google/wiki40b huggingface dataset:
זאזה פאצ'וליה

באירופה

פאצ'וליה התבלט ככדורסלן כבר מגיל צעיר. גובהו של פאצ'וליה בגיל 13 היה כ-2.08 מטרים. הוא נצפה וגויס על ידי קבוצת הכדורסל המקצוענית מטורקיה אולקרספור כשהיה רק נער מתבגר בשנת 2000. הוא צורף לסגל נבחרת גאורגיה בגיל צעיר יחסית, והוביל אותה מעמדת הסנטר לניצחונות על יריבות מזרח אירופאיות כמו בלארוס ובולגריה. ההצלחה בנבחרת הובילה אותו להפוך אחד הכדורסלנים האהודים ביותר בקרב קהל הכדורסל הגאורגי.

ב-NBA

אחרי הצלחה במדי אולקר הטורקית, נבחר פאצ'וליה על ידי אורלנדו מג'יק בבחירה ה-42 בדראפט ה-NBA ‏2003 ושיחק במדיה בעונת 2003/2004. לאחר עונה זו נבחר פאצ'וליה על ידי שארלוט בובקאטס בדראפט ההרחבה שנערך בעקבות הצטרפותה כקבוצה חדשה בליגה. מיד לאחר שנבחר הועבר פאצ'וליה בטרייד למילווקי באקס לקראת עונת 2004/2005. בשורות הבאקס צבר פאצ'וליה ממוצעים של 6.2 נקודות ו-5.1 ריבאונדים למשחק, כשחקן ספסל.
פאצ'וליה חתם על חוזה עם אטלנטה הוקס לפני תחילת עונת 2005/2006. באותה עונה עבר פאצ'וליה לשמש כסנטר הפותח של הקבוצה, ועד סיום העונה צבר ממוצעים של 11.7 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2011, בעקבות שביתת השחקנים ב-NBA, חתם פאצ'וליה בקבוצה הטורקית גלאטסראיי. לאחר מכן שיחק במשך שנתיים במדי מילווקי באקס. בשנת 2015 חתם בדאלאס מאבריקס, במדיה שיחק בעונת 2015/2016.
בשנת 2016 חתם בגולדן סטייט ווריורס, זכה עמה באליפות ה-NBA בעונת 2016/2017 והיה לגאורגי הראשון שזוכה באליפות ה-NBA. באוגוסט 2017 זכה לאות כבוד מנשיא מדינתו גיורגי מרגוולשווילי. בעונת 2017/2018 זכה עם הווריורס באליפות נוספת.
לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה לעונה אחת בדטרויט פיסטונס.
באוגוסט 2019 מונה ל"יועץ לענייני כדורסל" עבור הווריורס, ובכך למעשה פרש ממשחק.
ישראל ראבון

ישראל רָאבּוֹן (בכתיב יידי: ראַבאָן; 1900 – 1941) היה משורר וסופר יידי.

ביוגרפיה

נולד בשם ישראל רובין בעיירה גוברצ'וב (Gowarchów) שבפולין בשנת 1900, אך גדל בבלוט (Balut), פרוור פרולטרי של העיר לודז'. את שיריו הראשונים פרסם בגיל 15. ראבון פרסם ספרי שירה, וכן שני רומנים ביידיש, "באלוט", רומן מסורתי בשלושה כרכים, המתאר את החיים ברובע העוני של לודז', רובע באלוט. ו"די גאס" ("הרחוב"), רומן חדשני ואקספרסיוניסטי. "הרחוב" תורגם לכמה לשונות, ובהן עברית ואנגלית.
הרומן "באלוט", נדפס ביידיש לראשונה בוורשה בשנת 1934.
הרומן "הרחוב", נדפס לראשונה ביידיש בוורשה בשנת 1928.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח מלודז' לווילנה. על-פי עדותו של שמרקה קצ'רגינסקי, הוא נרצח על ידי הגרמנים בפונאר, באחת מהאקציות ב-1941.
חורפיש

אקלים

חורפיש הוא אחד היישובים הקרים בגליל בשל הגובה והיותו במרום הגליל מסביב להר מירון.
מזג האוויר בחורף קר מאוד וגשום, ולעיתים יורד שלג. בקיץ שורר מזג אוויר נוח עם אחוזי לחות נמוכים יחסית. ממוצע הטמפרטורה בקיץ נע בין 20–26 מעלות בשעות היום עד ל-15–16 מעלות בשעות הלילה ובחורף נע בין 5–8 מעלות ביום עד 1–4 מעלות בלילה, ובימים עם גלי קור צונחות הטמפרטורות אל מתחת לאפס.
Never

