google/wiki40b huggingface dataset:
התינוקת ק.

התינוקת ק. (באנגלית: Baby K;‏ 13 באוקטובר 1992 - 5 באפריל 1995) הייתה תינוקת אננספאלית (שחלק ממוחה חסר) מפורסמת, שהייתה במוקדו של פולמוס ציבורי, משפטי וביו-אתי בארצות הברית בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.

היסטוריה

סטפני קין (Stephanie Keene), שקיבלה את הכינוי "התינוקת ק.", נולדה בבית החולים פיירפקס במדינת וירג'יניה בארצות הברית. ברגע שנולדה, היא אובחנה כסובלת מהעדרו של רוב מוחה, כולל קליפת המוח. כל מה שנשאר היה גזע המוח, החלק התחתון והקדום ביותר של המוח האחראי לתפקודים האוטונומיים של הגוף, כגון שליטה על הנשימה, קצב הלב ולחץ הדם.
אמה של התינוקת קיבלה הודעה על המצב הצפוי לאחר שביצעה במהלך ההיריון אולטרסאונד מיילדותי, אך בחרה ללדת את בתה בכל זאת בשל מה שבית המשפט הציג כ"אמונה נוצרית איתנה שיש להגן על כל החיים". היא האמינה שאלוהים לבדו רשאי להחליט על חיי בתה. נקודת המבט של בית החולים הייתה שונה בתכלית, ובכיריו גרסו כי יהיה זה בזבוז כספי ציבור להמשיך ולהחזיק את התינוקת ק. בחיים. אמה של התינוקת דרשה שבית החולים ימשיך להעניק לבתה טיפול תומך מתקדם, ובעיקר ימשיך לחברה למכונת הנשמה, אף על פי שתינוק שנולד ללא המוח הגדול אינו ניתן לריפוי או לטיפול. רשויות בית החולים פיירפקס דרשו מהאם לתת הוראת DNR שאוסרת על המשך טיפולים רפואיים (Do Not Resuscitate), אך היא סירבה.
התינוקת נותרה מחוברת למכונת ההנשמה במשך שישה שבועות, בעת שבבית החולים פיירפקס חיפשו בית חולים אחר שיסכים לאשפזה, אך לא נמצא כזה. לאחר שהתינוקת נגמלה ממכונת ההנשמה והצליחה להגיע לנשימה עצמונית, הסכימה האם להעבירה למתקן לטיפול סיעודי בילדים, אך התינוקת המשיכה לחזור לבית החולים לאשפוזים חוזרים פעמים רבות בשל קשיי הנשימה שלה.

הכרעה משפטית

כאשר התינוקת אושפזה שוב בגיל שישה חודשים עם בעיות נשימה קשות, הגיש בית החולים בקשה לבית המשפט כדי שהוא ייטול את האפוטרופסות על התינוקת מידי אמה, וגם התבקש צו משפטי שיאפשר לבית החולים להסתפק במתן טיפול תומך ופליאטיבי בלבד, טיפול המיועד להקלת סבלו של חולה הנוטה למות. בבית המשפט העידו כמה מומחים שחיבור של תינוקת אננספאלית למכונת ההנשמה הוא פרקטיקה רפואית לא מקובלת. בניגוד אליהם, קו ההגנה של האם היה חופש דת וקדושת החיים. בית המשפט המחוזי של המחוז המזרחי בווירג'יניה פסק כי בית החולים חייב להמשיך לספק לתינוקת טיפול רפואי מלא, כולל חיבורה למכונת ההנשמה, ככל שתזדקק לה.
בית המשפט פירש את החוק כמחייב המשך מתן טיפול נשימתי לתינוקת. הנוסח המדויק של החוק מתייחס לחולים הנמצאים במצב חירום רפואי וזקוקים לטיפול שייצב את מצבם לפני שיועברו למתקן רפואי אחר. לאור הפסיקה, התינוקת הוחזקה בחיים הרבה מעבר למקובל אצל תינוקות אננספאליים. השופט שהיה בדעת מיעוט כתב שיש לראות את המצב הרפואי הבסיסי של התינוקת לצורך המשפט כאננצפלוס ולא קשיי נשימה, וכיוון שזהו מצב בלתי הפיך, לדעת הקהילה הרפואית, הוא טען שכל טיפול רפואי שיינתן יהיה חסר תועלת וישחק את המשאבים הרפואיים העומדים לרשות הציבור.
התינוקת ק. נפטרה ב-5 באפריל 1995 בבית החולים פיירפקס, בגיל שנתיים וחצי.
בוב לניר

מכללות

לניר נולד בבאפלו שבניו יורק בשנת 1948. לאחר לימודי התיכון בבאפלו, בחר לניר להמשיך את לימודיו באוניברסיטת סנט בונבנטור; מוסד קתולי-פרנציסקני פרטי. בשנת 1970 הוביל לניר את קבוצתו עד שלב חצי גמר אליפות המכללות, אך נפצע במשחק חצי הגמר ונאלץ להחמיץ את משחק הגמר בו הפסידה סנט בונבנטור לאוניברסיטת ג'קסונוויל של ארטיס גילמור.

