google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרטת העשרה

הנצחת החללים

את סיפור מותם הנציח המשורר אורי צבי גרינברג בשירו "אזכרה". ביולי 1973 הוציאו המשפחות ספר בשם "העשרה" לזכר הנספים.
היישוב נתיב העשרה בחבל ימית נקרא על שם עשרת ההרוגים. עם פינוי חצי האי סיני נהרס היישוב. מפוני נתיב העשרה הקימו את ביתם החדש בנגב המערבי וקראו גם לו נתיב העשרה על שם היישוב שנהרס.

האנדרטה

ביולי 1972, על גבעה הסמוכה לחוף הים בתל א שיח' ליד שיח' זוויד, מצפון מערב למושב דקלה לשעבר, 14 ק"מ מגבול סיני ורצועת עזה (לאורך החוף), מול מקום ההתרסקות, הוקמה אנדרטה לזכר עשרת החיילים שנספו. החוף הסמוך הוכרז כחוף רחצה ציבורי שנקרא על שם הנופלים "חוף-העשרה".
האנדרטה, העשויה מסלע שחם אשר הועבר במבצע מורכב לחוף מסביבות סנטה קתרינה שבמרכז חצי-האי, מוצבת כיום בצורתה כפי שהייתה בטבע בעת שנלקחה.
את בחירת הסלע וניהול המבצע להעברתו הובילו האדריכל סעדיה מנדל, אריק שרון שהיה אז אלוף פיקוד הדרום, ושמואל תמיר, לימים שר המשפטים, אביו של דוד תמיר שהיה טייס מסוק היסעור. אליהם חברו בשלב מאוחר יותר משפחת הטייס השני, יחיאל עמית, ואביו של מאיר זלצהנדלר.
האנדרטה תוכננה בידי מרדכי כפרי. את חקיקת שמות הנופלים, סמל חיל-האוויר והפסוק "ואפרוש כנפי עליך" ביצע הפסל מרדכי כפרי.
העמסת הסלע על גבי המשאית ארכה חמישה ימים והובלתו נמשכה שבעה ימים נוספים. לצורך העברת הסלע נבנה דייק במקום הימצאו ונפרצו מספר דרכים. גובה האנדרטה הוא 10 מטרים, רוחבה כ-4 מטרים ומשקלה 120 טון. בבית הורי הטייס דוד תמיר שבהרצליה, מצוי סלע נוסף, במשקל 10 טון, שנשבר מראש הסלע המקורי בעת הצבת האנדרטה.
באפריל 1982 הוחזר המקום לידי מצרים, והמצרים התחייבו לשמור על האנדרטה ולאפשר גישת ישראלים למקום.

איומים על האנדרטה

באפריל 2012, כשנה לאחר נפילת הנשיא חוסני מובארכ וההפיכה במצרים, ניסו קבוצות מוסלמיות קיצוניות בסיני לפרק את האנדרטה או להשחית אותה באמצעות צביעתה בצבעי דגל מצרים. בעקבות הכוונות לפגוע באנדרטה פתחו המשפחות השכולות במסע ציבורי בניסיון להציל אותה מהשחתה. לבסוף מנעו כוחות צבא מצרים שנפרסו סביב האנדרטה את השחתתה.
תורת ההפרעות

תורת ההפרעות היא שיטה מתמטית לפתרון מקורב של בעיות. בפיזיקה משתמשים בה בהרחבה, בגלל מיעוט הבעיות שניתן לפתור בצורה מדויקת. שיטה זו משמשת כאשר ידוע פתרון מדויק למשוואות, ורוצים למצוא פתרון אחר, קרוב אליו. הפרעה היא הסטייה מהפתרון המדויק. במובן מסוים השיטה הזו היא הכללה של פיתוח לטור טיילור.
דוגמה פשוטה היא תיאור מצבם של פני המים בשלולית: המים בשלולית יכולים להיות במצב נייח, בו פני המים אחידים. זהו פתרון מדויק למשוואות המתארות את מצבם. אך פני המים יכולים גם לנוע, אם נוצרים בהם גלים. אם הגלים קטנים יחסית, אפשר להתייחס אליהם כהפרעות, כלומר סטיות קטנות מהמצב בו פני המים אחידים. בצורה כזו קל יחסית לפתור כיצד יתקדמו הגלים במים, ולקבל קירוב טוב (כלומר, תיאור מדויק יחסית) למצבם של פני המים.
הרעיון העומד מאחורי תורת ההפרעות הוא שאף על פי שישנן בעיות מתמטיות שקשה מאוד או אי אפשר לפותרן במדויק, בכל זאת ניתן למצוא מידע חשוב אודות פתרון הבעיה על ידי שימוש בהנחות מפשטות, ואז לחקור סטייה מהנחות אלו על ידי חקירת הפרעה קטנה בפתרון.
השעיה

השעיה, שפירושה הרחקה זמנית מפעילות, היא אחד מהעונשים הנהוגים בדין משמעתי, ולעיתים היא משמשת כצעד מניעתי לפני ההעמדה לדין משמעתי.