Never (מאנגלית: מעולם לא) הוא משחק חברה מילולי שנהוג לשחק בין שני אנשים ומעלה ואינו דורש הכנות מראש. מקורו של המשחק אינו ידוע, אך חברי אחוות פי סיגמא סיגמא באוניברסיטת טנסי שבצ'טנוגה ערכו את חוקיו הרשמיים, ומאז קיבלה התפשטותו תנופה.
הביטוי "מעולם לא" מהווה חלק מכל משפט במשחק. מטרת המשחק היא לגרום לכל שחקן "להפסיד" על ידי סדרת וידויים שלו לגבי דברים שהוא דווקא כן עשה, ועל ידי כך לחייב אותו במטלה כלשהי שמומצאת במקום (די דומה למשימות החובה במשחק "אמת או חובה", רק שהמשימות במשחק זה לרוב בעלות תוכן "בוגר" יותר). במהותו מהווה המשחק משחק שתייה, כלומר מטרת השחקן לגרום לשחקנים האחרים לשתות, בעוד הוא עצמו נשאר פיכח.
זיכרון נוהלי

זיכרון נוהלי (נקרא גם זיכרון פרוצדורלי או זיכרון תהליכי) הוא הדרך שבה אנו זוכרים כיצד עושים דברים. הזיכרון הנוהלי מתייחס לידע הקשור לאופן הביצוע של פעולות שונות והוא חלק משמעותי של הזיכרון המרומז המרכיב את הזיכרון לטווח ארוך. 
הזיכרון הנוהלי שומר את הידע הקשור בביצוע מיומנויות אשר נרכש לאורך חייו של האדם. 
הוא מורכב מפרוצדורות וכולל סכמות ביצוע של מיומנויות קוגניטיביות כמו לוגיקה וחישוב, מוטוריות כמו רכיבה וכתיבה, תפיסתיות כמו קריאה או סנסו-מוטוריות.
הזיכרון הנוהלי מעורב באפקט ההטרמה בעקבות חזרתיות (repetition priming effect) ולמידה של כישורים. 
במוח קשור לגרעיני הבסיס (‬‏Basal ganglia), והשליח העצבי המרכזי (הנוירוטרנסמיטור) במערכת זו הוא הדופאמין.

רכישה ושליפה של ידע נוהלי

הידע הפרוצדורלי נרכש מתוך אימון הכולל תרגול והתנסות בצעדי לימוד רבים.
זהו תהליך של למידה מתוך התנסויות חוזרות, בלא צורך בזכירה מודעת של צעדי הלמידה עצמם. 
לאחר שנרכש, הידע הפרוצדורלי משתמר לאורך שנים רבות וקשה לשכוח אותו. הוא אף עמיד בפני השפעות הגיל ופגיעות מוחיות הגורמות לאמנזיה.
להבדיל מהזיכרון המפורש, הידע שמאוכסן בזיכרון הנוהלי לא נשלף באמצעות חשיבה המתורגמת לדיבור, אלא באמצעות התנהגות גלויה. 
הוא יכול לבוא לידי ביטוי באופן אוטומטי בהיעדר קשב מכוון. 
עם זאת, השליפה מהזיכרון הפרוצדורלי מתאפיינת בחוסר גמישות, כך שהידע יכול לבוא לידי ביטוי רק כאשר התנאים החיצוניים, ומערכות העיבוד הנחוצות לביצוע, דומים לאלו שבמסגרתם נרכש הזיכרון הספציפי.
קמניץ (בלארוס)

יהודי קמניץ

יהודים נזכרים בעיירה מראשית המאה ה-16. במהלך המאה ה-18 הופצו נגד יהודי היישוב מספר עלילות דם. מהעיירה יצאו מספר יהודים נודעים, ובהם מנחם מנדל מקאמיניץ, המלונאי הראשון בארץ ישראל שעלה ארצה בשנת 1833, ואשר פתח בירושלים את מלון "קמניץ", ישראל אשכנזי, ממייסדי יסוד המעלה, והרב חיים זונדיל, שכונה "המגיד מקמניץ". בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,722 יהודים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה ממעשי התעללות ושוד מצד החיילים הרוסים, ומהתעמרות מצד החיילים הגרמנים שכבשו אותה. כמו כן, סבלו יהודי העיירה מרעב וממגיפות. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,900 יהודים, כ-80% מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ישיבת כנסת בית יצחק

ישיבת כנסת בית יצחק שנוסדה בסלובודקה בשנת 1897, עברה לקמניץ ב-1926 ונודעה בשם ישיבת קמניץ. הישיבה התקיימה בעיר עד 1939 שאז העיר נכבשה בידי הסובייטים. תקופת קמניץ הייתה הפורייה ביותר בתולדות הישיבה, ובראשה עמד הרב ברוך דב ליבוביץ. בשנות הארבעים הוקמה בירושלים ישיבת קמניץ על ידי הרב משה ברנשטיין והרב יעקב משה ליבוביץ.

