מיקלוש השני גאראי

ילדות וצעירות

מיקלוש גאראי השני נולד בשנת 1366 או 1367 באחת מהחשובות שבמשפחות האצולה ההונגרית של המאה ה-15. הוא היה בנו הבכור של מיקלוש גאראי (1386 - לערך 1325) שמילא גם הוא את תפקיד פלטין הונגריה בימי המלך לאיוש הגדול לבית אנז'ו.
משפחת גאראי או בקרואטית גוריאנסקי קיבלה את שמה מאחוזתה ביישוב הכפרי גארה או בקרואטית גוריה, שעל יד העיר ג'אקובו של ימינו שבמחוז סלבוניה של קרואטיה.
אחרי מות המלך לאיוש הוכתרה למלכה בתו הקטינה, מריה שהייתה מאורסת בהתאם לרצון המלך לנסיך הגרמני-צ'כי זיגיסמונד לבית לוקסמבורג,. בממלכה פרצו מאבקי כוח. 
העוצרת אליזבתה מבוסניה, אלמנת המלך לאיוש הגדול, רצתה לחתן את בתה מריה בניגוד לרצון בעלה המנוח, עם הנסיך הצרפתי לואי לבית ואלואה - אורליאן, אחיו הצעיר של שארל השישי, מלך צרפת. המלך קרלו השלישי מנאפולי (קרלו די דוראצו), קרוב משפחה של לאיוש המנוח ויליד הונגריה, נקרא מיד להונגריה על ידי חלק מהאצילים, הדיח מהשלטון את מריה ואת אמה. הוא הכריז את עצמו למלך הונגריה תחת השם קארוי השני. אולם כעבור זמן קצר המלך האיטלקי נרצח עקב מזימה של אליזבתה בעזרת הפלטין מיקלוש גאראי האב. רצח המלך החזיר את מריה לכס המלכות. באוגוסט 1385 לכד זיגיסמונד את מריה ואילץ אותה להתחתן איתו ועל סמך קשר הנישואים ביניהן, הכריז עצמו מלך הונגריה , בתמיכת ליגה שקמה בקרב חלק מהאצולה ההונגרית. 
בשנת 1386 בעיצומה של מלחמת אזרחים גאראי האב נרצח בעת ניסיונו להגן באחוזת משפחתו גארה (גוריאן) על שתי המלכות - אליזבתה ומריה - שמרכבתן הותקפה על ידי המורדים, האחים יאנוש ופאל הורבאטי ואיוואן פאליז'נה, שפעלו, ככל הנראה, בתמיכת זיגיסמונד. 
שתי המלכות נפלו בשבי בידי המורדים ונכלאו. בעת המאסר, ב-1387 נפטרה אליזבתה או אולי נרצחה בחניקה. בסיוע ונציאני, זיגיסמונד שחרר משבי את אשתו הקטינה והגיע לפיוס זמני עם האצולה שהכירה בו כמלך. אשתו מריה שמרה לו טינה כל שאר חייה מכיוון שראתה בו אחראי למות אמה. היא נפטרה כעבור מספר שנים ב-1395.

מקורב למלך זיגיסמונד. פעילותו בדרום הממלכה

אחרי שניצל מן הטבח בגארה (1386), שבו נרצח אביו, הצטרף גאראי הצעיר לצבאו של המלך זיגיסמונד שהיה אז בן 18.ב-1386 מוזכר שמו כקסטלן של המבצר לוגוז' בבאנאט. 

הוא הצטיין בהמשך בפעילותו הצבאית בדרומה של ממלכת הונגריה - באזורים השייכים לקרואטיה ובוסניה של ימינו.
בשנים 1387–1390 כיהן כבאן של מצ'ווה. ב-1388 התמנה גם ל"אישפאן ראשי" (פרפקט או רוזן ראשי) (főispán) של המחוז ורץ (Verőcz)(וירוויטיצה במזרח קרואטיה)
בשנת 1388 הביס גאראי את צבאו של יאנוש הורבאט בחבל סרם, אולם בשנת 1390 נאלץ להעביר את תפקידיו לבני לושונצי.

המסעות הצבאיים במזרח הבלקן

בשנת 1392 חזר גאראי השני לקדמת הבמה הפוליטית והצבאית. ב-1395 השתתף במסע צבאי בוולאכיה ויחד עם פטר פרני חיפה על נסיגת כוחותיו של המלך זיגיסמונד. ב-1396 לחם בקרב ניקופול בבולגריה, שבו הכוחות הנוצרים המאוחדים בראשות זיגיסמונד הובסו תבוסה קשה מידי הטורקים.

