google/wiki40b huggingface dataset:
גשר טראיאנוס

גשר טראיאנוס היה הגשר שנבנה מעל הדנובה, מזרחית לשערי הברזל, על ידי אפולודור מדמשק עבור צבאו של טראיאנוס שעבר מעליו במלחמה הדאקיו-רומאית השנייה.

בניית הגשר

הגשר נבנה בתקופה של שנתיים, בין אביב 103 ואביב 105. בניית הגשר תוארה בספרו של אפולודור מדמשק, ספר שלא שרד, אך תיאורים מיד שנייה מופיעים בספרים של דיו קסיוס, פרוקופיוס מקיסריה ומחברים קדומים נוספים. על עמוד טראיאנוס, ברומא, יש תבליט המתאר אותו.
אורך הגשר היה 1135 מטרים ונוצר ממבנה עילי עשוי עץ המונח על עשרים עמודי אבן. גובה הגשר היה 50 מטר ורוחבו 12 מטרים. הגשר חיבר בין המצודה פונטס (Pontes), שבחוף הדרומי של הדנובה ובין היישוב דרובטה (Drobeta) בחוף השמאלי. על פי המסופר על ידי פרוקופיוס מקיסריה בספרו De aedificis (IV, 6), הבונים הסיטו חלק ממי הדנובה לאפיק דרומי יותר וכך הצליחו לבנות 10 עד 12 עמודים על קרקע יבשה. לבניית העמודים האחרים היה שימוש בתבניות עשויות מקורות עץ אלון ומלט ומערכת משאבות.
הצבא הרומי עבר מעל הגשר לתוך דאקיה וכבש אותה בנקל. מעל הגשר הועברה גם התספוקת הדרושה לצבא.

טבולה טראיאנוס

על הגדה הדרומית של הדנובה הציבו הרומאים לוח זיכרון הקרוי Tabula Traiana, המציין בפקודת מי נבנה הגשר. רוחב הלוח 6 מטרים וגובהו 1.75 מטרים וחרות עליו הטקסט הבא:
IMP. CAESAR. DIVI. NERVAE. F
NERVA TRAIANVS. AVG. GERM
PONTIF MAXIMUS TRIB POT IIII 
PATER PATRIAE COS III
MONTIBVUS EXCISI(s) ANCO(ni)BVS
SVBLAT(i)S VIA(m) F(ecit)
משמעות הטקסט היא:
הקיסר נרווה, בנו של האלוהי נרווה, נרווה טראיאנוס, אוגוסטוס, גרמניקוס, פונטיפקס מקסימוס, שהתמנה ארבע פעמים לטריבון, אבי המולדת, קונסול בפעם השלישית, חצב סלעים מההרים והשתמש בקורות עץ לבניית גשר זה

הריסת הגשר

מרבית ההיסטוריונים מקבלים את דברי דיו קסיוס, הטוען שאדריאנוס היה זה שהורה על פירוק המבנה העילי של הגשר, כדי לא לסכן את מואסיה במקרה של פלישה מכיוון צפון, אך יש גם מקורות הטוענים שנותן ההוראה היה אורליאנוס.
בשנת 1856 אפשר היה עדיין לראות את 20 העמודים של הגשר, כשגובה פני הנהר היה נמוך במיוחד. ב-1906 החליטה הוועדה הבינלאומית לדנובה להרוס שני עמודים שהפריעו לתנועת כלי השיט. ב-1932 ניתן היה לראות 16 עמודים תחת המים וב-1982 היו עדיין 12 עמודים והאחרים נסחפו כנראה על ידי מי הנהר. כעת ניתן עדיין לראות את העמוד הראשון ואת העמוד האחרון.
גשר טראיאנוס הוא אתר היסטורי המהווה חלק מהמורשת הלאומית ברומניה, נמצא ברשימת האתרים ההיסטוריים (מספר 16) תחת הקוד MH-I-m-A-10047.04 ונמצא תחת ניהול משרד התרבות והדתות הרומני.
מכללת אוהלו

שיטת ההוראה

צוות מומחים פדגוגיים, מסגל המכללה, פיתח מודל פדגוגי הנקרא "למידה מבוססת אתגרים וביצוע פרויקטים". מודל זה בן שמונה שלבים והוא משלב שיטות למידה ושיטות עבודה ידועות ומוכרות. המודל כולל התפתחות בשני צירים מרכזיים: הציר האופקי שבו הלומדים עוברים מעבודה עצמית לעבודת צוות, וציר אנכי בו הלומדים מתבקשים לנוע במסגרת הלמידה שלהם מתוצרים אינדיווידואליים לתוצרים שיתופיים.