בבית הספר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בתקנון המשמעת של בתי ספר נכלל גם עונש של השעיה של תלמיד מלימודים. במערכת החינוך בישראל (כיתות א'-י"ב) מוסדר הנושא בחוזר של מנכ"ל משרד החינוך.

בספורט

השעיה היא עונש מקובל לספורטאים ולקבוצות ספורט שחרגו באופן חמור מכללי ההתנהגות הנדרשים בענף הספורט שבו הם פועלים. בין השאר ניתן עונש השעיה על שימוש בסמים לשם שיפור ההישגים הספורטיביים.

השעיה של נבחר ציבור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
חוק הכנסת מאפשר השעיה מסוימת של חבר הכנסת שמתנהלים נגדו הליכים פליליים, עד לסיומם. חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם מקנה לוועדת האתיקה של הכנסת סמכות להעניש חבר כנסת על הפרת כלל מכללי האתיקה. בעונשים גם "הרחקה מישיבות מליאת הכנסת או ועדות הכנסת לתקופה שלא תעלה על ששה חדשים ובלבד שחבר הכנסת יהיה רשאי להיכנס לישיבה לצורך הצבעה בלבד".
סעיף 19א לחוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), התשל"ה-1975, קובע הקמתה של ועדה שמטרתה: "הוגש כתב אישום נגד ראש רשות במהלך כהונתו או תלוי ועומד נגד ראש רשות כתב אישום שהוגש לפני תחילת כהונתו, בין שהעבירה נעברה בזמן שכיהן כראש רשות ובין לפני שהחל לכהן כראש רשות, רשאית הוועדה לבחינת השעיה, לבקשת היועץ המשפטי לממשלה ולאחר שנתנה לראש הרשות הזדמנות להשמיע את טענותיו, להשעות את ראש הרשות מכהונתו, אם סברה כי מפאת חומרת האישומים המיוחסים לו בכתב האישום אין הוא ראוי לכהן כראש הרשות."
נקמת הטרקטור

היסטוריה

לאחר שנדחתה על ידי מספר חברות תקליטים הוחתמה הלהקה בחברת נענע דיסק. אלבום הבכורה, נקמת הטרקטור יצא בשנת 1990. הוא הופק על ידי ברי סחרוף וכלל מספר להיטים שהבולטים שבהם הם "משחק של דמעות", "אדון הסליחות", המבוסס על ניגון יהודי ספרדי ו"עפיפונים" - גירסת כיסוי עברית לשיר שנכתב על ידי האל האקאדיי ולי פוקריס ובוצע במקור על ידי להקת Simon Dupree and the Big Sound. תוך כדי העבודה על האלבום החלה הלהקה בקריירה מקבילה של כתיבת מוזיקה להפקות מחול. הלהקה הופיעה עם להקת בת-שבע בארץ ובחו"ל במסגרת המופע "קיר", שזכה להצלחה גדולה.
ב-1992 יצא אלבומה השני של נקמת הטרקטור, "זכות הצעקה", שכלל את הלהיטים "ג'ונגל פיתוח" ו"היא". באותה השנה הקליטה הלהקה את השיר "אופניים וספר" עבור אופרת הרוק הגנוזה של הלל מיטלפונקט, "סאמארה". השיר נכלל באלבום השלישי מ-1995, "ארונות מטבח". האלבום לווה באלבום ההופעה האקוסטי "מטבח אקוסטי" מ-1996 שכלל שירים משלושת האלבומים. המופע זכה להצלחה רבה ולביקורות טובות והלהקה המשיכה להופיע במתכונת זו במשך שנים רבות לאחר מכן.
ב-1999 יצא האלבום "טעות של הירח", המהווה שילוב של שני סוגי המוזיקה בהם עוסקת הלהקה. הוא כולל בין השאר מוזיקה מתוך הפקת המחזה אותלו של הבמאי יוסי פולק שיצרה הלהקה שנתיים קודם לכן.
ב-2003 יצא אלבום הרוק "לאן הולכים פתאום כולם" שזכה לביקורות משבחות וכלל את הלהיט "מסכים שטוחים". באותה השנה הגיע "מטבח אקוסטי" למעמד של אלבום זהב.
ב- 2004 עזב גרין את הלהקה אחרי 15 שנות פעילות, ויצא לדרך עצמאית.
ביולי 2011, לאחר 8 שנים ללא הוצאת אלבום, הוציאה הלהקה סינגל ראשון "נשאר רק לרוץ" מתוך אלבום שישא את אותו שם.
בספטמבר 2011 יצא האלבום "נשאר רק לרוץ", ובו שירים חדשים לצד גרסאות חדשות לשירים מהעבר, ביניהם "ג'ונגל פיתוח", "מתנתקת" ו"כנפיים שבורות" (בביצוע של יסמין אבן כזמרת אורחת).
ביוני 2013, הוציאה הלהקה סינגל ראשון "אד אן (בגלות)" מתוך האלבום "מה לאהובי", אלבומה התשיעי של הלהקה, שכולו לחנים לכתביו של משורר ימי הביניים רבי משה אבן עזרא. הלחנים בדיסק היו של בללי, למעט שניים - האחד בעל לחן עממי, והשני, "דדי יפת תואר", שהולחן על ידי רועי ירקוני. ביולי 2013 שוחרר הסינגל השני מתוך האלבום "שתה אחי" בהשתתפות יורם חזן סולן להקת כנסיית השכל. באוגוסט 2013 יצא האלבום באופן רשמי תחת הלייבל אנובה מיוזיק. אבי בללי, סולן הלהקה אמר כי "האלבום הזה הוא מעגל שנסגר אחרי עשרים וחמש שנות פעילות של נקמת הטרקטור, הפעם בחרנו לקחת את הנגיעה שלנו לתרבות היהודית הספרדית לכדי אלבום שלם". גם באלבום הזה, נקמת הטרקטור מעניקים פרשנות מוזיקלית עכשווית, לטקסטים קלאסיים מן המקורות, באופן שממזג ביניהם ומשמיע את הצליל הכל כך מוכר שהקהל מזהה עם איתה. הלהקה חזרה אל השירה היהודית העתיקה של המשורר, שאחראי על אחד המפגשים הראשונים שלהם עם שיריו ("אל נורא עלילה"). אל הפיוטים של אבן עזרא הגיע בללי ב - 2009, בעת שהתאבל על מות אביו. הוא העמיק בטקסטים שעוסקים בסליחה, אהבה, געגועים וחשבון נפש - והלחין אותם. באלבום "מה לאהובי" לוקחים חלק גם שלמה בר בשיר "קסטיליה", איתמר דוארי על כלי הקשה ואליהו דגמי שמנגן בעוד. האלבום יצא במארז מהודר המכיל קלפים ועליהם מילות השירים, כמו כן, יצא בפורמט דיגיטלי.
עבד מלך הכושי

