google/wiki40b huggingface dataset:
מכבי עירוני קריית אתא

מכבי עכו

הקבוצה החלה את דרכה באמצע שנות ה-70, כאשר איש העסקים העכואי ברוך אופיר, שהיה בזמנו הפנוי שוער כדורגל חובב, הקים את קבוצת הכדורגל "מכבי עכו" על חורבות קבוצת "הנוער העובד והלומד עכו", ששיחקה בליגה ד'. מכבי עכו חסתה במשך שנים בצלה של הפועל עכו, הקבוצה המובילה בעיר שנהנתה מקהל אוהדים רב יותר ומתמיכת מוסדות ההסתדרות. מכבי עכו שיחקה במשך שנים בליגות נמוכות, והתבססה על שחקנים שהגיעו לקבוצה בעיקר מערי הצפון והגליל המערבי. בסוף  שנות ה-80 החלה מכבי עכו להתקדם במעלה הליגות, והעפילה עד לליגה הארצית, וזאת במקביל לירידת קרנה של הפועל עכו. מכבי עכו עקפה את הפועל עכו והפכה לקבוצה הבכירה של העיר. כוכב הקבוצה באותן שנים היה סמי עייש, אשר גם אחיו שיחק בקבוצה. לצדם שיחקו שחקנים נוספים, שהגיעו לקבוצה מיישובים כמו שלומי, מעלות, נהריה   כרמיאל  והקריות.  עונת 1999/2000 הייתה העונה האחרונה שבה הקבוצה נקראה מכבי עכו.

מכבי עירוני קריית אתא

למרות היותה הקבוצה המייצגת של העיר - טענו אנשי מכבי, כי העירייה המקומית מפלה אותם לרעה למול הפועל. בשנת 2000 החליט יו"ר מכבי עכו ברוך אופיר להעביר את הקבוצה מעכו לקריית אתא, ושם הקבוצה שונה ממכבי עכו למכבי עירוני קריית אתא. לתושבי קריית אתא זאת הייתה הזדמנות לקבל קבוצת כדורגל חדשה בעירם, לאחר שקבוצת הפועל קריית אתא, ששיחקה בשנות ה-80 בליגה א', התפרקה מספר שנים קודם לכן. בשנה הראשונה לקיומה שיחקה קריית אתא בליגה הלאומית, ואף הובילה את הטבלה למשך מספר מחזורים בתחילת העונה. את הקבוצה אימן שחקן הפועל עכו לשעבר מומי זפרן. הקבוצה לא הצליחה להמשיך את המומנטום החיובי שלה מפתיחת העונה. היא הלכה והתדרדרה ואף הפסידה 6:1 למכבי אחי נצרת. הקבוצה לא הצליחה למשוך קהל אוהדים מקריית אתא, ובסיום העונה נשרה לליגה הארצית.
בשנת 2005 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה א', לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון. אולם, הקבוצה נשארה בכל זאת בליגה בגלל האיחוד בין הכח מכבי רמת גן למכבי רמת עמידר, דבר אשר יצר מקום ריק בליגה הארצית, אותו מלאה הקבוצה.
הקבוצה נשארה בליגה הארצית עד לעונת 2007/2008, בסיומה חזרה לליגה הלאומית ובנוסף לכך זכתה בגביע הטוטו לארצית. בחלוף עונה סיימה הקבוצה אחרונה בליגה הלאומית, ועקב ביטול הליגה הארצית נשרה הקבוצה היישר לליגה א', שחזרה להיות הליגה השלישית. את עונת 2010/11 סיימה בחלק העליון של הטבלה, אך לא העפילה לליגה הלאומית.

תארים

גביע הטוטו לליגה הארצית (1): 2007/2008
רבי אפס

רבי אפס היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון של האמוראים (בסביבות שנת 225).
רבי אפס היה מבית דינו של רבי יהודה הנשיא. במדרש מובא כי רבי מינה אותו לכתוב מכתב לאנטונינוס, והרב היימן מסיק מכך שהוא היה סופרו של רבי יהודה הנשיא. גר בדרום הארץ והוא מכונה בתלמוד הירושלמי "רבותינו שבדרום". רבי יהודה הנשיא ציווה לפני מיתתו שימנו את רבי חנינא בר חמא כממלא מקומו בראשות הישיבה, אך הוא סירב ליטול את המשרה כל עוד היה רבי אפס בחיים מכיוון שרבי אפס היה גדול ממנו שתי שנים ומחצה, לכן הוכתר רבי אפס כראש הישיבה לאחר רבי. בתפקיד זה שימש לפחות עשרים שנה, עד פטירתו, ורק אחריו מונה רבי חנינא בר חמא. רבי אושעיא מזכירו פעמים רבות. מתלמידיו היה לוי בר סיסי].
The Remixes (אלבום של מריה קארי)