מתחם למידה ביופילי

בשיתוף קרן אדליס (Adelis) הוקם מתחם ביופילי לצורך הוראת המדעים לגיל הרך, לבתי הספר היסודיים והעל יסודיים. המתחם משמש כמעבדה טבעית לחי ולצומח. סטודנטים ותלמידים יכולים לתרגל באמצעותו פתרון בעיות ולעבוד את המידע בסביבה ממוחשבת. האלמנטים המשולבים בו משיקים לתוכניות הלימודים במדעים בגילאים השונים כדי לאפשר למורי העתיד להתנסות בתכנים הנלמדים. המתחם הביופילי כולל בריכה לימודית, נחל, שטחי צמחייה במים ומחוץ למים, מערכת איסוף מי גשמים, חרקיה, אקווריום, ויווריום לגידול ותצפית בנחשים, עכברים ולטאות, מערכת ביוגז, קומפוסטר, אנרגיה סולארית ועוד. המתחם מרושת כולו בחיישנים המציגים בזמן אמת מדדים שונים כגון הטמפרטורה בתוך המתחם ומחוצה לו, אחוזי הלחות, כמות האור, וחומציות המים. מתחם זה מאפשר באופן מיטבי את יישומה של פדגוגית אוהלו החדשנית.

היסטוריה

מכללת אוהלו על שם ברל כצנלסון הוקמה בשנת 1964 על חוף הכנרת ליד קבוצת כנרת, במקום בו שכן אוהלו של כצנלסון (ומכאן שם המוסד), על ידי משרד החינוך והתרבות ומרכז החינוך והתרבות של ההסתדרות. תחילה הציעה המכללה תוכניות חד-שנתיות ודו-שנתיות להכשרת מורים וגננות. בהמשך, תחת ניהולו של ד"ר צבי קרניאל, הוסיפה המכללה תוכניות לימוד בנות ארבע שנים, כולל בחינוך גופני ובחינוך מיוחד. ב-1998 עברה המכללה למקומה הנוכחי בקצרין, ומאז תלמידיה יכולים להתמחות בתחום החינוך המיוחד. משנת 2000 המכללה מכשירה תלמידים לתואר ראשון בחינוך, ומשנת 2001 המכללה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה.

שותפויות בינלאומיות

החל מסוף שנות ה-80 מדי שנה מתקיימים חילופי משלחות תלמידים בין מכללת אוהלו למכללת אליס סלומון שבהנובר, גרמניה. מטרת חילופי המשלחות היא להפגיש נוער גרמני עם נוער ישראלי יהודי כדי לפתח דו-שיח בנושא השואה. בנוסף לנושא זה מתעניין הנוער הגרמני גם ביחסים שבין ישראלים לערבים בכלל וביחסים שבין ישראלים לפלסטינים בפרט.
תרגיל בהתעוררות

רקע

האלבום יצא כשבע שנים לאחר אלבומו השני של שבן, "עיר", וחמש שנים לאחר צאת "מגדל הפזמון", אלבום בו ביצע שבן גרסאות כיסוי בפסנתר. את השירים באלבום כתב והלחין שבן, והעיבודים נעשו בשיתוף עם להקת הקולקטיב, שגם מנגנת באלבום. את האלבום הפיקו מוזיקלית אסף תלמודי (שהפיק גם את אלבומיו הקודמים של שבן) ותמיר מוסקט.
בנוסף מתארחות באלבום הזמרות חוה אלברשטיין, נינט טייב וקרן אן. 
עטיפת האלבום צולמה בפארק המים הנטוש בקליה.
להוצאתו של האלבום קדמו הסינגל "לילה אחרון בלונדון", ולאחריו יצא גם הסינגל "תרגיל בהתעוררות", אותו שר שבן בדואט עם חוה אלברשטיין. 
האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בתוך חודשים ספורים מצאתו.
בספטמבר 2014 הגיע שיר הנושא של האלבום לראש המצעד השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ד.