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר בידי הגרמנים בפעם הראשונה ב-16 בספטמבר 1939 (ערב ראש השנה). הם הפחידו ורצחו יהודים, ובזזו רכוש רב, בטרם עזבו ב-25 בספטמבר (ערב יום כיפור), ופינו את העיר לכניסת הצבא האדום במסגרת הסכם ריבנטרופ-מולוטוב.
ב-22 ביוני 1941, היום הראשון למבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בשנית בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה ובמעשי שוד שלהם. תוך ימים אחדים רצחו הגרמנים כ-100 מיהודי העיירה, ובהמשך, חייבו את יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב. בסוף 1941 הועברו כשליש מיהודי העיירה לגטו שהוקם בפרוז'ני הסמוכה.
ב-1 בינואר 1942 רוכזו היהודים שנותרו בעיירה בגטו שהוקם בה, אשר באפריל ננעלו שעריו. עם הבאת יהודים נוספים לגטו מיישובי הסביבה, הגיע מספר יושביו לכ-450 משפחות. ב-9 בנובמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבעיירה בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה. מכ-1,900 יהודי העיירה שרדו את השואה 3 אנשים.
קונצרטינה וגיטרה

קונצרטינה וגיטרה הוא שיר מ-1965 שנכתב על ידי נתן אלתרמן והולחן על ידי סשה ארגוב. 
השיר היה חלק מהמופע "שוק המציאות" שעלה באותה עת בכיכובם של אילי גורליצקי ויונה עטרי. את מילות כל השירים במופע (למעט "לו הייתי דג" של תרצה אתר) חיבר נתן אלתרמן, וברובם מוצגים זוגות ביזאריים ודמויות גרוטסקיות המנהלים דיאלוגים מופרכים.
שיר זה הוא דוגמה טובה לכך, ובו זוג רומנטי שעובד בנמל – מר זבארה, שעובד במכס, וגברת נינה, שעוסקת בתברואה – מספרים זה לזה בפרוטרוט על עיסוקיהם המשמימים תוך שימוש במונחים טכניים מייגעים; כל זאת, כאמור, באצטלה רומנטית.
השיר כתוב במקצב של פסדובלה.
פרואיט איגו

פרואיט-איגו (Pruitt–Igoe) הוא שמו של פרויקט שיכון ציבורי שהוקם בשנות החמישים בסנט לואיס, מיזורי. הפרויקט, שכלל 33 מבנים, היה ידוע כמוקד של אלימות, פשע וסגרגציה. בשל בעיות אלו ננטש כמעט לגמרי בסוף שנות השישים, ונהרס כליל בשנות השבעים. כיום משמש שטח הפרויקט למספר בתי ספר.
הריסתו של הפרויקט נצרבה בתודעה כמבשרת את סוף עידן המודרניזם באדריכלות, כפי שכינה זאת היסטוריון האדריכלות צ'ארלס גנקס: 'היום בו מתה האדריכלות המודרניסטית'.
אדריכל הפרויקט היה מינורו ימסאקי, שתכנן בין היתר את מגדלי התאומים בניו יורק.
עמק קרחוני

עמק קרחוני (מכונה גם "עמק U") נוצר מסחיפת קרקע וסלעים על ידי קרחון.
צורתו של עמק קרחוני בדרך-כלל כצורת האות U. לפי המחקר המדעי העמקים הקרחוניים נוצרו לפני עשרות-אלפי שנים (ככל הנראה במהלך עידן הקרח) על ידי הכוח הראשוני והסוחף העצום של הקרחונים. ניתן למצוא הרבה עמקים קרחוניים במרכז וצפון אירופה ובצפון אמריקה.
כיום מקובל להניח כי תהליך היצירה של העמקים החל לפני עידן הקרח האחרון. התהליך החל עם התחתרות של נחל בין הרים. במהלך עידן הקרח, התמלא הערוץ בשלג ונוצר בו קרחון. קרחון זה גלש במורד הערוץ, כאשר משקלו הרב גורם לשחיקה של דפנות הערוץ ועיצובן בצורת ה-U המוכרת לנו היום.
מקרה פרטי של עמקי קרחונים הם הפיורדים, בהם הסתיימה גלישת הקרחון בים ועל ידי כך נוצרה לשון ים שחדרה לפנים היבשת.
ודוטה

וֶדוּטה (איטלקית Veduta - "מראה") הוא ציור מאוד מפורט בפרטיו, בדרך כלל רחב-יריעה, של נוף אורבני של עיר או של טבע.
הז'אנר של ציורי נוף החל בפלנדריה, שם אמנים כמו פול בריל (Bril) ציירו בסגנון וֶדוּטה כבר בתחילת המאה ה-16. במאה ה-17 ציירים הולנדים התמחו בציור מפורט ומדויק של ערים ונופים, אשר טיפחו את הגאווה של מעמד הביניים ההולנדי העשיר. אחד מהציורים המפורסמים מהתקופה הוא נוף העיר דלפט של יאן ורמיר.
כחלק מ"הטיול הגדול", שנהגו לערוך בני המעמד הבינוני-גבוה באירופה במאות ה-17 וה-18, נופים מפורסמים כמו התעלה הגדולה בוונציה והפורום ברומא היוו השראה לציורי וֶדוּטה רבים. במאה ה-18 הפכה ונציה למרכז של ציירי סגנון הודוטה. בין היוצרים המפורסמים היו בני משפחת גוארדי ומשפחת קאנאלֶה (Canale).
במאה ה-19 התחלפה הגישה המנסה לתאר במדויק את נוף העיר, לגישה המחפשת יותר את הרושם האישי שהנוף עשה על האמן, והובילה להופעת האימפרסיוניזם.
IfNotNow

