google/wiki40b huggingface dataset:
מספיה

מספיה (באיטלקית: Messapia) הייתה אוניית נוסעים איטלקית, שמספרה בארגון הימאות הבינלאומי היה IMO 5233327. מספיה הפליגה עם תיירים בים התיכון, בקו קבוע שכלל את נמל חיפה. על סיפון האונייה הגיעו גם עולים לישראל. קיבולת הספינה 5,207 טון והיא הותאמה להשטת 236 נוסעים בתאים המחולקים לשתי מחלקות.
מספיה נבנתה במספנות טאראנטו ב-1952, יחד עם אונייה תאומה, "אנוטריה" (Enotria). האוניות נבנו עבור חברת "אדריאטיקה" מונציה והפליגו במסלול שבועי שחיבר את צפון איטליה (טריאסטה, ונציה), דרום איטליה (בארי, ברינדיזי), פיראוס, קפריסין וחיפה. שמה של מספיה שונה ב-1975 ל"זאמזאם" (Zamzam) וב-1993 נמחקה מהספרים.
בינואר 1973, בפמגוסטה, משטרת קפריסין, בליווי סוכנים ישראלים, הורידה מסיפוני מספיה ארבעה מפליגים בעלי דרכונים אפגניים. הארבעה, שהיו חשודים כחברים בספטמבר השחור, שתכננו לבצע מעשי חבלה בחיפה, טסו לבירות. בעקבות הפרשה הוגברה ערנות שלטונות הביטחון באיטליה, שם עלו לאוניה ה"אפגניסטנים" ונערכו בדיקות נוסעים גם בספינה התאומה, "אנוטריה".
וודוויל

ווֹדְווִיל (Vaudeville) היה סוג של מופע בידור שהיה פופולרי בעיקר בצפון אמריקה בין 1880 ל-1930 ובמידה רבה גם באירופה. מופעי הוודוויל הועלו על ידי להקות נודדות באולמות ועל במות מתחת לכיפת השמים בערים ובעיירות ברחבי אמריקה. מופע וודוויל כלל סדרה של מופעים קצרים שהתפרסו על פני מספר שעות וכללו ריקודים, תיאטרון (בעיקר קומדיות אך גם דרמות), מעין סטנד-אפ (שנקרא אז "קומדיה"), קסמים, לוליינות ולהטוטנות, נאומים בנושאים שונים, הקרנת קטעי פנס קסם או ראינוע, הצגת חידושים והמצאות, מכירת תרופות פלא תוך הצגת מקרי ריפוי מופלאים ועוד. חלק מאמני הוודוויל היו כוכבים שריכזו סביבם התעניינות בדומה לידוענים כיום, והם ניחנו בריבוי כישרונות כגון שירה, ריקוד, נגינה, פעלולנות, נשיאת נאומים ספונטניים מבדחים וכדומה.

היסטוריה

מקור השם הוא ככל הנראה מצרפתית – voix de ville הוא "קול העיר", כלומר המופע הנודד הביא את קולה של העיר אל העיירה הנידחת. מופעי וודוויל צמחו בצרפת במאה ה-17 ממופעים שכללו הצגת בעלי מום ("פריק שואו"), ילדי פלא המוכשרים בריקוד, שירה ואף בחשבון והופעות עם בעלי חיים. חלק מהוודווילים שמו דגש על מוזיקה (סגנון הרגטיים תואם את התקופה) ובחלקם הוצגו אפרו אמריקאים או לבנים המחופשים לשחורים השרים את שיריהם ורוקדים את ריקודיהם (מופעים אלה כונו "מינסטרלים").
תוכני הוודוויל היו (והפכו להיות במהלך השנים יותר ויותר) "נקיים" מבחינה גזעית ומינית וכוונו לקהל של מעמד בינוני, לגברים ולנשים כאחד. לקראת סוף המאה ה-19 ולאחר מפנה המאה העשרים היה מופע הוודוויל למופע בידור מוזיקלי בעיקרו. תכנים חריגים, גזעניים ומיניים הועלו עבור קהל של מעמד הפועלים, גברים בעיקר, במסגרת מופעים דומים מבחינת המסגרת, שנקראו "בורלסקה" (Burlesque, שהוא גם שם קדום לוודוויל) והיו פרועים יותר. החומר החריף יותר צונזר בפקודות בתי משפט מקומיים. הוראות הצנזורה הגיעו במעטפות כחולות ולכן החומר הראוי לצנזורה כונה "חומר כחול", שם שדבק בתכנים מיניים בוטים עד ימינו (כגון "סרט כחול").

