google/wiki40b huggingface dataset:
ארמזי

ארמַזי (בגאורגית: არმაზი) הוא אבי האלים במיתולוגיה הגאורגית. פולחן ארמזי היה מקובל מהמאה הרביעית לפנ"הס עד למאה הרביעית לספירה.
ההיסטוריון סטרבו, בתחילת המאה הרשונה לפני הספירה, מביא את סיפורו של ארמזי. על פי המיתולוגיה הגאורגית, מוצג ארמזי בצורת חייל עשוי זהב, גובהו 30 מטר, עיניו ירוקות, ובידו הימנית הוא מחזיק חרב.
המקורות הגאורגיים, מתארים באופן מדויק, את הפסטיבל הפגני ההמוני במצחתה בירת כארתלי, שאף המלך עצמו משתתף בו.
כשהנינו הקדושה, האישה שניצרה את הגאורגים (יחד עם המלך מיראן), נכנסה למצחתה, וראתה את החגיגה השנתית של פסטיבל ארמזי, היא החלה להתפלל, והפסל נשרף מפגיעת ברק.
מנזר הצלב ჯვრის მონასტერი במצחתה נבנה במקור לכבוד ארמזי. מאוחר יותר עם הגעת הנצרות לגאורגיה הפך המקום למקום פולחן נוצרי.
לארמזי ישנן מקבילות גם במיתולוגיות אחרות. תכונותיו זהות לאלה של ארמזד (Armazd) מהמיתולוגיה הארמנית. יש המזהים את ארמזי גם עם אל הירח בפנתאון החיתי. אחרים טוענים כי זו הגרסה הגאורגית לאל הפרסי אורמזד (ormazd).
קידום צולב

קידום צולב או שיווק צולב היא צורה של תקשורת שיווקית שבה מותג מסוים מקדם מכירה של מותג אחר אשר לא מתחרה בו או מתחרה באופן חלקי, על מנת להגדיל את המכירות שלו עצמו.
טקטיקת שיווק צולב משמשת בדרך כלל לקידום מכירות, כלומר הגדלת מכירות של קו מוצרים קיים, ופחות לצורכי פרסום כגון מיצוב, הכנסת מוצר חדש, מיתוג שונה וכדומה.
אחת הדרכים הנפוצות לבצע שיווק צולב היא באמצעות ביצוע שיווק מדיה צולב. המושג "שיווק צולב" כולל 3 מטרות: קידום עצמי, קידום מכירות של מוצר או שירות ושיווק צולב בין פירמות/מותגים.

שיווק מדיה צולב

שיווק מדיה צולב היא אחת הדרכים הפופולריות לביצוע שיווק צולב באמצעות שילוב של ערוצי מדיה כגון אינטרנט, טלוויזיה, עיתונים ושלטי חוצות. כמעט כל חברה שמפרסמת כיום משתמשת ביותר מערוץ מדיה אחד ומחקרים מצאו כי פרסום במדיה דיגיטלית (טלוויזיה) במקביל למדיה מודפסת (עיתונים), הובילה לחשיפה של קהל רחב יותר, העברת מסר יעילה יותר, זיכרון לטווח ארוך יותר של פרסומת, גישה חיובית יותר כלפי הפרסומת ועוד.

קידום עצמי

ערוץ "Bravo" האמריקאי, המשדר תוכניות ראליטי וסדרות המכוונות לנשים בגילאי 20–60, אשר גילה שאם הוא משתף כוכבים של סדרות בתוכניות ראליטי אז הצופים מפתחים נאמנות לערוץ עצמו ולא רק לתוכנית אחת. כוונת הערוץ היא לפתח נאמנות גבוהה יותר לערוץ ופחות לתוכנית ספציפית.

קידום מכירות של מוצר או שירות

אופרה ווינפרי משתמשת בתוכנית טלוויזיה שלה לקידום המכירות של הספר שלה. בדוגמה זו המוצר הראשון של חברת האם (תוכנית טלוויזיה) עוזר לשווק מוצר אחר של אותה חברה (ספר).
דוגמה נוספת היא מארז סגור של בירה ופיצוחים כקמפיין למונדיאל, יורו וכו (מוצר משלים). החברות מבינות שהמוצרים שלהן הם מוצרים משלימים ומשלבות מאמצים על מנת להגדיל את המכירות.