הצלחה מסחרית

בדומה לאלבום האוסף הקודם שלה אלבום זה זכה לקידום מועט אם כי כאשר טומי מוטולה, בעלה לשעבר ומנהל קולומביה רקורדס פוטר מתפקידו מריה זכתה לקבל יותר החלטות לגבי האלבום והתראיינה יותר בטלוויזיה על מנת לקדם אותו.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האלקטרוניים של ארצות הברית ושהה שם 8 שבועות. הוא פתח עם מכירות של 40,697 עותקים בארצות הברית ונחת במקום ה-26 במצעד האלבומים הרשמי של ארצות הברית. נכון לנובמבר 2018 האלבום מכר 289 אלף עותקים בארצות הברית.
עינניות

תנאי מחיה

כשליש מהעינניות פוטוטרופיות (מבצעות פוטוסינתזה) אך הן מסוגלות לעבור למצב הטרוטרופי שבו נמצאות רוב העינניות.
לפיכך הן יימצאו באזורים עתירי חומר אורגני.

מבנה ותנועה

לעינניות דופן גמישה (שם מדעי: pellice) המאפשרת קליטת אור באיבר חישה לאור (שם מדעי: eyespot) המכיל ריכוז פיגמנטים אדומים.
הן מכילות כלורופלסט בעל שלושה קרומים, דבר המצביע על אנדוסימביוזה משנית.

רבייה

העינניות מתרבות בצורה אל מינית על ידי מיטוזה (חלוקת הכפלה).
איאן קלהאן

קריירה

קלהאן החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ליברפול מעיר הולדתו בעונת 1959/1960. במשך כל הקריירה הוא לא ספג ולו כרטיס צהוב או אדום אחד, לבד מבגמר גביע הליגה נגד נוטינגהאם פורסט ב-1978, בו קיבל כרטיס צהוב, עקב שיפוט שעליו אמר חברו לקבוצה טומי סמית' (מספר 8 בדירוג ההופעות במדי ליברפול בכל הזמנים) כי "היה צריך לירות בשופט". הוא שיחק במדי ליברפול 857 פעמים בכל המסגרות, מה שהפך אותו לשיאן ההופעות במדיה בכל הזמנים.
לאחר תקופתו בליברפול, בה זכה עם הקבוצה ב-19 תארים הסך הכל, שיחק בקבוצות קטנות בארצות הברית, אנגליה, אוסטרליה ואירלנד למשך כ-5 עונות נוספות, עד שפרש בשנת 1982. קלהאן קיבל את פרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית בעונת 1973/1974 ונכלל בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
קלהאן שיחק גם בנבחרת אנגליה, עמה זכה במונדיאל 1966.
פרשת צו

נושאים בפרשה

חלקה הראשון של הפרשה ממשיך את העיסוק בקורבנות שהחל בפרשה הקודמת, פרשת ויקרא; ואולם ההתייחסות בפרשת צו ממוקדת יותר בנקודת המבט של הכהנים, בעוד בפרשת ויקרא נקודת המבט היא של מביא הקורבן. בתחילת הפרשה מובא ציווי על תרומת הדשן, ואחר כך דיני קורבן מנחה, קורבן חטאת, קורבן אשם, קורבן שלמים ואיסור אכילת חֵלֶב.
החלק השני של הפרשה עוסק בשבעת ימי המילואים, כלומר בקיום טקסי חנוכת המשכן שעליהם נצטווה משה בפרשת תצווה. במסגרת זו הוקדשו אהרן ובניו לכהונה, הולבשו בבגדים המיוחדים להם ונמשחו בשמן המשחה. שיאו של תהליך חנוכת המשכן, היום השמיני למילואים, יפורט בפרשה הבאה, פרשת שמיני.
יחסי אזרבייג'ן–מזרח טימור

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן למזרח טימור כוננו ב-5 באפריל 2004. ב-14 בפברואר 2013, השגריר האזרבייג'ני באינדונזיה, טמרלן גרייב, העביר את כתב אמנתו לנשיא מזרח טימור, תיאור מתן רואק. לאחר מכן, שגרירות אזרבייג'ן בג'קרטה (בירת אינדונזיה), שנפתחה בשנת 2010, מונתה אחראית גם על מזרח טימור.
אוהד מושקוביץ