המופע

בדרך כלל להקת הוודוויל הייתה מגובשת ובראשה עמד אמרגן ("אימפרסריו") שקבע את לוח ההופעות, קיבל את הכסף ושילם משכורות לחברי הלהקה. הלהקות נעו בדרכים חודשים רבים. כמעט בכל עיר או עיירה בארצות הברית הוקם מבנה תיאטרון לאירוח להקות וודוויל. המופעים חולקו לשלוש דרגות, שהשפיעו על גודל הלהקה ועל גודל האולם בו הציגה, המופע הזול והקטן ביותר נקרא "small time", הבינוני "medium time" והגדול "big time", כינוי המשמש עד ימינו לתיאור דבר-מה גדול ומוצלח במיוחד. היכל מופעי ה"ביג טיים" היה ה"Palace Theatre" (תיאטרון הארמון) בברודוויי, ניו יורק שנפתח ב-1913 ושהפיכתו לבית קולנוע ב-1932 מסמלת את סוף ימי הוודוויל. 
התבנית של מופע החבובות היא של מופע וודוויל.
הכל שפיט (תוכנית)

רקע

התוכנית היא המשך ל"מהדורת השבט" של אתר "לאטמה". ב-2011, בעקבות מגעים בין צוות לאטמה לרשות השידור להעברת המהדורה לפורמט טלוויזיוני, הוכן עבור הערוץ הראשון פיילוט באורך מלא. באמצע 2012 הבטיחה רשות השידור לכלול את התוכנית בלוח השידורים שלה החל מאוקטובר אותה שנה, כתוכנית שבועית בת חצי שעה בערוץ הראשון, למשך עונה של 13 תוכניות. בעקבות ההבטחה הורחבה המהדורה לשם התאמתה למתכונת הטלוויזיונית והוצאותיה גדלו. חתימת החוזה ומועד תחילת השידורים נדחו שוב ושוב על ידי הנהלת רשות השידור, אך בספטמבר 2014, בעקבות כניסת רשות השידור לפירוק שהוביל להחלפת ההנהלה, אושרה התוכנית לשידור. בנובמבר נחתם חוזה רשמי עם יוצרי "לאטמה".

הפקה

בניגוד למצופה, התוכנית לא נקראה "מהדורת השבט", אלא מהווה מעין "הדור הבא". היא עלתה לשידור ב-5 בפברואר 2015 ושודרה מדי יום חמישי בשעה 21:55 כתוכנית בת חצי שעה למשך 11 שבועות.
"הכל שפיט" בהגשת אפרת בוימולד ואושרי כהן היא מהדורת חדשות הומוריסטית המסכמת את השבוע, וכוללת מערכונים ושירים, בהשתתפות השחקנים רונית אברהמוף-שפירא ונעם יעקובסון (שכבר שייך למחלקת הדת של הערוץ הראשון) מהקאסט המקורי, וגם הילה סעדה, משה אשכנזי, רוי מילר ואיילת רובינסון. אלחנן אבן חן, שהגיש את "מהדורת השבט", לא משתתף. העורכת הראשית היא קרולין גליק שערכה גם את מהדורת השבט, וגם הכותבים אבישי עברי וטל גלעד שהשתתפו בכתיבת מהדורת השבט, ליד שלושה כותבים חדשים.

המאבקים הפוליטיים

עוד לפני עלייתה גרמה התוכנית למחלוקת פוליטית כשהערוץ הראשון נאלץ להחליף את הקדימון לתוכנית, שבו הופיעו המילים "אני לא מתנצל", אשר מזוהות עם הבית היהודי והיו עלולות לגרום לבעיות לקראת הבחירות הקרבות לכנסת.
מלכתחילה תוכננה התוכנית להיות משודרת ביום שישי בערב, ברצועת השידור בה שודרה התוכנית שיש הרואים בה מקבילתה השמאלנית, "היהודים באים". שיבוץ זה עורר ביקורת של דתיים, ובפרט שהשחקן נעם יעקובסון הוא שומר שבת. קרולין גליק מסרה שמועד השידור נקבע חרף התנגדות צוות ההפקה, שמצדו יסיים את העריכה ביום שישי בבוקר ולא יעבוד בשבת כלל. כחמישה ימים לפני תחילת שידור התוכנית, היא שובצה מחדש לימי חמישי בערב עם שידור חוזר בשישי בערב, במקום שידור ראשון בשישי בערב עם שידור חוזר במוצאי שבת.
ב-2 באפריל 2015 הועלה לדף הפייסבוק של התוכנית מערכון בו מופיעה בחורה בעלת מבטא אמריקאי, אשר מתחתנת עם בחור מוסלמי, ובהדרגה עוברת מאורח חיים חילוני לאורח חיים דתי, ומוכה על ידי בעלה. סוף המערכון רומז לכך שהיא נרצחה על ידיו, לאחר שסירבה לכך שיינשא לאשה נוספת. בעקבות ביקורת על הסרטון ופנייה מצד רשות השידור, הסרטון הוסר מדף הפייסבוק והוחלט לא לשדרו בתוכנית.
אלוף ללא עוררין 2

עלילה

ג'ורג' צ'יימברס (מייקל ג'יי וייט) הוא אלוף העולם באיגרוף. הוא מופלל ברוסיה ובכלא נודע לו שמתקיימים קרבות והאלוף שם הוא יורי בויקה (סקוט אדקינס). מנהל הכלא מרקוב עובד בשביל אדם עשיר בשם גאגא (מארק איווניר) שמרוויח הון מהימורים על הקרבות ושניהם מכריחים אותו להילחם בבויקה בעונשים ואיומים עד שהוא מחליט להילחם בשביל שישחררו אותו ובקרב הראשון הוא מפסיד משום שסיממו אותו. אחר כך גאגא מציע לו עוד קרב והוא מסכים בתנאי שלא יסממו לא אותו ולא את בויקה ואחרי 3 סיבובים שובר את רגלו של בויקה ומנצח ומשתחרר.

