google/wiki40b huggingface dataset:
Ka-Ching!

רקע וכתיבה

את השיר כתבו שאניה טוויין ורוברט לנגה, והוא הופק על ידי לנגה גם כן. עטיפתו של הסינגל מציגה את פניה של טוויין, ואותה דמות שמופיעה בעטיפה, מופיעה גם בגרסה הראשונה שיצאה לשיר.

וידאו קליפ

שני הווידאו קליפים הנלווים שיצאו לשיר צולמו במקסיקו סיטי שבמקסיקו, ובמדריד שבספרד, בינואר 2003. בגרסה אחת של הקליפ ניתן לראות את טווין כשהיא רצה לעבר טלפון ביתה שמצלצל, ולאחר מכן מתחילה מסע בעיר מגוריה. בין לבין ניתן לראות קטעים שבהם היא לבושה בשמלה אדומה, או נראית כזמרת רוק עם גיטרה ביד. לבסוף, כשעברה טוויין מסע משונה בעיר שלה, היא רצה שוב לעבר הטלפון וכשאין מענה היא סוגרת אותו ומתחתיה מגיח נחש שמזנק עליה ובעצם סוגר את הקליפ.
הקליפ השני נקרא בשם - "Red Dress Version\גרסת השמלה האדומה", והוא כשמו מציג את טוויין לאורך כולו כשהיא לבושה בשמלה אדומה ויוקרתית. כל הקליפ מציג את טוויין כשהיא שרה את השיר ורוקדת עם השמלה, תוך כדי שצלמים רבים מצלמים אותה ללא הרף.
הגרסאות השונות הועלו לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2011.
מוריס פודולוף

ביוגרפיה

פודולוף נולד למשפחה יהודית בעיר קרופיבניצקי שבאוקראינה, עת הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. בילדותו היגרה משפחתו לניו הייבן אשר בקונטיקט, ארצות הברית, ובבגרותו למד משפטים באוניברסיטת ייל.
בשנת 1926 הקים יחד עם אביו ושני אחיו את אולם "ניו הייבן ארנה", אשר הכיל כ-4,000 מקומות ישיבה ואירח משחקי הוקי קרח, קונצרטים ומופעי קרקס.
החל משנות ה-30 תרם במידה רבה לפיתוח ולשגשוג של ענפי ההוקי והכדורסל בארצות הברית; בשנת 1937 נתמנה לנשיא הראשון של ליגת ההוקי קרח המשנית AHL,  שאך זה נוצרה מאיחוד של שתי ליגות, ובשנת 1946, במקביל לעבודתו ב-AHL, נתמנה גם לנציב הראשון של ליגת ה-BAA. בשנת 1949 יזם פודולוף והוציא לפועל את מיזוג ה-BAA עם ליגת ה-NBL, והמשיך לשמש כנציב של ליגת ה-NBA שהוקמה כתוצאה מהמיזוג.
במהלך כהונתו כנציב ה-NBA התרחבה הליגה מ-11 קבוצות לשיא של 17 קבוצות, אך בהמשך הצטמצמה ל-9 קבוצות בלבד. בשנת 1954 מימש פודולוף ב-NBA את רעיונו של דניאל בייסון, הבעלים של קבוצת סירקיוז נשיונלס, להוספת שעון זריקות. "שעון ה-24" האיץ את קצב המשחק, שיפר את רמת המשחק והניב עניין מחודש של קהל הצופים ב-NBA. באותה שנה חתם פודולוף על חוזה לשידור משחקי ה-NBA בטלוויזיה, ובכך תרם במידה רבה להכרה ולפופולריות של הליגה ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1951 הטיל פודולוף על 32 שחקנים עונש השעיה מה-NBA לצמיתות, בגין מעורבות בפרשיית מכירת משחקים בליגת המכללות. בין השחקנים המושעים היו שחקני האולסטאר של אינדיאנפוליס אולימפיאנס אלכס גרוזה וראלף בירד, והבחירה הראשונה של דראפט 1951 ג'ין מלכיור (בולטימור בולטס).
בסיום עונת 1962/1963 עזב את משרתו כקומישינר ה-NBA, והוחלף על ידי ג'יי. וולטר קנדי. גביע פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA נקרא על שמו "גביע מוריס פודולוף" (Maurice Podoloff Trophy).
ב-24 בנובמבר 1985 נפטר פודולוף בבית החולים ייל-ניו הייבן, בגיל 95.
אלכסנדר מרקורייב