שיווק צולב בין מותגים/פירמות

רשת מדיה כגון תחנת טלוויזיה מפרסמת סרטים של סטודיו סרטים שמקושר אליה.
דוגמה נוספת היא כאשר רשת חנויות בגדים נותנת תלושי הנחה לחנות נעליים תואמות לאחר הרכישה וההפך. החברות ממנפות אחת את השנייה והשיטה מבוססת על אינטראקציה בין חברות, מותגים או מוצרים שממנפים אחד את השני.‏

מתאם בירה וחיתולים – Beer & Diaper Correlation

דוגמה לא מתועדת מדגימה בצורה טובה גם כריית מידע וגם שיווק צולב. רשת קמעונאית מסוימת שמה לב שרוב צרכני הטיטולים שלה בשעות הערב היו גברים. המסקנה המתבקשת מכך הייתה שכאשר נגמרו הטיטולים בשעות הערב הנשים היו שולחות את הבעל לחנות לקנות את המצרך החסר. כהבנה של המצב הרשת הקמעונאית הציבה את מדפי הבירה ליד מדפי החיתולים ומכירות הבירות נסקו.
הייתה זו שעתם היפה ביותר

הייתה זו שעתם היפה ביותר (באנגלית: This was their finest hour) הוא שמו וסיומו של נאום אשר נשא וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה בזמן מלחמת העולם השנייה, בפני בית הנבחרים של הפרלמנט הבריטי ב-18 ביוני 1940, כחודש לאחר עלייתו לשלטון כראש ממשלת אחדות לאומית שכללה את כלל המפלגות החברות בפרלמנט. היה זה הנאום השלישי בסדרה של שלושה נאומים אשר נשא צ'רצ'יל במהלך ימי המערכה על צרפת וקדמו לו "דם, עמל, דמעות ויזע" מ-13 במאי, "נילחם בחופים" מ-4 ביוני.
בנאומו הצדיק צ'רצ'יל את התמיכה המועטה לה זכו הצרפתים מצדה של הממלכה המאוחדת מאז אירועי דנקרק ודיווח אודות הצלחת פינויים מדנקרק של הכוחות המתגברים במבצע דינמו. הוא התנגד ללחץ ליצירת קואליציה פייסנית כלפי גרמניה הנאצית. בנוסף הוא סקר את הכוחות אשר עמדו לרשות הממלכה המאוחדת למניעת פלישה קרקעית לחופי האיים הבריטיים וסקר אגרות תמיכה מהדומיניונים אשר חיזקו את האמונה בניצחונה של בריטניה.
הנאום הסתיים במשפט:
Let us therefore brace ourselves to our duties, and so bear ourselves that if the British Empire and its Commonwealth last for a thousand years, men will still say, 'This was their finest hour.'
לכן, הבה נצא למלא את חובותינו, ונפעל כך, שאם האימפריה הבריטית וחבר העמים שלה יישארו עוד אלף שנים, עדיין יאמרו האנשים 'הייתה זו שעתם היפה ביותר'
Ayreon

אירייאון (באנגלית: Ayreon) הוא פרויקט מוזיקלי, על ידי אריאן אנתוני לוקאשן - כותב שירים, זמר, מוזיקאי, רב-נגן, ומפיק הולנדי. המוזיקה של אירייאון מתוארת כרוק מתקדם, פרוגרסיב מטאל, ופאוור מטאל, לפעמים בשילוב עם ז'אנרים כגון מוזיקת פולק, אלקטרונית, ניסיונית וקלאסית. רוב האלבומים של אירייאון הן מעין "אופרות רוק" (או "אופרות מטאל"), מפני שבאלבומיו מוצגות עלילות מורכבות של מבחר דמויות, כאשר בדרך כלל כל אחת מן הדמויות מיוצגת על ידי סולן ייחודי.
רביעיית מוזאיק

רביעיית מוזאיק (Quatuor Mosaïques) היא רביעיית מיתרים אוסטרית.
הרביעייה נוסדה בשנת 1985 על ידי ארבעה מחברי אנסמבל "Concentus Musicus Wien" למוזיקה עתיקה, וכזה האחרון, מנגנים חברי הרביעייה בכלי נגינה אותנטיים. הרביעייה מתמחה בביצוע יצירות מן התקופה הקלאסית ומן התקופה הרומנטית המוקדמת. הקלטות הרביעייה, ובמיוחד הקלטותיה לרביעיות המיתרים מאת יוזף היידן, זיכו את חבריה בנוסף לשבחים רבים, בפרסים שונים כגון פרס גרמופון, פרס דיאפזון ד'אור ועוד.
בועת דיבור

בועת דיבור או בלון קומיקס (באנגלית: Speech balloon - בלון דיבור) היא מוסכמה גרפית נפוצה בספרי קומיקס, רצועות קומיקס וקריקטורה המאפשרת למילים, ולעיתים רחוקות גם תמונות, לייצג את הדיבור או המחשבה של דמות קומיקס מסוימת.
לעיתים קרובות ישנה הבחנה מפורשת בין בלון המציין מחשבות, המכונה גם "בלון מחשבה", לבין בלון אשר מצביע על מילים שנאמרו בקול רם או בצעקה.

את האותיות בבועיות הדיבור כותב הלטרר.

