google/wiki40b huggingface dataset:
Antes de las Seis

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שאקירה ולסטר מנדז, והופק על ידי השניים גם כן. השיר כולל בתוכו פסנתר וגיטרה אקוסטית, והוא בלדה בסגנון פופ לטיני. מבקרי מוזיקה רבים הפנו שבחים רבים כלפי התוכן הלירי של השיר.
עם השיר הופיעה שאקירה במהלך כל סיבוב ההופעות החמישי שלה, "The Sun Comes Out World Tour", ובסך הכל הופיעה איתו 80 פעמים עד היום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר, הוא מעין הופעה חיה, שביצעה שאקירה בפריז, צרפת. בהופעה ניתן לראות את שאקירה, כשהיא לבושה בשמלה כחולה, בדומה לזו שבעטיפתו של השיר. ישנם קטעים בהם שאקירה מפנה את המיקרופון לכיוון הקהל, והוא שר ביחד איתה.
נכון ליולי 2018, מונה הצפיות של ההופעה עומד על כ-50 מיליון צפיות.
ארן מאלי

ארנסט לילור מאלי (באנגלית Ernest Lalor Malley, ובקיצור "ארן מאלי") הוא משורר בדיוני, שהומצא כחלק מאחת המתיחות הספרותיות הידועות ביותר באוסטרליה.
הוא ואוסף שיריו הומצאו בתוך שעות ספורות על ידי שני משוררים אוסטרליים בכוונה ללעוג לשירה מודרנית, ולהוכיח שהיא חסרת ערך ספרותי. השירים התפרסמו
במגזין השירה המודרנית "Angry Penguins" (פינגווינים כועסים) בגיליון הסתיו של 1944 שהוקדש כולו למשורר. המתיחה, שנחשפה זמן קצר לאחר מכן,
הנחיתה בתחילה מהלומה
קשה על המגזין, עורכיו, ועל השירה המודרנית באוסטרליה כולה. 
לאחר שוך הסערה זכו המשורר הבדיוני ושיריו להערכה מחודשת, והם המשיכו להופיע בפרסומים שונים, להילמד במוסדות ספרותיים ולהוות השראה לאומנים אחרים.

פרסום השירים וחשיפת המתיחה

מקס האריס החליט להקדיש את גיליון הסתיו של 1944 כולו לעבודתו של ארן מאלי, והוא התפרסם ביוני של אותה שנה (בהמיספירה הדרומית הסתיו מתחיל
במרץ). הגיליון עוטר בציורים בהשראת שיריו של מאלי שצייר סידני נולאן, שנודע בשנים שלאחר מכן כאחד הציירים האוסטרליים המובילים של המאה ה-20.
המתיחה נחשפה באותו החודש על ידי כתבת של עתון בסידני שהכירה את מקאולי וסטיוארט, ושמעה אותם משוחחים אודות המעשה.
החשיפה הכתה גלים בתקשורת על אף סערת מלחמת העולם השנייה (הפלישה לנורמנדי ארעה באותו החודש). המתיחה נתפסה כפרודיה 
מבריקה, ופרסומו במגזין - טיעון מוחץ כנגד המודרניזם שספג מכה קשה.
מקס האריס הושפל והפך למושא ללעג.
בנוסף, הוא הועמד למשפט באשמה של פרסום תועבה בשל כמה שורות משירתו של מאלי, והמגזין שלו נסגר זמן קצר לאחר מכן.

הערכה מחודשת של עבודתו של מאלי

האריס המשיך לדבוק בהערכתו לשירתו של מאלי על אף הלעג שספג, וטען שלעיתים המיתוס גדול יותר מיוצרו. הצטרף אליו סר הרברט ריד, 
משורר ומבקר ספרותי בריטי נודע, ואחד ממיסדיו של ה-Institute of Contemporary Arts (מוזיאון לאומנות עכשווית) בלונדון. ריד טען שאפשר ליצור אומנות
גאונית גם אם כוונת היוצר היא זיוף, חיקוי ולעג.
גם משוררים מאסכולת ניו יורק נודעו בחיבתם למאלי. קנת קוצ', טען שמעשיהם של מקאולי וסטיוארט ראויים לחיקוי אבל לא
כאקט פולמוסי אלא כאקט אומנותי. ג'ון אשברי טען שכוונות אינן רלוונטיות לתוצאות, ושתפיסתנו של טוב, רע, אמיתי ומזויף נתונים לשינוי מתמיד.
השניים לימדו את שירתו של מאלי באוניברסיטת קולומביה ובברוקלין קולג', וכללו שניים משיריו במגזין האוונגרד שהשתתפו בעריכתו
"Locus Solus" בשנת 1962.
בשנת 1992 נכללו כל שירי מאלי באנתולוגיה "The New Penguin Book of Modern Australian Poetry" 
של הוצאה המשויכת לספרי פינגווין.
בהשראת שיריו נוצרו מאות יצירות אומנות בידי כמה אמנים, ביניהם סידני נולאן שאייר את הפרסום המקורי משנת 1943. נולאן לבדו
יצר מעל מאה תמונות, ביניהן פורטרטים של המשורר הדמיוני. הוא אף טען שיצירותיו המפורסמות העוסקות בנד קלי לא היו באות לעולם
אלמלא ארן מאלי. בשנת 1974 הוצגו עבודותיו בהשראת מאלי בתערוכה "Ern Malley and Paradise Garden" (ארן מאלי וגן עדן) ב-"Art Gallery of South Australia" 
(גלריית האומנות של דרום אוסטרליה). בשנת 2009 הוצגה במוזיאון לאומנות מודרנית "Heide Museum of Modern Art" בסידני תערוכה בשם "Ern Malley: The Hoax and Beyond"
(ארן מאלי: המתיחה ומעבר לה) שכללה מסמכים מקוריים ועבודות של סידני נולאן ואחרים.
ארנל