ביוגרפיה

נולד וגדל בבלגיה, שם החל כבר בגיל צעיר את דרכו המוזיקלית כאשר ליווה בקולו את גדולי הזמר היהודי שבאו להופיע בעיר מגוריו. בגיל 18 למד בישיבת כרם ביבנה והתגייס לצה"ל. לאחר נישואיו השתקע בישראל והחל לפתח קריירה מוזיקלית. בתחילה הופיע כזמר בחתונות עם להקתו של אריה ברונר, המפיק דוד פדידה לקחו תחת חסותו, ובשיתוף עם המלחין יוסי גרין הפיקו אלבום שנקרא "וארשתיך". האלבום הצליח ברחוב החרדי, ובשנת 2005 הוא נבחר כזמר השנה בטקס 'אנשי השנה' של המוזיקה החסידית.
לאור הצלחת האלבום הראשון הוציא מושקוביץ אלבום נוסף שנקרא "2 oh", ובשנת 2009 הוציא אלבום נוסף ובו להיטים מהשנים האחרונות וכמה שירים חדשים, שנקרא "המוזיקה שלי".
כמו כן השתתף אוהד במופעי זמר גדולים כגון HASC 20 שהתקיים ב-2007 וב-HASC 21 שנערך בשנת 2008 וכן ב"קונצרט אוהל". הוא גם ביצע את שיר הנושא באלבומו השני של יוסי גרין שנקרא "התו השמיני".
וכן השתתף במחזמרים לילדים בבימוי ישי לפידות ודוד פדידה ובהפקתו של פדידה: "שירים ונפלאות בבית הכנסת" שהוצגה לראשונה בחנוכה תשע"א (דצמבר 2010), "שירים ונפלאות בבית הספר" שהועלתה בחנוכה תשע"ב (דצמבר 2011) ו"שירים ונפלאות בבית הספר 2" שהצגת הבכורה שלו הייתה בחנוכה תשע"ג (דצמבר 2012). בדצמבר 2013 יצא הסינגל "גשם שלי" של להקת אתניX בהשתתפותו של מושקוביץ. ב-2015 הוציא את אלבומו החמישי שנקרא "סגולה".
בין להיטיו הבולטים: "וארשתיך", "מה שהיה", "חביבין ישראל", "סטופ" "מדוע" "למלך" ו"לבדו".
הוא נשוי ללאה, אב לארבעה ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות.
באסאס דה אינדיה

היסטוריה

האטול התגלה לראשונה בתחילת המאה ה-16 על ידי פורטוגזים וכונה "Baixo da Judia" על שם הספינה שגילתה אותו. בשנת 1585 טבעה שם הספינה הסנטיאגו ושרידיה נמצאים שם עד היום. לאחר מכן נשכח על ידי האירופים עד שבשנת 1774 התגלה מחדש. מ-1879 האי נשלט על ידי צרפת. ב-1960 ממשלת צרפת ניתקה את איי אפארסה מהטריטוריה של מדגסקר לניהול ישיר של השר הממונה על הטריטוריות מעבר לים. בשנת 2007 צורפו האיים כאחת מחמש הטריטוריות שצרפת מאגדת תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת ולכן אינן מחולקות לקומונות ואינן משתייכות לאיחוד האירופאי.
עגינה בחופי האי דורשת אישור מיוחד מממשלת צרפת. באי אין נמל אווירי או נמל ימי.

גאוגרפיה

האי מעגלי וכולל לגונה פנימית בעומק מקסימלי של 15 מטר. הלגונה משמשת גם כביתם של דגים רבים ושונית אלמוגים נרחבת. גובהו של האי מגיע עד לשלושה מטרים מעל פני הים. שטחו מעל פני המים היינו כ-0.2 קמ"ר. האי כולל שטח רב של אדמה מוגבהת יחסית מתחת למים, דבר הגורם לו להיות מסוכן לספינות, שרבות מהן נטרפו על פניו. האי מכוסה במים במשך רוב שעות היום (שלוש שעות לפני הגאות, במהלכה ושלוש שעות אחריה).

המחלוקות על השלטון באי

השלטון באי נתון במרכז מחלוקות בין ממשלת צרפת לממשלת מדגסקר מאז שחרור מדגסקר מהכיבוש הצרפתי ב-1968 . ממשלת מדגסקר טוענת לשלטון על האי עקב מיקומו (האי קרוב מאוד למדגסקר). מצד שני, ממשלת צרפת טוענת לשלטון באי מכיוון ששלטה בו במשך זמן רב. בניגוד לרוב הקולוניות הצרפתיות מימי האימפריה הצרפתית, באטול אין אוכלוסייה מקומית המושפעת משלטונה באזור. השלטון באטול עצמו אינו מועיל לאף אחת מן הממשלות (הוא אינו מיושב ושטחו היבשתי קטן) אך השלטון בו מעניק אזור כלכלי בלעדי של יותר מ-123 אלף קמ"ר. האי למעשה מסווג על ידי צרפת כחלק מהארצות הדרומיות ואנטארקטיות של צרפת.
תמרה קלינגון

