כתאב-י איקאן

הסבר והשוואה קצרים

כתאב-י איקאן נחשב בעיני המאמינים הבהאים לחיבור תאולוגי מרכזי אשר אותו חיבר נביאם, בהאא אללה ובהתאם לכך, נתפס כקדוש לאמונתם. כתאב-י איקאן הוא החיבור השני בחשיבותו לחיבור הבהאי אל-כתאב אל-אקדס, ספר הקודש המרכזי והחשוב ביותר לדת הבהאית, אותו חיבר בהאא אללה. לשם השוואה בין שני חיבורים אלו, בחיבור אל-כתאב אל-אקדס, בהאא אללה מתווה לדוגמה את חוקי וכללי המוסר של הדת הבהאית ובנוסף מתווה את הקמת מנגנוני המנהל הבהאי לאחר מותו. באל-כתאב אל-אקדס ישנה גם צוואה מפורשת מצד בהאא אללה למינוי בנו, עבד אל-בהאא', ליורש תפקיד המנהיג הדתי של הקהילות הבהאיות. בהתאם לכך יש לראות את אל-כתאב אל-אקדס כחיבור מורלי ויש אף לראותו כחיבור לגיסלטיבי ומנהלי. את כתאב-י איקאן, לעומת זאת, ניתן לראות כחיבור האפולוגטי הדוקטרינלי המייצג של האמונה הבהאית. בהאא אללה אף העניק לחיבורו זה, כתאב-י איקאן, את הכינוי "אדון כל החיבורים" (בפרסית: سید اکوتوب; תעתיק לעברית: סיד-י כֻּתֻּבּ). כתאב-י איקאן הוא כנראה החיבור הבהאי הראשון שהודפס, כאשר הוא יצא לאור במומבאי, בשנת 1882.
החוקר הבהאי כריסטופר באק קבע באחד מספרי המחקר שלו על בהאא אללה שחיבורו כתאב-י איקאן עשוי להיחשב "כפרשנות הקוראן המשפיעה ביותר שנכתבה בפרסית מחוץ לעולם המוסלמי", זאת בשל החשיפה הבינלאומית הניכרת לה זוכה הספר בקהילות הבהאיות ברחבי העולם.

רקע ונסיבות היסטוריות לכתיבת החיבור

הטקסט של כתאב-י איקאן, חובר על ידי בהאא אללה ב-1861, כאשר חלקו נכתב בפרסית וחלקו נכתב בערבית, בהיותו גולה בבגדאד, שכיום היא עיר בירתה של עיראק ונכון למעמד כתיבת החיבור, הייתה עיר מחוז של האימפריה העות'מאנית. בעוד בהאא אללה טען כי זכה להתגלות כעשר שנים קודם לכן, עוד כשהיה כלוא בסיאה צ'אל, צינוק בטהראן, הוא עדיין לא הכריז בגלוי על שליחותו. התייחסויות לשליחותו שלו, ניתן למצוא רק באופן מרומז וחבוי. כריסטופר באק, מחברו של ספר מחקר עיקרי בנושא כתאב-י איקאן, התייחס לתמה זו המופיעה בחיבור הנ"ל, בתור חיבור המכיל בחובו מעין "סוד משיחי", כמקביל לתמה המופיעה גם ולחלופין, באחת הבשורות של הברית החדשה, הבשורה על-פי מרקוס. כתאב-י איקאן מהווה את העבודה התאולוגית העיקרית של בהאא אללה ומכאן, של האמונה הבהאית. מתייחסים אליו, לעיתים רבות, כאל טקסט המשלים את הבאיאן הפרסי. כאשר הודפס החיבור, בשנת 1882, הוא היה כתב הקודש הבהאי הראשון לצאת לאור. הוא תורגם לראשונה לאנגלית ב-1904, אחת היצירות הראשונות של בהאא אללה, שהופיעו בשפה זו.שוגי אפנדי, שתרגם מחדש את החיבור לאנגלית בשנת 1931, התייחס לחיבור כדלקמן:
החיבור הוא דוגמא לפרוזה פרסית, של סגנון שהוא בעת ובעונה אחת, מקורי, צנוע ונמרץ. סגנון צלול להפליא. החיבור שקול הן בטיעוניו, הן ברהיטותו חסרת המתחרים, שאין לעמוד בפניה. ספר זה, המתאר בקווים כלליים את תכנית הגאולה הגדולה של האל, תופס עמדה בתור ספר שאין להשוות אליו שום חיבור מהיריעה הרחבה של החיבורים הבהאיים האחרים, למעט החיבור אל-כתאב אל-אקדס, ספרו הקדוש ביותר של בהאא אללה.
המקור באנגלית
A model of Persian prose, of a style at once original, chaste and vigorous, and remarkably lucid, both cogent in argument and matchless in its irresistible eloquence, this Book, setting forth in outline the Grand Redemptive Scheme of God, occupies a position unequalled by any work in the entire range of Bahá'í literature, except the Kitáb-i-Aqdas, Bahá'u'lláh's Most Holy Book.