שירי האלבום

כמו באלבומיו הקודמים של שבן, גם באלבום זה עוסקים רוב השירים בחוויותיו האישיות. השיר "לילה אחרון בלונדון", לדוגמה, מתבסס על תקופת לימודי המוזיקה של שבן בלונדון; בשירים אחרים חיזק שבן עצמו את הקשר בין יצירתו לבין חייו האישיים, כאשר בקליפ לשיר "איקאה" כיכבה כפילה של אשתו, השחקנית יובל שרף, ואילו בקליפ לשיר "שמש עלי אדמות" הופיעו שרף ושבן עצמם בווידאו ביתי.
לתשומת לב מיוחדת זכה שיר הנושא של האלבום, הן בשל שיתוף הפעולה של שבן עם זמרת נחשבת כאלברשטיין, והן בשל תוכן השיר, המבוצע כדואט בין אלברשטיין לשבן. מתוך מילות השיר עולים מושגים הקשורים במלחמה ואף באפוקליפסה (בדומה לשיר "האזרח האחד" מאלבומו הקודם של שבן, "עיר") שהעלו מגוון רחב של פרשנויות בנוגע לנושא השיר ולכוונתו.
אם זהו רק תרגיל
זה אכן תרגיל מוצלח
השמיים צבועים וניל
האופק מפויח
הכל חוזר אדום יותר
מן השוחות ובצריחים
אמרי, האם אנחנו מנצחים?
— פזמון השיר "תרגיל בהתעוררות"
בין השאר הושווה השיר לשיר "גשם כבד עומד ליפול" של בוב דילן, לכתיבתו של חנוך לוין ואף נטען שחזה למעשה את מבצע צוק איתן בעזה שהתרחש מספר חודשים לאחר צאתו.
שבן עצמו נמנע מלפרש את השיר, אך בקליפ שיצא כשנה לאחר צאת השיר כלל הבמאי אדם ביזנסקי תיעודים היסטוריים של מדינת ישראל שלאחר מלחמת ששת הימים ובכלל זה מצעדים צבאיים וחגיגות לאומיות.
התייחסות לנושאים פוליטיים ניכרת בשירים נוספים באלבום, כדוגמת השיר "דיוטי פרי", שנכתב בעקבות רעיון של ברטולט ברכט ומסתיים בחייל שנהרג בחברון, ובעיקר בשיר "תמונה משפחתית עם רוה"מ", המביע ביקורת כלפי בנימין נתניהו, ראש הממשלה בעת צאת האלבום. שבן אף הופיע עם שיר זה בתוכנית "ארץ נהדרת" בליל הבחירות לכנסת העשרים, לאחר היבחרו ברביעית של נתניהו לראש ממשלה, לצד מריאנו אידלמן כנתניהו ועלמה זק כשרה נתניהו. הפזמון "ראש ממשלה לא בוחרים" שימש למעשה כתגובת תוכנית הסאטירה לתוצאות הבחירות.
פרידריך הרליין

קריירה מוקדמת

הרליין נולד ב-27 באפריל 1889 באהרנברייטשטיין, ובשנת 1910 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-3. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא סופח לרגימנט המילואים של המשמר ה-2, וב-18 ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת לוטננט. בשנת 1916 הוא נפצע בקרבות, ובפברואר 1917 הוא מונה לשליש בדיוויזיה ה-2. בדצמבר 1917 הוא הועבר לרגימנט המשמר ה-1, ובפברואר 1918 הוא מונה לקצין מטה בחטיבת המילואים של המשמר ה-1. במאי 1918 הוא מונה לקצין במטה הכללי, ב-20 ביוני 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובתום מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין במטה הדיוויזיה ה-224. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, עיטור צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הרליין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-16, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-65. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-116, וב-1 בינואר 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה הרליין מפקד רגימנט הרגלים ה-116, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-9. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 בפברואר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-71. ב-28 במרץ 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-18, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק. באוגוסט 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 ולחמה עמה בקרב לנינגרד, ובאוקטובר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18. ב-22 בספטמבר 1941 הוענק לו על פעולותיו צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 הוא פרש מתפקידו בעקבות מחלה. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 באוקטובר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-55 בגזרה המרכזית. ב-1 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובפברואר 1945 הוא הועבר לעתודת המילואים של ה-OKH. במרץ 1945 הוא שימש כקצין מטה בקבוצת ארמיות דרום, וב-18 באפריל 1945 הוא נפל בשבי הבריטי.

לאחר המלחמה

ב-17 במאי 1948 שוחרר הרליין מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בגיסן. הרליין ניסה להביא לפיוס בין גרמניה לצרפת, ואף היה חבר בסגל הבונדסוור, עד מותו ב-28 ביולי 1974.
מיכל פלגי

פרופ' מיכל פלגי היא סוציולוגית ארגונית, ממייסדות שדולת הנשים בישראל, ראש "המכון לחקר הקיבוץ והרעיון השיתופי" באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה

מיכל פלגי נולדה בבנימינה לשולמית גולדשטיין, פרח הטיִס הארצישראלית הראשונה והגננת הראשונה של המושבה, ולד"ר רודולף גולדשטיין, מדריך ראשי לגידול עופות במשרד החקלאות. בעקבות עבודתו של אביה בקפריסין עברה ללמוד תיכון בבית הספר האנגלי לבנות בניקוסיה. עם סיום לימודיה חזרה לישראל ושירתה כחיילת במשרדו של דובר צה"ל. ב-1968 הצטרפה לקיבוץ ניר דוד שבו חבר בעלה ד"ר יאיר פלגי, פסיכולוג קליני. ב-2011 עזבו פלגי ובעלה את הקיבוץ ועברו לעפולה. לזוג שלושה בנים.
פלגי למדה בשנים 1965–1968 סטטיסטיקה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1975–1977 למדה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה והגישה בה תזה בנושא: "הבדלים בין המינים בזיקה לקיבוץ ובמנבאיה". עבודת הדוקטורט שלה הוגשה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה שבאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1984 בנושא: "היבטים תאורטיים ואמפיריים של שיתוף עובדים בקבלת החלטות במפעלים תעשייתיים - השוואה בין מפעלים קיבוציים לבין מפעלים לא קיבוציים". את הפוסט-דוקטורט עשתה פלגי באוניברסיטת הרווארד בשנים 1985- 1986.
פלגי מיכל החלה דרכה כמרצה במכללה האקדמית עמק יזרעאל. ב-1998 פתחה שם את החטיבה ללימודי מגדר ועמדה בראשה עד 2002. בין 2003 ל-2007 כיהנה כראש החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה במכללה. בשנת 2008 יסדה ופתחה פלגי את התוכנית לתואר שני בפיתוח וייעוץ ארגוני במכללה האקדמית עמק יזרעאל ועמדה בראשה עד 2012. פלגי שימשה כמרצה בסמינר אורנים, במדרשת רופין וכמרצה אורחת באוניברסיטת טאפטס במסצ'וסטס שבארצות הברית. משנת 2011 היא ראש "המכון לחקר הקיבוץ והרעיון השיתופי" באוניברסיטת חיפה.
פלגי מכהנת בתפקידים אקדמיים ברחבי העולם כמומחית בינלאומית בתחומי התמחותה. היא שימשה כיועצת למכון למחקר כלכלי-חברתי באוניברסיטת קמניץ שבגרמניה בשנים 1991–2006. בין 2002 לבין 2007 כיהנה כנשיאה של ועדת המחקר בנושא שיתוף עובדים, דמוקרטיה ארגונית וניהול עצמי ב"אגודה הסוציולוגית הבין-לאומית". בשנים 2007–2010 כיהנה כנשיאת ה"אגודה הבין-לאומית לחקר החיים השיתופיים" (ICSA). בשנים 2008–2014 כיהנה כראש ועדת ההסמכה לסוציולוגים מעשיים של "האגודה הסוציולוגית הישראלית".

פעילות ציבורית וחברתית

פרופ' פלגי הייתה ממייסדות שדולת הנשים בישראל וכיהנה בהנהלתה בשנים 1984–1996, וכן ממייסדות פורום כלל ארצי ללימודי נשים, המקדם שיווין נשים בקמפוס ובקהילה. היא הקימה את פורום הנשים בית שאן והאזור במסגרת "שותפות 2000" ועמדה בראשו בשנים 1997–2001. בשנים 2004–2011 שימשה כיועצת לפרויקט "דמוקרטיה ארגונית" עבור NODE ‏ (New orientations for Democracy in Europe) של משרד החינוך המדע והתרבות האוסטרי.
פלגי כיהנה כנשיאה של "האגודה הבין לאומית לפיתוח אזורי" שעסקה בתחום העבודה והתעסוקה (International Work and Labor Network on Regional and Local Development) בשנים 2008–2010.
בשנים 2008 -2011 הייתה חברה בוועדה "ההתיישבות הכפרית בשנת 2025 לבחינת דמותם של ההתיישבות והמרחב הכפרי בישראל" שמונתה על ידי נשיא המדינה שמעון פרס.
בנק אל-טקווה

מייסדי הבנק

רשת של חברות פיננסיות הוקמה בשנת 1988 על ידי חברים בולטים מארגון האחים המוסלמים שהידוע מתוכם הוא מיסד אל אל-טאקווה יוסוף נאדה. מאוחר יותר, אחמד הובר, שווייצרי שהתאסלם ומעריץ נלהב של אדולף היטלר, החל לעבוד בחברה, משום שהזדקקה לאדם בעל אזרחות שווייצרית שיפעל למענה. מייסד נוסף היה פרנסואה ז'נו, אחד ממנהלי נכסי הנאצים הגדולים לאחר מלחמת העולם השנייה, ואשר נודע בכך שפרסם את יומניו של יוזף גבלס.

טענות על קשרי טרור

בין בעלי המניות ב"אל טקווה" קיימים חברי משפחה של אוסמה בן לאדן, אך לטענתם אין כל קשר וסיוע בינם לבין האיש ב-2001 שללו רשויות איי הבהמה את כל רישיונות הבנקאות של ״אל טקווה״, בעקבות חוק חדש שנחקק שם ואשר נושאו היה איסור הלבנת הון. בעקבות החוק נדרש הבנק לפתוח סניף באופן פיזי במדינה, אך הבנק סירב לכך. מאוחר יותר באותה שנה נערכה פשיטה על סניפי הבנק שבשווייץ וליכטנשטיין, וכן ביתם של יוסוף נאדה, אחמד הובר, ומנהל נוסף של הבנק. רשויות החוק פשטו על המקומות משום שהבנק נכנס אל רשימת מממני הטרור שנוצרה תחת ממשל ג'ורג בוש. ממצא מפליל שנמצא בביתו של נאדה היה מסמך שנכתב תחת הכותרת "המיזם" ועניינו היה השלטת משטר האל בכל העולם, על ידי יצירת מסגרות דתיות, השכלתיות, ומוסדות צדקה ברחבי העולם המערבי. המסמך גם מעודד את קוראיו להתעסק בהבנת מוקדי הכוח המקומיים  וברחבי העולם של הקורא, והיכולת להשפיע עליהם, וכן בטיפוח שנאה בכל דבר הקשור ליהודים. נאדה טען כי אינו יודע מי כתב את המסמך או כיצד הגיע לביתו.
ירדן האשימה את הבנק במתן סיוע כלכלי לארגוניהם של קאדר אבו גושאר ואבו מוסב אל זרקאווי, אשר ביצעו פעולות טרור בעת "חגיגות המילניום" בירדן.
אציקלוביר