עֶבֶד מֶלֶךְ הַכּוּשִׁי הוא דמות מקראית; אחד מעבדי המלך צדקיהו (לפי כמה מהפירושים), שהציל ממוות את ירמיהו הנביא.

במקרא

בעקבות נבואות הפורענות שניבא ירמיהו הנביא על עם ישראל, ובפרט על יושבי ירושלים וממלכת יהודה, ניסה המלך יהויקים לאסור גם אותו, אך לא הצליח לתפסו. 
לאחר שמת יהויקים, החליף אותו במלכות צדקיהו, אשר ביקש מירמיהו שיתפלל לה' שיציל את הממלכה מהכשדים, הצרים על העיר. אולם ירמיהו ניבא שירושלים תיפול בידי הכשדים, אף שכרגע הם נטשו את המצור על מנת להלחם במצרים.
ירמיהו ניסה לצאת מירושלים לכיוון צפון אל ערי בנימין, ונתפש בידי שומרי העיר אשר חשדו כי הוא מרגל לטובת הכשדים. בתחילה הוא הושם במאסר ב"בית יהונתן הסופר", והמלך צדקיהו נענה לבקשתו להעבירו משם לחצר המטרה.
כאשר שרי ממלכת יהודה שמעו על נבואתו הקשה של ירמיהו, הם התלוננו לפני צדקיהו המלך, כי ירמיהו מרפה את ידי הלוחמים; ועל כן, המלך התיר להם לנהוג בירמיהו לפי רצונם. 
השרים החליטו להשליך את ירמיהו אל בור טיט שנמצא בחצר המטרה. כאשר שמע זאת עבד מלך הכושי, הוא רץ אל המלך לומר לו שירמיהו הולך למות בשל היותו בבור. בתגובה צדקיהו אמר לעבד מלך למצוא 30 אנשים ולהעלות את ירמיהו מהבור.
כגמול על פעלו מתנבא ירמיהו על עבד-מלך הכושי :"וְהִצַּלְתִּיךָ בַיּוֹם הַהוּא נְאֻם ה' וְלֹא תִנָּתֵן בְּיַד הָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר אַתָּה יָגוֹר מִפְּנֵיהֶם. כִּי מַלֵּט אֲמַלֶּטְךָ וּבַחֶרֶב לֹא תִפֹּל, וְהָיְתָה לְךָ נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל כִּי בָטַחְתָּ בִּי נְאֻם ה'"