דטרויט פיסטונס

לניר נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA של שנת 1970. כבר בעונת הרוקי שלו הפגין לניר יכולת טובה כשקלע 15.6 נקודות והוריד 8.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז של העונה. יחד עם דייב בינג, הפך לניר את דטרויט פיסטונס לאחת הקבוצות המלהיבות ב-NBA, ואף הוביל אותה בממוצע נקודות וריבאונדים למשחק בכל אחת מ-9 עונותיו הבאות בקבוצה, אך היכולת הגבוהה לא תורגמה להישגים קבוצתיים והקבוצה לא עברה את הסיבוב השני בפלייאוף בתקופה זו. במהלך עשר עונותיו בדטרויט העמיד לניר ממוצעים של 22.7 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק.

מילווקי באקס

ב-4 בפברואר 1980 נשלח לניר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לקנט בנסון ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 1980. הבאקס הגיעו לפלייאוף בכל אחת בחמש עונותיו של לניר בקבוצה, אך לא צלחו את שלב חצי הגמר באף אחת מהעונות. בתקופתו של לניר במילווקי באקס יכולתו נחלשה, וכך גם ממוצעיו – 13.5 נקודות ו-5.9 ריבאונד למשחק.
ב-14 עונותיו ב-NBA העמיד לניר ממוצעים של 20.1 נקודות ו-10.1 ריבאונדים. לניר נבחר לשחק במשחק האולסטאר 8 פעמים לאורך הקריירה ואף זכה בפרס ה-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1974.

מורשת וקריירת אימון

לניר הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל בשנת 1992, כ-8 שנים לאחר פרישתו ממשחק פעיל. גופייתו של לניר עם המספר 16 תלויה על תקרת האולם של הדטרויט פיסטונס והמילווקי באקס. באמצע עונת 1994/1995 מונה לניר למחליפו של דון נלסון כמאמן הגולדן סטייט ווריורס, כשהקבוצה מעמידה מאזן ניצחונות שלילי של 12–25 בתקופתו כמאמן הקבוצה.
הקורפוס ה-82 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-37, כחלק מהארמייה ה-15, וכמפקדו מונה אלפרד בהם-טטלבאך.
כשהחלה הפלישה לנורמנדי הוחזק הקורפוס במקומו סביב מצר קאלה, ולא נשלח לנורמנדי, עקב מחשבתו של הפיקוד העליון הגרמני שהפלישה הינה הסחה לקראת הפלישה האמיתית באזור קאלה. באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה, ולחם עמה בקרבות בשמפאן ובחבל הסאר. באפריל 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית, ולחם עמה בקרבות בהסן ובבוואריה, ובסוף המלחמה נכנע לכוחות האמריקניים באוסטריה.
המנון קמבודיה

קמרית

សូមពួកទេវត្តា
រក្សាមហាក្សត្រយើង
អោយបានរុងរឿង
ដោយជ័យមង្គលសិរីសួស្តី
យើងខ្ញុំព្រះអង្គ
សូមជ្រកក្រោមម្លប់ព្រះបារមី
នៃព្រះនរបតី
វង្សក្សត្រាដែលសាងប្រាសាទថ្ម
គ្រប់គ្រងដែនខ្មែរ
បុរាណថ្កើងថ្កាន។
ប្រាសាទសីលា កំបាំងកណ្តាលព្រៃ
គួរអោយស្រមៃ
នឹកដល់យសស័ក្តិមហានគរ
ជាតិខ្មែរដូចថ្ម
គង់វង្សនៅល្អរឹងប៉ឹងជំហរ
យើងសង្ឃឹមពរ
ភ័ព្វព្រេងសំណាងរបស់កម្ពុជា
មហារដ្ឋកើតមាន យូរអង្វែងហើយ។
គ្រប់វត្តអារាម ឮតែសូរស័ព្ទធម៌
សូត្រដោយអំណរ
រំឮកគុណពុទ្ធសាសនា
ចូរយើងជាអ្នក
ជឿជាក់ស្មោះស្ម័គ្រតាមបែបដូនតា
គង់តែទេវត្តា នឹងជួយជ្រោមជ្រែង
ផ្គត់ផ្គង់ប្រយោជន៍ឱយ
ដល់ប្រទេសខ្មែរ ជាមហានគរ។

תעתיק לטיני

Som pouk tepda rak sa moha khsath yeung
Oy ben roung roeung doy chey monkol srey soursdey
Yeung Khnom preah ang som chrok Krom molup preah Baromey
Ney preah Noropdey vong Khsattra del sang preah sat thmr
Kroup Kraung dèn Khmer borann thkoeung thkann.
Prasath séla kombang kan dal prey
Kuor oy srmay noeuk dl yuos sak Moha Nokor
Cheat Khmer dauch Thmar kong vong ny lar rung peung chom hor.
Yeung sang Khim por pheap preng samnang robuos Kampuchea.
Moha rth koeut mien you ang veanh hey.
Kroup vath aram lu tè so sap thoeur
Sot doy am no rom lik koun poth sasna
Chol yeung chea neak thioeur thiak smos smak tam bep donnta
Kong tè thévoda nùng chuoy chrom chrèng phkot phkang pra yoch oy
Dol prateah Khmer chea Moha Nokor
דג'ונטה מארי

ראשית חייו

מארי נולד וגדל בסיאטל. בעונת 2015/16 שיחק כדורסל באוניברסיטת וושינגטון ורשם ממוצע של 16.1 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק. בתום העונה שהסתיימה בהדחה בסיבוב השני של טורניר ה-NIT העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.