קורות חייה

קלינגון נולדה בעיר קונוטופ שבאוקראינה וגדלה בעיר אומן עד לגיל שתים עשרה, שם למדה בבית ספר יהודי. אמה של קלינגון נפטרה בשנת 1993. באותה שנה עלתה לישראל עם אביה והם התיישבו בעיר אשדוד. היא למדה בבית ספר בכפר סילבר ליד אשקלון. במקביל למדה בחוג ציור ושיחקה במשך חמש שנים בתיאטרון הנוער "יובנטה" של ד"ר מיכאל קיפניס, שם גמלה בליבה ההחלטה להיות שחקנית. בגיל 16 השתתפה בתחרות של הקראת שני מונולוגים וריקוד שנערכה באשדוד וזכתה בפרס לאמנים צעירים.
קלינגון סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 2005. ביחד עם תשעה מחבריה לכיתה הם הקימו את אנסמבל ציפורלה. קלינגון פעילה עד היום באנסמבל. לתקופה ערכה את העמוד הקומי של ציפורלה בעיתון "העיר". קלינגון מלמדת משחק במסגרת "ציפורלה", היא לימדה ב"עמותת עלם", לנוער בסיכון ומעבירה סדנאות ב"צופים ומלמדת במרכז לנוער "יהודה וישראל" של הרב מוטי גל.
במהלך לימודיה בניסן נתיב שיחקה בסדרה "אדומות" בערוץ הילדים ובתפקיד משני בסרט "אור" בבימויה של קרן ידעיה. לקראת סוף לימודיה שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרה "ילדי CCCP", היא גילמה את דמותה של סבטה, אשתו של הגיבור הראשי.
קלינגון שיחקה בסדרה "תיכון השיר שלנו" (2009). שנה לאחר מכן שיחקה בסדרה "בלו נטלי" בתפקיד סוניה ובסדרה "שירות חדרים", בתפקיד ג'ני, בתה של שוורץ, שהשתחררה זה עתה מהכלא. החל מ-2011 שיחקה במשך 5 עונות בסדרה "סברי מרנן" בערוץ 2 כאלין חסון, אשתו של מני חסון (קובי מרציאנו).
שיחקה במחזה "כבר מזמן ויתרו עליה" בבימויה של נויה לנצט, במסגרת פסטיבל קריאה בבית ליסין.
בשנת 2014 שיחקה קלינגון בסרט "אפס ביחסי אנוש" בתפקיד אירנה.
בסיס הצוללות בלוריאן

תולדות הבסיס

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה תכנן הצי הגרמני בונקרים כמעגנים מוגנים עבור הצוללות שלו. קרל דניץ החליט לבנות את הבסיס ב-28 ביוני 1940 על שטחו של נמל הדיג קרומון (Keroman), כמה ימים לפני הנמל ננטש, בין 15–21 ביוני.
הבסיס כלל שלושה בונקרים. בניית הבונקר הראשון החלה בפברואר 1941. בנייתו של הבונקר השני התחילה כשלושה חודשים לאחר מכן, הבונקר השלישי החל להיבנות כמה חודשים לאחר השני, וב-1944 התחילה העבודה על המבנה הרביעי. נדרשו 15,000 איש לבניית כל הבונקרים.
לוריאן סבלה רבות בעקבות מלחמה, בתים נבזזו, נהרסו ומשפחותיהם נפרדו וחלקם נאלצו לשלוח את ילדיהם למקומות אחרים, קרובים וגם לא.
בעלות הברית ערכו ניסיונות כושלים רבים להרוס את הבסיס בהפצצות אוויריות. לבסוף הוחלט להחריב את העיר לוריאן עצמה. מפציצים אמריקאיים ובריטיים הרסו את העיר בינואר 1943.
ב-7 באוגוסט 1944 הוטלה על הבסיס הפצצה טולבוי, שפותחה במיוחד כדי לפגוע ביעדים מבוצרים, אך היא גרמה לו נזק שטחי בלבד.
ב-1946 קראו את הבסיס על שם המהנדס סטוסקופף, שעבד בבסיס עבור הגרמנים, אך למעשה ריגל לטובת בעלות הברית, עד שנתפס על ידי הגסטפו והוצא להורג.
הבסיס שימש את הצי הצרפתי עד 1997, ומאז האתר מוקדש לפעילות אזרחית.

צוללות

בתחילת המלחמה היה לגרמניה 26 צוללות פעילות, לקראת סוף המלחמה היו 1000. הצוללת הראשונה שנכנסה ללוריאן היא הU-30 ב-7 ביולי 1940 ובאוגוסט הגיעו U-334 ,U-32 ,U-99.
עם הזמן צוללות נוספות פעלו בבסיס כמו U-48, U-38, U-101 ועוד וגרמו להרס רב אצל בעלות הברית, 2,500,000 טון ספינות ואספקה שטבעו בין יוני לספטמבר, 1940 בעוד שגרמניה הפסידה רק שתי צוללות בין יוני לאוקטובר באותה השנה. לתקופה הזאת צוותי הצוללות קוראים "The Happy Times".