היסטוריה

אחד האזכורים הראשונים לבועת דיבור מודרנית היו ב"מגילות דיבור", שהופיעו כקווים דקים שחיברו בין הנאום לדובר באמנות מסו-אמריקנית.
תוויות החושפות את דבריה של הדמות בתמונה הופיעו מאז המאה ה-13 לפחות באמנות הגרפית המערבית. בלוני מילים החלו להופיע במאה ה-18, וגם קריקטורות פוליטיות של המהפכה האמריקאית השתמשו בהם לעיתים קרובות. עם התפתותה של תעשיית הקומיקס במאה ה-20, הופעת בלוני הדיבור הפכה סטנדרטית.
הילד הצהוב הוא הדמות האמריקאית הראשונה שניתנה לה רצועת קומיקס. דבריו נכתבו תחילה על חולצתו הצהובה, אולם מהר מאוד דבריו הועברו בעזרת בלון דיבור. עד תחילת המאה ה-20 השימוש בבלונים היה בכל מקום, אולם במשך שנים רבות הוא היה נפוץ יותר בארצות הברית מאשר באירופה, שם השתמשו בכיתובים ספרותיים שהופיעו מתחת לרצועת הקומיקס, ברווח שבין שורה אחת לשנייה.

בועת דיבור

הבועה הידועה ביותר היא בועת הדיבור, היא מגיעה בשתי צורות לשתי נסיבות: דמות בתוך פאנל רצועת הקומיקס או מחוצה לה. כאשר היא בתוך הפאנל מצורף אליה חץ, הנקרא זנב, המכוון אל הדובר. כאשר לדמות אחת יש מספר בלונים בתוך הפאנל, בדרך כלל רק אל הבלון הקרוב ביותר אל ראשו של הדובר מחובר זנב, והאחרים מחוברים ברצף של רצועות דקות. סגנון זה משמש את מד מגזין בשל הדיאלוג של שיחה ותגובה בין הדמויות.
עבור דמות מחוץ לפאנל (כביכול "מחוץ למסך") יש מספר אפשרויות לבועות. הראשונה היא בועה רגילה, השנייה שמקורה במאנגה היא בועה שהזנב מצביע לתוך הבועה במקום החוצה. והשלישית שהזנב מתחבר עם הצד של הפאנל.
בקומיקס אמריקאי, בועה בלי זנב מציינת כי הדובר הוא לא רק מחוץ לשדה הראייה של הקורא, אלא גם בלתי נראה מנקודת המבט של הדמות שבתוך רצועת הקומיקס.
בדרך כלל, רוב בועות הקומיקס מאופיינות כטקסט שחור על רקע לבן, אך לעיתים הרקע משתנה לצבעים שונים בצהוב על מנת להדגיש קולות ייחודיים.

בועת מחשבה

בועות מחשבה מגיעות בשתי צורות: בועת שרשרת מחשבה ובועה מעורפלת.
בועת שרשרת מחשבה היא סמל אוניברסלי שפירושו לחשוב בקריקטורות. הוא מורכב מבועה גדולה דמוית ענן, המכילה את הטקסט של המחשבה, אשר מחובר לאזור ליד הדמות על ידי שרשרת של בועות מעגליות קטנות יותר ויותר.
דיבור אצל דמויות בעלי חיים כמו סנופי וגרפילד מופיע לעיתים קרובות כבועת מחשבה במקום דיבור.
בועת חשיבה נוספת, בעיקר במאנגה, היא בועה דומה בצורתה, אך קוויה קוציים (זיגזג) בצורתם ויוצרים את הרושם של חוסר בהירות. אין בה זנב והיא ממוקמת באזור הקרוב לדמות החושבת.
סלובודן מילושביץ'

נשיא סרביה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה

ב-28 באפריל 1992, לאחר פרישת ארבע משש מדינות הרפובליקה הסוציאליסטית, התאחדו סרביה ומונטנגרו במסגרת חדשה - הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ומילושביץ' הפך לנשיא סרביה הראשון במסגרת פדרציה זו (בראש הפדרציה עמד אז הנשיא דובריצה צ'וסיץ').
ב-1995 השתתף מילושביץ' במשא ומתן להשגת הסכם דייטון בשמם של הסרבים הבוסנים. ההסכם שם קץ למלחמת בוסניה, ומילושביץ' נתפס במערב כאחד מעמודי התווך של השלום בבלקנים. כונה ברחבי העולם "הרודן מהבלקן".

נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה

מכיוון שהחוקה הגבילה את נשיא סרביה לשתי כהונות בלבד, התמנה מילושביץ' ביולי 1997 למשרת נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אשר הייתה מורכבת עתה מסרביה ומונטנגרו, כשהוא מחליף את הנשיא-בפועל של הפדרציה, סרג'ה בוז'וביץ'.