במדרשי חז"ל ופרשנות ימי הביניים

נחלקו הפרשנים באשר לזהותו של עבד מלך הכושי, עקב השאלה הבסיסית כיצד יש לפסק את הביטוי עבד מלך הכושי. ישנן שתי אפשרויות:
1.עבד, מלך הכושי (הכושי תואר למלך).
2.עבד-מלך, הכושי (הכושי תואר לעבד).
לשתי האפשרויות ניתן למצוא תימוכין בשפה הערבית: עבד (عابد) וגם עבד-(ה)מלך (عبد الملك) הם שמות נפוצים למדי בקרב הערבים.
רש"י על פי חז"ל, זיהה את עבד כסופרו של ירמיהו, ברוך בן נריה, ואת מלך הכושי כתואר לצדקיהו. בדומה לפרשנותו על אודות האישה הכושית.
לעומת זאת הרד"ק סובר לפי האפשרות השנייה ומקשה על פירוש רש"י :  
הנכון בעיני עוד כי זה הכושי, "עבד מלך" היה שמו. כי לולי זה, למה אמר בכל מקום עבד מלך ולא אמר המלך באחד מהם? כי אם רוצה לומר "מלך" על צדקיהו, היה לו לומר עבד המלך. ועוד: למה לא זכר שם האיש הזה באחד המקומות? אלא שמו היה "עבד מלך", כי מצאנו אחימלך ואבימלך:
פרשנים אחרים, כמצודת דוד, סוברים גם הם שהיה זה אחד מעבדי המלך הסריסים-"וַיִּשְׁמַ֡ע עֶבֶד־מֶ֨לֶךְ הַכּוּשִׁ֜י אִ֣ישׁ סָרִ֗יס וְהוּא֙ בְּבֵ֣ית הַמֶּ֔לֶךְ" (ירמיהו לח' ז'), ונקרא כושי על שם צבע עורו הכהה, או משום שאכן היה כושי.
קושי נוסף על פירוש רש"י הוא שזמן מה אחרי/לפני שירמיהו מתנבא על עבד מלך הכושי :"וְהָיְתָה לְךָ נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל" (ירמיהו לט יח), ירמיהו מתנבא על ברוך בן נריה :"וְנָתַתִּי לְךָ אֶת נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל" (ירמיהו מה ה).
במסכת דרך ארץ זוטא מובא שעבד מלך הכושי הוא אחד מעשרת הצדיקים שנכנסו בחייהם לגן עדן וכפי הנראה פירוש רש"י מתבסס על הנחת יסוד זו.
עד שתחזור

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רפאל חביב, והופק על ידו ועל ידי גלעד שמואלי. כמו כן, השיר הוא מעין בלדת פופ, בו דיין שרה אל האהוב שלה. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב בסך הכל.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה יובל דיין לערוץ היוטיוב שלה את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, הפך הסרטון לאחד מן הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב, ולסרטון הישראלי ה-3 הנצפה ביותר בשנת 2013.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון צפיות.
שער ניצחון

שער ניצחון, או קשת ניצחון, הוא מבנה מונומנטלי בצורת שער הנבנה על מנת להנציח ניצחון בקרב או במלחמה. מקורו של מנהג בניית מבנה זה באימפריה הרומית, שם הייתה בניית השער כבוד שניתן על ידי הסנאט הרומי למנצח בקרב או במלחמה.
הקשתות נבנו לאורך הוויא סאקרה - הדרך הקדושה שהובילה לאורך הפורום הרומי אל מקדש יופיטר שעמד על הגבעה הקפיטולינית. מבין 21 קשתות הניצחון המוזכרות בכתובים, חמש נותרו עד ימינו.
קשת הניצחון הקדומה ביותר שנשמרה היא קשת הניצחון של אוגוסטוס ברימיני.
החל מהמאה השנייה לספירה החלו להיבנות שערי ניצחון המנציחים אירועים שאינם בהכרח קרבות או ניצחונות. קשת הניצחון באנקונה, המנציחה את בניית הנמל בעיר על ידי הקיסר טראיאנוס, היא דוגמה לקשת מסוג זה. ישנן קשתות שהוקמו ככלי תעמולתי בהוראת הקיסר, ואחרות ביוזמה מקומית כביטוי תודה ונאמנות לקיסרי רומי. קשתות הניצחון שימשו גם כתפאורת רחוב, נקודת ציון במרחב העירוני ולעיתים כסימון גבולה של העיר.
באירועים אחרים נבנו שערי ניצחון זמניים, לשימוש זמני, ופורקו בהמשך (ראו שער הניצחון בפריז).
מקס צ'רנובילסקי