נסיבות כתיבת החיבור

מסופר שדודו של הבאב, ח'אג'י מירזא סיד מוחמד, היה נבוך ואובד עצות כל כך, בשומעו שהאחד המובטח של האסלאם, הוא אחיינו. כאשר נאמר לו שהתנגדות זהה הובעה גם מצד דודו של נביא האסלאם, מוחמד, הוא הזדעזע והחליט לחקור את העניין. בשנת 1861, הוא החליט לנסוע לכרבלא, עיראק, לבקר את אחיו, ח'אג'י מירזא חסן עלי ולאחר מכן החליט לנסוע לבגדאד, כדי לבקר את בהאא אללה. שם הוא הציב בפניו ארבע שאלות לגבי סימני הופעתו של המובטח, כפי שהם מופיעים בכתבי בהאא אללה. 200 הדפים המקוריים של כתאב-י איקאן (נכתבו במקור בפרסית ובערבית כמוזכר לעיל), נכתבו בפרק זמן של שני ימים ושני לילות לכל היותר, בתשובתו של בהאא אללה לח'אג'י מירזא סיד מוחמד, בסביבות ה-15 בינואר 1861.

תוכן החיבור

הספר מורכב משני חלקים: החלק הראשון עוסק בשיח היסודי שמדבר על כך שכל התגלות אלוהית היא פרוגרסיבית בבסיסה. הדתות קשורות זו בזו, כאשר כל דת מונותאיסטית עיקרית מקבלת את הקודמות לה ולעיתים קרובות, בשפה של מונחים מוסווים, מנבאת את הופעתו של הנביא הבא במחזוריות מתמשכת זו. מאחר שהשואל הוא מוסלמי, בהאא אללה משתמש בפסוקי התנ"ך כדי להראות כיצד נוצרי יכול לפרש את כתבי הקודש שלו במונחים אלגוריים כדי להאמין בהופעת האמונה החדשה הבאה. בהרחבה, אותה שיטת פרשנות יכולה לשמש את המוסלמי כדי להוכיח את תקפות הטענות של הבאב. החלק השני והגדול יותר של הספר, עוסק בשיח המהותי של שליחותו של הבאב. תוך שמובאות בו, הוכחות, הן לוגיות, הן תאולוגיות, של שליחותו זו. אחד הקטעים המוכרים והאהובים ביותר של חלק זה, ידוע בשם "הלוח של המחפש האמיתי" (אנגלית: Tablet of the True Seeker).
שוגי אפנדי הציע את התיאור הארוך המובא פה למטה, של חיבור זה:
במסגרת טקסט של מאתיים עמודים, בהאא אללה מכריז באופן חד משמעי על קיומו ואחדותו של אל אישי, מופשט, בלתי נגיש, מקורה של כל התגלות. האל הוא נצחי, כל יודע, כל נוכח ורב עוצמה; מדגיש את היחסיות של האמת הדתית ואת ההמשכיות של ההתגלות האלוהית; מאשרר את אחדות כל הנביאים; את המסר האוניברסלי שלהם; את זהותן השווה והבסיסית של דרכי ההוראה שלהם; את קדושת כתביהם; ואת אופיו הכפול של הייעוד שלהם. בחיבור, בהאא אללה, מגנה את עיוורונם ועיקשותם של אנשי הדת והרופאים, בכל עידן. הוא מצטט ומבהיר את הקטעים האלגוריים של הברית החדשה; מצטט ומבהיר את פסוקי הקוראן הסתומים להבנה. ובנוסף, מצטט ומבהיר את המסורות הצפונות של האסלאם, אשר עוררו מזה זמן אי-הבנות, ספקות ויחסי איבה. איבה, אשר גרמה לפירוד ולניתוק בין מאמיני הדתות הגדולות של העולם. בהאא אללה, מונה את התנאים המוקדמים, החיוניים, להשגת מטרתו ומושא מסעו של כל מבקש אמיתי; בהאא אללה, מדגים את תקפותה, נשגבותה ומשמעותה של התגלות הבאב. משבח את גבורתם ונבדלותם של שליחי הבאב. חוזה ומנבא את ניצחונה חובק העולם של ההתגלות שהובטחה לאנשי הבאיאן. בהאא אללה, מאשרר את טהרתה ותמימותה של מרים הבתולה; מהלל את האימאמים של אמונת האסלאם; חוגג את מות הקדושים ומשבח את הריבונות הרוחנית של האימאם חוסיין. חושף את משמעותם של מושגים כגון: הביאה השנייה, תחיית המתים, חותם הנביאים ויום הדין. בהאא אללה