חיים משה

ביוגרפיה

משה נולד וגדל בשכונת מורשה שברמת השרון למשפחה שעלתה מתימן. אביו רצה שיגדל להיות רב, כמו סבו, אולם משה נמשך לצלילי המוזיקה הים תיכונית. בנוסף למוזיקה דתית מסורתית, הוא החל להתוודע למוזיקה יוונית, טורקית, ערבית, והופיע בחתונות ובר מצוות. למד שנה אחת בתיכון החקלאי מקווה ישראל ולאחר מכן עבד בבית דפוס, ובשנות השבעים התגייס לצה"ל.
את דרכו המוזיקלית החל באמצע שנות השבעים, כשחבר לזמר דקלון ללהקת "צלילי הכרם". הצמד הופיעו בעיקר באירועים ובמועדונים עם שירי עם ישראלים, תוך שילוב פיוטים תימניים עם צלילים ערבים ומוזיקה פופולרית לתקופה. הצלחתה המידתית של הלהקה נמשכה מספר שנים, עד שבשנת 1982 התפרקה הלהקה והשניים פנו כל אחד לדרכו.

קריירת סולו - הפריצה הגדולה

עם פירוק "צלילי הכרם" בתחילת שנות השמונים החל בקריירה עצמאית וכבר בשנת 1979 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "שבח אשיר", בו שר שירי מסורת תימניים כגון "שלום לבוא שבת" לצד שירים שכתב לו אביהו מדינה כמו "אלייך" ו"שיר לדרך".
בינואר 1981, שנה וחצי לאחר התקליט הראשון שהיה מקורי ברובו, החליט משה בעצה אחת עם להקת "צלילי הכרם" להקליט אלבום ובו חידושים לשירים נושנים וקסומים. מרבית השירים בתקליט הם שירים שהיו מושרים בחפלות בעיקר בשכונת "כרם התימנים", ובחירת השירים נעשתה ברובה על ידי דקלון ונגן הגיטרה משה בן-משה, שבעצם היו הכוח המניע מאחורי האלבום. בין שירי האלבום בלטו "מטדור" ו"את נערה".
פריצתו הגדולה הגיעה בתחילת שנת 1983 עם הוצאת האלבום "אהבת חיי", אשר כלל, מלבד שיר הנושא של האלבום, בין היתר, את "לינדה", "אמא", "גיטרה", חידוש ל"צלילי הלילה" (שבוצע על ידי אריס סאן במקור) "סמדר" (השיר היחיד מעולם שנכתב על ידי משה עצמו). את השירים כתבו ציון שרעבי, אביהו מדינה ואחרים.
בתחילת שנת 1984 הוציא משה אלבום כפול: "חפלה - שירי כיף ומצב רוח". בתקליט אסופת שירים של משה עד לאותה תקופה, שכללה ביצועים מהופעות חיות, מחרוזות שירים בביצועים מחודשים ללהיטים ישנים שהוקלטו באולפני "קיסר", וגם שיר מאלבומו הראשון - "אלייך". בעטיפת התקליט צולם משה בהופעה חיה ביחד עם הנגנים שליוו אותו באותו תקופה: משה בן משה ('בן-מוש') בגיטרה, נחום עושרי בגיטרה בס, קובי אחרק בקלידים, ויואב מטרי בתופים.
בסוף שנת 1984 יצא אלבומו החמישי - "תן לזמן ללכת". מרבית שירי האלבום נכתבו והולחנו בידי היוצר אביהו מדינה, יחד עם הכותבים ציון שרעבי ויורם הראל חיימוב, וגם בו ניפק משה להיטי ענק כגון שיר הנושא "ממה אתה בורח", "לבד יושבת", "למה אל", "ילדונת" (שבוצע במקביל גם על ידי הזמר ישי לוי) ועוד.
בדצמבר 1984 השתתף חיים משה לראשונה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "לאהוב כמו גדול", עמו הגיע למקום השלישי. השיר חודש כחלק ממחרוזת על ידי ההרכב "הפרויקט של רביבו" ב-2012.
