחק אריה זליגמן

תולדות חיים

נולד באמסטרדם, הולנד, ובשנים שלפני מלחמת העולם השנייה (1939-1936) שימש כמרצה לתולדות עם ישראל ולמקרא בבית המדרש לרבנים באמסטרדם, שם הוסמך גם לרבנות. בתקופת המלחמה נכלא יחד עם אשתו ושתי בנותיו על ידי המשטר הנאצי במחנה המעבר וסטרבורק שבהולנד, וב-4 בספטמבר 1944 הועבר משם למחנה הריכוז טרזין שם שימש כספרן, יחד עם יהודים משכילים רבים. הוא שרד בתנאים הקשים שם, ולאחר המלחמה חזר להולנד ועבד כספרן במחלקת מדעי היהדות בספריית אוניברסיטת אמסטרדם בשנים 1949-1946. בתוך תקופה זו קיבל דוקטורט מאוניברסיטת ליידן (1948), עבודת הדוקטורט הייתה על תרגום השבעים לספר ישעיהו ונראה כי עבד עליה גם במחנות. באוניברסיטת אמסטרדם התמחה בלימודים קלאסיים, ושימש כחבר באקדמיה המלכותית של ארצות השפלה לאמנויות ולמדעים. 
בשנת 1950 עלה לישראל מטעמים ציוניים, למרות שהוצעה לו פרופסורה בהולנד. הוא מונה מיד לתפקיד מרצה בכיר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית. בשנת 1956 קודם לתפקיד פרופסור חבר, ובשנת 1966 קודם שוב לתפקיד פרופסור מן המניין. הוא יצא לגמלאות בשנת 1977. במשך שנותיו באוניברסיטה העמיד תלמידים הרבה, שלימים הלכו והרכיבו חלק נכבד מחוג זה, ביניהם זוכי פרס ישראל פרופ' שמריהו טלמון ופרופ' שרה יפת.
כלכלת חוף השנהב

מגמות כלכליות

במשך תקופה ארוכה כמעט שלא צמח התוצר הממוצע לנפש, בעיקר בגלל הגידול המהיר באוכלוסייה. עם זאת התוצר היום במונחי כוח קניה הוא כפול מאשר בשנות השבעים.
מבחינה כלכלית חוף השנהב היא עדיין מדינת עולם שלישי ואיננה מוגדרת כמדינה מתפתחת. אחד מיעדי הממשלה הוא להביא לצמיחה שנתית דו-ספרתית, אך תרחיש כזה צפוי רק אם יתקיימו תנאים אופטימליים, מחירי יצוא יציבים, וגידול בהשקעות חוץ ובסיוע חוץ. חוף השנהב עדיין אינה צפויה להצטרף למגמת הצמיחה המהירה של חלק ממדינות העולם השלישי בשנים הקרובות, אך צפויה להגיע לקצב של כ-7% - 8%.
בסך הכול עומדת חוף השנהב בקריטריונים שקבעה לה קרן המטבע הבינלאומית, לשם קבלת סיוע חוץ. האינפלציה נמוכה, כ-2.5% לשנה, התקציב הממשלתי מאוזן, והמטבע יציב יחסית. כמו כן, ניכרת התפתחות רבה בענפים לא-מסורתיים, במגזר הפיננסי ובמגזר השירותים, כמו גם שיפור בתהליכי עיבוד מוצרי תעשייה.
בשנת 1996 הייתה האינפלציה עדיין 32%, וירדה תוך מספר שנים לאינפלציה חד ספרתית, וזאת בזכות פיקוח הדוק על העלאות שכר וצמצום הדרגתי של הסקטור הציבורי.

הבורסה של חוף השנהב

בשנת 1974 הוקמה בורסה בעיר אביג'אן, וזו החלה לפעול בשנת 1976. היא נסגרה בשנת 1997 ובמקומה הוקמה הבורסה האזורית של מערב אפריקה (בצרפתית: bourse regional de valeures), שמושבה אף הוא באביג'אן.
הבורסה משמשת את המדינות החברות ב-WAMU) West African Monetary Union), האיחוד המונטארי של מערב אפריקה). האיחוד הוקם ב-14 בנובמבר 1973 ומאגד בתוכו את בנין, חוף השנהב, בורקינה פאסו, מאלי, ניז'ר, סנגל וטוגו, ומשנת 1991 גם גינאה ביסאו.
מרבית המניות בבורסה זו הן של חברות מחוף השנהב.
הנערה ששיחקה באש