האישומים בפשעי מלחמה ומותו

במהלך מלחמת קוסובו הואשם מילושביץ' בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות שבוצעו בהוראתו בקוסובו. ב-1 באפריל 2001 הוא נעצר ביוגוסלביה בחשד לשחיתות, וב-28 ביוני הוסגר לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר בהאג. לאחר הסגרתו לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, נוספו לכתב האישום אישומים במעורבותו ברצח עם שבוצע בבוסניה ובפשעי מלחמה שבוצעו בקרואטיה. משפטו נפתח ב-12 בפברואר 2002, ומילושביץ' בחר לנהל בעצמו את ההגנה, בטענה שהוא אינו מכיר בסמכותו של בית הדין. באוקטובר 2004, בעקבות הידרדרות במצבו הבריאותי, מינה לו בית הדין סנגור. ב-11 במרץ 2006, טרם סיום משפטו, נמצא מילושביץ' ללא רוח חיים בתאו בגיל 64.
אלמנתו, מירה מרקוביץ', נמלטה לרוסיה, ומתה שם ב-2019 בגיל 76.
זלינקה

יהודי זלינקה

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-450 יהודים. ב-25 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו תוך זמן קצר 27 מיהודיה, לאחר שנכלאו כשבוע ללא מזון ושתייה.
כעבור כחודש רוכזו כ-200 עד 230 היהודים שנותרו בעיירה במבנה תחזוקה סגור בסמוך לעיירה. ב-15 בפברואר 1942 נרצחו כל יושבי המבנה בתעלות נגד טנקים בידי גרמנים ושוטרים מקומיים.
אלימות סמלית

אלימות סמלית (נקראת גם אלימות סימבולית, אלימות רכה או כוח סימבולי) היא מושג שטבע הסוציולוג הצרפתי פייר בורדייה.
לפי בורדייה: "'אלימות סמלית' היא אלימות המופעלת עלינו באמצעות הסכמה שבשתיקה מצד אלה שנופלים לה קורבן וגם, לעיתים תכופות, מצד אלה שמפעילים אותה, במידה ואלה וגם אלה אינם תופסים כלל שהם מפעילים אלימות או סובלים ממנה".
אלימות סימבולית אינה אלימות במובנה הפשוט – שימוש בכוח פיזי או איום בהפעלתו, או שימוש מפורש בסמכות - אלא כוח חברתי המופעל על ידי יצירת רושם של עליונות והיבדלות על המושפעים. הרושם הזה גורם לאחרים לחוש חסרי כוח, ולהימנע מפעילות שתאיים על מקומם החברתי של אלה המפעילים את האלימות הסימבולית. השליטה נחשבת ל'אלימות' מאחר שהיא אינה תוצאה של הסכמה ובחירה חופשית מודעת, והיא 'סמלית' מאחר שהיא נוצרת על ידי קטגוריות סמליות.  האלימות הסימבולית פועלת באופן סמוי, ולא מתמרדים נגדה. לכאורה, אנשים עושים את מה שהם רצו לעשות, את מה שטבעי להם. החידוש ברעיון של 'אלימות סימבולית' מונח בכך שאין פה אלימות של ממש, או אפילו איום, ובכל זאת היא משיגה את מטרותיה וגורמת לאנשים לפעול מרצונם, בדרך שלא בהכרח טובה להם ומממשת את האינטרסים שלהם.
לדוגמה: האלימות הסימבולית מקבעת את מקומן הנמוך של הנשים בחברה, ובכל זאת היא "טבעית" ונשים פועלות בתוך המסגרת מרצונן ובמקרים רבים לא מבקשות לפרוץ אותה. האלימות הסימבולית מסבירה את הקושי במוביליות בחברה, את השעתוק של המעמדות ויחסי הכוח מדור לדור.

לקריאה נוספת

בורדייה פייר, על הטלוויזיה, תרגום מצרפתית: נרי גבריאל-סבניה, תל אביב: הוצאת בבל. 1999 (1996).
הפועל מרחביה (כדורעף נשים)

היסטוריה

קבוצת הנשים של מרחביה הוקמה על ידי אמניהו לבבי, שחקן עבר בקבוצת הגברים של המועדון, שהיה מאמן נבחרת ישראל בכדורעף. הקבוצה אמנם לא הייתה ממייסדות הליגה בשנת 1961, אך מאז שהחלה להשתתף בה באמצע שנות ה-60, היא השתייכה לצמרת הגבוהה והתמודדה על תארים בכל עונה. בתום עונת 1975/1976 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה (אחרי הפועל נעמן), הישג שזיכה את הקבוצה בהשתתפות במסגרת אירופאית, בין היתר מול קבוצת הכדורעף של העיר רייקה. בעונת 1977/1978 זכתה הקבוצה לראשונה בדאבל. בתום עונת 1978/1979 הוכתרה הקבוצה לאלופה בזכות מאזן עדיף על יריבתה הפועל נעמן.
במהלך השנים בליגה הראשונה אימנו את הקבוצה אורי שפירא ודובי מילמן, ששימש גם כעוזר מאמן נבחרת הנשים של ישראל. את משחקיה ארחה הקבוצה במגרש פתוח בשטח הקיבוץ ובהמשך באולם הגורן בקיבוץ מזרע הסמוך. לקראת סוף שנות ה-80 השתלבה הקבוצה לתוך איחוד של הפועל עמק יזרעאל.
מים ראשונים

בהלכה, מים ראשונים הוא נטילת ידיים לפני סעודה עם לחם. מצווה זו, היא אחת משבע המצוות שתקנו חז"ל.