פרמקוקינטיקה

מסיסותו של האציקלוביר במים חלשה למדי, והזמינות הביולוגית הנמוכה שלו עומדת על כ-10-20%. מסיבה זו, במקרים בהם נדרש ריכוז גבוה יותר תיתכן החדרה בעירוי תוך-ורידי. במתן פומי ריכוז פלסמי מרבי מתקבל לאחר כשעה-שעתיים. שיעור הפצתו של האציקלוביר גבוה ושיעור התקשרותו לחלבונים בפלסמה עומד אך על 30%. זמן מחצית החיים של האציקלוביר כ-3 שעות.

תופעות לוואי

תופעות לוואי (≥1%) אשר שויכו לאציקלוביר בעת טיפול מערכתי פומי או תוך-ורידי כוללות - הקאה, שלשול ו/או כאבי ראש. במינונים גבוהים, דווח על הזיות. תופעות לוואי נדירות יותר (0.1–1%) כוללות - רעידה, ורטיגו, בלבול, סחרחורת, בצקת, כאב פרקים, גרון כואב, עצירות, כאב בטן, פריחה ו/או חולשה כללית.
מתן אציקלוביר ורידי עשוי לגרום לפגיעה הפיכה בכליות בשיעור של 5%-10% מהמטופלים, עקב שקיעה של גבישי אציקלוביר בכליה. פגיעה זו מתרחשת יותר כאשר אציקלוביר ניתן באופן מהיר, ובייחוד בחולים מיובשים וכאלה עם פגיעה כלייתית. ניתן להפחית את הסיכון על ידי הידרציה מספקת, קצב איטי של עירוי והתאמת מינון בהתאם לתפקוד הכלייתי. 
האציקלוביר יכול לגרום לתופעות לוואי נוירולוגיות, בייחוד באנשים עם תפקוד כלייתי ירוד.
מיגל אנחל אסטוריאס

ביוגרפיה

מיגל אנחל אסטוריאס נולד בגואטמלה סיטי, בירת גואטמלה. הוריו יצאו אל הכפר, במחוז באחה וראקרוס, כדי להימלט מרדיפות הדיקטטור אסטרדה קבררה. מיגל אנחל גדל בין האינדיאנים באווירה כפרית, וספג סיפורי מעשיות ואגדות. מאוחר יותר חזרה משפחת אסטוריאס לעיר הבירה, שם פנה ללימודים תיכוניים ולאחר מכן נרשם ללימודי משפטים.
בשנת 1920 השתתף מיגל אנחל, יחד עם יתר הסטודנטים, במהפכה שסילקה את משטר קבררה. כעבור שנה החל שלטון צבאי שגרם, ברדיפותיו אחר בעלי השקפות מתקדמות, לכך שאסטוריאס עזב את ארצו ונסע לפריז. בין השנים 1923–1933 התגורר אסטוריאס בפריז, תרגם לספרדית את אפופאית האינדיאנים ופרסם את "אגדות גואטמלה". הצלחת התרגום הצרפתי של הספר פתחה לו את השער אל חוגי האומנות. הוא הכיר את אנרי ברבוס, פבלו פיקאסו, ז'אן קוקטו וטריסטן צארה, ושמר על ידידות אמיצה עם הלטינו אמריקאים ססאר ואייחו, אלחו קרפנטייר וארטורו אוסלר פייטרי. הוא ניהל פעילות פוליטית ופובליציסטית ופרסם יותר מ-2,000 מאמרים בעיתוני גואטמלה, מקסיקו וארגנטינה.
בשנת 1933 חזר לגואטמלה וכתב סונטות ופואמות שפורסמו יחד באנטולוגיה שהופיעה בבואנוס איירס ובפריז. עם נפילת הדיקטטור אוביקו החל את מעורבותו בחייה הפוליטיים של ארצו. הוא נשלח לתפקידים דיפלומטיים בכירים לבואנוס אירס, לפריז ולאל סלוודור. בו זמנית החל לרכוש לעצמו שם של סופר בשפה הספרדית לאחר פרסום הרומנים "כבוד הנשיא" ו"אנשי תירס".
בשנת 1967 הוענק לו פרס נובל לספרות על "יצירתו הספרותית, מלאת החיים, מושרשת עמוק בצורת החיים ובמסורות המקומיים של אמריקה הלטינית".
את התקופה האחרונה בחייו בילה במדריד, שם נפטר. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.
אריך סגל