הבונקר הראשון

הבנייה החלה בפברואר 1941 והסתיימה בספטמבר 1941, כשבעה חודשי עבודה. היו בו חמש מכלאות, ובכל מכלאה היה עגורן נייד. המכלאות בבונקר היו באורך 120 מטר וברוחב 85 מטר. גג המבנה היה עשוי בטון בעובי שלושה מטרים.

הבונקר השני

הבונקר השני הכיל שבע מכלאות, כל אחת באורך 138, ברוחב 120 מטר, ובגובה 18.5 מטר. בכל מכלאה היו שני עגורנים ניידים.

הבונקר השלישי

העבודה על הבונקר השלישי החלה באוגוסט 1941 והסתיימה בינואר 1943. המכלאות בבונקר היו באורך 170 מטר, ברוחב 135 מטר, ובגובה 20 מטר, הגג 7 מטר.
הבונקר הכיל גם ציוד שלא היה בבונקרים האחרים, תחנות כוח, מכשירים לטיהור מים, מתקני אחסון וחדרי שינה ועוד, וכל זה בשביל פועלי הבסיס. הפועלים חיו בתוך הבונקר במהלך כל שעות היממה, כל השבוע.

הבונקר הרביעי

הבונקר הרביעי תוכנן בשביל הצוללת החדשה XXI אך לא נבנה בשל המלחמה הקשה.
קרק

גאוגרפיה

כפי שהסתבר במדידות שנערכו לאחרונה, שטחו של האי הוא 405.22 קמ"ר, ועל כן האי צרס (Cres) ששטחו 405.70 קמ"ר גדול ממנו, אולם בפרסומים הרשמיים האי עדיין מופיע במקום הראשון. האי ממוקם במפרץ קוורנר בצפון הים האדריאטי, בין האי צרס ממערב לבין חופי קרואטיה ממזרח, אליה הוא מחובר מאז 1980 בגשר. סביב לקרק כעשרים איים קטנים השייכים לו. אדמת האי עשויה גיר והנוף הוא קרסטי ועשיר במערות ובולענים (דולינות). הנקודה הגבוהה באי שנופו גבעי, היא בהר אובזובו (Obzovo) שבדרומו (588 מטר). חופו של האי מחורץ ואורכו כמעט 220 ק"מ, ואילו האקלים ים תיכוני. אוכלוסיית האי מנתה 16,402 תושבים בשנת 2001, מהם 5,491 בעיר הראשית הקרויה גם היא קרק.

היסטוריה

מקור שמו של האי בקרואטית (Krk) בשמו הלטיני (Curicta), ואילו שורשיו של השם האיטלקי (Veglia) בימי הביניים, בשיבוש המילה "Vecla" שמשמעותה "עיר ישנה". האי היה מאוכלס מאז המאה ה-10 לפנה"ס על ידי שבטים אילירים, ומאוחר יותר על ידי הרומאים. בחודש ספטמבר בשנת 49 לפנה"ס נערך קרב ימי מול חופי קרק בין צבאות גנאיוס פומפיוס מגנוס ליוליוס קיסר, שהסתיים בתבוסתו של האחרון. עם שקיעתה של האימפריה הרומית, עבר האי לשליטת האימפריה הביזנטית, ולאחר מכן נשלט על ידי ונציה והמלכים הקרואטים-הונגרים.
החל במאה ה-4 שלטה באי השפה הדלמטית, שפה רומאנית שדעכה ומתה לאחר כאלף שנים. הניב המקומי, וליה (בדלמטית Viklasun), היה אחד משני הניבים המתועדים של השפה. באי, אשר נחשב למוקד של התרבות הקרואטית, רווח השימוש באלפבית הגלגוליטי הסלאבי העתיק החל במאה ה-11, ובו נכתב לוח בשקה בשנת 1100 לערך.
ב-1358 העניקה ונציה מידה מסוימת של עצמאות לדוכסים מקרק ששלטו באי, אך ב-1480 הוחזרה השליטה הישירה בו לוונציה. במאה ה-19 צורף האי לאימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1919 הייתה קרק לחלק מיוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש האי על ידי הצבא האיטלקי ב-1941, וב-1943 עבר לשליטת גרמניה הנאצית. עם תום המלחמה חזר האי קרק לשליטת יוגוסלביה, ועם פירוקה בשנת 1991 היה לחלק מקרואטיה.