דמויות

ג'ורג' צ'אמברס - בסרט הראשון ג'ורג' נכלא על טענות שווא, אך הוא לעולם לא נכנע להיררכיה הא-פורמלית בכלא הרוסי. כשזה קורה בפעם השנייה, ניתן לראות את התסכול והכעס בצורה ברורה והסירוב להכיר בכך שהוא אסיר בכלא.
בכל פעם שנאמר לו לציית לחוקי הכלא או לנהלים הפנימיים ג'ורג' מתנהג כאילו לסוהרים אין שום שליטה עליו ונלחם בכל תקרית מבחינתו עד הסוף המר. לאחר שחירותו וכבודו נשדדו ממנו - הוא מחליט להילחם בזירה.
ג'ורג' במהרה מתחיל לקבל כבוד מסביבתו לאחר הקרב הראשון עם בוייקה. כל האסירים עוזרים לו כשהוא סופג עונשים כבדים, והוא מפתח אמון בניקולאי.
ניקולאי הוא הראשון לעזור לג'ורג', שבתחילה לא מבין מדוע. העזרה שהוא מקבל מניקולאי ומשאר האסירים עוזרת לו להתאמן יותר, הוא נהיה פחות אגרסיבי כלפי סביבתו ומשנה את הדמות שלו, בייחוד לקראת סוף הסרט.
בוייקה - הדמות הפופולרית המאסיבית של בוייקה מלאה בכעס ובעיקר נבנית כדמות השנואה בסרט.
בוייקה הוא דמות אגרסיבית מאוד. הוא מתייחס לקבוצת הנאמנים שלו בצורה נוראית שבאה לידי ביטוי בכך שהוא פוצע חלק מהם באופן קבוע והורג שניים מהם לאחר שסיממו את צ'מבר בקרב הראשון.
בוייקה למעשה הוא המלך בין כותלי הכלא. כולם נעמדים כשהוא נכנס למטבח, וכולם חיים בפחד מהאגרסיביות ויכולות הלחימה שלו. הוא מיד מנסה לדבר עם ג'ורג' כשהוא מגיע לכלא. הוא נותן לג'ורג' לדעת שהוא (בוייקה) האלוף בתוך הכלא, כשלכך ג'ורג' משיב בחימום האווירה ומתחיל קרב שנקטע על ידי הסוהרים.
למרות כל זאת בוייקה נראה מאוים על ידי צ'אמברס ונכנס למצב הגנתי כאשר האימונים שלו מוזכרים.
תור-אג'ינה

שימושים

אחד משימושיו של התור־אג'ינה היה שיגור לווייני הריגול קורונה האמריקניים עבור ה־CIA בין יוני 1959 לינואר 1968. בשנת 1962 לדוגמה, שוגרו 24 טילי תור־אג'ינה שכיום ידוע כי בראשם היו לווייני ריגול אמריקניים.
הלוויין הקנדי הראשון (Alouette 1) שוגר על גבי משגר תור־אג'ינה B.
פייפר (סרט)

עלילה

להקה של חרטומניים תרה אחר מזון בחוף הים, כאשר הגלים נסוגים הם ממהרים לנקר בחול בחיפוש אחר אוכל, אך כאשר הגלים חוזרים הם ממהרים להתעופף הרחק מהם. ציפור אחת מנסה לעודד את הגוזלית שלה להצטרף לשאר הלהקה בחיפוש אחר המזון אך כאשר הגלים הגיעו הגוזלית לא הספיקה לברוח בזמן והגלים מספיגים אותה במים. האירוע גורם לגוזלית בעתה מן המים והיא מסרבת לעזוב את הקן, אבל עד מהרה היא מבחינה במשפחה של סרטנים הנזירים שמתחפרים בחול על מנת להימנע מהגלים. על ידי העתקת ההתנהגות שלהם, היא מתחילה לראות את היופי של העולם שמתחת למים, ובכך היא מגלה היכן המקומות שבהן יש יותר אוכל.

הפקה

אלן ברילרו השתמש בטכנולוגיית חיתוך קצוות חדשה כדי ליצור את הסרט דבר שלקח מעל שלוש שנים. על מנת לתת רקע מציאותי לסרט, ברילרו וצוות האנימציה של הסרט ביקרו בחופים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, כמו גם הם ביקרו באקווריום של מונטריי על מנת ללמוד את המראה ואת ההתנהגות שלהם.