IfNotNow היא תנועה פוליטית של יהודים אמריקאים המתנגדת לכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה. פעילי התנועה מארגנים הפגנות נגד פוליטיקאים אמריקאים ומוסדות יהודיים התומכים בכיבוש.

היסטוריה

תנועת IfNotNow נוסדה ביולי 2014 כתנועת מחאה נגד תמיכת מוסדות יהדות ארצות הברית בפעולותיה של ישראל במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה. חלק מחברי התנועה היו פעילים לפני כן בארגון ג'יי סטריט. שם התנועה נגזר מדבריו של הלל הזקן: "אם אין אני לי, מי לי? וכשאני לעצמי, מה אני? ואם לא עכשיו, אימתי?"
הפעילות הראשונה של התנועה הייתה ב-28 ביולי 2014, בהפגנה בניו יורק נגד מבצע צוק איתן בה קראו קדיש על הקורבנות הפלסטינים והישראלים של המבצע, בסמוך למשרדי ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית.
לאחר מכן ארגנה התנועה מספר רב של הפגנות. לאחר שדונלד טראמפ הפך לנשיא ארצות הברית, מחתה התנועה נגד מדיניותו וכן נגד בנימין נתניהו.
בפברואר 2017 נעצרו 6 חברי התנועה לאחר שתקעו בשופר והפריעו בסנאט לשימוע של דייוויד פרידמן, לקראת מינויו לתפקיד השגריר בישראל.

מחאה נגד פרויקט תגלית

ב-28 ביוני 2018 החליטו חמש חברות IfNotNow שהשתתפו בפרויקט תגלית לעזוב את הקבוצה ולהצטרף לארגון "שוברים שתיקה" לסיור בחברון שנועד להכיר את הכיבוש הישראלי. המשתתפות שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בינלאומי בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרים של המציאות הישראלית".
בתגובה יו"ר הסוכנות היהודית לשעבר, אברהם בורג, ביקש ממארגני תגלית: "אם אין לנו מה להסתיר, בואו נראה להם הכל".
ב-15 ביולי 2018 קרה אירוע דומה: שמונה חברי IfNotNow שהשתתפו בטיול של תגלית עזבו את הקבוצה במהלך ביקור בעיר דוד בסילוואן, והצטרפו לפעילי "שלום עכשיו" לביקור בבית משפחת סומרין בסילוואן, שעמותת אלע"ד וקק"ל מנסות לפנותה מביתה.
אריק האחד עשר, מלך שוודיה

חייו

אריק היה בנם של אריק העשירי, מלך שוודיה ושל רעייתו ריצ'זה מדנמרק. על פי הכרוניקה לבית אריק (Erikskrönikan), שנכתבה בראשית שנות העשרים של המאה ה-14, סבל אריק מצליעה חלקית. הוא נולד לאחר מותו של אביו ובינתיים נבחר למלוך יוהאן הראשון בן ה-15, משושלת סוורקר היריבה, על ידי האצולה השוודית, וזאת בניגוד לרצונו של האפיפיור, שהעדיף את אריק כמלך.

מלכותו

ב-1222 מת יוהאן הראשון ואריק, שהיה אז בן שש, הוכרז כמלך. בראש מועצת העוצרות ששלטה בממלכה בשמו של אריק עמד קנוט הולמגרסון, שהיה קרוב משפחה רחוק של אריק. ב-1229, לאחר שהיה מלך קטין במשך שבע שנים, הודח אריק לאחר קרב אולוסטרה. הוא נמלט לדנמרק, שם מלך דודו, ולדמר השני. קנוט הולמגרסון הוכתר כקנוט השני, מלך שוודיה, אך תקופת מלכותו הייתה קצרה וב-1234 הוא מת.
לאחר מותו של קנוט השני שב אריק ומלך על שוודיה עד מותו ב-1250. הוא נשא לאישה את קתרינה, בתו של האציל (יארל) סונה פולקסון מבית ביילבו וצאצאית לבית סוורקר. המקורות מציינים בדרך כלל שאריק היה חשוך ילדים, אך כמה מקורות טוענים שהיו לו שתי בנות שמתו בינקותן.
ב-1236 נישאה אינגבורג, אחותו (כנראה הצעירה מבין אחיותיו) של אריק, לבירגר יארל. אמו של בירגר הייתה יורשת של שושלת בית סוורקר וחברה בבית ביילבו. בנם הקטין, ולדמאר, ירש את אריק האחד עשר לאחר מותו ב-1250, ככל הנראה תוך דילוג על בניהן (אם היו) של אחיותיה הגדולות של אינגבורג. בירגר יארל היה לעוצר הממלכה והחזיק את הסמכויות האמתיות כשליט שוודיה עד למותו ב-1266.
אל-קאדר