בתחילת 1985 הוציא חיים משה את אלבומו השישי, ששמו המלא היה: "צעד תימני" - "חפלה - שירי כיף ומצב רוח - חלק ד'", שבו שילב בין הקלאסיקות ששר אז לצד שירים שאהב בערבית. את שיר הנושא כתב עוזי חיטמן, הלחין הגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') ועיבד נגן כלי הנשיפה אלברט פיאמנטה. שאר שירי האלבום עובדו על ידי חיים חדד.
באוגוסט 1985, יצא לאור האלבום "להיות זמר", ששיר הנושא שלו זכה להצלחה מרובה, כמו גם השירים "מה עם הילד", שעסק בנושא הכאוב של ילד הנקרע בין הוריו הגרושים, וכן השיר "עד כלות הנשימה", שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר המזרחי. את מרבית השירים בו כתבו ציון שרעבי ואורי חיימוב. על כל עיבודי האלבום (מלבד השיר " עד כלות הנשימה", שעובד על ידי אורי קריב) הופקד ננסי ברנדס, שגם ניגן בקלידים וסינתיסייזר, ואיתו שלישיית להקת "ברוש", מאיר ישראל בכלי הקשה, דני מוסקו, אברהם פלדר, ופטר ורטהיימר בכלי נשיפה, 'אריס' נחום בבוזוקי ופליקס מזרחי בכינור. בקולות ליווי השתתפו חברות להקת "סקסטה": איריס שמי, פנינה בריק, ורותי בן-אברהם.
באותה השנה גם השתתף חיים משה בסרט "כאסח", ובו שר שירים מאלבומיו הקודמים (ביניהם הלהיטים "לינדה" ו"למה אל").
בדצמבר 1985 השתתף משה בפעם השנייה בפסטיבל שירי הילדים מס' 16 עם השיר "אל תוותרו על החלומות" (מילים: מירית שם-אור, לחן: צביקה פיק, עיבוד: רוני וייס).

הכניסה למיינסטרים

אלבומו השמיני במספר, שנשא את השם "תודה", יצא ב-1986 והיה לאלבום הראשון שכל כולו התבסס על לחנים יווניים (מלבד השיר "בין חדרים מיותמים" ללחן טורקי), כאשר את כל מילות השירים כתב עוזי חיטמן. "תודה", שיר הנושא של האלבום, היה ללהיט ענק והפך לנכס צאן ברזל במוזיקה הישראלית. עוד בלטו באלבום: "תני לי", ו"הלאה הלאה". על כל עיבודי האלבום הופקד יגאל חרד שגם ניגן בגיטרה אקוסטית, ואיתו חברי להקת "ברוש", חיים רומנו בבוזוקי, פליקס מזרחי בכינור ונגנים נוספים.
עוד באותה שנה השתתף משה לראשונה בקדם-אירוויזיון 1986 עם השיר "לחיים" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: אבי טולדנו, עיבוד: ננסי ברנדס) והגיע למקום השלישי המכובד.
בדצמבר 1986 השתתף משה בפעם השלישית בפסטיבל שירי הילדים מס' 17 עם השיר "ילדי שלי" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: נורית הירש, עיבוד: רוני וייס)
בתחילת 1987 הוציא לאור חיים משה את אלבומו התשיעי - "כל נדריי", שרובו היה בסגנון שירי ארץ ישראל היפה והטובה. שיר הנושא שכתבה לאה לופנפלד והלחין יאיר קלינגר, הפך ללהיט גדול יחד עם שירים נוספים כמו: "בואו נשיר לארץ יפה", "לחיים", "זה סימן", וחידוש לשיר "ואולי" של המשוררת רחל. ננסי ברנדס הפיק מוזיקלית את שירי האלבום, מלבד השיר "זה סימן", שעובד על ידי יגאל חרד. היה זה האלבום הראשון בו משה סטה מהגוון המזרחי לכיוון שירי ארץ ישראל. בעקבות האלבום החלה ביקורת על משה בקרב קהלו על שכביכול נטש את הז'אנר המזרחי. עוד באותה שנה הוא השתתף בתחרות הקדם-אירוויזיון עם השיר "ארץ אהובה" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: יאיר קלינגר, עיבוד: ננסי ברנדס) והגיע עימו למקום ה-12 מתוך 16 שירים.