תרומתו למתמטיקה

החל משנות ה-80, פרסם מרקרוייב מאמרים ומחקרים רבים בנושאים שונים באלגברה מופשטת, ביניהם על אלגבראות פשוטות מרכזיות, תבניות ריבועיות, חבורות אלגבריות ותורת K של חוגים. בשנת 1981 הוכיח משפט בסיסי בתורת המבנה של אלגבראות מאקספוננט מחלק 2, לה מסקנות חשובות לחלק מפיתול 2 בחבורת בראוור. בעבודה מאוחרת יותר עם אנדרי סוסלין, הכלילו השניים תוצאה זו לאקספוננט כללי, תוצאה הידועה בתור משפט סוסלין-מרקורייב. משפט זה הוכלל בראשית המאה ה-21, על ידי מרקוס רוסט וולדימיר וואודסקי, לNorm residue isomorphism theorem, אשר היה ידוע עד אז בתור השערת בלוך-קאטו.
בשנות ה-90, מרקורייב ניסח הגדרה כללית עבור essential dimension של אלגבראות (שהוגדר מוקדם יותר על ידי ג'ו בוילר וזינובי ריכשטיין). באותו נושא, ביצע מרקורייב מספר חישובים מהותיים ובפרט חישב את ה-essential p-dimension של אלגבראות פשוטות מרכזיות מדרגה , ושל חבורות p סופיות.
מרקורייב עסק גם באינווריאנטים של תבניות ריבועיות ומיון מרחבים ריבועיים, טורסורים של חבורות אלגבריות כלליות והקשר לתורת הקוהומולוגיה של חוגים ותורת קומר, אינווריאנטי רוסט של חבורות אלגבריות קשירות.
למרקורייב היו תלמידי מחקר רבים לאורך העשורים האחרונים, איתם חקר נושאים רבים בתחום האלגברה. אחד מתלמידיו הבולטים הוא ניקיטה קרפנקו.
הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו

הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו (באנגלית: Westboro Baptist Church) היא כנסייה בפטיסטית בדלנית הידועה בהתבטאויות השנויות במחלוקת שלה, וההפגנות הפרובוקטיביות שחברייה עורכים בארצות הברית. עקרונותיה המרכזיים הם התייחסות מילולית-פונדמנטליסטית לתנ"ך הנוצרי, שלילה מוחלטת של דתות וזרמים אחרים (כולל נצרות קתולית), אמונה שהומוסקסואליות היא חטא שדינו מוות, והאשמת היהודים ברצח ישו. הכנסייה טוענת שהשתתפה משנת 1991 עד 2018 ביותר מ-62,000 הפגנות ברחבי ארצות הברית.
בניגוד למחשבה המקובלת, הכנסייה נוטה לא להתייחס לעניין הגזע, ואינה מציגה מוטיבים גזעניים בפומבי. מייסד הכנסייה פרד פלפס, עורך דין במקצועו, היה ידוע בעבודתו המשפטית לצד אפרו-אמריקאים במסגרת התנועה לזכויות האזרח.

היסטוריה

הכנסייה נוסדה בידי פרד פלפס (Fred Phelps), כומר ועורך דין אמריקאי יליד קנזס, 1929 נפטר ב-24 במרץ 2014, היה אב ל-13 ילדים. הוא הקים את הכנסייה ב-1955 באופן עצמאי עם אופי בפטיסטי וקלוויניסטי, אך מעולם לא היה לה קשר לקהילות או למוסדות רשמיים של הנצרות. כנסיית וסטבורו מונה כיום 71 חברים, מתוכם 60 הם בני משפחתו של פלפס.

פעילות מחאה

כנסיית וסטבורו ידועה כארגון דתי קיצוני בעקבות ההפגנות הרבות שהיא עורכת תוך הנפת שלטים שעליהם סיסמאות פרובוקטיביות הקוראות להתמסרות וכניעות כלפי אלוהים וישו, ורמיסת דגל ארצות הברית. ב-1996 ערך הארגון הפגנה מול מוזיאון השואה האמריקאי וטען שהיהודים הביאו על עצמם את השואה משום שהם מבצעים מעשי סדום ומשום שהם רצחו את ישו. במשך השנים נערכו הפגנות נוספות נגד מוסדות יהודיים כמו הליגה נגד השמצה, שמתחה ביקורת על כנסיית וסטבורו. הארגון משווה את רוב הדתות כגון הנצרות הקתולית, אסלאם ובודהיזם לעבודת השטן.
הארגון מדגיש את איסור משכב זכר ומרבה למחות נגד הומוסקסואליות, וטוען שפיגועי 11 בספטמבר ואסונות טבע שונים הם נקמתו של אלוהים על פריצות מינית ועל כפירה. ב-1998 ערך הארגון הפגנה בהלוויתו של מת'יו שפרד, צעיר הומוסקסואל וקורבן פשע שנאה שהוכה למוות. הארגון הרבה להפגין בהלוויות של חיילי צבא ארצות הברית שנהרגו באפגניסטן ובעיראק בקריאה שאלה נשרפים בגיהנום כעונש על נטישת המוסר האלוהי. בעקבות זאת, במספר מדינות נחקקו חוקים האוסרים הפגנות במרחק של עד 150 מטר מהלוויה, והסנאט האמריקני אישר את "חוק הכבוד לגיבוריה הנופלים של אמריקה". ארגוני ליברלים, הומוסקסואלים ויהודים מרבים לערוך הפגנות נגד בהן משתתפים מאות אנשים.
כנסיית וסטבורו תועדה בסרט דוקומנטרי של ה-BBC שנקרא "המשפחה השנואה ביותר באמריקה" אותו ערך והגיש העיתונאי לואי ת'רו, בתוכנית הטלוויזיה של מייקל מור, בתוכניתו של ביל אוריילי בפוקס ניוז ובתחקירים שונים של ערוצי חדשות אמריקאים ובריטים.
סיסמאות המשמשות אותה: "אלוהים שונא מתרוממים", "אלוהים שונא את אמריקה", "אלוהים שונא את ישראל", "היהודים הרגו את ישו", "תודה לאל על 11/9", "אובמה הוא האנטיכריסט", "כמרים (קתולים) אונסים ילדים". באתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה מצוין כי איננה תומכות בגזענות, ובמעשי אלימות של ארגונים ניאו נאצים. לטענתם "הנאצים האמיתים בעולם הם המתרוממים".
גלריית טייט