אל-קאדר באללה (מילולית: בעל היכולת באל), אבו אל-עבאס אחמד בן אסחאק בן אל-מקתדר באללה (בערבית: القادر بالله, ابو العباس احمد بن اسحاق بن المقتدر بالله) היה נכדו של הח'ליף אל-מקתדר והח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד בין השנים 991 ל-1031. 
נולד בשנת 944 לערך, בילה את מרבית ימיו בגלות עד שנבחר לח'ליפות במקום בן דודו המודח אל-טאא'ע באללה. בימיו עמדה הח'ליפות מול איום מצד מחמוד מבית ע'זנה וניצלה אך ורק בשל סכסוכים משפחתיים שהתפרצו לאחר מותו.
אל-קאדר נודע כמוביל המאבק בשיעה לאחר הדומיננטיות השיעית במאה ה-9. הוא פרסם שורה של צווים ובהם אימץ את האסכולה החנבלית, הכריז על אי-נבראותו של הקוראן (ובכך אסר למעשה על השתייכות לאסכולה המעתזלית). ימי שלטונו מסמלים את קץ ה"מאה השיעית" ואת ראשיתה של "המאה הסונית" ופעל שהאסכולה החנבלית יקבל מעמד מרכזי. במקורות היהודים נודע לשמצה משום שאסר את גאוני ישיבת פומבדיתא שרירא והיי וגזל את רכושם. שרירא נפטר זמן קצר לאחר מאסרו
יוחנן בן זבדי

תולדות חייו

יוחנן היה בנם של זבדי ושלומית, אחותה של מרים אם ישו, ואחיו של השליח יעקב בן זבדי. הוא ואחיו התפרנסו מדיג באגם הכנרת.
בברית החדשה מתוארים יוחנן ויעקב, שנקראו "בני רעם", כשניים מתלמידיו הראשונים של ישו. מוזכר כי יעקב ויוחנן שהו עם אביהם בסירה ותיקנו את רשתות הדיג, כשישו קרא להם להפוך לתלמידיו.
יוחנן ויעקב, יחד עם שמעון כיפא (פטרוס), היו השליחים היחידים אשר חזו בהשתנות של ישו.
יוחנן ופטרוס נשלחו על ידי ישו להכין את סדר הפסח בירושלים, היא הסעודה האחרונה. יוחנן ופטרוס היו הראשונים להגיע לקברו של ישו עם תחייתו מחדש. במעשי השליחים נזכרת פעילותו יחד עם פטרוס בירושלים, בריפוי אדם פיסח בשערי בית המקדש ובשהות לילה במעצר.
השליח שאול (פאולוס) הגדירו כ"אחד מעמודי התווך" של הנצרות, יחד עם פטרוס ויעקב.

תלמידו האהוב של ישוע

במסורת הנוצרית נחשב יוחנן לתלמידו האהוב של ישוע.
בבשורה על פי מרקוס מתוארת פנייתם של האחים בני זבדי לישו:
וַיִּקְרְבוּ אֵלָיו יַעֲקֹב וְיוֹחָנָן בְּנֵי זַבְדַּי וַיֹּאמְרוּ רַבִּי חֲפֵצִים אֲנַחְנוּ שֶׁתַּעֲשֶׂה לָנוּ אֶת־אֲשֶׁר נִשְׁאַל מִמֶּךָ׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם מָה־אִוִּיתֶם כִּי־אֶעֱשֶׂה לָכֶם׃ וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו תְּנָה־לָּנוּ לָשֶׁבֶת אֶחָד לִימִינְךָ וְאֶחָד לִשְׂמֹאלְךָ בִּכְבוֹדֶךָ׃
— מרקוס, י: 35–37
פנייתם זו של השניים עוררה את חמתם של עשרת השליחים האחרים. למרות תקרית זו, בבשורה על-פי יוחנן נאמר שתלמידו האהוב של ישו ישב לצידו בסעודה האחרונה. עם זאת, בבשורה עצמה אין אזכור ליוחנן בן-זבדי בשמו, והקטע הקושר בינו לבין תלמידו האהוב של ישו, הוא הקטע הבא, ממנו ניתן להסיק כי יוחנן אכן כתב את הבשורה:
וַיִּפֶן פֶּטְרוֹס וַיַּרְא אֶת הַתַּלְמִיד אֲשֶׁר יֵשׁוּעַ אֲהֵבוֹ הֹלֵךְ אַחֲרֵיהֶם וְהוּא אֲשֶׁר נָפַל עַל לִבּוֹ בַּסְּעוּדָה וְגַם אָמַר אֲדֹנִי מִי הוּא זֶה אֲשֶׁר יִמְסְרֲך׃ וַיְהִי בִּרְאוֹת אֹתוֹ פֶּטְרוֹס וַיֹּאמֶר אֶל יֵשׁוּעַ אֲדֹנִי וְזֶה מַה לּוֹ׃ וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ אִם רְצוֹנִי שֶׁיִּשָּׁאֵר עַד בֹּאִי מַה־לְּךָ וְלָזֹאת אַתָּה לֵךְ אַחֲרָי׃ עַל כֵּן יָצָא הַדָּבָר הַזֶּה בֵּין הָאַחִים שֶׁהַתַּלְמִיד הַהוּא לֹא יָמוּת וְיֵשׁוּעַ לֹא אָמַר־לוֹ כִּי לֹא יָמוּת אֲבָל אָמַר אִם חֶפְצִי כִּי יִשָּׁאֵר עַד בֹּאִי מַה זֶּה לָךְ׃ זֶה הוּא הַתַּלְמִיד הַמֵּעִיד עַל אֵלֶּה וַאֲשֶׁר כָּתַב כָּל זֹאת וְיָדַעְנוּ כִּי עֵדוּתוֹ אֱמֶת׃
— יוחנן כא: 20–24
עם זאת, חוקרים מודרניים מפקפקים בכך שיוחנן השליח אכן כתב את הבשורה שעל שמו. הטקסט היווני בו כתובה הבשורה אינו אחיד, וניכרים שלושה רבדים בכתיבתו.
יום חגו של יוחנן בנצרות המערבית הוא 27 בדצמבר, ובנצרות המזרחית 26 בספטמבר ו-8 במאי.