גם באלבומו הבא "עוד יום עולה"  שיצא בסוף 1987  המשיך משה לשתף פעולה עם היוצר עוזי חיטמן שכתב את הלהיטים: "עוד יום עולה", "על סף דלתך" "היא לקחה אותי", "מן הקולות" "איך ליבי יוצא" ועוד. כותבים נוספים באלבום היו אביהו מדינה, יורם הראל חיימוב ולאה לופנפלד. כל הלחנים באלבום היו יווניים, למעט השיר "ברכת הדרך" ללחן של אנריקו מסיאס. כל עיבודי האלבום הופקדו בידיו של יגאל חרד.
באפריל 1988 יצא לאור האלבום ה-11 - "נשבע". שיר הנושא (מילים: שמוליק קלוסקי  לחן: יאיר קלינגר) זוכה עד היום להצלחה רבה, כשהוא מושמע בטקסי סיום טירונות בצה"ל ואף מלווה זוגות רבים ברגעים המרגשים של כניסתם אל החופה (בנוסף השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של דורית ראובני, טל סונדק, דליה עמיהוד, לינט, שרי ברק ועוד). עוד בלטו באלבום "הולך ובא", "מה שיש לי זה מה יש", "לפני שנפרדים (מילים: נורית בת שחר צפריר, לחן: יאיר קלינגר). את כל עשרת שירי האלבום עיבד המוזיקאי שם טוב לוי. בהקלטות באולפני "סיגמא" השתתפו מיטב הנגנים באותה תקופה בפופ והרוק הישראלי: אלון הילל בתופים וכלי הקשה, מיכה מיכאלי ויוראי אורון בבס, אבי סינגולדה, יצחק קלפטר ושלמה יידוב בגיטרות, שם טוב לוי בקלידים וחלילים, איתמר ארגוב בחצוצרות, אמיר גבירצמן בסקסופון, ונגנים נוספים. לגירסת הדיסק של האלבום צורפו 4 שירים נוספים, שהבולט מבניהם היה "מישהו שר במדבר" (מילים: רחל רוזמן, לחן ועיבוד: יאיר רוזנבלום). השיר הוקלט יחד עם חבורת זמר מהעיר נס ציונה, ונכתב במיוחד לפסטיבל הזמר העברי בערד שהתקיים ביולי 1987. בסוף השנה השתתף משה בפסטיגל 1988 עם "שירים הם חברים" (מילים: לאה לופנפלד-וינקלר, לחן ועיבוד: נורית הירש).
ב-1989, הוציא את האלבום "חי לאהבה", בו בלט שיר הנושא שחודש בסוף שנות ה-90 על ידי ליאור נרקיס. עוד בלטו באלבום: "יחד" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: ציון שרעבי), ו"קום בן-אדם" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: אבי רן). קרדיט משותף על העיבודים ניתן לשלמה אביעזר וננסי ברנדס שניגנו בקלידים, ואיתם אבי סינגולדה, שמוליק בודגוב, ומני אליהו בגיטרות, זיו הרפז ומיכה מיכאלי בבס, איקי לוי ורוני בוני בתופים, פליקס מזרחי בכינור, אריס נחום בבוזוקי, דני מוסקו בחצוצרה, ונגנים נוספים.