היסטוריה

הרעיון להקמת גלריה לאומית לאמנות הוצע לראשונה בממלכה המאוחדת בשנות ה-20 של המאה ה-19 על יד סר ג'ון לסטר, ברון דה טאבליי. בשנת 1847 תרם רוברט ורנון את אוספיו לגלריה הלאומית ומספר שנים לאחר מכן ג'ון שפסהאנקס תרם את אוספיו למוזיאון דרום קנזינגטון (לימים, מוזיאון ויקטוריה ואלברט). רק בשלהי המאה ה-19 הושג המימון להקמת גלריה לאמנות בריטית - במימונו של הנרי טייט. הגלריה הוקמה במילבנק, בפימליקו שברובע וסטמינסטר, על גדת נהר התמזה. טייט אף תרם לגלריה את אוספיו הנרחבים, בתנאי שאוצר המדינה ישלם את עלויות רכישת האתר. הגלריה נוסדה בשנת 1897 בשם "הגלריה הלאומית לאמנות בריטית" (National Gallery of British Art), ועד שנת 1954 נוהל המוזיאון והאוסף על ידי הגלריה הלאומית.
בשנת 1915 תרם יו ליין את אוספיו שכללו אמנות מודרנית אירופאית למוזיאון, ובשנים 1926 ו-1937 אספן האמנות ג'וסף דוין מימן את הרחבת מבנה המוזיאון. 
מאז שנת 1954 ובמשך שלהי שנות ה-50 ושנות ה-60 ניהלה מחלקת האמנות החזותית של מועצת האמנות של בריטניה הגדולה את המוזיאון, ואירגנה את התערוכות בו, כגון התערוכה הרטרוספקטיבית של מרסל דושאן בשנת 1966.
בשנת 1987 הוקם אגף קלור על מנת להציג את תרומת טרנר למוזיאון, וכן הוקם אודיטוריום בין 200 מושבים.
בשנת 1988 נפתח סניף טייט ליברפול של הגלריה בעיר ליברפול. בסניף הוצגו תערוכות זמניות ומוצגים מתחלפים שהובאו מהגלריה בלונדון. 
בשנת 1993 הוקם סניף סנט אייווס של המוזיאון, המציג אמנות בריטית מודרנית ובעיקר אמנות של אסכולת סנט אייווס.
בשנת 2000 חולק אוסף המוזיאון בין ארבעה מוזיאונים: מוזיאון טייט בריטניה הממוקם במבנה המקורי של הגלריה - מציג אמנות בריטית משנת 1500 ועד ימינו; מוזיאון טייט מודרן - מציג אמנות בריטית ואמנות בינלאומית מודרנית שנוצרה משנת 1900 ואילך; מוזיאון טייט ליברפול - מציג אמנות מודרנית משנת 1900 ואילך; מוזיאון סנט אייווס - מציג אמנות מודרנית בדגש על אמנות מקומית; כמו כן מנהל המוזיאון את מוזיאון ברבר הפסוורת' שנפתח בשנת 1980.
בשנת פעולתו הראשונה ביקרו במוזיאון טייט מודרן שבאזור בנקסייד (בגדה הדרומית של נהר התמזה) למעלה מ-5.25 מיליון מבקרים.
בשנת 1998 החל לפעול אתר האינטרנט של המוזיאון "טייט אונליין" (Tate Online) בו מוצג מידע על כל הגלריות ועל היצירות המוצגות בגלריות.
מכון ירושלים לדיינות

מכון ירושלים לדיינות הוא ארגון המאגד מספר פעילויות ומוסדות ביניהן כולל אברכים "אוהל יוסף", בית דין לממונות "נתיבות חיים" בהכוונת הרב נפתלי נוסבוים, "בית הוראה" עבור המעוניינים להיוועץ בעניינים הלכתיים, תפעול אתר "דין", מכון מחקר תורני, ועוד. בראש המכון עומדים הרב יוסף פליישמן, אב בית דין "נתיבות חיים", והרב אשר פלג, המכהן גם כדיין.
כולל האברכים ממוקם צמוד לבית הדין, על מנת להכשיר את האברכים הלומדים בו להוראה, כחלק מפעילות זו, אברכים מהכולל משתתפים בחלק מהדיונים כשימוש והנחשבים שביניהם אף יושבים כדיינים בהרכבים השונים.
משרדי המכון נמצאים בירושלים אך למכון שלוחות נוספות כמו הכולל לדיינות שבקריית יערים.
המכון גם מוציא לאור ספרי הלכה, מהמפורסמים שבהם היא סדרת הספרים "עומקא דדינא". וכן עלון בשם "עלון המשפט" שבו נידונים נושאים שונים בחושן משפט.