כלכלה ותשתית

קרק הוא יעד תיירותי פופולרי, ובחודשי הקיץ פוקדים את האי תיירים רבים מגרמניה, אוסטריה, איטליה ומזרח אירופה. האי מחובר ליבשה בגשר אגרה שהוקם בשנת 1980 ושאורכו 1,430 מטר. בקצהו הצפוני של האי שוכן שדה תעופה בינלאומי המשרת גם את הערים רייקה ואופטיה. האי וסביבתו הם יעד פופולרי גם בקרב ישראלים, וקו שכר מופעל בין תל אביב לקרק על ידי ארקיע, סאן דור וישראייר. בנוסף לכך יש באי בית זיקוק ושתי מספנות, ותושבי האי עוסקים גם בדיג ובחקלאות.
מריו פריק

קריירת מועדונים

פריק נולד בכור שבשווייץ והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלצרס. בשנת 1994 עבר לסנט גאלן. בשווייץ הוא שיחק בין היתר גם בפ.צ. בזל ובפ.צ. ציריך.
בשנת 2000 הצטרף לארצו ששיחקה בליגות הנמוכות באיטליה. בעונתו היחידה במועדון הוא הבקיע 16 שערים ב-23 משחקים. בקיץ 2001 חתם בהלאס ורונה מהסרייה א'. בסיום העונה ירד עם המועדון לסרייה ב' וחתם בטרנאנה. במדי טרנאנה הוא הבקיע 44 שערים ב-133 משחקים. ביולי 2006 חתם בסיינה, ובתום העונה עזר למועדון לשוב לסרייה א'.
ב-22 ביוני 2009 חזר לשווייץ כאשר חתם בסנט גאלן לעונה אחת. בינואר 2011 חתם בגראסהופרס ציריך. ביולי 2011 החליט לחזור למועדון נעוריו בלצרס. החל משנת 2012 משמש פריק בתור מאמן-שחקן.

קריירה בינלאומית

באוקטובר 1993 פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליכטנשטיין במשחק ידידות נגד אסטוניה. בשנת 2002 החליט לפרוש מהנבחרת בעקבות סכסוך עם מאמניו. לאחר שינויים בהתאחדות לכדורגל ובעמדת המאמן, פריק חזר מפרישה. פריק נחשב לגדול השחקנים בנבחרת בכל הזמנים כאשר הוא מחזיק בשיא ההופעות בנבחרת (117) ובשיא השערים בנבחרת (16). בשנת 2015 אחרי משחק מול נבחרת אוסטריה בו ליכטנשטיין הפסידה 0:3 פריק פרש סופית.
עזיז סנג'אר

ביוגרפיה

סנג'אר נולד בעיירה סאבור, במחוז מרדין שבדרום-מזרח טורקיה, הוא היה הילד השביעי מבין שמונה במשפחתו, הוריו היו טורקים במוצאם, אנאלפביתים, אולם שמו דגש על השכלת ילדיהם. סנג'אר הוא חבר האקדמיה הטורקית למדעים וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 2015, סנג'אר נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים כחבר טורקי-אמריקאי. הוא פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הוא נשוי לאסטה גוון (גוונדולין) לבית בולז (Esta Gwen Boles Sancar), אשר גם היא פרופסורית לביוכימיה וביופיזיקה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ביחד הם הקימו את ארגון Carolina Turk Evi, מרכז טורקי קבוע, בסמוך לאוניברסיטה שבה הם מרצים, אשר משמש כמרכז מגורים לסטודנטים וחוקרים טורקים.

השכלה

סנג'אר עשה MD-PhD באוניברסיטת איסטנבול והמשיך ללמוד באוניברסיטת טקסס בדאלאס . סנג'אר הוא חבר של כבוד באקדמיה הטורקית למדע ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.

פרסים

עזיז סנקאר זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 2015 במשותף עם תומאס לינדל ופול מודריץ' על מחקריהם בנושא תיקון DNA ועל כך שהצליחו לפצח ולמפות ברמה המולקולרית את המכניזם שבאמצעותו מצליחים התאים לתקן דנ"א פגום ולשמור על המידע הגנטי.
קינולון

קינולון היא אנטיביוטיקה הפוגעת בתהליך שכפול ה-DNA של חיידקים וגורמת לתמותה מהירה שלהם.

דרך פעולה

הקינולונים מעכבים אנזימים חיידקיים המכונים טופואיזומרז-4 או DNA-gyrase, המשתתפים בייצור חומצות גרעין חיידקיות, ומונעים מהם למלא את תפקידם. הקינולונים מאופיינים בספיגה טובה מאוד דרך הפה ומסוננות בשלפוחית השתן, ועל כן הן משמשות בין היתר כתרופות לטיפול בדלקות הנגרמות בדרכי השתן.
הקינולונים נכנסים לתאים בקלות יחסית דרך חורים הנקראים פורינים ולכן הם יודעים לטפל בפתוגנים תוך תאיים כגון Legionella pneumophila ו-Mycoplasma pneumoniae. עבור חיידקים גראם-שליליים, המטרה היא פגיעה ב- DNA Gyrase, ואילו עבור חיידקים גראם-חיוביים המטרה היא פגיעה בטופואיזומרז 4.