קריירה מקצועית

בדראפט 2016 נבחר מארי במקום ה-29 על ידי סן אנטוניו ספרס. במהלך עונתו הראשונה שותף ב-30 משחקים בעונה הסדירה בהם שיחק כ-8.5 דקות בממוצע למשחק, והושאל לסירוגין לאוסטין ספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו השנייה תפס תפקיד מרכזי יותר בקבוצה ופתח בחמישייה בכמחצית ממשחקי הקבוצה. הוא נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה ב-NBA.
במשחק קדם העונה באוקטובר 2018 קרע את רצועת ברכו, פציעה שהשביתה אותו לאורך כל עונת 2018/2019.
באוקטובר 2019 חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו ל-4 עונות נוספות, החל מעונת 2020/2021, עבור כ-64 מיליון דולר.
בלמאסדה

היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1199. ב-5 בנובמבר 1808 התקיים בה קרב בין כוחות צרפתיים וספרדיים במסגרת מלחמות נפוליאון.

יהודים

לא ידוע מתי התיישבו יהודים לראשונה, אולם חיים ביינארט מציין שייתכן שיש קשר בין ראשית ההתיישבות במקום להיתר ליהודים לרכוש קרקעות באזור, שנתן אלפונסו ה-11, על דעת הקורטס, בשנת 1348. בשנת 1474 הגיע המס שהוטל על יהודי בלמאסדה ל-1,100 מרבדי ובשנת 1482 הוא הגיע ל-1500 מרבדי. ברשימת הנכסים של בלמאסדה לשנת 1487 מנויים 473 בתי אב, מהם 11 בתי אב יהודיים. בשנת 1483 החליטה מועצת בלמאסדה לאסור נישואין של יהודים תושבי העיירה עם תושבים מחוץ לעיירה, כדי למנוע את התרבות היהודים בעיירה. בינואר 1486 הוציאו תושבי העיירה צו גירוש ליהודי המקום. אולם הצו בוטל על ידי מלך ספרד אשר הורה בצו נגדי מ-1 במרץ 1486 למנוע את גירוש היהודים. במקביל, מבלי לדעת על עמדת מלך ספרד, פנו היהודים למועצת הארץ בגרניקה ובקשו את ביטול הצו, אולם בקשתם נדחתה. הגירוש בוצע בכוח באפריל 1486 ויהודי בלמאסדה עברו להתגורר בשדות סביב העיר ובעיירה הסמוכה, ויליאסאנה די מנה.
צ'הריק

צ'הריק (בפרסית: چهریق)  הוא כפר הממוקם במחוז אורמיה בצפון מערבה של איראן, בכפר נמצא גם מבצר הקרוי באותו שם.
חשיבותו של המבצר לדת הבהאאית נובע מכך שבמקום זה נכלא עלי מוחמד שיראזי, הבאב, מייסד הדת הבאבית לפני הוצאתו להורג.

גאוגרפיה

מצודת צ'הריק ממוקמת בצפון מערבה של איראן באזור הגבול (כיום) של ארמניה, אזרבייג'ן וטורקיה. המצודה יושבת במחוז אורמיה הממוקם כיום בתוך גבולותיה של איראן כאשר מצפונה לו נמצא משולש הגבולות הנ"ל, דרומית לו ימת אורמיה, ממערב הגבול הטורקי וממזרח העיר הגדולה תבריז. האזור כולו מאד הררי, מבודד ומרוחק מריכוזי אוכלוסייה. תושבי האזור מתפרנסים בעיקר מחקלאות מקומית של דגנים, טבק וגידול בעלי חיים.

היסטוריה

למצודת צ'הריק ולמחוז כולו יש היסטוריה ארוכה של קרבות טריטוריה עקובות מדם בין העמים השונים החיו באזור לאורך ההיסטוריה. כבר בתחילת המאה ה-19 התנהלו סכסוכים בין האימפריות ששלטו באזור באותה תקופה (העות'מאנית, הרוסית והפרסית) ומאוחר יותר גם בין הכורדים והפרסים. המאבקים על האזור נבעו בין היתר בשל מיקומו האסטרטגי אשר רווי במים ובשטחים נרחבים המאפשרים מחייה טובה, גידולים חקלאיים ובידוד מהסביבה.
מאבקי השליטה באזור הביאו למלחמות וחיכוכים בין הקבוצות האתניות והמדינות השונות החיות באזור זה אשר שאפו לממש את האינטרסים הטריטוריאליים שלהם. במהלך אחת המערכות של מלחמת רוסיה פרס בין השנים 1826–1828, נכבשה צ'הריק על ידי הצבא הרוסי. מאוחר יותר במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש האזור על ידי הכוחות העות'מאניים כחלק מקרבות מלחמת העולם הראשונה.
במהלך המאה ה-19 השליטה באזור עברה מספר פעמים מידיהם של השבטים הכורדים לידיהם של השלטונות המרכזיים באותה התקופה.