עוד באותה שנה הוציא את האלבום "ממעמקים קראתיך" שהכיל שירי דת ומסורת, ופנה כמעט בלעדית למגזר הדתי-חרדי. על רוב לחני האלבום חתום ד"ר מדרכי סובול שניגן בפסנתר, ואיתו דריו מלכי בקלידים וסינטיסייזר, אבי סינגולדה בגיטרות, אריה ברקוביץ' בבס, ואיקי לוי בתופים.
ב-1990 הוציא לאור את האלבום "הביתה", מתוכו בלטו שיר הנושא (מילים: עוזי חיטמן, לחן: דני שושן), ובמיוחד "הקולות של פיראוס" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: יווני) שהפך ללהיט גדול. בעקבות הצלחת השיר, שונה שם האלבום מטעמים שיווקיים ל"קולות של פיראוס". עיבודי האלבום נחלקו בין אריה ברקוביץ' ויגאל חרד. בסוף אותה שנה הוציא את "זה לא היום" (מילים: לאה גולדברג, לחן: יאיר קלינגר) ששר ביחד עם חברות הזמר "הרעננים". 
לאחר פסק זמן של כשנתיים יצא באביב 1992 אלבומו הבא של משה - "איזו מין אישה", כששיר הנושא (מילים: ארלט ספדיה, לחן: ציון שרעבי) מחזיר את הצליל הערבי. עוד בלטו באלבום: גרסה עברית של ארלט ספדיה ללהיט של זמר הראיי האלג'יראי - שב חאלד,  שנקראה "ברחובת העיר", "לשכוח" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: כריסטוס ניקולופולוס) ו"את מכשפת אותי" (מילים: חמוטל בן-זאב, לחן: ציון שרעבי). אריה ברקוביץ' עיבד את כל שירי האלבום.  
בינואר 1994 יצא האלבום "דברי אליי", כששיר הנושא, שמילותיו נכתבו על ידי אהוד מנור, הפך ללהיט, יחד עם לחנים יווניים נוספים כמו "את כבר לא איתי" ו"איך שבאת" (בשניהם למילים של אילן גולדהירש). בנוסף, נכלל הדואט "מילים של שלום" עם הזמרת סוהיר דלאל - למילים בעברית וערבית .
בקיץ 1994 ביצע משה את "ירוק בעיניים", שיר האליפות הרשמי של מועדון הכדורגל "מכבי חיפה" אשר נכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן, ועובד על ידי דויד קריבושי.
באמצע 1995 הוציא משה אלבום כפול בשם "אתמול". האלבום הכפול הכיל למעשה שירים חדשים וכן שירים ישנים מאלבומיו הקודמים. בין השירים החדשים בלטו שיר הנושא ללחן יווני ולמילים של אילן גולדהירש, "אל תשכח ילד" (מילים: ארלט ספדיה ואבשלום צוברה, לחן: אבשלום צוברה), ושיתוף פעולה ראשון עם חברי "אתניקס" זאב נחמה ותמיר קליסקי בשיר "ציפור הנפש".
ב-1998 הוציא משה את האלבום "התמונות שבאלבום", בו שיתף פעולה עם יוצרים דוגמת עוזי חיטמן, אהוד מנור וזאב נחמה. בין שירי האלבום בלטו: שיר הנושא ו"סניוריטה" (בשניהם - מילים: זאב נחמה, לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי), "אהבנו" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: יווני), "עיישה" (גרסה עברית של אהוד מנור ללהיט של הזמר האלגיראי שאב חאלד), "סערת רגשות" (מילים: דורון דוידסקו, לחן: אבשלום צוברה), "אני עוזב" (מילים: דוד חלפון, לחן: אביחי מליחי), ו"את לי שיר" (מילים ולחן: אביחי מליחי)  אריה ברקוביץ' עיבד את שירי האלבום (שניים מהם במשותף עם אבשלום צוברה), מלבד שיר אחד, שעובד על ידי אלי לוזון.
אלבום זה נחשב בעיניי רבים למוצלח ביותר של משה מכל אלבומיו.