ביוגרפיה

נולד בשנת 1917 בקניגסברג (היום: "קלינינגרד"), גרמניה לסופי ויעקב צבי הכהן, אח בכור לברנרד.
בשנת 1936 סיים לימודי תיכון בקניגסברג.
בין השנים 1937–1938 למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו.
בשנת 1939 עלה צ'רנובילסקי ל-ארץ ישראל.
בשנת 1942 קיבל תעודת הוראה.
בשנת 1947 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והחל להתמחות במשרד עורכי-דין.
בשנת 1948 שירת בצה"ל ובין היתר שירת במטה המשפטי של צה"ל, הופיע כסניגור צבאי וכיהן כאב בית-הדין הצבאי המחוזי בתל אביב.
בשנת 1949 ייסד צ'רנובילסקי את המחלקה למשפטים אזרחים ועמד בראשה בדרגת סגן פרקליט המחוז.
בשנת 1952 מונה צ'רנובילסקי לכהונת שופט בבית משפט השלום ב-תל אביב.
בשנת 1958 מונה לכהונת שופט בבית משפט המחוזי בתל אביב, כיהן בתפקיד במשך 34 שנים.
בנובמבר 1959 צ'רנובלסקי היה חבר בהרכב (עם השופטים מרדכי קנת ויצחק דולב) שהרשיע את המרגל לוי לוי שבמשך 33 שנה מאסרו נותר חסוי.
ב-1 בינואר 1992 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו לגמלאות עבד כ-עורך דין.
בשנות ה-90 המרכז הישראלי לניהול ערך משפט ציבורי על מינויים פוליטיים בחברות ציבוריות. בראש הרכבה השופטים ישב השופט (בדימוס) מקס צ'רנובילסקי. ישבו לצידו פרופ' עמוס שפירא ופרופ' דוד קרצמר. בין עדי התביעה היו ח"כ אברהם שוחט, יצחק ברמן, ואלוף (במיל.) יצחק חופי.
צ'רנובילסקי נפטר ב-16 באפריל 1994. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
על שמו של צ'רנובילסקי: המדרשה לעולים חדשים במסגרת לשכת עורכי הדין בישראל ומשרד הקליטה.

משפחה

היה נשוי לדינה (1927–2019), אב לבת ובן. אחיו הוא הפתולוג הפרופ' ברנרד צ'רנובילסקי.
משפחת צ'רנובילסקי התגוררה בצפון תל אביב.
רועה אוסטרלי

כלב הרועים האוסטרלי הוא גזע של כלב רועים, הידוע בכינויו אוזי.

היסטוריה של הגזע

המקור של כלב הרועים האוסטרלי לא ידוע באופן ודאי. למרות שמם, מוצאם של הכלבים האוסטרליים אינו מאוסטרליה. לדעת הבעלים הראשונים של הכלבים מגזע זה, מקור הגזע הוא מארץ הבאסקים השוכן בהרי הפירינאים שבין ספרד לצרפת. הבאסקים שהיגרו ממקום מגוריהם בשל האבטלה הקשה, הגיעו עם כלביהם לארצות אחרות. הכלבים הקטנים והוורסטיליים האלה קיבלו את שמם עם הגיעם לארצות הברית ביחד עם עדרי הכבשים והרועים מאוסטרליה. זה אירע בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כאשר פרח שוק הצמר האמריקאי. הבוקרים התרשמו מהיכולות של כלבים מוכשרים אלו אשר השתמשו בהם גם לכבשים וגם לבקר. בשנת 1991 גזע הרועים האוסטרליים הוכר רשמית על ידי התאחדות הכלבים הקנדית והתאחדות הכלבים של ארצות הברית.
בשל יכולת ההסתגלות הגדולה שלהם ורצונם לרצות הם מגיעים לתוצאות טובות בתחומים רבים: מבחני משמעת, מבחני אג'יליטי, תחרויות של צלחת מעופפת ועוד. הם מצטיינים גם בעבודה בחווה, בגילוי חומרי נפץ וסמים או בחיפוש והצלה.

מבנה כללי

גובה - זכרים: 51-58 ס"מ נקבות: 46-53 ס"מ. משקל - נקבות: סביב ה-20 ק"ג, זכרים: סביב ה-30 ק"ג.
פרוותם קצרה ויכולה להופיע בארבע וריאציות: 
אדום שיש - "מנומר" Red Merle 
אפור שיש - "מנומר" Blue Merle
אדום - Red Tri
שחור - Black Tri
גזע זה יכול לבוא עם סימונים חומים ולבנים: בפנים, ברגליים, בעורף, בצוואר ובבטן. כתמים לבנים אסורים בחלק מהאזורים בגוף (לפי התקן), וכלב בעל כתמים לבנים באזורים אלה נחשב כ'פסול' מבחינת תקן הגזע.
פרט יחסית ייחודי לרועה האוסטרלי הוא שכלב זה מחוסר זנב.

אופי

כלבי הרועים האוסטרליים הם כלבים חברותיים, וורסטילים, פעילים, קלים לאילוף ובעלי אינסטינקטים לרעיה ושמירה. הם מהירי תפיסה וצמאים לרצות את בעליהם.
שינאיצ'ירו טומונאגה