מתווה ומבחין בין שלושת השלבים של ההתגלות האלוהית; ובנוסף, מרחיב את דיבורו,  במושגים מאירים, על פלאיה והדרה של "עיר האלוהים", אשר מתחדשת, במרווחי זמן קבועים, באמצעות הופעתה של כל דת, שמהווה התחלקות של ההשגחה העליונה. למען הדרכתה, תועלתה וישועתה של כלל האנושות. ובכן, יהיה ניתן לומר ולטעון שמכל הספרים שנחשפו על ידי מחבר ההתגלות הבהאית, שספר זה לבדו, על ידי טאטוא המחסומים שכה הפרידו בין הדתות הגדולות של העולם, מכשולים ארוכי-עידן, הניח על כתפיו את הבסיס לפיוס מלא ובר קיימא בין חסידי כל הדתות. פיוס שהוא רחב ובלתי ניתן לערעור.
המקור באנגלית
Within a compass of two hundred pages it proclaims unequivocally the existence and
oneness of a personal God, unknowable, inaccessible, the source of all Revelation, eternal,
omniscient, omnipresent and almighty; asserts the relativity of religious truth and the continuity
of Divine Revelation; affirms the unity of the Prophets, the universality of their Message, the
identity of their fundamental teachings, the sanctity of their scriptures, and the twofold character
of their stations; denounces the blindness and perversity of the divines and doctors of every age;
cites and elucidates the allegorical passages of the New Testament, the abstruse verses of the
Qur’án, and the cryptic Muḥammadan traditions which have bred those age-long
misunderstandings, doubts and animosities that have sundered and kept apart the followers of the
world’s leading religious systems; enumerates the essential prerequisites for the attainment by
every true seeker of the object of his quest; demonstrates the validity, the sublimity and
significance of the Báb’s Revelation; acclaims the heroism and detachment of His disciples;
foreshadows, and prophesies the world-wide triumph of the Revelation promised to the people of
the Bayán; upholds the purity and innocence of the Virgin Mary; glorifies the Imáms of the Faith
of Muḥammad; celebrates the martyrdom, and lauds the spiritual sovereignty, of the Imám
Ḥusayn; unfolds the meaning of such symbolic terms as “Return,” “Resurrection,” “Seal of the
Prophets” and “Day of Judgment”; adumbrates and distinguishes between the three stages of
Divine Revelation; and expatiates, in glowing terms, upon the glories and wonders of the “City of
God,” renewed, at fixed intervals, by the dispensation of Providence, for the guidance, the benefit
and salvation of all mankind. Well may it be claimed that of all the books revealed by the Author
of the Bahá’í Revelation, this Book alone, by sweeping away the age-long barriers that have so
insurmountably separated the great religions of the world, has laid down a broad and unassailable

foundation for the complete and permanent reconciliation of their followers.