תקציר הסיפור

מיכאל בלומקוויסט, עיתונאי שהתפרסם בשוודיה לאחר שחשף פרשת שחיתות גדולה, עובד על תחקיר גדול בנושא סחר בנשים בשוודיה יחד עם עיתונאי נוסף בשם דאג סוונסון.
ליסבת סלאנדר, האקרית שעבדה עם מיכאל על תחקיר אחר שלו, עוקבת אחרי השינויים בדיסק הקשיח של מיכאל ומוצאת את המידע על התחקיר הנוכחי שלו. כיוון שהנושא קרוב לליבה, היא מחליטה לעזור בתחקיר.
בינתיים נרצחים דאג סוונסון וחברתו מיה ברגמן, והמשטרה מוצאת בזירה אקדח שעליו טביעת האצבעות של ליסבת. המשטרה משוכנעת על סמך עברה הפסיכיאטרי שהיא הרוצחת, ופותחת במרדף אחריה.
ליסבת חושדת כי אביה, אלכסנדר סלאצ'אנקו, הידוע בכינוי "סלה", הוא שרצח את דאג ומיה. היא מגלה את כתובתו ומגיעה לביתו כדי להרוג אותו. היא נתפסת על ידי רולנד נידרמן, שלוקח אותה לחצר, שם הוא מתכוון לרצוח ולקבור אותה. ליסבת מנצלת רגע של היסח הדעת וזורקת לתוך עיניו של רולנד אגרוף חול, אביה יורה בה שלושה כדורים ורולנד קובר אותה.
מיכאל מגלה שליסבת נסעה להרוג את אביה ונוסע בעקבותיה כדי לסייע לה. ליסבת מתעוררת בקברה ומצליחה להיחלץ. היא לוקחת גרזן ופוצעת את אביה במחסן העצים. רולנד שומע את זעקותיו של סלה, נכנס למחסן ומגלה את ליסבת, אותה קבר לפני מספר שעות. הוא בטוח כי היא דמות לא אנושית ובורח מהמקום. מיכאל מגיע למקום, לוכד את רולנד ומזעיק את שרותי ההצלה.

הסרט

סרט על פי הספר בוים על ידי הבמאי השוודי דניאל אלפרדסון (Daniel Alfredson), והוצג לראשונה במדינות סקנדינביה בשנת 2009.
חואנפי

קריירת מועדונים

חואנפי נולד בקראקס שבוונצואלה. הוא גדל במחלקות הנוער של לויולה ספורט קלוב ושל קראקס המקומיות, ובשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של מאלגה מליגת העל הספרדית. בעונת 2013/2014 שיחק חואנפי במאלגה ב', קבוצת המילואים של מאלגה. ב-29 באוגוסט 2014 ערך חואנפי את הופעת בכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-76 בהפסד 3-0 לוולנסיה במסגרת המחזור השני בליגה. ב-6 בינואר 2015 הבקיע חואנפי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-16 בניצחון 2-0 על לבאנטה במסגרת גביע המלך הספרדי. הוא ערך 5 הופעות ליגה בעונת 2014/2015. ב-16 באוקטובר 2016 הורחק חואנפי לראשונה בקריירה, לאחר שספג שני כרטיסים צהובים בתיקו 1-1 נגד דפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור השמיני בליגה.
בעונת 2015/2016 זכה חואנפי לדקות משחק מרובות בקבוצה, כשהוא עורך 29 הופעות ליגה. ב-23 בינואר 2016 הבקיע חואנפי את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-32 בהפסד 2-1 לברצלונה במסגרת המחזור ה-21. הוא הבקיע ארבעה שערי ליגה בעונה זו.

קריירה בינלאומית

ב-14 בנובמבר 2014 ערך חואנפי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 בהפסד 5-0 לנבחרת צ'ילה במשחק ידידות. חואנפי היה גם חלק מסגל נבחרת ונצואלה לטורניר קופה אמריקה 2016. בשלושת משחקי שלב הבתים הוא לא שותף, ובמשחק רבע הגמר נגד נבחרת ארגנטינה, בו הפסידה נבחרת ונצואלה 4-1, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-55. ב-7 בספטמבר 2016 הבקיע חואנפי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-35 בתיקו 2-2 נגד נבחרת ארגנטינה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.