ביוגרפיה

טומונאגה נולד בטוקיו ב-1906, ילד שני לפילוסוף היפני סנג'ורו טומונאגה. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת קיוטו ב-1926, שם חלק את ספסל לימודיו עם זוכה פרס נובל אחר, הידקי יוקאווה. במהלך הלימודים המתקדמים שלו באותה אוניברסיטה הוא עבד בתור עוזר הוראה באוניברסיטה במשך שלוש שנים. ב-1937 עבר טומונאגה ללייפציג, שם שיתף פעולה עם ורנר הייזנברג. שנתיים מאוחר יותר הוא שב ליפן עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך הספיק לסיים דוקטורט בפיזיקה גרעינית, עם תזה משלו על עבודה שעשה בזמן שהותו בלייפציג.
ביפן, התמנה טומונאגה לפרופסור באוניברסיטת החינוך של טוקיו (לימים אוניברסיטת צוקובה). במהלך המלחמה הוא למד את התאוריות של המזונים ושל המגנטרון. ב-1948 בחנו מחדש טומונאגה ותלמידיו מסמך שנכתב על ידי סידני דאנקוף מ-1939, בו ניסה להוכיח, ללא הצלחה, שניתן לבטל את הערכים האינסופיים של המסה והמטען של האלקטרון באלקטרודינמיקה קוונטית. טומונאגה ישם תאוריה משלו ושיטה רלטיביסטית שהתבססה על שיטה לא-רלטיביסטית של וולפגנג פאולי על מנת להאיץ בהרבה את החישובים ולהבהיר אותם. אז מצאו טומונאגה ותלמידיו שדאנקוף התעלם מתנאי אחד בתורת ההפרעות. עם יישום התנאי נתנו החישובים תוצאות סופיות, וכך גילה טומונאגה את הרנורמליזציה בנפרד משווינגר.
ב-1949 הזמין רוברט אופנהיימר את טומונאגה לעבוד במכון למחקר מתקדם בניו ג'רזי. הוא למד את בעיית גופים רבים על התנודות הכלליות של מערכות במכניקת הקוונטים. בשנה שלאחר מכן, הוא חזר ליפן והציע מודל תאורטי המתאר אינטראקציה בין אלקטרונים (או פרמיונים אחרים) במוליך חד-ממדי. 
ב-1965 קיבל טומונאגה פרס נובל לפיזיקה, ביחד עם ריצ'רד פיינמן וג'וליאן שווינגר, עבור המחקר שערך בנושא אלקטרודינמיקה קוונטית, ובעיקר עבור גילוי הרנורמליזציה.
טומונאגה התחתן עם ריוקו סקיגושי ב-1940, ונולדו להם שני בנים ובת. הוא נפטר בטוקיו ב-1979.
מזון קארה

מֵזון קארה (בצרפתית: Maison Carrée, בתרגום חופשי לעברית: "הבית המרובע") הוא מבנה רומי עתיק בנים, דרום צרפת, שנחשב לאחד המקדשים הרומיים שהשתמרו בצורה הטובה ביותר מימי האימפריה הרומית.
המקדש נבנה במקור כהיכל לאלים, על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, איש צבא רומאי. בנייתו החלה ככל הנראה בשנת 19 לפני הספירה ונסתיימה בשנת 16 לפני הספירה, ועל פי הכיתוב המופיע עליו הוא הוקדש לבניו של אגריפה, גאיוס ולוקיוס, שאומצו על ידי אוגוסטוס לאחר מותו. לאחר נפילתה של האימפריה הרומית שימש המקדש בגלגוליו השונים ככנסייה, בית פרטי, אורווה, בית עירייה והמשיך להשתנות עד 1823, בה הפך למוזיאון. אף על פי ששונה רבות במהלך השנים, המזון קארה שונה רק במעט מכפי שנראה בסוף המאה הראשונה לפני הספירה.
המזון קארה הוא דוגמה לאדריכלות הוויטרובית. המקדש מוקף עמודים קורינתיים התומכים בגג המבנה וגרם מדרגות מוביל לשער הכניסה. גובהו של המקדש כ-17 מטרים, אורכו כ-26 מטרים ורוחבו כ-15 מטרים. 
כיום משמש המזון קארה כמוזיאון, ומוצגות בו תערוכות מתחלפות. במקום מוקרן סרט שמציג את ההיסטוריה של העיר נים.
מרכזי זכויות חברתיות

מרכזי זכויות חברתיות (בראשי תיבות: מז"ח) הוא מיזם משותף לתושבים בנגב ולמכללה האקדמית ספיר.
מרכזי מז"ח, אשר הוקמו עד כה בשדרות, באופקים ובבאר שבע, עוסקים בהנגשת זכויות חברתיות לתושבי העיר והסביבה, על ידי העברת ידע והכשרת התושבים במיומנויות בתחום הזכויות וההתארגנות הקהילתית. המרכז בשדרות נפתח לציבור ב-2011, המרכז באופקים נפתח ב-2015 ובבאר שבע נפתח מרכז בשנת 2016. מתוכננים להפתח עוד שני מרכזים בנגב.