כליאתו של הבאב

מצודת צ'הריק התפרסמה במיוחד לא בשל הקרבות ההיסטוריים על מאבקים טריטוריאליים של המדינות השכנות, אלא בשל חשיבותו ההיסטורית להתפתחותה של הדת הבאבית והבהאאית. לאחר שמשנתו של הבאב – עלי מוחמד שיראזי החלה להתפשט, ראו בו אנשים רבים בתור המהדי - המשיח, ואם אכן הגיע המהדי אזי חכמי הדת – העלמאא' הם מיותרים, דבר שיכול לגרום לטלטלה במערכת הפוליטית-דתית. לכן, בשל התנגדות אנשי הדת שמעמדם היה גבוה, הורו השלטונות לרדוף ולעצור את הבאב ובין השנים 1845-1848 הועבר בין מקומות כליאה שונים. בשנת 1848 הועבר מהמצודה במאקו אל מצודת צ'הריק, הסיבות לכך שהועבר הבאב על ידי המשטר הפרסי הן בשל יכולתו להיות חשוף לעולם החיצון  באופן קל יחסית, סיבה נוספת להעברת הבאב לצ'הריק הייתה בקשת נציג הרוסים בטהראן להרחיק את הבאב מקרבת גבול פרס-רוסיה, כנראה מתוך חשש כי רעיונותיו ומשנתו של הבאב יגיעו לרוסיה ביתר קלות. כליאתו של הבאב במצודת צ'הריק הופקדה תחת אחריותו של יחיא א-קורד שהיה גיסו של מחמד שאה ושליט מחוז אורמיה. כליאתו של הבאב לוותה בהגבלות אשר הקשו עליו להיפגש עם מאמיניו וליצור איתם כל קשר. אך עם זאת, הדרך בה הבאב תיקשר עם מאמיניו הייתה בעזרת הברחת מכתבים וכתבים שונים שהתפרסמו לאחר מכן אשר כתב במהלך תקופת כליאתו ביניהם הביאן. קיימים דיווחים כי לבאב התאפשר לארח בחצר המצודה קהל, לשם הגיעו תושבי השבטים הכורדים באזור אשר כיבדו את רעיונותיו וכך גם כנראה התאפשר לו להבריח את אותם כתבים.
בשנת 1850, כשנתיים לאחר כליאתו במצודת צ'הריק הוצא הבאב להורג.

רשימת מקורות

.Momen,Wendi. A Basic Baha'i Dictionary. Oxford: George Ronald,1989
.Cameron, Glenn and Wendi Momen. A Basic Baha'i Chronology. Oxford: George Ronald, 1996
Yarshater, Ehsan (ed). Encyclopaedia Iranica vol. 4. London: Routledge and Kegan Paul, 1990.
שרון, משה. הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה, הספר הקדוש ביותר. ירושלים: כרמל, 2005.
בראד דוהרטי

נעורים ומכללות

דוהרטי נולד וגדל בעיר בלק מאונטן שבקרוליינה הצפונית, והוביל בשנת 1982 את קבוצת התיכון המקומית לגמר התיכונים של המדינה. בגיל 16 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק במשך 4 שנים בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן דין סמית'. במהלך קריירת המכללות שלו הפך לאחד השחקנים הגדולים בתולדות הקבוצה, ונבחר בעונתו האחרונה ל"חמישיית העונה של ליגת המכללות" לאחר שהעמיד ממוצעים של 20.2 נקודות ו-9.0 ריבאונדים למשחק. בשנת 2002 נבחר לאחד מ-50 חברי "קבוצת כל הזמנים של מחוז ה-ACC (ליגת החוף האטלנטי)", מתוכם 12 שחקני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.