חובת הנטילה

חובת נטילת הידיים היא רק מי שאוכל סעודה עם לחם. לכן אם אדם מאכיל אדם אחר, האוכל צריך לברך ולא המאכיל (שנוגע בידיו בלחם). כמו כן, רק על כמות של סעודה צריך לטול ידיים, כלומר על יותר מכזית. מי שאין לו מים - צריך לטרוח להשיגם, ואף ללכת למקור מים עד מרחק של מיל (על פי אומדן מקובל - מעט פחות מקילומטר). ואם הוא הולך בדרך ומקור המים נמצא בהמשך דרכו במרחק של ארבעה מילים - צריך להמתין בסעודתו עד הגיעו לשם. אם אין לו מים כלל, יעטוף את ידיו בכפפה או בכיסוי אחר ויאכל.

אופן הנטילה

סדר הנטילה הוא: קודם ייטול יד ימין, אחר כך יד שמאל, ואז יברך ברוך אתה ד' אלהינו מלך העולם אשר קדשנו במצוותיו וצוונו על נטילת ידיים, לאחר מכן יברך ברכת המוציא ויאכל מהלחם. יש ליטול כל יד לפחות פעם אחת; יש נוהגים לדקדק וליטול כל יד פעמיים ברצף, והנוהגים על פי האר"י נוטלים כל יד שלוש פעמים ברצף.

דברים הפוסלים את הנטילה

נטילת הידיים צריכה להיות מכוח של אדם ולא מים שנשפכים מעצמם. גם הכלי ממנו נוטלים את הידיים צריך להיות שלם וללא נקבים או שברים, ומקובל להשתמש בנטלה. המים חייבים להיות צלולים וראויים לשתייה. אסור שיהיה דבר שיחצוץ בין היד למים, ולכן, למשל, מי שדבוק בוץ לידו צריך קודם כל לנקות את ידו.
קתרין בוט

קריירה

לאחר לימודיה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, אצל ארתור רקלס החלה בקריירה כחברה בקבוצה האנגלית ששילבה בארוק וג'אז, הסווינגלס. בשנת 1980 החלה להופיע לעיתים קרובות בקונסורט הלונדוני החדש ולאחר זאת החלה להופיע ברחבי העולם, באירופה, אמריקה הלאטינית וברית המועצות עם כמה קבוצות של כלי נגינה אותנטיים לתקופה.
כזמרת היא מוכרת כווירטואוזית של הניב הבארוקי. ניקיון קולה, הדיוק בגובה הצליל והמתיקות האופיינית לאיכות קולה מאפשרים לה לחדד ולשכלל בדייקנות כל תפקיד שהיא משחקת ובה בעת ליצור חושניות ווקלית מוגברת, יוצאת דופן בקרב רוב זמרות הסופרן של ימינו.
קתרין בוט מרבה להקליט, כדידו בדידו ואניאס של פרסל (עם כריסטופר הוגווד והאקדמיה למוזיקה עתיקה בשנת 1994), עם קינג'ס קולג', קיימברידג' בניצוח סטיבן קלאוברי ביוהנס פסיון של באך, בתפקיד ונוס ב"ונוס ואדוניס" של ג'ון בלואו עם פיליפ פיקט וב"הכתרת פופיאה" של מונטוורדי עם סר ג'ון אליוט גרדינר.
בשנים האחרונות, מנצחים מזמינים את בוט לבצע ולהקליט רפרטואר חדש בהרבה, כמו למשל הרקוויאם של פורה, "סינפוניה אנטארקטיקה" של ווהן ויליאמס והסימפוניה השלישית של נילסן עם בריידן תומסון והתזמורת הסקוטית המלכותית. כמו כן, יש לבוט ביקוש רב בקרב מלחינים בני זמננו כמו מייקל ניימן וג'ונתן דאב.
היא אחת משלושת המגישים של התוכנית למוזיקה עתיקה ברדיו 3 של ה-BBC (עם אנדרו מאנז ולוסי סקיפינג) בשבתות ובימי ראשון בין 13:00 ל-14:00.
אליה מדר