חייו

סגל נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, בן לרב. למד בתיכון מידווד, ונסע בקיץ לשווייץ להשתתף בקורסי קיץ. לאחר שסיים את התיכון כתלמיד מצטיין הוא התקבל לאוניברסיטת הרווארד, וסיים בהצלחה תואר בפואטיקה ובלטינית.
לאחר שסיים לכתוב דוקטורט, ב־1958, הוא הפך לפרופסור באוניברסיטת ייל. ב־1967 הוא כתב לביטלס את התוכנית "צוללת צהובה" (Yellow Submarine).
בשנות השישים המאוחרות הוא המשיך לכתוב מחזאות, ואף כתב רומן ארוך, אך כולם נכשלו מסחרית. לאחר המלצה מחבר שינה את הרומן שלו ואת השם ל"סיפור אהבה" (Love Story); הספר נחל הצלחה מסחררת והיה לרב-המכר הגדול ביותר של שנות השבעים. הספר תורגם ליותר מעשרים שפות, ושימש בסיס לסרט קולנוע רומנטי בכיכובם של ראיין אוניל ואלי מק'גרו ועם פסקול מאת פרנסיס לה. הסרט, ששמו כשם הספר, יצא לאקרנים בשנת 1970, זכה לפופולריות עצומה, ובפרסי אוסקר וגלובוס הזהב, והוא מהסרטים האמריקניים הנצפים ביותר.
סטיבן קלארק כתב עם אריך סגל מחזמר לפי הסרט "סיפור אהבה". 
סגל המשיך לכתוב ספרים ומחזאות. הוא גם פרסם כמה מאמרים במסגרת עבודתו באוניברסיטת ייל. כמו כן הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת פרינסטון ובקולג' דרטמות'.
היה נשוי לקארן ג'יימס מאז 1975 ולהם שתי בנות. 
לאחר שסבל כשלושים שנה ממחלת פרקינסון, נפטר סגל ב-17 בינואר 2010 מהתקף לב, ונקבר בלונדון.
דאנדוק (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1903 ומשחק עם תלבושת שחור-לבן. בשנת 1933 המועדון זכה באליפות אירלנד לראשונה בתולדותיו.
בשנת 1999 המועדון התחיל בשיתוף פעולה עם לינפילד מליגת העל של צפון אירלנד בתוכניות העוסקות בשלום ופיוס.
בשנת 2016 הפך למועדון האירי הראשון שהעפיל לשלב בתים של מפעל אירופאי כאשר הפסיד ללגיה ורשה בפלייאוף ליגת האלופות ונפל אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית. המועדון הוגרל לבית עם זניט סנקט פטרבורג, אלקמאר ומכבי תל אביב.
זוראן טושיץ'

קריירת מועדונים

יליד העיר זרניאנין, סרביה, שהייתה אז חלק מיוגוסלביה, טושיץ' החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון המקומי פרולטר זרניאנין, לפני שעבר לקבוצת בודוצ'נט בנצקי דבור באמצע עונת 2005-2006. שני המועדונים הללו התאחדו יותר מאוחר למועדון באנאט זרניאנין, המשחק עד היום בליגת העל הסרבית. במהלך 25 המשחקים ששיחק טושיץ' בבאנאט הוא כבש פעמיים, ועזר לקבוצתו להימנע מירידת ליגה.
הופעותיו של טושיץ' גם בזירה המקומית במדי באנאט וגם בזירה הבינלאומית במדי נבחרת סרביה גרמו להרבה מועדונים גדולים מרחבי יבשת אירופה לעקוב אחר השחקן. ב-6 באוגוסט 2007, טושיץ' חתם על חוזה לארבע שנים באחד המועדונים הגדולים בסרביה, פרטיזן בלגרד.
ב-22 בנובמבר 2008, העיתון האנגלי הדיילי מייל פרסם שנרקמה עסקה על צירופו של טושיץ' למנצ'סטר יונייטד במהלך חלון ההעברות של ינואר 2009. לביצוע העסקה הפריע חוסר זכאותו של טושיץ' לאשרת עבודה באנגליה כיוון שלא שיחק ב-75% ממשחקי נבחרתו במהלך אותה השנה, דבר הנחוץ לקבלת האשרה. ב-28 בנובמבר, דווח בתקשורת באנגליה ובסרביה שטושיץ' השיג את אשרת העבודה, ושמעברו למנצ'סטר יתרחש בתחילת חלון ההעברות. למרות פרסומים שטושיץ' מתמהמה לחתום על חוזה בקבוצה, מעברו הושלם לבסוף ב-2 בינואר 2009, לאחר שהצטרף יחד עם חברו מפרטיזן בלגרד אדם לייאיץ' למועדון האנגלי. טושיץ' קיבל את החולצה מספר 14.
טושיץ' זומן לראשונה לסגל הקבוצה ב-20 בינואר 2009, כאשר עלה כשחקן מחליף למשחק הגומלין של חצי גמר גביע הפוטבול ליג נגד קבוצת דרבי קאונטי. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקבוצה במהלך משחק הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA נגד קבוצת טוטנהאם הוטספר ב-24 בינואר 2009, לאחר שעלה כמחליף בדקה ה-72 במקומו של כריסטיאנו רונאלדו. בכורתו בליגה של טושיץ' הגיעה שלושה ימים לאחר מכן, ב-27 בינואר 2009, לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-77 במקומו של דימיטאר ברבאטוב, במשחק הניצחון הביתי 5-0 נגד קבוצת ווסט ברומיץ' אלביון.
לאחר שהושאל לפ.צ. קלן חתם טושיץ' בצסק"א מוסקבה ל-5 שנים. ב-28 באוגוסט 2017 חתם לחמש שנים בפרטיזן בלגרד.