קריירת משחק

דוהרטי נבחר בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA לשנת 1986 על ידי קליבלנד קאבלירס. באותו דראפט בחרו הקאבלירס גם את הקלע רון הארפר (בחירה שמינית) ואת הרכז מארק פרייס (בחירה 25), שהצטרפו לקבוצה יחד עם הפאוור פורוורד ג'ון "הוד רוד" ויליאמס שנבחר בדראפט 1985 אך הושעה מעונתו הראשונה. לאורך עונת הרוקי שלו העמיד דוהרטי ממוצעים של 15.7 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, יחד עם חבריו לקבוצה ויליאמס והארפר. ארבעת השחקנים הצעירים היוו את שלד הקבוצה בשנים הבאות, יחד עם הפורוורד הוותיק לארי נאנס, והובילו אותה לשלב הפלייאוף ב-6 מתוך 8 העונות של דוהרטי בקאבלירס. באותה תקופה העמיד דוהרטי ממוצעים של 19.0 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף בחמישה משחקי אולסטאר.
מבחינה קבוצתית, הישג השיא של דוהרטי היה העפלת קליבלנד לסדרת גמר האזור המזרחי בעונת 1991/1992, אז פגשו הקאבלירס את האלופה שיקגו בולס, והפסידו לה בתוצאה 4-2. באותה סדרה העמיד הסנטר ממוצעים של 17.7 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-4.2 אסיסטים למשחק. במהלך עונת 1993/1994 סבל דוהרטי מפריצת דיסק שגרמה לו להחמיץ את 32 המשחקים האחרונים של העונה הסדירה. בשתי העונות הבאות המשיך דוהרטי להיכלל בסגל הקבוצה, אך לא שותף באף משחק, ופרש ממשחק באופן רשמי בסיום עונת 1995/1996. 
בעת פרישתו החזיק דוהרטי בשיאי הנקודות (10,389) והריבאונדים (5,227) של מועדון הקאבלירס, והמשיך להחזיק בשני השיאים עד שנת 2008 בה עקפו אותו לברון ג'יימס וז'ידרונאס אילגאוסקאס בשתי הקטגוריות, בהתאמה. ב-1 במרץ 1997 העלתה קליבלנד את גופייתו עם המספר 43 לתקרת אולמה הביתי כהוקרה על תרומתו לקבוצה.
מאז נובמבר 2014 משמש דוהרטי כפרשן של משחקי מכללות ו-NBA ברשת ESPN.
אוזן כרובית

גורמים

פציעת אוזן כרובית מתרחשת עקב טראומה הנגרמת לרוב ממהלומות חוזרות ונשנות (באמנויות לחימה, הדבר עלול להיגרם עקב מהלומות אגרוף, בעיטות ולחץ מחניקות). כלי הדם המחברים את העור לסחוס האוזן נפגעים, נוצרת המטומה (דימום בין העור לסחוס) והאזור הפגוע מתחיל להתנפח מדם הנאגר בו. אספקת הדם לאזור משתבשת ותאי הסחוס הפגוע מתים. תאי הסחוס המתחדשים אינם נוצרים בצורה סימטרית אלא נבנים בצורה מעוותת שמעבה את הסחוס הפגוע – דבר המקנה את מראה פרחי הכרובית.

דרכי מניעה וטיפול

פציעת אוזן כרובית עלולה לגרום לזיהום, לפגיעה בעור התוף ובתעלת האוזן. על מנת להימנע מאוזן כרובית, יש להקפיד על חבישת כיסוי ראש  או מגני אוזניים בזמן האימונים, הקרבות או המשחקים. טיפול רפואי באוזן כרובית עשוי להיות כרוך בנטילת אנטיביוטיקה ובניקוז דם במרפאת אף אוזן גרון. טיפול אסתטי כרוך בניתוח פלסטי.
איי אוקלנד

היסטוריה

קיימות עדויות לכך שהאיים נתגלו לראשונה על ידי שייטים פולינזים, ובאי אנדרבי נמצאו ראיות ליישוב, ככל הנראה מהמאה ה-13. זוהי הנקודה הדרומית ביותר בה נמצאו שרידים פולינזים. 
ב-18 באוגוסט 1806 גילה האירופי הראשון את האיים ששוב לא היו מיושבים והעניק להם את שמם.
שנה לאחר מכן תבעה בריטניה בעלות על האיים, והחוקרים דומונט ד'אורווי וג'יימס קלארק רוס בקרו בהם ב-1839 וב-1840 בהתאמה. באמצע המאה ה-19 הקימו ציידי ליוויתנים וטורפים ימיים יישובים זמניים, וב-1842 היגרה אליהם קבוצה של מאורים מאיי צ'טהם, והתגוררה באיים משך 20 שנים. יישוב קבע נוסף הוקם בשנת 1850 אך נינטש לאחר שנתיים וחצי. ב-1863 צירף הפרלמנט הבריטי את האיים לתחומה של ניו זילנד. 
שמם של האיים יצא לשימצה במשך השנים בשל מספר מקרי טביעה של ספינות שעלו על השרטונים המקיפים אותם. ב-1866 טבעה ספינה בסמוך לחופיו המערביים של האי אוקלנד, ומבין 83 אנשי הצוות שהיו על סיפונה, 15 ניצלו והגיעו לאיי דיסאפוינטמנט, אך הם נאלצו להמתין 18 חודשים עד שחולצו. ב-1877 הסתיים מקרה דומה בהמתנם של 8 הניצולים משך 6 חודשים, ומקרה אחר ב-1907 הסתיים בטביעתם של 12 איש ו-16 הניצולים המתינו לחילוצם משך 7 חודשים.
במלחמת העולם השנייה פעלה תחנה מטראולוגית באיים בין 1942 ל-1945. מאז האיים אינם מיושבים, ורק חוקרים ומספר מצוצמם של תיירים פוקדים אותם מעת לעת.