מזימות האצולה וברית מחודשת של גאראי עם המלך זיגיסמונד

תוך הפרת הבטחתו, ב-27 בפברואר 1397, יחד עם הרמן פון צילי רצח גאראי את שני האחים לאצקפי, שהיו לא חמושים, ובכך הסיר מדרכו את אחרוני יריביו המשמעותיים. באותה שנה התמנה גאראי לבאן קרואטיה וסלבוניה. 
אחרי שבשנת 1395 נפטרה המלכה מריה, בהיעדרו של בעלה, התערער שוב השלטון המלכותי. חלק מהמגנטים תמכו במועמדותו של לדיסלאו מסיציליה, בנו של קארלו מנאפולי, לכס המלכות.
המלך זיגיסמונד בילה חמש שנים מחוץ להונגריה, לרבות בצ'כיה, וחזר להונגריה רק בשנת 1401. גאראי לא התנגד ישירות למעצר המלך באפריל באותה שנה, מיוזמת ברונים בראשות הארכיבישוף של אסטרגום, יאנוש קאניז'אי, שתמכו במועמדים האחרים לכתר, במיוחד בלדיסלאו מסיציליה. זיגיסמונד הושלך במאסר במבצר בודה או בווישגרד. בהמשך, בתיווכו של גאראי, שהעביר לברונים כבני ערובה את אחיו הצעיר ואת בנו, הועבר המלך לטירת שיקלוש, בהשגחתו. בעצת הרוזן הרמן השני מצילי, החליט גאראי לשחרר את זיגיסמונד אחרי 18 שבועות מאסר ולתמוך בחזרתו לשלטון. בקיץ 1401 כרת גאראי עם המלך ברית הידועה כ"ברית שיקלוש", וזכה ממנו להבטחת תפקיד מכריע בניהול ענייני הונגריה. הוקמה ליגת שיקלוש של תומכי המלך, בעוד שזיגיסמונד עצמו הבטיח חנינה לאצולה המורדת. הפשרה עם האצילים הושגה באספה בפאפה ב-27 באוקטובר 1401. 
האצילים בחרו בגאראי לפלטין הונגריה. על תמיכתם בבית לוקסמבורג, זכו צילי וגאראי לגמול נאה מוונצסלאוס (וצלב הרביעי), מלך בוהמיה, אחיו של זיגיסמונד, שהיו לו גם כן אינטרסים משלו במתרחש בהונגריה.
סוכם בנוסף שזיגיסמונד וגאראי ישאו את שתי בנותיו של הרמן צילי:ברברה ואנה.
בתור פלטין הונגריה, ליווה גאראי את זיגיסמונד לפראג. בבירה הצ'כית של האימפריה הוכתר אז זיגיסמונד למלך גרמניה. בשנת 1402 עמד גאראי לצד זיגיסמונד גם בעת השגת ההסכם לגבי ירושת כתר אוסטריה, בעוד חלק גדול מאצילי הונגריה התרחקו ממנו.
מיקלוש גאראי השני החזיק בית בבירת הונגריה, בודה.
נשמרה אגרת של הקיסר זיגמונד מ-26 במרץ 1416 שנשלחה מפריז, ושבה הוענקו לגאראי תוספת לשלט האצולה.

פעילותו הדיפלומטית וסוף חייו

מיקלוש גאראי הבן נמנה עם מייסדי מסדר הדרקון. המסדר הוקם על ידי הקיסר סיגימונד שכינס במסגרתו 24 אצילים הנאמנים לו ביותר. בשנת 1414 ליווה גאראי את הקיסר בועידת קונסטנץ שבה נעשו הכנות להתפטרות האנטי-אפיפיור יוחנן השלושה עשר.
כעבור שנתיים, ב-1416 ליווה את הקיסר (שכיהן עד אזגם כמלך גרמניה) בצרפת ובאנגליה. באנגליה עסק במו"ם דיפלומטי.
גם בשנת 1431 נסע גאראי יחד עם מלכו, לנירנברג לשם משא ומתן לשלום בין הונגריה לוונציה. 
משערים כי גאראי מת בשנת 1433 ושמשרת הנאדור (פלטין) של הונגריה נותרה ריקה עד שנת 1435. אז מינה סיגיסמונד בתפקיד את מתיאש פאלוצי. אחרי שנתיים נוספות התמנה בתפקיד לסלו הדרווארי, והוא כיהן בו עד שנת 1447. באותה שנה בא במקומו בנו של גאראי, לסלו גאראי.

חייו הפרטיים

מיקלוש השני גאראי היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה ילנה תאודורה או תודורה מסרביה, בתו של לזר חרבליאנוביץ', שליט סרביה. לא ידוע עיתוי נישואיו איתה. ההיסטוריון הסרבי אילריון רובאראץ סבר שהם התקיימו בסביבות 1379-1378. דעה זו מקובלת על ההיסטוריון מיודרג פורקוביץ' אולם לפי חוקר אחר, ראדה מיכלצ'יץ', חתונה זו הייתה צריכה להתנהל רק כשנה או שנתיים אחרי חתונת אחותה דראגאנה עם אלכסנדר, בנו של הצאר הבולגרי איוואן שישמן, כלומר בסביבות 1386. קשר נישואים זה איפשר לאבי הכלה, הקניאז הסרבי לזר, להיות מעורב במלחמת האזרחים שפרצה בהונגריה בעקבות מות המלך לאיוש. אחרי מות תדורוה שנת 1405 התחתן גאראי בשנית עם אנה פון צילי, בתו של הרוזן הרמן השני פון צילי, באן סלבוניה, ואחותה של אשתו השנייה של המלך זיגמונד מלוקסמבורג, ברברה פון צילי. על ידי כך הפך גאראי לגיסם של המלך ושל מלכת הונגריה.
נינתו אנה הייתה מאורסת למלך מאתיאש הוניאדי "קורבינוס".