אתר דין

באתר "דין", רבני האתר מספקים מענה הלכתי לכל דורש, במגוון שפות, בכל תחומי ההלכה: דיני ממונות, הלכות אישות, כשרות המזון, שמירת שבת, שימוש במכשירים ואביזרים טכנולוגיים ועוד. השאלות ממוינות לפי נושאים, ונשלחות לרבנים המומחים בתחומן. כאשר נשלחות למערכת האתר שאלות מורכבות ביותר הדורשות מאמץ מחקרי מרוכז, רבני האתר נועצים בפוסקים חשובים ומדענים רלוונטיים, ומפרסמים את התשובות עם ריכוז של עיון הלכתי, ועם הפניות למקורות השונים, עבור ציבור הקוראים.
השאלות והתשובות נאספות באתר, וכך נרקם מאגר הלכתי, המכיל עשרות אלפי תשובות הלכתיות. 
בנוסף האתר מכיל מאגר פרסומי מאמרים הלכתיים מקיפים בנושאי אקטואליה שונים. 
באתר ניתן להוריד קבצים של חוזים והסכמים שונים שנערכו כדי להתאימם לכללי ההלכה היהודית (עם הקפדה מדוקדקת על דיני ריבית וכיוצא באלו). בין המסמכים ניתן למצוא: שטר היתר עסקה, צוואה הלכתית וצוואה של שני שותפים לחלוקה מחיים, הסכם שכירות, הסכם שותפות תיווך ושטר הלוואה עם ערב קבלן.
סעיד אלחרומי

ביוגרפיה

אלחרומי הוא בן לשבט מסעודין אל-עזאזמה. אביו היה חקלאי שגידל כבשים. לאלחרומי שמונה אחים ואחיות. למד בבית ספר תיכון בג'ת שבמשולש. הואיל ומשפחתו הגרעינית מתגוררת בנגב, התגורר אלחרומי במשך שלוש שנים אצל קרובי משפחתו כדי ללמוד בג'ת. למד באוניברסיטה העברית פיזיקה והיה למורה לפיזיקה.
אלחרומי הוא סגן יושב ראש הרשימה הערבית המאוחדת (רע"ם). בבחירות לכנסת העשרים התמודד מטעם הרשימה המשותפת. הוא הוצב במקום ה-15 ברשימה. ב-11 באוגוסט 2017, עם התפטרותו של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – במסגרת הסכם רוטציה – התמנה אלחרומי לחבר כנסת במקומו.
אלחרומי הוא יושב ראש ועדת ההיגוי העליונה של ערביי הנגב.
בבחירות אפריל 2019 הוצב במקום השביעי ברשימת רע"מ-בל"ד אך לא נבחר לכנסת. לקראת בחירות ספטמבר 2019 נבחר במקום השלישי מטעם רע"ם, הוצב במקום ה-11 ברשימה המשותפת, ונבחר לכנסת.
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית

היסטוריה

וועדת ההגנה הלאומית נוצרה במסגרת השינוי החוקתי ב-1972. במסגרת השינוי, נוצרו מספר וועדות שהיו כפופות לוועד המרכזי העממי שתפקד על תקן של "קבינט-על". הוועדה כללה אז ארבעה חברים ובראשם קים איל-סונג. על פי ההחלטה: "הוועד המרכזי העממי מייסד וועדת מדיניות פנים, וועדת מדיניות חוץ, וועדת הגנה לאומית וועדת משפט וביטחון וועדות אחרון כדי לסייע לו בעבודה".
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן

ביוגרפיה

קרולינה נולדה בביבריך ב-4 באפריל 1762, לקרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ולקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-2 בדצמבר 1786 התחתנה קרולינה בביבריך עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, שחיפש להתחתן עם בת בית המלוכה הדני, אך מכיוון שלא מצא התחתן עם קרולינה, שהייתה בת דודתו של דוכס אוגוסטנבורג.
בשנת 1821 מת בעלה פרידריך, נסיך הסן-קאסל, וב-17 באוגוסט 1823 מתה קרולינה.
האימפריה היפנית

טרם מלחמת העולם השנייה

במחצית השנייה של המאה ה-19 בוטלה כהונת השוגון, והקיסר הפך לשליט אבסולוטי. המשטר הפיאודלי בוטל והוכרזה חוקה שבה נקבע כי הממשלה אחראית בפני הקיסר וכי הרשות המחוקקת תורכב משני בתים. מערכת החינוך היפנית התפתחה בשנים אלה, נפתחו בתי ספר ציבוריים, ובמקביל הונחה תשתית לתעשיית טקסטיל ופלדה שהביאה את יפן להיות גורם משמעותי בעולם המסחר באותה תקופה. 
בצבא היפני הונהג שרות חובה והוא אומן על ידי קצינים גרמנים, ובמקביל צי הים היפני גדל והורחב והשתמש ביועצים בריטים. מאותה תקופה החלה יפן בהתפשטות אימפריאליסטית. ב 1874 כבשה יפן את איי ריוּקיוּ וב 1878 את איי בּוֹנין.
ב-1895, בתום מלחמת סין-יפן הראשונה, כבשה יפן את פורמוזה מידי האימפריה הסינית המתפוררת. ב-1905 הביסה יפן את רוסיה במלחמת רוסיה-יפן שהתנהלה על השליטה בצפון-מזרח סין, חבל מנצ'וריה, ניצחון שהכה בתדהמה את מדינות המערב שחזו לראשונה בתבוסה של מעצמה אירופית כדוגמת רוסיה בידי מדינה לא-מערבית.
ב-1910 כבשה יפן את קוריאה מידי סין, ובמלחמת העולם הראשונה תמכה יפן במדינות ההסכמה (בעיקר על ידי שליחת כוח עבודה), ובתמורה קיבלה שליטה על מספר איים באוקיינוס השקט שהיו קודם לכן בשליטת גרמניה.
Animals as Leaders