מנגנוני עמידות לקינולונים

ידועים שלושה מנגנוני עמידות שמציג החיידק כנגד הקינולונים. הראשון משאבות efflux הפועלות להפחתת ריכוז הקינולונים בתא. השני גן עמידות על גבי פלסמיד, המקודד חלבונים הנקשרים ל- DNA gyrase ובכך מונעים היקשרות התרופה אליו, והשלישי  קיום מוטציות באתרי הקשירה של טופואיזומרז 4 או DNA gyrase המפחיתות את אפיניות הקשירה של קינולונים. יצוין, כי קיימת כיום ביקורת רבה על השימוש התכוף במתן מרשם לתרופה זו – נמצא כי כמעט השימוש בפלואורקינולונים (דור חדש של קינולונים) בארצות הברית עלה פי 3 בחדרי מיון במהלך השנים 1995-2002, בהשוואה לאלטרנטיבות בטוחות יותר כגון מקרולידים, אשר השימוש בהן ירד.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי כוללות בין היתר בחילות, הקאות, חוסר תיאבון, כאבי בטן וטעם לא נעים בפה. השפעות לוואי קיימות במערכת העצבים וכוללות כאבי ראש, סחרחורות, רעד, סיוטי לילה, עייפות והפרעות ראייה. תופעת לוואי נוספת היא פוטוסנסיטיביות- תוגבה של רגישות יתר של העור לאור (נראה כמו כוויית שמש, תפרחות, אודם ושלפוחיות בעור). תופעות לוואי נוספות הן דלקות או קרעים בגידים (טנדיניטיס) ולכן מומלץ להימנע ממתן תרופות אלו לחולים הנוטלים סטרואידים, ספורטאים, וכן קשישים או חולים הלוקים מראש בטנדינטיס. התרופות עלולות לגרום לדלקת בכבד ויש לבחון תפקודי כבד בעת לקיחתן. כמו כן התרופות מאריכות את מקטע ה- QT בתרשים החשמלי של האק"ג כתוצאה מחסימה של תעלות אשלגן. התרופות גם עלולות לפגוע בכליות אם כי באופן נדיר יחסית.

קינולונים וחסר באנזים G6PD

בעבר מקובל היה בספרות הרפואית כי מתן קינולונים בעייתי בחולים הסובלים מחסר באנזים Glucose-6-Phosphate Dehydrogenase. 
לאזהרה זו נודעה חשיבות מיוחדת בשל שכיחות גבוהה של המוטציה הים-תיכונית בתתי אוכלוסיות מסוימות בישראל, כערבים ויהודים-כורדים. 
בשנת 2011 פירסמו במשותף האיגוד הישראלי לרפואת ילדים, האיגוד הישראלי לפרמקולוגיה קלינית והאגף להבטחת איכות של ההסתדרות הרפואית בישראל קוים מנחים (guidelines) הקובעים כי במינונים הטיפוליים אין סכנה במתן קינולונים לאנשים עם חסר באנזים G6PD.
פיודור טיוטצ'ב

חייו ויצירתו

פיודור טיוטצ'ב נולד למשפחה אריסטוקרטית ותיקה באחוזה שלה ליד בריאנסק. הוא למד בפקולטה לספרות של אוניברסיטת מוסקבה, לאחר מכן במשך יותר מעשרים שנה שירת כדיפלומט רוסי במינכן, שם נכח בהרצאותיו של פרידריך וילהלם שלינג במינכן וקשר קשרים עם היינה. לאחר מכן היה דיפלומט בטורינו. עם שיבתו לרוסיה התחיל את שירותו כצנזור. הוא תרגם מכתבי פרידריך שילר, היינריך היינה ויוהאן וולפגנג פון גתה לרוסית.
טיוטצ'ב כתב כארבע מאות שירים. שירתו של העשור השני של המאה התשע-עשרה היא שירה מסורתית בסוגת אודה של המאה השמונה-עשרה ברוסיה. בשירים של שנות השלושים נראים מוטיבים רומנטיים, בעיקר רומנטיזם גרמני (תמונת הלילה, כאוס). זאת שירה שגורמת למחשבות. הנושאים העיקריים הם הרהורים על מערכת העולם, גורלו של האדם וטבע. בשנות הארבעים טיוטצ'ב כמעט שלא חיבר שירים, אבל כתב כמה מאמרים על היחסים בין רוסיה והתרבות המערבית.
בשנת 1854 הוצאה לאור אוסף שיריו הראשון על ידי ידידיו, ללא השתתפות המחבר. ב-1860–1870 רווחים בשירתו של טיוטצ'ב המוטיבים הפוליטיים. השיר המפורסם ביותר של טיוטצ'ב הוא "!Silentium".
ב-1850 התאהב באצילה רוסית שירדה מנכסיה – ילנה אלכסנדרובנה דניסייבה. הוא הקדיש לה כמה שירים שנונים, שבהם תיאר את האהבה כאסון גורלי. מאוחר יותר החוקרים והעורכים קיבצו את השירים האלה באוסף 'דניסייבסקיי'. דניסייבה נפטרה ב-1864.
אחד משיריו מתאר את רוסיה:
אֶת רוּסְיָה לֹא תַּבִין בַּשֶּׂכֶל,