קריירה בינלאומית

ברמה הבינלאומית, טושיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת סרביה עד גיל 21 ב-23 במרץ 2007, נגד בלגיה. 4 ימים לאחר מכן, שיחק גם במשחק נגד פורטוגל, בו גם כבש את שערו הבינלאומי הראשון. הוא שיחק במדי הנבחרת הסרבית הצעירה גם במהלך טורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007, בו הגיעה סרביה לגמר שם הפסידה להולנד.
ב-31 באוגוסט 2007, טושיץ' קיבל את זימונו הראשון לסגל נבחרת סרביה הבכירה, לקראת משחקי המוקדמות של יורו 2008 נגד פורטוגל ופינלנד, על ידי מאמן הנבחרת חבייר קלמנטה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד פינלנד.
יוסף מילוא

ביוגרפיה

מילוא נולד בשם יוסף פָּסוֹבסקי בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (לאחר מלחמת העולם הראשונה בירת צ'כוסלובקיה), בנם של חיה לבית צקנדורף וגבריאל ריכרד פסובסקי, מהנדס בניין, מבוני תל אביב הקטנה בשנות ה-20 והיו"ר-המייסד של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בתל אביב. ב-1929 שבה המשפחה לפראג, וכעבור כחמש שנים חזרה לארץ. בשנת 1934 סיים את לימודיו בגימנסיה העברית הרצליה תל אביב.
נשא את ימימה, בתה של שושנה פרסיץ.
את ראשית צעדיו על הבמה עשה בלהקה דרמטית של ה"מכבי" בחיפה. ב-1939 פגש אביו, שכיהן כיו"ר ארגון עולי צ'כוסלובקיה בארץ, את ד"ר פאול לוי, שהצליח להבריח מצ'כוסלובקיה את תיאטרון המריונטות שלו לפני הפלישה הגרמנית. הלה חיפש אדם שיפעיל את המריונטות, ופסובסקי הציע את בנו יוסף. מילוא שימש קריין-יחיד ועורך אמנותי ב"להקת העץ" של לוי, ובה הכיר מקרוב בעיות של בימוי, היגוי וקריינות. הוא השתתף ב"המטאטא" במשך כשנתיים, ובשנת 1944 ייסד ביחד עם אחרים, בהם אשתו ימימה מילוא, להקת תיאטרון שהפכה לימים להיות התיאטרון הקאמרי.
היה במאי יחיד כמעט של תיאטרון הקאמרי במשך חמש השנים הראשונות להקמתו. משכך, ביים מחצית מחזותיו, עשרים וחמישה במספר.
בשנות ה-50 שימש כבמאי אורח ב"שאושפילהאוס" בציריך, שבו ביים את "מותו של סוכן" של ארתור מילר ואת "ז'אן ד'ארק" של ג'ורג' ברנרד שו.
ב-1961 ייסד את תיאטרון חיפה. באותה תקופה הוצע לו להקים את תיאטרון הטכניון, שהיה אמור להתקיים באולם צ'רצ'יל, אך הוא סירב.
בשנת 1967 ביים את סרטו היחיד, "הוא הלך בשדות", על פי סיפור מאת משה שמיר, בכיכובם של אסי דיין ואיריס יטבת. הסרט היה לאירוע גדול בשעתו, אך המבקרים היו חלוקים באשר לאיכותו. בראשית שנות התשעים בלט מילוא בתפקיד מרגש בסרטו של איתן גרין "עד סוף הלילה", ובו שוב גילם את אביו של אסי דיין, כפי שעשה בסרטו שלו - "הוא הלך בשדות".
בשנת 1968 זכה בפרס ישראל על פועלו בתחום התיאטרון.
מילוא שיחק בתפקיד הראשי בסרטו המצליח של איתן גרין "עד סוף הלילה", מ-1984, בו גילם מהגר תלוש, נוצרי, שאינו מתאקלם בחברה בה הוא חי למעלה משלושים שנה, בעוד שאסי דיין המגלם את בנו הוא צבר טיפוסי, שהקריירה הצבאית המבטיחה שלו נקטעה בעודה באיבה בגלל מחדל שביצע בלבנון, והוא מתגלגל לחיי הלילה הסהרוריים של תל אביב במסע הזוי של אלכוהול, אלימות, פשע ובגידות.
מעט לפני מותו, בשנת 1996, השתתף בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה המצליחה לנוער "עניין של זמן", בתפקיד פנחס, סבו של עידו מרקוביץ'.
בשנת 1981 נפטרה גרושתו ימימה. בערוב ימיו נשא את אביטל מילוא הצעירה ממנו בעשרות שנים. הניח אחריו את בתו היחידה, הציירת אורנה מילוא, ונכדה, ימימה.