ביוגרפיה

לאחר פירוק להקת המטאלקור Reflux בה היה חבר טוסין אבאסי, הוא החליט לקחת שנה הפסקה מעשיית מוזיקה, והתרכז בלימודי מוזיקה ושיפור טכניקת הנגינה. בתום השנה נענה להצעת חברת התקליטים Prosthetic להקים פרויקט סולו ולהקליט אלבום. אבאסי בחר בשם Animals as Leaders.
האלבום הראשון של הפרויקט הוקלט ב-2008 ונוא נושא את שם ההרכב. את רוב תפקידי הגיטרה והבס הקליט אבאסי בעצמו. בפרויקט השתתף גם גיטריסט להקת Periphery, מישה מנסור, הפיק מוזיקלית את האלבום וכמו כן תרם להקלטה תפקידי גיטרה, בס וסינטסייזר. האלבום יצא ב-2009.
ב-2010 גיבש אבאסי סביבו נגנים נוספים והפרויקט הפך ללהקה. הלהקה הוציאה עד היום 3 אלבומי אולפן ועוד גרסה מחודשת לאלבום הראשון.
ב-8 באוקטובר 2016 הלהקה הגיעה להופיע בישראל, במועדון האומן 17, שבתל אביב.

סגנון

הלהקה מזוהה עם סגנון הנגינה הוירטווזי ויוצא הדופן של אבאסי, אשר מנגן במהירות ובדיוק בגיטרות מרובות מיתרים.
הלחנים של אבאסי מושפעים מרוק מתקדם ומהרמוניות ג'אז. הלהקה עושה שימוש ריתמי נרחב במשקלים א-סימטרים.
כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת ממבשרות, ומפתחות סגנון הדג'נט.
החל מהאלבום השלישי, ההרכב חורג מדוגמת ה"שילוש הקדוש של הרוק", דהינו גיטרה-בס-תופים, ופועל במתכונת של טריו המורכב משתי גיטרות בעלות 7 ו-8 מיתרים ומתופף. השימוש במיתרים הנמוכים מהווה תחליף לתפקיד הבס.
דמו (מוזיקה)

גרסת דמו, המוכרת לעיתים בעברית גם כסקיצה, היא גרסה מוקלטת ראשונית של שיר טרם עבר הפקה מוזיקלית נרחבת. מקור הביטוי הוא במילה האנגלית להדגמה (Demonstration). גרסת דמו יכולה לשמש לשתי מטרות עיקריות.
כלי עזר בהקלטות של שיר - במקרה זה, גרסת הדמו מהווה טיוטה מוקלטת אשר משמשת כנקודת התייחסות לשאר הנגנים כאשר אלו מקליטים את חלקם בשיר.
מוצר ראשוני להציג בפני אחרים - גרסת דמו של שיר, יכולה להדגים את רעיונות האומן בפני מפיקים, חברות תקליטים או אומנים אחרים, כדי לעניין את אחד מהנ"ל בהתחלה של עבודת הפקה נרחבת יותר על השיר.

כלי עזר בהקלטות של שיר

במהלך הקלטות של שיר באולפן, בדרך כלל מוקלט כל אלמנט בשיר אינדיבידואלית. כלומר, שירה, קולות רקע, גיטרה, תופים, בס וכן הלאה - בהתאם לכמות הכלים אשר משתתפים בשיר, מוקלטים בנפרד . בדרך הקלטה זו, איכותו של כל רכיב משתפרת, וניתן לשלוט באופן השתלבות הצלילים יחדיו בעריכה הסופית. למשל, במידה וווליום התופים הוא גבוה מדי בהקלטה, ניתן להוריד אותו באופן ישיר בזמן העריכה, מבלי להקליט מחדש את כל התפקידים. בשיטת הקלטה לייב, בה מנגנים כל הנגנים סימולטנית ביחד, אין אפשרות לשלוט בכלי בודד אשר לא משתלב היטב. במידה וכלי אחד לא פועל באופן שסוכם מראש, יש להקליט מחדש את כל השיר.
כדי לאפשר לנגנים להבין מתי עליהם לנגן את חלקם, מוקלטת גרסת דמו של שיר, אשר מושמעת לנגנים באוזניות (כדי שהקול של הקלטת הדמו לא יוקלט בטעות). בדרך פעולה זו, הנגן יודע באיזו נקודה עליו לנגן את החלק שלו בשיר. בסוף הקלטת כל חלקי השיר, טכנאי הסאונד משלב את הרצועות השונות יחדיו כדי ליצור את השיר בגרסתו המלאה.
על פי רוב, כדי לא לבלבל את הנגנים, תוקלט גרסת הדמו עם מינימום של כלים. מקובלים שני סוגים של הקלטות. 1. הקלטה אינסטרומנטלית - ללא שירה. כלי נגינה אחד (דוגמת גיטרה) מנגן את השיר במלואו כולל קטעי מעבר בם אמור להתנגן סולו של אחד מהכלים. 2. גרסה מינימליסטית - שירה וכלי נוסף אחד (לרוב גיטרה). הקלטת השירה עוזרת לנגנים לא להתבלבל כלפי המיקום שלהם בשיר (למשל, האם הם מקשיבים לפזמון השני או השלישי).