החי והצומח

הצמחייה באיים ערוכה במספר רצועות בהתאם לגובה הטופוגרפי, כאשר בחלק העליון שוכנים עשבי הענק (Megaherb) הייחודיים לאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד.
אוכלוסיית העופות הימיים כוללת, בין היתר, מספר מיני אלבטרוסים ושני מיני פינגווין - הפינגווין צהוב העין (megadyptes antipodes) וקורמורן אוקלנד (Phalacrocorax colensoi) האנדמי. באיים נמצא ריכוז חסרי החוליות הסאב-אנטארקטי הגדול בעולם שכולל 24 מיני עכבישאים, 200 סוגי חרקים ועוד.
באי חיו בעלי חיים שהובאו אליו על ידי בני האדם, וביניהם פרות, עיזים, כבשים, כלבים, ארנבים ואף הפוסום האוסטרלי הכסוף-אפור. אלה חוסלו באופן טבעי או יזום במשך שנות התשעים של המאה ה-20, אך באיים נותרו גם כיום חזירים וחתולי בית ששבו אל הטבע, וכן ארנבים באי אנדרבי בלבד. 
היונקים הימיים ששוכנים דרך קבע באיים כוללים שני מינים בלבד - אריה ים ניו זילנדי ודוב ים ניו זילנדי (Arctocephalus forsteri).
יישוב סחר הוגן

יישוב סחר הוגן הוא קמפיין שנולד מתוך תנועה חברתית עממית שקמה בבריטניה בשנת 2001. כך מוגדר רעיון "יישוב סחר הוגן" במסמך "fairtrade towns action guides"- רעיון ה"סחר הוגן" הוא לקרב בין העובדים בשרשרת הייצור לבין הצרכנים, לשים את האנשים בלב המסחר ולא את הסחורות. הפיכת יישוב ל"יישוב סחר הוגן" שולחת מסר רב עוצמה של הקהילה שלך על הדרך בה היא רוצה שסחר יעבוד כך שישפיע לטובה באופן ישיר על חייהם של החקלאים והעובדים העניים ביותר בעולם. מחקר שמומן על ידי מועצת המחקר הכלכלית חברתית ( ESRC ), מצא כי הקמפיינים היעילים ביותר לעידוד קניות אתיות הם אלו המתרחשים ברמה קולקטיבית (קבוצתית, קהילתית), כמו הרעיון של יישובי "סחר הוגן" ולא אלה המכוונים רק לאנשים יחידים." (תורגם מאנגלית).
הקמפיין מאפשר לאזרחים בכל מקום להתאגד כדי להתחיל פרויקט ביישוב (או אזור גאוגרפי אחר) ולנסות לעמוד במספר קריטריונים כלליים שנקבעו ל"יישוב סחר הוגן" (הקריטריונים יכולים להשתנות ממדינה למדינה אבל צריכים לשמור על המרכיבים המרכזים בהם) וכך לקבל את ההכרה הרשמית בתור "יישוב סחר הוגן". בחלק מהמדינות "יישוב סחר הוגן" הוא תואר רשמי שאפשר לקבל מארגוני "סחר הוגן" שונים שמתאר אזור שמחויב לערכי ה"סחר הוגן" בצריכה שלו ולמוצרים שמסומנים ב"סחר הוגן".

בישראל

לאחרונה קמו מספר יוזמים להפיכת חיפה ל"עיר סחר הוגן" הראשונה בישראל.
פלמינגו מצוי

תיאור

מין הפלמינגו הגדול ביותר. אורכו של פרט בוגר 1.1-1.5 מטר ומשקלו 2-4 ק"ג, מוטת הכנפיים כ-1.6 מטר; מספר פרטי פלמינגו מצוי הגיעו אף לגובה של 1.8 מטר. בשל העובדה שפלמינגו זה גבוה יותר מהפלמינגו הזוטר אשר אוכל איתו, הפלמינגו המצוי אוכל סרטנים במים העמוקים יותר שאין לפלמינגו הזוטר גישה אליהם. הפלמינגו משיג את צבעו הוורוד מהאצות הכחולות-ירוקות שמהם ניזון, ובלעדיהן נוצותיו ילבינו. הצוואר והראש לבנים, הכנפיים והרגליים אדומות. המקור מתעקל כלפי מטה. בצדו הישר הוא לבן אך בצידו הפונה למטה הוא שחור.
אורך חייו בטבע הוא כ-25 שנים, אך בשבי עשוי לעבור את גיל 80.