עוד באותה שנה לאלבום ולפרויקט "עבודה עברית", חידש את "הינני כאן" (עיבוד: אריה ברקוביץ'), שביצע במקור יהורם גאון, ולאלבום המחווה "חברים שרים זוהר" חידש את "כך עוברים חיי" (עיבוד: רובי בן-שמעון), שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב. 
בשנת 2000 חזרו חיים משה ודקלון לשתף פעולה, ויחד יצרו את האלבום הכפול "סוגרים מעגל", בו הם ביצעו את הקלאסיקות ששרו בתקופת "צלילי הכרם" בעיבודים מחודשים של רובי בן-שמעון.
ב-2001 הוציא את האלבום "באמצע החיים", ששמו רמז על גילו של משה. בין שירי האלבום בלטו: "עד נשימתי האחרונה" (שיר אהבה למדינת ישראל שכתב והלחין עוזי חיטמן), "שמרי על עצמך" (מילים: דוד חלפון, לחן: שלומי שבת) ו"תלכי אליו אישה" (מילים: חוה יעקובר, לחן: מלי קוממי). את שירי האלבום עיבד אריה ברקוביץ'.  
בסוף 2002, כחלק מאלבום הדואטים "שניים סוכר" הקליט חיים משה יחד עם חברו הזמר יואב יצחק את אחד הלהיטים הגדולים שלהם "עד סוף העולם", למילותיו של יוסי גיספן ולחן של הזמר והיוצר שמעון בוסקילה.
ב-2004 הוציא דואט נוסף "אותך לצידי" ביחד עם ליאור נרקיס במסגרת האלבום "שניים סוכר 2". 
באפריל 2005 הוציא משה את האלבום "נוגע בנשמה". בנוסף לשיר הנושא בלטו עוד הדואט הקיצבי "בלאגנים" (עם בנו גדי משה), "ילד שלי" (גרסה עברית לשיר היווני "נייס בלאמו") ו"להתראות" (מילים: שוש מולא, לחן: יווני). האלבום הכיל שתי מחרוזות עם שירים מאלבומיו הקודמים של משה. רובי בן שמעון וג'קי אסולין עיבדו והפיקו. האלבום יצא בחברת התקליטים "אן אם סי", וזאת לאחר שמשה סיים את שיתוף הפעולה עם חברת ההפקות והתקליטים של "האחים ראובני" לאחר שני עשורים. 
במהלך שנת 2007, לאחר הפסקה בת מספר שנים, יצא לאור האלבום "[קרוב ללב]" ובו שיתף פעולה עם הכותבים החדשים של אותה תקופה אשר יצרו להיטים כמו "אחד כמוני", "הכוכב שלי" וכן השיר האחרון שמשה הקליט למילותיו של חברו עוזי חיטמן "מהשנייה הראשונה"
בשנת 2008, יצא לאור אלבום אוסף, "הדואטים" ובו הדואטים הנבחרים שחיים משה הקליט במהלך הקריירה עם חברים כגון: דקלון את "כואב ושר לך]", אבנר גדסי "[[מנגן ושר ]", שלומי שבת "שמרי על עצמך]", יואב יצחק "עד סוף העולם]", ליאור נרקיס "אותך לצידי]", ליאור פרחי "כמו ילדה]", רון שובל "סלחי לי]", בנו גדי משה "בלגאנים" וכן ביצוע עם שלישיית "מה קשור" לשיר "[[נפרדנו כך]" ועוד.
במרץ 2010 באלבום "עבודה עברית - שרים עוזי חיטמן" חידש חיים משה את "תסלחי לי" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: יווני, עיבוד: אבי גוטמן) - שיר הנושא מתוך אלבומו השני של בר כהן. עוד באותה שנה, החל משה בסיבוב הופעות בשם "אהבנו".
ב-2011 לפרויקט ולאלבום "שני צדדים למטבע" חידש את "עיניים שלי" (עיבוד: נדב ביטון), שאת גירסתו העברית הראשונה ביצע יהודה פוליקר.