פרסים

הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר המונפש הטוב ביותר בשנת 2017. ובפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 2017.
מלווין ראפין

ביוגרפיה

ראפין נולד בבור-לה-רן שבצרפת. ב-2015 זכה באליפות צרפת באולם בקפיצה משולשת וב-2016 זכה באליפות צרפת באולם ובאצטדיון. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' ב-2016 זכה במדליית ארד בתוצאה של 16.37 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 קבע במוקדמות שיא עולם עד גיל 20 בתוצאה של 17.20 מטר. בגמר סיים במקום החמישי.
Sonic & Sega All-Stars Racing

ביקורות

ממוצע הציונים של המשחק הוא סביר, ממוצע, ושואף לטוב. 80% הוא הממוצע לפי אתר IGN, והביקורת העיקרית בשלו הוא אינו משחק מצוין המחסור הבולט במקוריות ביצירת המשחק ויש כאלה שכינו אותו "שיבוט של Mario Kart", ביקורת שלא התקבלה בהמשך שלו: Sonic & All Stars Racing Transformed.
אוצר (מקצוע)

אוצֵר הוא מפקח, מעריך ומנהל במוזיאון או גלריה. במובן המודרני הרחב אחראי האוצר על ארגון תערוכות במוזיאונים וגלריות, לפי רעיון מרכזי, עם קו המחבר בין כל היצירות והופך את חווית הצפייה בהן לנרטיב.
שמו של המקצוע נובע משם העצם אוצָר. בימי קדם היה האוצר מופקד על אוצרות המלך, כעין אפסנאי.
תפקידו של האוצר כולל איסוף החפצים, בחירתם וסידורם בחלל על פי נושא מסוים בו תעסוק התערוכה. האוצר מחליט כיצד למקם חפצי אמנות במוזיאון בדרך שתציג את הנושא על הצד הטוב והראוי ביותר בעיניו. בהחלטתו על אופן התצוגה והתלייה נלקחים בחשבון פרמטרים רבים, כגון: הקשרים היסטוריים, מקום, תאורה, רקע וכדומה. במקרים בהם הוא מחליט שקיים צורך בכך, יבחר האוצר מסגור נכון ויוסיף כיתוב ומוזיקת רקע. פעמים רבות מחבר האוצר את קטלוג התערוכה.
חשיבותו של האוצר נובעת מידיעותיו הנרחבות ומיכולתו להביע רעיון מרכזי אחד. ככל שהנושא ממוקד ומצומצם יותר סביב ציר אחד, כך יהיה לתערוכה משקל רב יותר. האוצר הוא האומן הגורם לכך. הוא החוליה המתווכת בין התנסות אינטואיטיבית של היוצר לבין הצופה.

אוצר בעיצוב

אוצרות בעיצוב היא סוגה ייחודית ומדויקת בתוך התחום הרחב יותר של אוצרות, היא מחייבת את העוסקים בה להיות בקיאים בתחומי העיצוב השונים, להכיר את ההיסטוריה של הנעשה בתחום ולשלוט בעשייה העכשווית בזירה המקומית והבינלאומית. היא משקפת את דופק החיים של היצירה המקומית, כשהיא מניעה, עורכת, מציבה ומתעדת את הנעשה בתחומי האופנה, האיור, עיצוב המוצר, תקשורת חזותית, אדריכלות, צורפות, טקסטיל וקרמיקה.
המחלקה ללימודי חוץ בשנקר השיקה תוכנית בינלאומית ייחודית ללימודי אוצרות בעיצוב, ששמה לה למטרה להכשיר את הדור הבא של אוצרים, חוקרים ואנשי הפקה בתחום העיצוב, התוכנית גובשה בשיתוף בית-הספר הגבוה לעיצוב School of Form בפולין, תוך שילוב בין רקע עיוני מעמיק וכלים מעשיים להתמחות ביזמות, פיתוח והקמת תערוכות בחללים מסוגים שונים. התוכנית מקנה התמחות ביזמות, בפיתוח ובהקמת תערוכות בחללים זמניים, וירטואליים או ממשיים, מקומיים ובינלאומיים, פרטיים או ציבוריים.
שותפי דרך בארץ כמו שבוע האיור, שבוע העיצוב ירושלים, יריד צבע טרי, שבועות עיצוב ברחבי העולם, מוזיאונים וירידים מסחריים.
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה ואתנוגרפיה על שם סאנה

מבנה המוזיאון

במוזיאון ארבע-עשרה מדורים לפי סדר התקופות, מהעידן הפרהיסטורי עד העת החדשה:
נשים על גלים

נשים על גלים (באנגלית: Women on Waves) הוא ארגון הולנדי ללא כוונת רווח, שנוסד בשנת 1999 על ידי הרופאה רבקה גומפרטס ותומך בזכות האישה לעבור הפלה מלאכותית במדינות שבהן הפלות אינן חוקיות. בנוסף, הארגון מספק אמצעי מניעה וייעוץ רפואי. המטרה המוצהרת של הארגון היא לעורר מודעות וליצור שיח אודות החוקים והמגבלות על הפלות, ולספק פתרונות לא ניתוחיים בטוחים לנשים במדינות שבהן הפלות אינן חוקיות.

שיטת פעולה

ישנן מדינות בהן הפלות אינן חוקיות, אך מבוצעות בהן הפלות בלתי חוקיות רבות, תוך סיכון חיי הנשים. בשל הרצון לפעול בצורה חוקית, הארגון פועל מתוך ספינה הרשומה בהולנד עליה ממוקמת מרפאה ניידת. הספינה מפליגה למדינה שבה אסורות ההפלות על פי החוק, נשים קובעות תורים, ועולות על סיפון הספינה. הספינה שטה למים בינלאומיים, אז החוק ההולנדי תקף על גבי הסיפון ולכן ניתן לערוך את ההפלה בצורה חוקית.