תפוצה ואזורי מחיה

זהו הפלמינגו בעל תחום התפוצה הגדול ביותר-כמליון קמ"ר. התפוצה מתמשכת בין השאר על המדינות באסיה דוגמת ישראל, הודו, טורקיה ופקיסטן; המדינות באפריקה דוגמת קניה, הרפובליקה של דרום אפריקה, דרום נמיביה, מוזמביק, מלאווי, טנזניה, אתיופיה, סומליה, מזרח סודאן ומזרח מצריים; והמדינות באירופה, דוגמת ספרד, סרדיניה, אלבניה, יוון, קפריסין, פורטוגל ואזור הקאמארג שבצרפת. מספר פלמינגואים מצויים נצפו גם באיי קוקוס. כפי שהוזכר לעיל, הפלמינגו מעדיף לחיות בבריכות מלח, שבהן הוא משיג את הסרטנים המיקרוסקופיים, האצות הכחולות-ירוקות והשרימפס שמהן הוא ניזון. בישראל הפלמינגו מזדמן אך מבקר לרוב בחורף. מושבות קינון ניתן למצוא בבריכות המלח ליד אילת, ואת הפלמינגו עצמו-במדבר.
אמיר זיו-אב

ד"ר אמיר זיו-אב (יליד 1949) הוא הבעלים של החברה הטכנולוגית "זיו-אב הנדסה בע"מ". כיהן בתפקיד המדען הראשי של משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים. חבר הוועד המנהל של ה"טכניון" בחיפה, חבר בחבר הנאמנים של מכללת "אפקה" להנדסה בוועדות ממלכתיות שונות. עד לאחרונה שימש כחבר דירקטוריון החברה הממשלתית "עשות אשקלון" ובעבר גם כחבר דירקטוריון חברת המו"פ של אוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

אמיר זיו-אב הוא בעל דוקטורט מאוניברסיטת תל אביב בנושא גיבוש קונספטים טכנולוגים אופטימליים ואסטרטגיה טכנולוגית. בעל שלושה עשר פטנטים בתחומי המכניקה, תעשיית הפלסטיק, הרכב, התעופה והמכשור הרפואי.
בשנות ה-70 כיהן כחבר המטה למלחמה בתאונות דרכים בראשות סגן השר גד יעקובי. בשנים 1973–1976 היה בעל טור חודשי ב"מעריב" בנושאי תחבורה.
1976-1982 לאחר לימודי ההנדסה חזר לשירות קבע בצה"ל ושימש כראש ענף פיתוח של חיל ההנדסה, כעוזר של האלוף ישראל טל בנושאי פיתוח טנק המרכבה, וכראש פרויקט בלשכת סגן הרמטכ"ל דאז, האלוף יקותיאל אדם.
בשנים 1984–1987 שימש כמנהל הפיתוח האופטו-מכני וחבר ההנהלה המורחבת של "אופטרוטק" ("אורבוטק") ולאחר מכן כמנהל הפיתוח וחברת הנהלת "כתר פלסטיק".
בתחילת שנות ה-90 ולאחר הקמת זיו-אב הנדסה שימש כיועץ בתחום תעשיית הפלסטיק לתעשיין סטף ורטהיימר.
בין השנים 1987–2005 היה חבר בדירקטוריונים של כעשר חברות.
בין השנים 2005–2014 שימש כחבר הוועד המנהל של מכללת אפקה להנדסה. (במקביל לחברות בחבר הנאמנים שנמשכת עד היום).
בתחילת שנות ה-2000 כיהן כנציג ציבור בבית הדין לעבודה
בשנים 2005–2010 שימש כחבר דירקטוריון חברת המו"פ של אוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 2011–2013 כיהן כמדען הראשי של משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים, וכן כיו"ר הוועדה הבין משרדית להתקני תנועה, בטיחות וניסויים ויו"ר ועדת ההיגוי לניהול ובקרת תנועה.
מאמרים על אסטרטגיה טכנולוגית ועל מערכות שפיתח זיו-אב פורסמו במספר ירחונים עולמיים: "Thinking Highways" (2013) ,"Machine Design", "Modern Plastics", "Automotive Engineering" ,"Kunststoffe", "Link"
מפרסם מעת לעת מאמרי אורח ב"דה-מרקר" ו"גלובס" בנושאי חברה, כלכלה, תקציב הביטחון וחינוך.
זיו-אב נשוי ואב לשלושה ילדים.
ישראל אברהמס

ישראל אברהמס (באנגלית: Israel Abrahams‏; 26 בנובמבר 1858 - 6 באוקטובר 1925) היה חוקר של מדעי היהדות באוניברסיטת קיימברידג', מחשובי החוקרים בזמנו.