המודל

"יחידים וקהילות שלא היו מודעים לזכויותיהם, הופכים לדורשי זכויות, מדורשי זכויות הופכים למסנגרים עבור הקהילה, וממסנגרים הופכים למנהיגים אשר מובילים שינויים נרחבים בעירם ובאזור" - מתוך מסמכי היסוד של מז"ח.
מרכזי הזכויות מבוססים על מודל שיובא על ידי מירב משה גרדופסקי מקנדה, ויושם לראשונה בישראל בעמותת: "סינגור קהילתי" שפעלה עד לשנת 2012.
המודל מבוסס על התגברות על חסמים של אוכלוסיות מודרות, לשם השגת זכויותיהם.
התפיסה במודל היא שהעצמת אוכלוסיות חלשות וקידום זכויותיהן קשור גם בקידום שלום.
מודל זה הביא להקמת מרכזי זכויות גם בירדן וברשות הפלסטינית.

תחומי הפעילות

סיוע פרטני- התחום המשפטי - מז"ח הוא מרכז מיצוי זכויות, העוסק בהדרכה וליווי של תושבים בבעיות בהן הם נתקלים ובהיעדר מיצוי זכויות מול רשויות, כמו המוסד לביטוח הלאומי, רשות האכיפה והגבייה והמערכת המשפטית. כמו כן פועלים במרכז להנגשת זכויות בתחומים כגון רווחה, בריאות, צרכנות ועוד. המיזם מבוסס על מתנדבים תושבי המקום וסטודנטים, שיחד עם צוות הכולל עורכת דין ואנשי מקצוע נוספים, מסייעים לפונים בהנגשת מידע, כתיבת מכתבים, ייעוץ משפטי ובירור זכויות. המרכז נותן לקהל מענה פרטני ללא תשלום, פעמיים בשבוע בכל מרכז. בשנת 2016 ניתנו מענים לכאלף פניות.
התארגנות קהילתיות ושינוי מדיניות - מסלול זה ננקט כשבעיה חברתית רחבה אינה יכולה להיפתר ברמת הפרט. עם איתור הסוגיה מתארגנות קבוצות תושבים בליווי מקצועי, כדי לקדם שינוי מדיניות, הן ברמת המוסדות הציבוריים והן בפן החוקתי. השלב הראשון בעבודה קהילתית הנו יישוג  כדי לאסוף מידע, לאתר מצוקות שעלו מקרב תושבי המקום, ולאתר מנהיגים פעילים מהקהילה שיחברו למען יצירת השינוי הדרוש. בתחום הקהילתי מז"ח פועל בתחומים של בריאות ציבורית, דיור ציבורי, תחבורה ציבורית וזכויות נפגעי פעולות איבה.
בשנת 2016 הביאה מז"ח להגשת הצעת לתיקון חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, איוש המרכז לבריאות הנפש בשדרות בפסיכיאטר מנהל והבאת פסיכיאטר ילדים לשדרות, שיפוץ דיור מוגן של קשישים ניצולי שואה באופקים ועוד.
השתתפות והכשרה - למידה במיזם האקדמיה קהילה מז"ח היא דו סטרית: למידה הן של מתנדבים והן של סטודנטים מתנדבים. המשתתפים מקבלים הכשרה מקיפה בקורס שמתקיים במכללה האקדמית ספיר, וזוכים בהמשך גם במפגשי הכשרה והעשרה ומפגשים חברתיים קבועים על בסיס שבועי. ההכשרה מקנה למתנדבים כלים לעשייה חברתית וסיוע במיצוי זכויות. בד בבד הסטודנטים במכללה לומדים במסגרת קורסים אקדמיים הן ממרצים והן מ"צרכני שירותים" השותפים לקורס כמקורות למידע.

אותות ופרסים

אות מגן הדמוקרטיה מדרור ישראל.
פרויקט הדגל -מהמועצה להשכלה גבוהה.
אות למתנדבת אוקסנה חריזמן -מאת קרן יפה לונדון יערי. אות הנשיא למתנד"ב שהוענק במעמדו של הנשיא ראובן ריבלין לשנת תשע"ז 2017
דגל כוזב (סדרת טלוויזיה)

רקע

דגל כוזב הוא תיאור למבצע חשאי שמטרתו להשיג מטרות צבאיות, פוליטיות, כלכליות או אידאולוגיות, באמצעות הסוואת הגורמים העומדים מאחוריו והטלת האחריות לתכנונו ולביצועו על גורם אחר. בכך נוצרת תודעה כוזבת באשר לזהות הגורמים המבצעים. מבצעים אלו מתוכננים ויוצאים לפועל על ידי גופים שונים, לרבות קבוצות אתניות, מדינות, צבאות וארגונים אזרחיים. מושג זה מתייחס גם למבצעים של סוכנויות ביון המתכננים להטיל את האחריות לביצועם על מחבלים.
"דגל כוזב" מתייחס גם למבצעים שהממשל אמנם לא תכנן או הוציא לפועל, אך היה מודע לתכנונם ובחר לאפשר להם להתרחש אף על פי שהיה בכוחו למנוע אותם. אסטרטגיה זו מאפשרת לממשל לבצע מניפולציה בדעת הציבור, על סמך זה גם נבחר שם הסדרה, בהתאם לשם הזר של הסדרה הישראלית כפולים, ששווקה מחוץ לישראל תחת השם False Flag.