רבקה גומפרטס

רבקה גומפרטס היא רופאה ואמנית, פעילת זכויות אדם. גומפרטס נולדה ב-1966 בעיר הנמל וליסינגן שבהולנד. היא עברה לאמסטרדם ב-1980 שם למדה רפואה ואומנות. בהיותה רופאה מתמחה, שהתה על סיפון הספינה Terwiel Rainbow Warrior II והגתה את הרעיון להפלות בלב ים כדי לתת מענה להפלות לא חוקיות המסכנות חיי נשים ברחבי העולם. גומפרטס תכננה את מרפאת ההפלות ניידת, אותה ניתן להתקין על ספינות.

ההפלגות

בכל ההפלגות נתקלו חברי הארגון בהתנגדות עזה מצד ארגונים המתנגדים להפלות, ביחד עם סיקור תקשורתי נרחב, עוין ואוהד כאחד. הפלגת הבכורה הייתה לאירלנד ב-2001, שם לא בוצעו הפלות בשל עיכוב במתן אישור להפלות. ב-2003 נערכה הפלגה לפולין. המכון הרשמי של פולין לסקרים ערך סקר לפני ואחרי ההפלגה ונמצאה עליה של 12% בקרב תומכי ההפלות. ב-2004 בוצעה הפלגה לפורטוגל, אך כניסתם נמנעה על ידי חיל הים הפורטוגלי ששיגר אוניות מלחמה. ב-2008 נערכה הפלגה לספרד, שם נערך ניסיון לגרור את הספינה אל מחוץ לנמל במטרה למנוע ממנה לעגון. ב-3 באוקטובר 2012 משרד הבריאות המרוקני הוציא צו האוסר את כניסתם של חברי הארגון למרוקו.

קו חם

בעיות חוקיות וטכניות ניצבות בפני הארגון בניסיונות להעלות נשים על הספינה לצורך ביצוע הפלה במים בינלאומיים. על כן, מכשיר הארגון עובדים מקומיים המפעיל קו חם המספק מידע לנשים, בעיקר על שימוש בתרופה מיזופרוסטול שנועדה לטפל בכיבי קיבה, אך אחת מתופעות הלוואי שלה היא הפלה. הארגון מעניק מידע כיצד ניתן להשיג את התרופה, כיצד להשתמש בה, כיצד לזהות מקרי חירום בעקבות השימוש בה ודרכים להימנע מחשד לשימוש בה. כמו כן, הארגון מעניק תמיכה ועידוד לנשים במצוקה.
מדינה גרורה

מדינה גרורה (מכונה לעיתים גם מדינת לוויין) הוא מונח בתחום מדע המדינה, הבא לתאר מדינה עצמאית באופן פורמלי, אך למעשה מושפעת באופן מובהק, מבחינה תרבותית, כלכלית, מדינית ו/או צבאית, ממדינה אחרת.
הביטוי "מדינת לוויין", המקובל בשפות רבות לתיאור מדינה גרורה, הוא אנלוגיה ללוויין, גוף הסובב כוכב או כוכב לכת גדול ממנו.
השימוש במונח זה היה מקובל בעבר בהתייחסות לברית ורשה, כאשר גוש המדינות שבמזרח אירופה היו למעשה מדינות גרורות תחת ההגמוניה של ברית המועצות. מדינות גרורות נוספות של ברית המועצות בתקופת המלחמה הקרה היו קוריאה הצפונית וקובה.
על קו הרצף שבין עצמאות מוחלטת לבין כיבוש קולוניאליסטי, נמצאת מדינה גרורה במצב הקרוב יותר לעצמאות. היא אינה מדינת חסות לפי הסכם, ובוודאי שאינה ממשלת בובות. הסיבות להשפעה התרבותית והמדינית המשמעותית על המדינה הגרורה יכולות להיות רבות, ובהן סיבות כלכליות, מדיניות ואידאולוגיות, ולעיתים סיבות של תחושת שייכות על רקע שפה, תרבות והיסטוריה משותפים.
אנתוני מרסיאל