מוצר ראשוני להציג בפני אחרים

להקות צעירות/לא מוכרות - מקליטות גרסאות דמו לשירים מקוריים כדי להשתמש בהן להציג את עבודתן בפני אחרים. אולם, בעוד גרסת הדמו שמשמשת להקלטות באולפן לרוב יכללו שני תפקידים בלבד - שירה וגיטרה, גרסאות דמו שאמורות להיות מוצגות בפני מפיקים או חברות תקליטים יכללו אלמנטים נוספים כגון תופים, גיטרה חשמלית, גיטרת בס, קלידים וכיוצא בזה. הסיבה שגרסה זו תקרא דמו היא איכות ההקלטה, ובדרך כלל הפקה נמוכה.
אמנים מוכרים - לעיתים יקליטו גרסאות דמו כטיוטה ראשונית, כדי להציגן בפני עמיתיהם (חברי להקה, נגנים, מפיקים ועוד) ולהחליט כיצד יש לפתח את השיר, או כדי להוות בסיס לאלבום מתוכנן. דוגמת המקרה בו רוג'ר ווטרס הציג בפני שאר חברי להקת פינק פלויד שתי גרסאות דמו לאלבומים The Wall ו-The Pros and cons of hitchhiking, אשר עליהם הוא עבד בביתו, כדי להחליט במשותף על איזה פרויקט הלהקה רוצה לעבוד.

הקלטות נדירות למעריצים

במקרים רבים של אמנים מוצלחים, ישנו ביקוש גבוה של מעריצים לחומרים נדירים נוספים שהאומן או להקה הקליטו ולא שיחררו. קלטות דמו הן מקור משמעותי לחומרים נדירים שמשוחררים לציבור הרחב. כך בגרסאות המחודשות של אלבומי דייוויד בואי אשר כוללות את גרסאות הדמו לפיהן הקליטו חברי להקתו את השירים של אלבומים כגון זיגי סטארדסט.
ניקוס אנסטסיאדיס

ביוגרפיה

ניקוס אנסטסיאדיס נולד בפרה פדי במחוז לימסול (למסוס). 
הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה ואחר כך השתלם במשפט ימי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ופתח בקריירה של עורך דין בעיר לימסול. בעת הלימודים ביוון היה פעיל במפלגת "איחוד המרכז" של גאורגיוס פפאנדראו.
החל משנת 1981 נבחר ללא הפסקה לבית הנבחרים של קפריסין. בשנים 1991-1993 ו-1993-1997 היה יושב ראש הסיעה "ההתלכדות הדמוקרטית" בפרלמנט ובשנים 1996-2001 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט. ב-8 ביוני 1997 נבחר ליושב ראש המפלגה "ההתלכדות הדמוקרטית".
בבחירות לנשיאות בשנת 2013 הציג מועמדותו לתפקיד הנשיאות כשהנשיא דימיטריס כריסטופיאס לא רץ שוב לתפקיד. 
בסיבוב הראשון של הבחירות ב-17 בפברואר 2013 לא הצליח להשיג את הרוב המוחלט הדרוש מול המועמד העצמאי סטברוס מאלאס, שנתמך על ידי הקומוניסטים, ומול מועמד עצמאי אחר, שנתמך על ידי המרכז הפוליטי, כולל הסוציאליסטים EDEK, יורגוס ליליקס. אנסטסיאדיס נבחר בסיבוב השני ב-24 בפברואר 2013 כשגבר על מאלאס ברוב גדול 
(57.5 % מהקולות מול 42.5% שקיבל מאלאס). אחוז ההשתתפות בבחירות היה 80.7% מבעלי זכות ההצבעה.

חייו הפרטיים

ניקוס אנסטסיאדיס נשוי לאנדרי מוסטקודי ויש לו שתי בנות וארבעה נכדים.

בנוגע לפתרון הפילוג של קפריסין

למרות התנגדות מפלגתו, תמך ניקוס אנסטסיאדיס בתוכנית אנאן לגבי שאלת איחודו מחדש של קפריסין, שהציעה פתרון על בסיס פדרטיבי, שנדחה על ידי הצד היווני-קפריסאי והוא ספג על כך בקורת בתוך המפלגה. במהלך מערכת הבחירות לנשיאות בשנת 2013 התבטא לטובת פתרון דו-אזורי של בעיית קפריסין, עם אפשרות אימוצו של מודל פדרלי, למרות הקושי של הקפריסאים היוונים להסכים לפתרון כזה.