יוחנן בתרבות

כאמור, יוחנן נחשב לתלמידו האהוב של ישו. בציור הסעודה האחרונה מאת לאונרדו דה וינצ'י מופיע יוחנן ביושבו לימין ישו. הוא מופיע גם לצד מרים, אם ישו, במעמד הצליבה, ולרוב הוא מצויר ללא זקן.
בציור הקינה על מות ישו מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס, אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), מתואר יוחנן בן זבדי מתאבל על מותו של ישו לאחר צליבתו.
תוכנית מפתח

תוכנית "מפתח", מיסודה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הוא פרויקט להעלאת רמת החינוך וההכשרה המוזיקליים בישראל.
מנהלת הפרויקט היא הפסנתרנית אירית רוב-לוי.
הפרויקט נוסד בשנת 2000 ביוזמת התזמורת, וממומן בתמיכת ידידי התזמורת בארצות הברית. מטרת הפרויקט היא להתקשר עם בתי ספר (גם שאינם למוזיקה) בעזרת מפגשים בין נגני התזמורת לבין הילדים, בעיקר ביישובי פריפריה. בנוסף, מאורגנים קונצרטים מוסברים בהיכל התרבות בתל אביב עבור הילדים הלוקחים חלק בפרויקט. במסגרת פעילות הפרויקט בקונסרבטוריונים, מקיימים נגני התזמורת כיתות אמן.
בנוסף, פועל פרויקט מפתח בשיתוף המרכז למוזיקה ירושלים על מנת לשפר את רמת ההוראה המוזיקלית של מורים צעירים. במסגרת זו, מוזמנים התלמידים הצעירים עם מוריהם לשורה של מפגשים בירושלים אשר כוללים כיתות אומן וסדנאות. כיתות אמן אלו שמות דגש מיוחד על דרכי הוראה לתלמידים צעירים.
פרויקט מפתח נערך בשיתוף פעולה עם המדרשה למוזיקה במכללת לוינסקי להכשרת מורים למוזיקה. לטענת התזמורת, כ-15,000 ילדים בשנה לוקחים בו חלק, כאשר התזמורת עושה מאמץ להגיע לכל האוכלוסיות השונות בישראל, בין אם יהודים, ערבים, חרדים, שכונות מצוקה ויישובי פריפריה.
היא רק רוצה לרקוד

היא רק רוצה לרקוד הוא פזמון שנכתב והולחן על ידי דורון מדלי ובוצע בדואט על ידי עומר אדם ומשה פרץ

רקע

השיר יצא לאור ביולי 2015 ונכלל במופע המשותף "מהפכה" של עומר אדם ומשה פרץ בשיתוף רקדני "SPIRIT OF THE DANCE".
השיר במקצב אירי עם ליווי כינורות, עוסק בבחורה שדבר לא מעניין אותה, אלא רק לרקוד. בתחילת השיר פונה קול נשי לשניים ואומר:"משה, עומר, אני רוצה לרקוד".
השיר הושמע באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית כאשר מתעמלות נבחרת ישראל ביצעו תרגיל לצליליו, וכן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובתחרויות נוספות מחוץ לישראל.