ביוגרפיה

מדר נולדה וגדלה בצרפת ועלתה לישראל בצעירותה. מדר היא אחותו של לואיק ללום, לוחם טאקוונדו גם כן.
בשנת 1997 היא זכתה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' בעיר ניימכן שבהולנד. באותה השנה היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער שנערכה בפטרס שביוון לאחר שלושה ניצחונות והפסד אחד.
מדר השתתפה באליפות אירופה בשנת 1998 שנערכה באיינדהובן שבהולנד וזכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 59 ק"ג. בשמינית גמר היא ניצחה את אלה פופובה האוסטרית, ברבע הגמר היא ניצחה את ליסה דודו הבריטית ובשלב חצי הגמר הפסידה לאולגה מיחלבה הרוסייה. באותה השנה היא זכתה גם במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'.
ברברה מקלינטוק

חייה

מקלינטוק נולדה בקונטיקט בשנת 1902. בנעוריה ביקשה ללמוד באוניברסיטה, אך אמה התנגדה בטענה שאם תהיה משכילה יקשה עליה למצוא חתן ראוי. אביה התיר לה בסופו של דבר להירשם ללימודים, ובסופו של דבר היא אכן לא התחתנה ולא ילדה אלא הקדישה עצמה למדע. מקלינטוק רכשה את שלושת תאריה באוניברסיטת קורנל, ארצות הברית, בין השנים 1919–1927. היא גילתה עניין בביולוגיה, אך בשנות העשרים נשים לא הורשו ללמוד את התחום, ולכן למדה בוטניקה.
את התעניינותה בתחום הגנטיקה גילתה בזכות קורס לתלמידי שנה א' אצל פרופ' הטצ'יסון. אותה העת, חקר הגנטיקה היה עדיין בחיתוליו, ועדיין לא היה בעל יוקרה בקרב הממסד המדעי. יתר הסטודנטים בקורס התעניינו בחקלאות, ומקלינטוק שמחה לקבל מהמרצה הזמנה טלפונית לקורס ההמשך. בזכות פרופ' לסטר שארפ, היא התוודעה לציטולוגיה (חקר התא), והחיבור בין שני התחומים הוביל למחקר בתחום הציטוגנטיקה – האופן שבו פעילות התא, ודרך חלוקתו, משפיעים על התורשה.

מחקרה

אותה העת, טרום עידן הביולוגיה המולקולרית, המחקרים נעשו בצורה של ריבוי מבוקר של מיני בעלי חיים פשוטים (כגון זבוב הפירות) וצמחים שבהם ניתן היה להבחין בקלות בשינוי בביטויים של תכונות (פנוטיפים) לאורך הדורות. על סמך הפנוטיפים ניסו החוקרים לפענח את הקוד הגנטי ואת התהליכים שיצרו אותו. מאוחר יותר נכנס השימוש בקרני רנטגן כאמצעי ליצירת מוטציות מכוונות, אשר אפשרו לחוקרים לעקוב אחר ביטויים ייחודיים לאורך הדורות.
מקלינטוק זכתה לתהילה כבר כחוקרת צעירה, בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר הייתה שותפה לגילוי אופן חלוקת תא הרבייה, ותופעת שחלוף הכרומוזומים. מחקרה התמקד בצמח התירס, אותו הצליחה למפות מבחינה גנטית. התירס לקה בחיסרון משום שבמשך שנה ניתן היה לפתח רק דור צאצאים אחד, אולם יתרונו הגדול היה בשלל התכונות שאחרי השינויים בהם ניתן היה לעקוב בנוחות, ובעיקר סידור הצבעים על פני הקלחים.
חקר צמח התירס הצבעוני, תוך מעקב אחר מיקום הפיגמנטים בקלחים, הביא אותה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20, למסקנה כי התאוריות של זמנה אינן מסבירות את השינויים בין הדורות. על סמך ממצאיה היא פרסמה תאוריה לפיה ישנם גנים אשר "מקפצים" בין הכרומוזומים בעת חלוקת תא הרבייה (מיוזה). הממסד המדעי של תקופתה הגיב בלעג מר לטענותיה, ויוקרתה המדעית נשחקה, עד שבתחילת שנות החמישים הפסיקה לפרסם את ממצאיה, על אף שהמשיכה במחקר.
ישנם התולים את הדחייה של הממסד המדעי את ממצאיה בכך שאותה העת התקיים ויכוח מר אם אמנם קיים חומר גנטי. מכיוון שניתן היה להבחין רק בפנוטיפים, ואת התהליכים המקדדים – הגנטיים – ניתן היה רק לשער, היו חוקרים שסברו שאין כלל חומר גנטי תורשתי, וכי מדובר רק בהמשגה אנושית של תופעה שלא ניתן להוכיח את קיומה (בדומה ליחס בין גוף לנפש). הממסד המדעי, שתמך ברעיון של חומר מקדד, סבר שהשערותיה של מקלינטוק משרתות את הצד השולל בוויכוח, ולכן דחה את ממצאיה.