קריירת מועדונים

מרסיאל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אולימפיק ליון במסגרת הליגה האירופית ב-6 בדצמבר 2012 נגד עירוני קריית שמונה, כשהחליף את יאסין בנזיה בדקה ה-80. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-3 בפברואר 2013 נגד אז'אקסיו, כשהחליף את ראשיד גזאל בדקה ה-79.
ב-30 ביוני 2013 חתם מרסיאל במונקו ל-3 שנים תמורת 5 מיליון אירו ובונוסים. ב-24 בנובמבר ערך מרסיאל את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו כשעלה כשהוא בן 17 בלבד ומחליף את רדאמל פלקאו. שישה ימים לאחר מכן, כבש מרסיאל את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה מהנסיכות בניצחון 2:0 על ראן ב-27 בינואר 2014, האריך מרסיאל את חוזהו במונקו עד ליוני 2018. בעונתו השנייה במונקו, כבש מרסיאל תשעה שערים ב-36 משחקי ליגה. ב-5 באוקטובר, כבש מרסיאל את שער השוויון בתיקו 1:1 נגד פריס סן ז'רמן בדקות הסיום של המשחק. ב-13 במרץ 2015, כבש מרסיאל צמד שערים בניצחון 3:0 על בסטיה. ב-26 ביוני של אותה השנה האריך את חוזהו בשנית עד ליוני 2019. ב-4 באוגוסט 2015, כבש מרסיאל את השער הבינלאומי הראשון שלו במדי מונקו כשכבש בניצחון הביתי של מונקו 4:0 על יאנג בויז במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות.
ב-1 בספטמבר 2015, השלים מרסיאל את מעברו למנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג ששילמה עבורו 36 מיליון ליש"ט, עם בונוסים שיכולים לגדול עד ל-58 מיליון ליש"ט וחתם על חוזה לארבע עונות עם אופציה לעונה נוספת. בכך הפך מרסיאל לשחקן היקר ביותר בהיסטוריה עד גיל 19. ב-12 בספטמבר, בהופעת הבכורה שלו, כבש מרסיאל את שערו הראשון במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון 3:1 על ליברפול במסגרת המחזור החמישי של הפרמייר ליג. ב-20 בספטמבר 2015, כבש מרסיאל צמד שערים בניצחון יונייטד 3:2 על סאות'המפטון. שלושה ימים לאחר מכן כבש מרסיאל שוב בניצחון של יונייטד 3:0 על איפסוויץ' טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי.
בחודש ספטמבר 2015, זכה מרסיאל בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג. ב-24 באפריל 2016, כבש מרסיאל בדקות הסיום את שער הניצחון של מנצ'סטר יונייטד בניצחון 2:1 בחצי גמר הגביע האנגלי.

חיים אישיים

מרסיאל הוא ממוצא גוואדלופי.
אחיו ז'והאן מרסיאל משחק במ.ס. אשדוד.
יוסף כוג'הינוף

ביוגרפיה

נולד בח'אנות קוקנד שבבוכרה בשנת 1840 (ה'ת"ר) לרב יצחק כוג'הין שהיה נכדו של הרב מרדכי אבלייא. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה וישיבה מקומיים, וכשהגיע לעירו השד"ר הירושלמי הרב יהושע שושן, למד אצלו תלמוד במשך ימי השבוע לצד הרב שלמה מוסיוף והרב אברהם אמינוף.
בשנת 1879 (ה'תרל"ט) עבר יחד עם הרב אברהם אמינוף להתגורר בסמרקנד, שם פעל בקרב הקהילה היהודית ומונה לשמש כרב העיר במשך 20 שנים במצטבר.
לאחר שהגה רעיון להקמת תנועה לעידוד העלייה מטורקסטן לישראל, ושם להקים עבורם מוסדות השכלה, עלה לשם כך לישראל בין השנים 1887–1888 (ה'תרמ"ז - ה'תרמ"ח) והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.
בראותו את צפיפות הבתים בעיר העתיקה, בעצת הרב יעקב מאיר החל לפעול עם הרב שלמה מוסאיוף לרכישת חלקת אדמה מחוץ לשכונה. בחודש מאי 1890 (סיוון ה'תר"ן) ייסד עם הרב שלמה מוסיוף את הוועד לייסוד שכונת הבוכרים, ושימש בו כחבר. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) רכש יחד עם הרב מוסיוף מכספם האישי שטח אדמה שנקרא "כרם ג'יזאל" בגודל 65 דונמים, עליו ייסדו יחד את שכונת הבוכרים, ונמנו עם ראשוני בוני הבתים בשכונה. לאחר הרכישה פרסמו קול קורא לאנשי העדה הבוכרית לרכוש חלקות ולבנות בהן את בתיהם, ואט אט התרחבה השכונה.
בשנת 1901 (ה'תרס"א) חזר לסמרקנד, בשל רצונו לייסד שם תלמוד תורה, ולהכניס את בניו שנולדו בישראל לעסקי המסחר שמהם התפרנס גם הוא. בסמרקנד המשיך בפעילותו, ייסד תלמוד תורה בו הכשיר תלמידים לשמש כאנשי דת בערי ובכפרי הסביבה, והיה עובר מעיר לעיר להפיץ את רעיון תקומת עם ישראל בארצו.
בשנת 1922 (ה'תרפ"ב) חזר לישראל, יחד עם הרב משה יצחקוף הכהן והרב יוסף חיים שלומוף. בשובו לישראל הגה ויישם תוכניות להמשך פיתוח שכונת רחובות הבוכרים, אך עם זאת רצה לחזק את ההתיישבות החקלאית בישראל, ולשם כך קנה קרקעות בחדרה. בשל היכרותו עם תחום החקלאות, בחדרה עבד באדמותיו עד ליומו האחרון, לצד עולים נוספים מבני עדתו שהיו בקיאים בגידול צמר גפן, תולעי משי וקרקולים.
הלך לעולמו ב-25 בפברואר 1924 (כ' באדר א' ה'תרפ"ד) ונקבר בהר הזיתים.
בנו בן ציון היה יו"ר הקהילה הבוכרית בישראל. תלמידיו היו הרב דוד אמינוף, הרב יעקב קייקוב והרב ידידיה עלהיוף שהנהיגו את הקהילה בסמרקנד לאחר עלייתו לישראל. על שמו הוקם "בית הכנסת מהרי"ך" בדרום תל אביב.
אנדראס שמידט