הצלחה

במצעד העברי השנתי לשנת התשע"ו (2016) של גלגלצ הגיע השיר למקום השלישי. 
בשנת 2018 זכה השיר במקום הראשון במצעד שארגן רדיו ללא הפסקה לרגל 70 שנה למדינת ישראל.
נכון למאי 2018 השיר השיג 37 מיליון צפיות ביוטיוב (22 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של פרץ, ו-15 מיליון בערוץ היוטיוב של עומר אדם).
תרומבוציטופניה

תרומבוציטופניה (באנגלית: Thrombocytopenia, תרומבו פירושו טסיות ואילו ציטופניה היא מיעוט תאים) היא מצב שבו יש מיעוט טסיות בדם. באופן נורמלי, טסיות הדם אחראיות לתהליך הקרישה של הדם והן מגיעות לאזור כלי הדם הפגוע, נצמדות אליו ונאגרות עד ליצירת קריש דם, בשיתוף עם מערכת קרישת הדם. מספרן של הטסיות בדם נע בין 150,000 עד 450,000 למיקרו-ליטר של דם, כאשר תרומבוציטופניה היא מצב בו מספר טסיות הדם יורד מתחת לנורמה.
תרומבוציטופניה יכולה לנבוע כתוצאה ממספר תהליכים: האחד, ירידה בייצור הטסיות במח העצם. סיבה נוספת יכולה לנבוע ממצב בו הטסיות נהרסות בטחול כתוצאה מטחול מוגדל, שיכול להיגרם בשל מחלות מסוימות (מצב זה קרוי "סקווסטרציה"). עוד סיבה לתרומבוציטופניה יכולה לנבוע מהרס מוגבר של טסיות, שיכול להיגרם ממספר מצבים שונים, כשנטילת תרופות היא הסיבה המרכזית לכך והסיבה הראשית לרוב, להיווצרות תרומבוציטופניה.

תסמינים קליניים

רמות נמוכות של טסיות, לרוב אינן מביאות להפרעות קליניות. עם זאת, לעיתים ישנה עדות להפרעה בדימום כגון היווצרות של נקודות בעור באזורים שנפגעו (פורפורות, פטכיות שהופכות להיות "פצעים כחולים" - אכימוזות) וכן עליה בדימומים מהאף או מהחניכיים.
לעיתים, אדם עם תרומבוציטופניה עלול להתלונן על עייפות וחולשה כללית שיכולה לנבוע מדימום אך לא בהכרח. כאשר מספר הטסיות הוא נמוך מאוד, לעיתים יווצרו חבלות ספונטניות בעור גם במקרה של טראומה קטנה מאוד עד אפסית לגוף.

אנמנזה ובדיקה רפואית

אדם עם תרומבוציטופניה צריך לעבור בדיקות רפואיות מקיפות וכן בדיקות דם מלאות כולל משטח דם. בדיקות דם מלאות כוללות גם ספירת המוגלובין ותאי דם לבנים על מנת לגלות האם יש ירידה בכלל שורות הדם. במקרים אלו, יש לבצע בדיקה של מח עצם. אם יש עדות לירידה רק במספר הטסיות עצמן, יש לערוך משטח דם ולבחון את המורפולוגיה של טסיות הדם. למשל, האם המורפולוגיה אינה תקינה, עם שברי טסיות או פגם בצורתן, לעומת מורפולוגיה תקינה המצביעה על הסברים אחרים למצב.
מבחינת ההיסטוריה הרפואית של החולים, יש לבחון אילו תרופות הם נוטלים כיוון שקיימות קבוצות רבות של תרופות העלולות להביא לירידה במספר הטסיות. כמו כן יש לשאול על היסטוריה משפחתית לאור העובדה כי קיימות מחלות תורשתיות המתבטאות בירידה במספר הטסיות. בנוסף, יש להעריך את גודל הטחול והכבד ואת קיומן של תופעות עוריות המיוחסות לתרומבוציטופניה כגון פורפורה, פטכיות, "פצעים כחולים" וכדומה.
זכוכית אקרילית

זכוכית אקרילית (Acrylic glass), או בשמה המדעי פולימתיל מתאקרילט (Polymethyl methacrylate או בקיצור PMMA), היא פולימר סינתטי של המונומר מתיל מתאקרילט (ראו תמונות).
לזכוכית האקרילית שמות מסחריים רבים כגון פלקסיגלס (Plexiglas), פרספקס, אקריליט, אקריפלסט וגם אקריליק.
החומר פותח בשנת 1928 במספר מעבדות שונות ונכנס למעגל המכירות בשנת 1933 על ידי חברת רואם והס (Rohm and Hass).
כדי להפיק קילוגרם אחד של זכוכית אקרילית, צריך לזקק שני ק"ג של נפט.