ביוגרפיה

אברהמס נולד בלונדון ולמד בקולג' היהודי (Jew's College), שהיה בניהולו של אביו ברנט אברהמס ולאחר מכן בקולג האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטת לונדון. הוא לימד מקצועות שונים כגון מתמטיקה (1881-1899), דרשנות (1894-1903) ושימש כמדריך בכיר (1899–1905) בקולג' היהודי. למרות הסביבה האורתודוקסית בה גדל ועבד בראשית חייו, בהמשך עבר להיות תומך נודע של יהדות ליברלית המדגישה ערכים אוניברסליים. 
למשך כ-25 שנה כתב אברהמס טור שבועי פופולרי בעיתון ג'ואיש כרוניקל על ענייני ספרות. לאחר מכן עבר לכתוב לעיתון ג'ואיש גרדיאן הליברלי יותר. בשנת 1895 שיתף פעולה עם קלוד מונטיפיורי בחיבור הספר "היבטים של היהדות" (Aspects of Judaism). ספרו הידוע ביותר של אברהמס הוא "החיים היהודים בימי הביניים" (Jewish Life in the Middle Ages, 1896), שסוקר את החיים היהודים בימי הביניים מהיבטים מגוונים. מסקנתו של אברהמס היא כי ימי הביניים הנוצרים הותירו חותם מתמשך על היהודים בעיקר בכך שהם העמיקו את בידודם מהחברה שמסביבם. ספר ידוע אחר שלו הוא "פרקים על הספרות היהודית" (Chapters on Jewish Literature, 1898) בו סקר את הספרות היהודית מחורבן בית שני עד ימיו של הפילוסוף משה מנדלסון. אברהמס פרסם עוד עשרות ספרים, תרגומים ומאות מחקרים נוספים העוסקים בכל תחומי מחשבת ישראל וההיסטוריה היהודית. בשנת 1899 ייסד ביחד עם קלוד מונטיפיורי את כתב-העת Jewish Quarterly Review, מכתבי-העת החשובים ביותר בתחום מדעי היהדות, ושימש כאחד מעורכיו הראשונים. הוא כתב ערכים רבים לאנציקלופדיה בריטניקה (1911) ואנציקלופדיה ביבליקה (1903). 
בשנת 1902 ירש את תפקידו של שניאור זלמן שכטר כפרופסור לספרות רבנית ותלמודית באוניברסיטת קיימברידג' לאחר שזה עזב לארצות הברית. את תפקיד זה מילא עד פטירתו. לצד זאת הוא היה חבר פעיל בהתאחדות האנגלו-יהודית, בחברה היהודית להיסטוריה ובמוסדות נוספים של הקהילה היהודית. בשנת 1922 הוא קיבל את הכבוד להציג את מחקריו בסדרת "הרצאות שווייך על ארכאולוגיה מקראית" (Schweich Lectures on Biblical Archaeology) באקדמיה הבריטית. הרצאותיו עסקו בכיבוש ארץ ישראל בידי אלכסנדר הגדול ולאחר מכן פורסמו כספר (Campaigns in Palestine from Alexander the Great, 1922). לאחר פטירתו, חוקרים ומכרים פרסמו לזכרו קובץ גדול של מחקרים במדעי היהדות וכן מאמרי הספד וביבליוגרפיה של כתביו (Jewish Studies in Memory of Israel Abrahams, 1927).
בירגיט קליין

בִּירְגִּיט אֶ. קְלַיּן (בגרמנית: Birgit E. Klein; נולדה ב-15 באוקטובר 1962 בקרפלד) היא רבה רקונסטרוקציוניסטית בקהילה היהודית של שטרסבורג וסופרת. בשנת 2017 היא הוסמכה כרבה בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת בווינקוט שבפילדלפיה. רבה בירגיט קליין היא גם פרופסור של בית הספר הגבוה למדעי היהדות בהיידלברג (גר').
פאלאצו פיזאני גריטי

היסטוריה

הארמון בן שלוש הקומות הוזמן במאה ה-14. הקומה השנייה הוקמה במאה ה-16. בעבר היו בחזית המבנה פרסקאות מעשה ידי ג'ורג'ונה. הקומה השלישית נוספה בשנת 1890. במהלך המאה ה-20 שופץ המבנה במטרה שישמש כמלון יוקרה.
משפחת פיזאני העשירה התגוררה בארמון עד 1814, עת שהחכירה את הארמון למשפחת גריטי; זמן קצר לאחר מכן נמכר המבנה לברונית סוזנה ולצר (Susanna Wetzlar), וזו אירחה במבנה את ג'ון ראסקין עת כתב את ספרו "האבנים של ונציה".
מיכאי טראיסטאריו

ביוגרפיה

טראיסטאריו נולד בפיאטרה ניאמץ למשפחת אמנים, הוא למד לנגן בפסנתר מספר שנים והוא בוגר תואר במתמטיקה מאוניברסיטת יאשי, לאחר מכן הוא גם למד בבית ספר לתיאטרון בקונסטנצה.
ב-2004 הוציא את הסינגל הסולו הראשון שלו וב-2005 הוציא את אלבומו הראשון, הוא השתתף מספר פעמים בתחרות סלקציה נציונלה הבוחרת את נציג רומניה לאירוויזיון וב-2006 הוא זכה בה במקום הראשון עם השיר "Tornerò" (אני אחזור), בתחרות האירוויזיון השיר הגיע למקום הרביעי. לאחר האירוויזיון הוא נהיה לזמר מפורסם ברחבי אירופה וזכה במספר פרסים, הוא מכר מעל 1,500,000 אלבומים ברחבי העולם. 
ב-2006 הוא קיבל אות אזרח כבוד מטעם עיר הולדתו.