קריירה

שמידט נולד בדיסלדורף והיה תלמידם של אינגבורג רייכלט ודיטריך פישר דיסקאו. לאחר הופעת בכורה בשנת 1984 בדויטשה אופר ברלין בדון פסקואלה של דוניצטי, המשיך לשיר בלהקה זו, באופרות של מוצרט, רוסיני, וגנר ופוצ'יני. כן יצא להופעות אורח בבתי אופרה שונים בארצות הברית ובאירופה, בהם בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, לה סקאלה במילאנו ומטרופוליטן אופרה בניו יורק.
שמידט הופיע גם בקונצרטים עם תזמורות מן הידועות והחשובות בארצות הברית, בהן הפילהרמונית של ניו יורק, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של סינסינטי והתזמורת הסימפונית של שיקגו ועם התזמורות הגדולות של אירופה. כן הרבה להקליט לחברות שונות, בין השאר רקוויאם גרמני של ברהמס עם ברברה בוני, קרן הפלא של הנער של מאהלר ומתאוס פסיון, רי"ב 244 ברשימת יצירות באך, אופרות שונות ומחזורי שירים של שוברט וריכרד שטראוס.
קרולינה קורקובה

ביוגרפיה

קורקובה נולדה בעיירה דשין שבצ'כיה ליוזף קורקה, שחקן כדורסל צ'כי, ולאם סלובקית. החלה לדגמן - הן על המסלול והן בעיתונות - בגיל 15. לאחר מכן עברה למילאנו והוחתמה על ידי פראדה. בשנת 2001 צולמה לשער המגזין ווג והייתה אחת הדוגמניות הצעירות ביותר שהופיעו על שער המגזין. בעקבות הופעתה בווג הוזמנה קורקובה להשתתף בתצוגת האופנה הטלוויזיונית של ויקטוריאז סיקרט לשנת 2001, דיגמנה עבור בתי אופנה מובילים כאיב סן לורן, והצטלמה לקמפיינים פרסומיים של טומי הילפיגר, ולנטינו, לואי ויטון, שאנל, הוגו בוס, כריסטיאן דיור, ורסאצ'י, מנגו, רולקס ועוד. בתצוגה המצולמת של ויקטוריאז סיקרט לשנת 2002 דיגמנה קורקובה חזייה בשווי של כ-10 מיליון דולר, משובצת באבני אודם וברקת. בהמשך אותה שנה זכתה בתואר דוגמנית השנה בטקס פרסי האופנה של VH1/ווג והוחתמה על חוזי דוגמנות עם בתי אופנה מובילים נוספים כגון ראלף לורן, אוסקר דה לה רנטה ואחרים. בתצוגה המצולמת של ויקטוריה'ס סיקרט לשנת 2006 דיגמנה קורקובה חזייה בשווי 6.5 מיליון דולר, משובצת ב-2000 יהלומים במשקל כולל של 800 קרט. קורקובה והיידי קלום הן הדוגמניות היחידות שדגמנו את חזיית מולטימיליון הדולרים פעמיים.
בשנת 2007 השתתפה בסרט הקולנועי "השנה הכי סקסית שלי", לצדם של פרנקי מוניז ואמבר ולטה. 
בנובמבר 2008 נבחרה על ידי צופי ערוץ הטלוויזיה E! לאישה הסקסית ביותר בעולם.
ויגו מורטנסן