אֵין לְאָמְדָהּ בְּקַב אוֹ הִין:

טִיבָהּ שׁוֹנֶה מִכָּל מַמְלֶכֶת  –

אֶפְשָׁר בָּהּ רַק לְהַאֲמִין.
—

הערכה

טיוטצ'ב נחשב לאחד מגדולי משוררי רוסיה במאה ה-19 ושמו מוזכר בהקשר זה בסמיכות לשמו של אלכסנדר פושקין. טיוטצ'ב היה פטריוט רוסי וביחד עם ניקולאי אלכסייביץ' נקראסוב היה ידוע כמבטא העליונות של העם הרוסי, אותו מכנה זאב ז'בוטינסקי האתה בחרתנו של העם הרוסי. אל מול הקדמה המערבית הוא טען את אמרתו המפורסמת ש"בשכל לבדו לא ניתן להבין את רוסיה, שום אמת מידה רגילה אינה מקיפה את גדולתה והיא עומדת לבדה בייחודיותה - ברוסיה ניתן רק להאמין". כן טען טיוטצ'ב לעליונות רוחנית ושליחות משיחית של רוסיה.
רחל כצנלסון-שזר כתבה עליו: "טיוטצ'ב בשיריו, שאין דוגמתם ברוסית לחופש האינטלקט ולחדירה האימפרסיוניסטית ליפי הטבע, כפר במוסריותן הנעלה של הופעות הטבע, וחי בייאוש בטוח של הוגה דעות ושל משורר, השואב את אמתו מכל מעינות ההכרה".

כתביו שראו אור בעברית

בדור עתיד אמצא קורא (תרגמה: אלה סוד, פתח דבר ומבואות: זויה קופלמן), אנתולוגיה הכוללת תרגומים לשירים נבחרים של ארבעה משוררים רוסים מן המאה ה-19.תל אביב: גוונים, תשע"ז.
סיגל (סוג)

מאפיינים

מרבית מיני הסגל הם צמחים עשבוניים רב-שנתיים, אך מינים מתורבתים לרוב הפכו חד-שנתיים. עלי הצמח הטיפוסיים בצורת לב, צומחים לסירוגין. למספר רב של מינים אין גבעול, ולאחרים גבעול קצר המחזיק בפרח. 
לפרח הסגל חמישה עלי כותרת, מחולקים לרוב כך: ארבעה מחולקים סימטרית שניים לכל צד; והחמישי רחב ונתלה תחת הרביעייה, לרוחב הפרח. לפרחים חמישה אבקנים קטנים בצבע צהוב במרכזם, מתוכן רק השניים התחתונים מכילים צוף, ומונחים בכיסים קטנים בין העלים. לפרח שחלה עילית, המכילה מספר רב של ביציות. הפרחים לרוב בצבע סיגל (Violet) אך יש פרחים בגוון סגול, כחול, לבן, צהוב ועוד. קיימים מספר סגלים בעלי יותר מצבע אחד, כגון אמנון ותמר.
הפרי לרוב נושר ומתפצל לשלוש קשוות, המכילות מספר זרעים. הזרעים דמויי אגוז ומכילים שומן רב, ולרוב מועברים מהקרקע בה נשרו על ידי נמלים.
ניקולאוס היילמן

תחילת דרכו

היילמן נולד ב-20 באפריל 1903 בעיר שליקטרן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-1 באפריל 1925 הוא התגייס למשטרה, וב-1932 הועלה לדרגת לוטננט. הוא שימש כמפקד מחלקה וכמדריך טקטיקות, עד שבמאי 1939 הצטרף לפלוגות המערכתיות של האס אס (ארגון שקדם לוואפן אס אס). מספר החבר שלו באס אס היה 327324. הוא קיבל דרגת האופטשטורמפירר והוצב בעתודה.