ההכרה המדעית ופרסים

בשנות השישים, עם התפתחות כלי מחקר חדשים, ובעיקר אמצעי ההגדלה האלקטרוניים והביולוגיה המולקולרית, הוכחו השערותיה של מקלינטוק, ואף התברר שהן תקפות לגבי מרבית האורגניזמים, ובעלות חשיבות עצומה במגוון רב של תחומי מחקר. הגנים הקופצים כונו טרנספוזונים, ומקלינטוק זכתה ליוקרה רבה כמי שהקדימה את זמנה ומשום שהתעקשה על ממצאיה מול הפרדיגמות השגויות של הממסד המדעי.
בשנת 1982 זכתה בפרס וולף יחד עם הביולוג המולקולרי סטנלי כהן (זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1986), ובשנת 1983 זכתה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לבדה, והייתה בכך לאישה הראשונה והיחידה, שזכתה לכבוד נדיר זה.
פרידריך דליטש

חייו

דליטש נולד בארלנגן ולמד בלייפציג ובברלין. בשנת 1874 הוכשר כמרצה לשפות שמיות ואשורולוגיה בלייפציג. ב-1885 קיבל תואר פרופסור בלייפציג, ולאחר מכן גם תוארי פרופסור בברסלאו (1893) ובברלין (1899). הוא היה ממייסדי החברה האוריינטלית הגרמנית (Deutsche Orient-Gesellschaft), והיה מנהל של המחלקה למזרח הקרוב במוזיאונים המלכותיים.
פרידריך דליטש התמחה בלימודי השפות העתיקות של המזרח התיכון, ופרסם מספר עבודות על השפה האשורית, ההיסטוריה של אשור ועל תרבותה. הוא זכור בעיקר בגלל הביקורת שלו כנגד הברית הישנה. בשנת 1902 חפר במשך שמונה חודשים את האתר של העיר השומרית שורופק בשיתוף האדריכל הגרמני רוברט קולדווי (Robert Koldewey). הממצאים שלהם כללו מאות לוחות חרס מהתקופה שקדמה לסרגון מאכד (המאה ה-24 לפנה"ס).
ב-1902 פרסם סדרת הרצאות שכותרתה "בבל והתנ"ך" (Babel und Bibel בגרמנית), בה טען כי מקור כתבי הברית הישנה באגדות בבליות עתיקות, כולל סיפורי הבריאה והמבול, וכי אברהם אבינו וחמורבי היו ידידי נפש. האשורלוג היהודי המפורסם יוליוס אופרט דחה את הסערה שעוררו טענותיו של דליטש, וסתר את טענותיו בזו אחר זו. במהלך השנים הבאות תורגמו ספריו למספר שפות, וההרצאה "בבל והתנ"ך" הוצאה בהוצאות מחודשות. בשנות העשרים המוקדמות פרסם דליטש את שני חלקי הספר "התעתוע הגדול", חיבור ביקורתי על ספרי תהילים, הנביאים ויתר הברית הישנה. דליטש פקפק גם בדיוק ההיסטורי של הברית הישנה דוגמת סיפור כיבוש הארץ ודן בלקויות של ערכי המוסר המתבטאים בתנ"ך.
ארנולד מרי

ארנולד מרי (באסטונית: Arnold Meri‏; 1 ביולי 1919 - 27 במרץ 2009) היה גיבור ברית המועצות (15 באוגוסט 1941), קולונל בצבא האדום, פקיד בכיר ואיש ציבור אסטוני.

ביוגרפיה

נולד בטאלין בירת אסטוניה ב-1919. בשנת 1926 היגר עם הוריו ליוגוסלביה, שם למד יחד עם ילדי הגולים הרוסים בגימנסיה הרוסית של בלגראד. בשנת 1938 חזר עם משפחתו לאסטוניה והתגייס לצבא. באוגוסט 1940 אסטוניה סופחה לברית המועצות ומיחידות הצבא האסטוני הורכבו שתי דיוויזיות אסטוניות של הצבא האדום. לאחר פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות לחם כקצין בשורות הצבא האדום. היה האסטוני הראשון שזכה לעיטור גיבור ברית המועצות. 
לאחר המלחמה נבחר לתפקיד יושב ראש של הקומסומול האסטוני. בהמשך שימש כפקיד בכיר ובשיא הקריירה שלו מונה לתפקיד סגן שר החינוך בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה (1961).
בן דודו, לנארט מרי, כיהן כנשיא אסטוניה הראשון לאחר עצמאותה המחודשת בשנים 1992 עד 2001. בראיונותיו הרבים ארנולד מרי אמר, שהשקפת עולמו ונקודת מבטו על אירועים רבים בהיסטוריה של אסטוניה שונים בהרבה מאלה של בן דודו המפורסם. 
עד יום מותו שימש בתפקיד יושב ראש הוועד האנטי-פאשיסטי של אסטוניה. הוועד התנגד לכינוסי ותיקי ואפן אס אס האסטונים ומחה נגד העברת אנדרטה לחיילי הצבא האדום ממרכז העיר טאלין (חייל הברונזה) לבית העלמין הצבאי. 
ארנולד מרי נפגש עם ולדימיר פוטין, נשיא רוסיה לשעבר וזה רחש לו כבוד.
בשנה האחרונה לחייו לצד המאבק במחלת הסרטן הועמד ארנולד מרי לדין בגין השתתפותו בגירושם לסיביר של 259 מתושבי האי היומאה (כולל 16 קשישים וכ-60 ילדים מתחת לגיל 12) במרץ 1949 (11 מתוכם מתו כתוצאה מהגירוש). מרי הכחיש בתוקף את ההאשמות. התיק נסגר בשל פטירתו של ארנולד מרי.
נפטר ממחלת הסרטן ב-27 במרץ 2009. 
לאחר מותו הוענק לו עיטור הכבוד על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב. מועצת העיר הרוסית גורנו-אלטאיסק החליטה לקרוא רחוב על שמו של ארנולד מרי.
טולוצ'ין