ביוגרפיה

מורטנסן נולד בניו יורק, לוויגו מורטנסן האב, ממוצא דני, ולגרייס, ממוצא אמריקני. הוא הבכור מתוך שלושה בנים. גדל בילדותו במנהטן, ובנעוריו נדד עם משפחתו לדנמרק, לארגנטינה, למצרים ולוונצואלה.
בשנות ה-20 המוקדמות שלו חזר לניו יורק והחל ללמוד משחק ב"סדנת התיאטרון של וורן רוברטסון". זכה ב"פרס מבקרי דרמלוג" עבור הופעתו במחזה "בנט" של תיאטרון חוף לוס אנג'לס.
תפקידו הקולנועי הראשי הראשון היה ב-1985; הוא גילם את אחיו האמישי של אלכסנדר גודונוב בסרט "העד". בהמשך הופיע מורטנסן בסרטים רבים, בהם "הרץ האינדיאני", "להתלבט", "הנבואה", "שר הטבעות" (בתפקיד אראגורן), "דרכו של קרליטו", "כוננות מיידית", "דיוקנה של גברת", "שני פנים לינואר", "ג'י איי ג'יין", "הדרך", "שיטה מסוכנת" ו"הספר הירוק". יצויין שבנוסף לכך, הסרט "רצח מושלם" בו שיחק, לווה אף בהצגת עבודת האמנות שלו.
בשנת 2016 שיחק בדרמה הקומית "קפטן פנטסטיק" שעל תפקידו זכה ויגו בפרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר. 
מורטנסן הציג את ציוריו בתערוכות ובגלריות בלוס אנג'לס ובניו יורק. בתערוכת הצילומים הראשונה בה הציג הייתה ב"גלריית רוברט מאן" בניו יורק, ובהמשך הציג צילומים וציורים ב"גלריית נתיב 16" (2001-2002) בלוס אנג'לס וב"קרן לאמנות מודרנית" באתונה. 
הוא הוציא מספר אלבומי שירה וג'אז. כמו כן פרסם מספר ספרים ובהם: "Ten Last Night" (שירה, 1993), "Recent Forgeries" (שירה, ציור וצילום, 1998) ו"SignLanguage" (צילומים ואיורים, 2002).
מורטנסן נשא לאישה את זמרת הרוק קריסטינה קרונקה, וב-1988 נולד בנו, הנרי מורטנסן. ב-1992 נפרד מורטנסן מאשתו, והשניים התגרשו ב-1997.
ארמנד קלינסקו

ד"ר ארמנד קלינסקו ברומנית:(Armand Călinescu) ‏
(מאי/יוני 1893 - 21 בספטמבר 1939), כלכלן ומדינאי רומני, מראשי ממשלות רומניה, נרצח על ידי הלגיונרים.

קורות חייו

ארמנד קלינסקו נולד ליקטרינה ומיכאי קלינסקו בפיטשט. האב היה קולונל, וטרינר והאם הייתה בעלת רכוש. ארמנד נמשך למוזיקה וניגן בנעוריו על פסנתר ועל כינור. את בית הספר היסודי ואת התיכון, בעיר הולדתו, סיים בהצטינות (מקום שני בכיתתו). בגיל 19 הכיר את אדלה, בת ממשפחה המיודדת עם משפחת הוריו, שעתידה להיות אשתו.
הוא סיים לימודי משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט, המשיך את לימודיו בפריז, שם קיבל דוקטורט בתחום מדע המדינה והכלכלה.
בשנת 1916 מונה לשופט מתלמד בעיר שדה ובהמשך לשופט, משרה שנפסקה מכורח המלחמה (מלחמת העולם הראשונה) והימלטותו, יחד עם משפחתו, למולדובה מפני הפלישה הגרמנית.
קלינסקו היה חבר במפלגת האיכרים הלאומית וחבר פרלמנט רומני בין השנים 1926 - 1937. עמדתו הנחושה נגד הלגיונרים הביאה לנפילת הממשלה בשנת 1933.
בדצמבר 1938 נמנה עם מייסדי המפלגה המלוכנית, היחידה שהורשתה לפעול.
קלינסקו מונה לתפקיד שר הפנים ב-1938, בתקופת הדיקטטורה המלכותית ובמהלך כהונתו ארגן, בהוראתו של קרול השני, מלך רומניה, בנובמבר אותה שנה את חיסולם של קורנליו זליה קודריאנו, ממייסדי התנועה הלגיונרית, הניקדורים והדצ'מווירים.
ב-9 במרץ 1939 מונה בידי המלך לתפקיד ראש ממשלת רומניה. במהלך כהונתו ניהל מדיניות אוהדת לבעלות הברית.
בתחילת ספטמבר התיר את בריחתה של הממשלה הפולנית ומילוט כספיה דרך רומניה בעקבות הפלישה הנאצית לפולין.
ב-21 בספטמבר 1939 נרצח על ידי קבוצת לגיונרים בבוקרשט בהוראת הוריה סימה, בראשות עורך הדין מיטי דומיטרסקו (Miti Dumitrescu).
הרוצחים ירו בו עשרים כדורים, כנקמה על קודריאנו. הרוצחים השתלטו על תחנת רדיו וניסו לשדר הודעה המבשרת על רציחתו של, אולם עובדי התחנה הצליחו למנוע זאת, על ידי ניתוק המשדרים.
הרוצחים נתפסו ונורו בקרבת מקום הרצח על ידי שוטרים וגופותיהם הותרו ברחוב למשך שלושה ימים. תלמידים מבתי ספר בבוקרשט אף נשלחו לצפות בגויות.

בעקבות הרצח

בעקבות הרצח הוקמה ממשלה חדשה בראשות גאורגה ארג'שאנו, שפתחה בהוראת המלך בחיסול פעילים לגיונרים בלא כל הליך משפטי בכל רחבי רומניה. למעלה מ-300 פעילים חוסלו בידי הרשויות. לאחר כשבוע הוקמה ממשלה חדשה והעומד בראשה כתב על האכזריות שבה בוצעו חיסולי הלגיונרים. עצמו נרצח בנובמבר 1940 בידי השלטון הלגיונרי.
קלינסקו ניהל יומן ששרד אחריו ועל פיו נחשף חלקם של הקושרים השונים נגד התנועה הלגיונרית וראשיה.