הנצחתו

התיאטרון הקאמרי מחלק פרס שנתי לזכרו, המוענק לבמאי המצטיין. החל מינואר 2009 האולם הגדול של תיאטרון הקאמרי נקרא על שמו. זהו אולם התיאטרון השני בישראל שקרוי על שמו של מילוא. קדם לו האולם הגדול של תיאטרון חיפה.
ממד האוסדורף

ממד האוסדורף הוא הכללה של מושג הממד. זהו מספר ממשי לא שלילי המשויך למרחב מטרי. הציג אותו בשנת 1918 המתמטיקאי פליקס האוסדורף. רבות מהטכניקות הכרוכות בחישובו של ממד האוסדורף פותחו על ידי המתמטיקאי הקראי-רוסי אברהם בסיקוביץ', ולכן ממד האוסדורף קרוי לעיתים ממד האוסדורף-בסיקוביץ'. לעיתים רחוקות יותר הוא קרוי "ממד פרקטלי".

רקע - ממד "נאיבי" וממד טופולוגי

באופן אינטואיטיבי, ממד של קבוצה (למשל תת-קבוצה של המרחב האוקלידי) מציין את מספר הפרמטרים הבלתי תלויים הנחוצים לציון מקומה של נקודה במרחב זה. מושג מתמטי שמייצג בקירוב גישה נאיבית זו הוא הממד הטופולוגי של הקבוצה. נקודה במישור, למשל, מתוארת באמצעות שני פרמטרים בלתי תלויים (הקואורדינטות הקרטזיות שלה), ולכן, במשמעות זו, המישור הוא דו-ממדי. כפי שניתן לצפות, ממד טופולוגי הוא תמיד מספר טבעי.
ממד טופולוגי מתנהג בדרכים לא צפויות כאשר מדובר בקבוצות מורכבות במיוחד, כגון פרקטלים. לקבוצת קנטור, למשל, יש ממד טופולוגי 0, אך מבחינה מסוימת היא מתנהגת כבעלת ממד גבוה יותר. ממד האוסדורף מאפשר להתמודד גם עם קבוצות כאלה.

ממד האוסדורף

כדי להגדיר את ממד האוסדורף לקבוצה X, נתחשב תחילה במספר הכדורים, , שרדיוסם אינו גדול מ-r, הנחוץ כדי לכסות את X לחלוטין. מובן שככל ש-r נעשה קטן יותר, (N(r גדל. באופן כללי, אם (N(r פרופורציונלי ל- כאשר r שואף ל-0, אנו אומרים שלקבוצה X יש ממד d. למעשה, הגדרה פורמלית של ממד האוסדורף נעשית באופן עקיף. מתברר שממד האוסדורף מחדד את מושג הממד הטופולוגי, ומקשר אותו לתכונות נוספות של המרחב, כגון שטח ונפח.

ממד פרקטלי

ממד האוסדורף לרוב קשה מאוד לחישוב. עבור פרקטלים מסוימים ממד האוסדורף מתלכד עם הממד הפרקטלי. את הממד הפרקטלי קל יותר לחשב ולכן הוא שימושי יותר. נוסחת הממד הפרקטלי פועלת על פרקטל בעל תכונת הדמיון העצמי, שבה הפרקטל מורכב ממספר העתקים מוקטנים של עצמו. כלומר, אם נתמקד בחלק קטן של הפרקטל ונגדיל אותו בסקאלה המתאימה נקבל שוב את הפרקטל השלם.
הגדרה זו של הממד נותנת אינטואיציה חדשה לגבי מושג הממד.
קים ג'ין-סו

קריירת מועדונים

ב-13 בינואר 2012 קים ג'ין-סו חתם באלבירקס ניאיגטה מליגת העל היפנית. ב-10 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הליגה נגד פרונטייל קוואסאקי. ב-24 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-1 נגד וגדלטה סנדאי.
ב-13 ביוני 2014 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה.
ב-12 בינואר 2017 חתם בג'אונבוק יונדאי מוטורס מליגת העל של קוריאה הדרומית.

קריירה בינלאומית

ב-20 ביולי 2013 קים ג'ין-סו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית בתיקו 0-0 נגד אוסטרליה.