עלילה

במרכז הסדרה עומדים חמישה אזרחים רוסים, שלכאורה אין ביניהם דבר משותף, פרט לעובדה שהם מחזיקים, בנוסף לאזרחות הרוסית, גם באזרחות זרה ובדרכון זר. בוקר אחד במהלך עיסוקיהם השגרתיים הם מגלים שהם מואשמים במעורבות בפרשת חטיפה המסעירה את העולם כולו - פעולת חטיפה של שר ההגנה הטורקי בעת ביקורו החשאי בלרנקה שבקפריסין.
לאחר החטיפה, ערוצי חדשות ברחבי העולם מסקרים את האירוע בעודם משדרים קטעי וידאו ממצלמות האבטחה של בית המלון בו נכח. רשתות התקשורת בעולם מייחסות את החטיפה לשירות הביון הרוסי ועד מהרה חמשת הרוסים הופכים מבוקשים ופרטיהם האישיים, לרבות דרכונים ותמונות פספורט, נחשפים בטלוויזיה ומועברים בכל אמצעי התקשורת ברחבי העולם.
הסיקור החדשותי הבלתי פוסק מעורר בחייהם של החמישה סערה פומבית מלאת השערות ורגשות מעורבים מצד הציבור. כל ניסיון שלהם להכחיש כל קשר למעורבות בנושא הוא לשווא. ממשלת רוסיה מתנערת מכל קשר לאירועים ולהאשמות והחמישה נותרים להתמודד עם כל הסיפור לגמרי לבדם, אם כי בסופו של דבר הם אינם מתגלים כתמימים. לא עובר זמן רב עד שאמינותם של חמשת הרוסים מתערערת בקרב השכנים והמכרים שבסביבתם ובהמשך אפילו האנשים הקרובים להם ביותר מתחילים להטיל ספק בגרסתם ולהשתכנע שאכן קיים קשר בינם ובין פרשת החטיפה.
במהלך הסדרה הם חוברים יחד ומצליחים לחמוק מהמעקב של שירות הביטחון הפדרלי.

הפקה

צילומי הסדרה החלו באוגוסט 2018 בסנקט פטרבורג והושלמו בנובמבר אותה שנה.
מסביב לעולם עם טימון ופומבה

תקציר העלילה

טימון הסוריקטה וחברו הטוב פומבה חזיר היבלות מטיילים יחדיו ביום שמש נאה ללא כל דאגה. השגרה מופרת כשמזג האוויר הופך גשום והשניים, שלא ציפו לכך, לא חפצו שהגשם יהרוס את הכל. לרוע מזלם של השניים נפגע פומבה מברק ובכך הוא מאבד את זיכרונו. טימון מוביל את פומבה למערה קרובה, בה הוא מדליק מדורה. טימון מנסה להשיב לפומבה את זיכרונו בכך שהוא מזכיר לו הרפתקאות שחוו מסביב לעולם, אבל ללא הצלחה. פומבה אינו זוכר מאום מן ההרפתקאות. הוא אף אינו זוכר שהוא וטימון ניזונים מחרקים ונגעל מאוד כשטימון מכניס אותם לפיו. בסוף הסרט זיכרונו של פומבה שב אליו. כשנראה היה כי כעת הכל טוב נפגע טימון מברק פתאומי ואף הוא מאבד את זיכרונו.
אידיי

גאוגרפיה

שטחו של האי כ-27 קמ"ר ומתגוררים בו כ-130 תושבים. מרבית שטח האי הוא אדמת ביצה המכוסה צמחי אברש. באי מחצבות כבול ואבני גיר. באי שטחי קינון רבים לעופות ים.
ממצאים ארכאולוגים באי, ובהם אבן סטר (אבן ניצבת) ושרידי חדרים (ובהם החדרים וינקוי, בריסייד והנטרסקווי) מהתקופה הנאוליתית מלמדים כי האי היה מיושב כבר בתקופה זו. 
האי מקושר לאי מיינלנד בקוי מעבורת המופעלים על ידי מעבורות אורקני. הקו מקשר בין העיר באראלנד שבאי לקירקוול שבמיינלנד. חברת לוגנאייר מפעילה קו תעופה בין שדה התעופה קירקוול שבמיינלנד לשדה התעופה אידיי.
המרכז האירופאי לאנרגיה ימית (European Marine Energy Centre) שמרכזו בסטרומנס שבמיינלנד מפעיל באי אתר ניסויים לבדיקת יכולת הפקת אנרגיה מהגאות והשפל. שותפות אידיי (Eday Partnership) היא קרן מקומית אשר הוקמה לצורך קידום כלכלת האי. השותפות הקימה את המרכז למורשת אידיי (Eday Heritage Centre) אשר נפתח ביולי 2008, והשקיעה בפרויקטים שונים ברחבי האי סכום של 380,000 ליש"ט בין השנים 2005–2007.