תולדות היישוב

האזכור הראשון לעיר הוא משנת 1433, עת הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיר בשטח האימפריה הרוסית.

יהודי טולוצ'ין

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי.
ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה משך מספר ימים. בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בחלק עני בה, אליו הובאו גם יהודי יישובי הסביבה. יהודי הגטו צוו לשאת טלאי צהוב, ולגטו לא הועברה כל אספקת מזון. באוקטובר 1941 הוצאו להורג שבעה יהודים מהגטו, ובחורף 1941–1942 מתו כ-150 מיושבי הגטו מרעב ומקור.
ב-13 במרץ 1942 נרצחו כל היהודים שנותרו בגטו, כ-1,300 איש, בסמוך לעיר.
וואנג הי-צ'אן

קריירת מועדונים

וואנג נולד בעיר צ'ונצ'און וזמן קצר לאחר לידתו עברה משפחתו לבוצ'און. וואנג התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של בית ספרו היסודי, וכבר בגיל זה כישרונו התגלה. בגיל 16 הצטרף לקבוצת הנוער של פוהאנג סטילרס ובמקביל באליפות המחוזית עם קבוצת הכדורגל של בית ספרו התיכון ואף נבחר לשחקן המצטיין.
אף על פי שלא רשם דקות בקבוצה הבוגרת של פוהאנג, בקיץ 2014 חתם בליפרינג האוסטרית שהיא קבוצת בת של רד בול זלצבורג.
בקיץ 2016 הצטרף לרד בול זלצבורג. ב-6 בדצמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד מאטרסבורג. ב-23 באוקטובר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד סנט פולטן. וואנג היה שותף להישג השיא של הקבוצה בזירה האירופית כאשר בעונת 2017/2018 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הליגה האירופית, בו הודחה על ידי אולימפיק מרסיי.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל להמבורג עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית

וואנג הוא שחקן הנבחרת האולימפית של קוריאה הדרומית והשתתף עם הנבחרת באולימפיאדת 2016.
ב-1 בספטמבר 2016 וואנג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בניצחון 2-3 נגד סין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-13 ביוני 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-3 נגד קטר.
וואנג נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
דוד וייסמן (שחיין)

ביוגרפיה

וייסמן נולד בתל אביב. כשהיה בן 9, עברה משפחתו לרמת גן. התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכה וייסמן בכל 3 מדליות הזהב במשחי החופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.2 דקות, לפני יצחק לוריא מהפועל גבעת ברנר (1:01.5 דקות) ועוזי בק ממכבי חיפה (1:01.6 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות, לפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (4:56.5 דקות) ולפני אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון ודני קרפן חברו לקבוצה (4:58.1 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי. שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה בתוצאה המהירה ביותר למשחה זה של 42:35.0 דקות. 
באוקטובר 1961 בשל מחלוקת על השתתפותו באליפות של דייוויד קרצקי, שחיין יהודי אמריקאי, פרשו שחייני הפועל מאליפות ישראל בשחייה. באליפות עצמה זכה וייסמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשחייה איטית מכוונת של 5:21.2 דקות, לפני דני קרפן (5:21.4 דקות) ודוד קרצקי (5:23.6 דקות) ובמדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, אחרי עוזי בק ממכבי חיפה (1:03.0 דקות).
בשנת 1960 התגייס ויסמן לצה"ל. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני. לאחר השחרור, טס לווינה כדי לעבוד במפעל המשפחתי למברשות. הוא הצטרף למחלקת השחיה של הכח וינה בשחייה.
בעשור השני של המאה ה-21 מתגורר וייסמן ברמת גן ומוסיף לשחות מדי יום.