בנושא המשבר הכלכלי

קפריסין נפגעה מאוד מהמשבר הכלכלי העולמי בשנים 2009-2008, במיוחד עקב קריסתם של הבנקים של יוון. בנוסף פיצוץ בתחנת הכוח הגדולה של המדינה בשנת 2011 פגע מאוד במקורות האנרגיה. כלכלת קפריסין נדרשה לסיוע, שהגיע בעשור השני של המאה ה-21 בעיקר מרוסיה. אנסטסיאדיס הבטיח שיפנה עם בקשה לחבילת חילוץ אל האיחוד האירופי ואל קרן המטבע הבינלאומית.

בנושא ההצטרפות לנאט"ו

בשנת 2011 הצביע הפרלמנט של קפריסין בעד הצטרפותה של המדינה לנאט"ו, אולם הנשיא דימיטריס כריסטופיאס הטיל וטו על החלטה זו בטענה שהייתה עלולה להפריע לאיחודה מחדש של קפריסין. אנסטסיאדיס תמך בהצטרפות קפריסין לנאט"ו ורואה בכך דווקא סיכוי למציאת פתרון לבעיית פילוגה של קפריסין.
בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית

בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית ממוקם בקמפוס האקדמיה בעיר אנאפוליס שבמדינת מרילנד. הוא מיועד בעיקר לקבורת אישים רמי מעלה יוצאי צי ארצות הברית.

בית הקברות

בית הקברות הוקם בשנת 1869 על פני חלק משטח שנרכש שנה קודם לכן לשם הרחבת האקדמיה. כיום (2018) הוא משתרע על פני שטח של כ-27 דונם, לחוף תעלה הזורמת לתוך נהר הסוורן. הוא כולל 46 חלקות קבורה. במקום נקברו מפקדים של הצי וחיל הנחתים, בוגרים של האקדמיה שעוטרו בעיטורים, מפקדים של האקדמיה, מספר קטן של מלחים ואף ילדים. ממוקמות בו מצבות קבורה במגוון סגנונות עיצוב.
בבית הקברות הוצבו גם מספר אנדרטאות לזכר ימאים. הבולטת שבהן היא האנדרטה לזכר נספי משלחת המחקר הארקטית ג'אנט בשנת 1881.
בתקופה המודרנית כללי הזכאות לקבורה בבית הקברות הם מצמצמים. בעיקרו של דבר נתונה זכות הקבורה לאנשי סגל פעילים של האקדמיה, לבוגרי האקדמיה שהגיעו לדרגת תת-אדמירל או בריגדיר גנרל ולבני זוגם וילדיהם הקטנים. למזכיר הצי ולמפקד האקדמיה סמכות לאשר חריגים מסוימים לכללים אלו.
בשנת 1987 נוסף לבית הקברות מבנה קולומבריום, שהוקם בכספי תרומות פרטיות. תנאי הזכאות להפקדת כדי אפר בו הם מקלים יותר.
ויאריאל

היסטוריה

ויאריאל הוקמה בהוראת מלך אראגון חיימה הראשון בשנת 1274 ובשל כך זכתה לשמה - "ויאריאל", אשר בתרגום מספרדית משמעותו "עיירת המלך". העיירה הוקמה במטרה לבצר את האזור לאחר שחיימה הצליח לכובשו מידי המוסלמים. העיירה מוקמה על הדרך הרומית העתיקה אשר עברה באזור ושלטה על דרכי התעבורה לעיירה בוריאנה, אשר הייתה באותה העת תחת שלטון מוסלמי.
העיירה התרחבה עם הזמן ובמאה ה-14 יצאו הבתים אל מעבר לחומות המקוריות. במאה ה-16 נחפרו בארות ובוצעה השקיה של שטחים יבשים, אשר הביאה להתפתחות החקלאות. 
על אף מפלות אשר ספגה העיירה במהלך מלחמת הירושה הספרדית, ולצד נטילת חלק במרידות רבות במאה ה-18, החלו להתפתח בעיירה תעשיות שונות, בעיקר טקסטיל ובמאה ה-19 גידולי תפוזים, אשר הפכו עם הזמן לעיקר המסחר בעיירה.
לייב 8

Live8 היה קונצרט רוק בינלאומי גדול, שהתקיים ב-2 ביולי 2005, בהשתתפות אמנים רבים בשמונה במות ברחבי העולם.

המופע

המופע התקיים בו זמנית ב-8 המדינות, וכן בדרום אפריקה.
הערים בהן התקיים המופע:
לונדון, פריז, ברלין, רומא, פילדלפיה, בארי (קנדה), טוקיו, יוהנסבורג, מוסקבה, פרויקט עדן (ליד קורנוול, בריטניה). 
את האירוע יזמו מספר ארגונים ואישים ידועים, ובראשם הזמר בוב גלדוף וסולן להקת U2, בונו.
הכניסה למופע הייתה בחינם, והוא הועבר בשידור חי ברוב מדינות העולם המערבי. 
במופע השתתפו למעלה מ-1,000 אומנים, ובעיני רבים גולת הכותרת המוזיקלית שלו הייתה הופעת איחוד היסטורית של להקת פינק פלויד. כמו כן זמרים ולהקות נוספות כגון: לינקין פארק, קולדפליי, גרין דיי, להקת המי, פול מקרטני, דף לפרד, סטיבי וונדר, בון ג'ובי, הפט שופ בויז. לצד, .R.E.M, מדונה, סלין דיון, סטינג, רובי ויליאמס, Wir sind Helden ורבים אחרים. גם הזמרת הישראלית אחינועם ניני השתתפה, במופע שהתקיים ברומא.
מזכ"ל האו"ם, קופי ענאן, נאם באירוע, וכן מנהיג דרום אפריקה לשעבר, נלסון מנדלה.
המופע שודר ב-182 תחנות טלוויזיה ברחבי העולם ובכ-2,000 ערוצי רדיו. השידור בישראל הועבר בערוץ ישראל 10.
חדר בריחה