שימושים

הזכוכית האקרילית נמצאת במגוון מקומות והיא נכנסה לחיי היום יום בזכות שימושיה הרבים בגלל עליונותה של הזכוכית האקרילית על הזכוכית הרגילה במרחב גדול של תחומים.
הזכוכית האקרילית נמצאת בתא הטייס של מטוסים אזרחיים, ומשמשת כחופה במטוסי קרב, באקווריומים ענקיים, מהזכוכית האקרילית מייצרים דיסקים של DVD, CD - ROM. הקירות המקיפים את הזירה בענף הספורט- הוקי קרח, עשויים מזכוכית אקרילית. 
בשנות ה-60 וה-70, יוצרו רהיטים העשויים מהזכוכית האקרילית כדי להעניק למוצרים דמיון למראה רהיטים ב"עידן החלל".
לזכוכית האקרילית, שימושים רבים נוספים ממספר תחומי חיים.
Hunky Dory

הפקת האלבום

עם החלפתו של נגן הבס טוני ויסקונטי בטרבור בולדר, הפך ההרכב שליווה באלבום את בואי, להרכב שימשיך ללות אותו בתקופת "זיגי סטארדאסט". לאלבום ניכתבו שירים המהווים מעין מחוות אישיות של בואי לגיבוריו, ובהם אנדי וורהול ובוב דילן ולהקת מחתרת הקטיפה.

הצלחתו האלבום והשפעתו

הוצאת האלבום לוותה בהוצאת סינגל לשיר Changes. האלבום זכה להצלחה יחסית עם יציאתו, אך רק לאחר הצלחת אלבומו הבא של בואי Ziggy Stardust, שנה לאחר מכן, זכה האלבום להתעניינות מחודשת והוביל לעלייה חדה במכירותיו, והגיע למקום ה-3 בבריטניה. ההצלחה המפתיעה, הובילה להוצאתו לאור של סינגל נוסף מהאלבום לשיר Life on Mars? - שהגיע אף הוא למקום ה-3. בשנת 1990 יצאה מהדורה חדשה לאלבום על גבי תקליטור, ובה 4 רצועות בונוס שהוקלטו בשנת 1971.
בשנת 1988 נערך בקרב קוראי מגזין המוזיקה הבריטי Q, דירוג האלבומים הגדולים של כל הזמנים, ובהם הגיע Hunky Dory למקום 43. בשנת 2000 נערך דירוג נוסף במגזין, והאלבום הגיע למקום ה-16 בקרב 100 האלבומים הבריטים הגדולים של כל הזמנים. בדירוג של ערוץ הטלוויזיה VH1 בשנת 2000 הגיע האלבום למקום 47, וטיים מגזין הגיע בשנת 2006 לאחד ממאה האלבומים הגדולים של כל הזמנים.

סגנונות ונושאים

הביוגרף המוזיקלי דייוויד בקלי אמר על Hunky Dory: "יש לאלבום כמעט מעמד של קל להאזנה ורגישות מוזיקלית המקובלת הפחיתו מהעובדה שלאלבום הזה יש את התבנית לקריירה העתידית של בואי". הרצועה הראשונה "Changes"', התמקדה באופי הכפייתי של המצאה אמנותית ("Strange fascination, fascinating me/Changes are taking the pace I'm going through") ומרחיק אותו מהמיינסטרים של הרוק ("Look out, you rock 'n' rollers"). עם זאת, בואי לקח גם זמן כדי להוקיר להשפעות שלו עם "Song for Bob Dylan", "Andy Warhol" ו-"Queen Bitch".
תחרות אפי

תחרות אפי (Effie Awards) (תחרות השיווק והפרסום האפקטיבי), היא תחרות בינלאומית ששמה לה למטרה לעודד יצירת מהלכי שיווק יעילים, מצד תעשיית השיווק.

היסטוריה

התחרות נוסדה ב-1968 על ידי .Effie Worldwid Inc, מוסד ללא כוונת רווח (מלכ"ר) שהוקם מטעם האגודה האמריקאית לשיווק, ארגון המוקדש לקידום אמנות השיווק בקרב אנשי מקצוע.
כמה שנים לאחר היווסדה של התחרות בארצות הברית, התרחבה תחרות אפי לארצות נוספות, בהן גרמניה (1981), אוסטריה, בלגיה ושווייץ (1984), וצרפת, צ'ילה ופרו בתחילת שנות ה-90. כיום מתקיימת התחרות בלמעלה מ-40 מדינות שונות ברחבי העולם - באסיה, אירופה, אמריקה הלטינית, צפון אמריקה, המזרח התיכון וצפון אפריקה.

כנסים ומידע מקוון

מלבד האירוע השנתי המתקיים בכל אחת מהמדינות, מתקיימים באופן שוטף גם כנסים וובינרס (הרצאות אינטרנטיות) שנועדו לחשוף את הזוכים לקהל נוסף, מתוך שאיפה לייצר סביבה חינוכית שתעודד את העוסקים בתעשיית השיווק להמשיך ולקיים מהלכים חדשניים בעלי אפקטיביות מוכחת. לשם כך מפרסם אפי באופן מקוון את נתוני השיפוט ופרטים נוספים אודות המהלכים הזוכים.