חדר בריחה, או חדר מילוט (נקרא בישראל לעיתים קרובות בשמו הלועזי אסקייפ רום, Escape room), הוא משחק הרפתקאות בו אנשים ננעלים בחדר ביחד עם משתתפים אחרים, וצריכים להשתמש בחפצים שונים הנמצאים בחדר כדי לפתור סדרה של חידות, למצוא רמזים, לפענח צפנים ולהימלט מהחדר תוך זמן מוגבל.
משחקים אלו מבוססים על משחקי הווידאו מז'אנר "הבריחה מהחדר", כמו למשל "חדר הארגמן", "סאבמשין", "הדלתות" ועוד רבים אחרים, בהם השחקן נעול בחדר ואמור לסרוק את סביבתו במטרה למצוא כלים ורמזים שיובילו ליציאה מהחדר. השחקנים המשחקים במשחקים אלו צריכים להשתמש בכושר הבחנה וחשיבה ביקורתית, יכולות אנליטיות וכישורים אסטרטגיים כדי לברוח מהחדר. השראות אחרות ליצירת המשחק נלקחו ממשחקי לוח, סרטים וספרים.
בדרך כלל חדרי בריחה מאורגנים מסביב לנושא מסוים. הנושא הוא סיפור המסגרת שבתוכו מתרחשת העלילה של החדר, והמשתתפים מתקדמים בו ביחד עם התקדמות המשחק ופתרון החידות. בדרך כלל לפני הכניסה לחדר מועברת הדרכה שמטרתה לספר למשתתפים במשחק את סיפור המסגרת. ההדרכה יכולה להיות על ידי מדריך או על ידי סרטון קצר, ובחדרים מתקדמים על ידי משקפי מציאות מדומה.

חדרי בריחה ברחבי העולם

המשחק אורגן בתחילה ביפן, בסין ובהונג קונג. חברת "The Real Escape Game" הייתה בין הראשונות בעולם שהחלו את הטרנד ביפן בשנת 2007 , אם כי המשחק הראשון אורגן כבר ב-2006 בעמק הסיליקון, קליפורניה, על ידי קבוצת מתכנתים. לאחר מכן נפתחו חדרים באירופה, תחילה בהונגריה ובשווייץ, ואחר כך החלו להיפתח בצפון אמריקה, בשאר אסיה, ובאוסטרליה. שתיים מהחברות הוותיקות בעולם בתחום הן HintHunt ו-AdventureRooms.
במספר מקומות בעולם נערכים משחקי היחלצות מחדר נעול כאירוע, כך למשל בטורונטו, קנדה; סיאטל, וושינגטון; סן פרנסיסקו, קליפורניה; וגם בהונגריה, שווייץ, רוסיה, בריטניה, ספרד, פולין, יוון, אוסטרליה ובמדינות שונות באסיה.
משחקי היחלצות מחדר נעול הפכו לפופולריים באירופה, ארצות הברית, יפן, טאייוון וסין. כל משחק משלב אלמנטים מקומיים ומציג תפאורה שונה וסיפור רקע שונה.

חדרי בריחה בישראל

בישראל ישנם כ-350 חדרי בריחה  הפרושים בכל רחבי הארץ, רובם נמצאים באזור מרכז הארץ. נסגרו כ-100 חדרים שפעלו בעבר.
בנוסף, במאי 2017, בערוץ Yes Kidz עלה שעשועון טלוויזיה בשם אסקייפ שבו מתחרים בני נוער על אליפות חדרי הבריחה בישראל.

כנס חדרי הבריחה הראשון בישראל

ב-5 במרץ 2017 נערך בישראל לראשונה כנס חדרי הבריחה הראשון בישראל. הכנס התקיים בבית ציוני אמריקה בת"א. מאות אנשים לקחו חלק בכנס שיועד לחובבי חדרי בריחה (אסקייפרים), בעלי חדרי בריחה, בעלי מקצוע בתחום ומתעניינים. בכנס הועברו הרצאות מפי דמויות מובילות בתחום, במגוון תחומים: החל מסוד הקסם של חדרי בריחה, דרך שימושיו בצה”ל ומערכת החינוך ועד לחידושים והדור הבא של חדרי הבריחה. תוכני הכנס והמצגות זמינים לצפייה ברשת. בתום הכנס הוכרזו חדרי הבריחה הטובים בישראל במגוון קטגוריות על בסיס הצבעות של אלפי גולשים.