גאוגרפיה ותיאור

ארנל הוא הר הגעש הצעיר והפעיל מכל הרי הגעש בקוסטה ריקה. מדענים הצליחו לתארך את פעילותו עד לפני 7,000 שנים. הוא אחד משבעת הרי הגעש הפעילים היסטורית בקוסטה ריקה יחד עם פואס (Poás), איראסו (Irazú), מירבאייס (Miravalles), אורוסי (Orosí), מכלול רינקון דה לה וייחה (Rincón de la Vieja) וטוריאלבה (Turrialba). עד 2010 היה זה הר הגעש הפעיל ביותר בקוסטה ריקה, ואחד מעשרת הרי הגעש הפעילים ביותר בעולם. ההר שימש במשך שנים ארוכות כר נרחב למחקר עבור וולקנולוגים.
הר הגעש שוכן במרכז הפארק הלאומי הר הגעש ארנל באזור הצפוני של המדינה, 15 קילומטרים מנפת לה פורטונה (La Fortuna) בקנטון סן קרלוס (San Carlos) בקוסטה ריקה. מזג האוויר חם ולח. גשמים יורדים כל השנה, אבל בעיקר בין יוני לאוקטובר. כמות המשקעים השנתית יכולה להגיע ל-5,000 מילימטרים.
אזור הר הגעש ארנל הוא חלק חשוב מקו פרשת המים של אגם ארנל. מימי האגם שהורחב בצורה מלאכותית משמשים תחנת כוח הידרואלקטרית המחוברת לרשת החשמל הארצית.
לארנל יש מספר לועות משנה שהתפרצו בעבר. צ'אטו (Chato) הוא חרוט געשי רדום. ההר התפרץ לראשונה לפני 38,000 שנים במהלך הפליסטוקן והתפרץ לאחרונה לפני 3,500 שנים. צ'אטיטו (Chatito)‏ (10°26′17″N 84°41′13″W) הוא כיפת לבה בגובה 1,100 מטרים. אספינה (Espina) היא כיפת לבה נוספת.
אליזבת בייזל

ביוגרפיה

בייזל נולדה בסאונדרסטאון, רוד איילנד. היא שחיינית נבחרת ארצות הברית בשחייה כבר מגיל 13. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת פלורידה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה בייזל במקום 12 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.09 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:11.91 דקות ועלתה מהמקום השמיני.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יולי 2008 סיימה בייזל שנייה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.87 דקות, אחרי קייטי הוף שקבעה שיא עולם חדש של 4:31.12 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב היא סיימה שנייה בתוצאה של 2:06.92 דקות, אחרי מרגרט הולצר שקבעה שיא עולם חדש של 2:06.09 דקות. במשחקים עצמם היא הייתה השחיינית הצעירה ביותר בנבחרת ארצות הברית וסיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.24 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה את התוצאה המהירה ביותר (4:34.55 דקות) ועלתה מהמקום הראשון. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.23 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:07.90 דקות, לאחר שניצחה את המקצה שלה ועלתה מהמקום השני.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה בייזל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.39 דקות, אחרי קירסטי קובנטרי מזימבבואה שקבעה שיא עולם חדש של 2:04.81 דקות ואנסטסיה זואבה מרוסיה (2:04.94 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.90 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:34.80 דקות ועלתה מהמקום השני.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכו באירווין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכתה בייזל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.83 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.69 דקות.

אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה בייזל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.78 דקות, לפני האנה מיילי מבריטניה (4:34.22 דקות) וסטפני רייס מאוסטרליה (4:34.23 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה קבעה בייזל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 4:31.74 דקות ועלתה מהמקום הראשון ובמשחה ל-200 מטר גב היא סיימה שנייה בתוצאה של 2:07.58 דקות, אחרי מליסה פרנקלין. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.29 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה בייזל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה 400 מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:31.27 דקות אחרי יה שיוון שקבעה שיא עולם חדש 4:28.43 דקות ולפני לי שואנשו אף היא מסין (4:32.91 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.55 דקות, אחרי מליסה פרנקלין שקבע שיא עולם חדש של 2:04.06 דקות ואנסטסיה זואבה (2:05.92 דקות).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכתה בייזל במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.69 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה 4:30.41 דקות) ומיריה בלמונטה מספרד (4:31.21 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.69 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:11.16 דקות ועלתה מהמקום הרביעי.
ג'ורג' מנדנהול

ג'ורג' מנדנהול (באנגלית: George Emery Mendenhall; ‏13 באוגוסט 1916 - 5 באוגוסט 2016) היה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת מישיגן במחלקה לחקר המזרח הקרוב.

קריירה

מנדנהול קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מידלנד בנברסקה ב-1936 ומ"הסמינר התאולוגי הלותרני בגטיסבורג" ב-1938. הוא מונה תחילה ככומר לותרני, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין מודיעין בצי האמריקני. לאחר המלחמה, מנדנהול קיבל תואר דוקטור בשפות שמיות מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס והחל בקריירה ארוכה בלימודי המזרח הקרוב והמקרא ובנושאים ארכאולוגים סמוכים. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת מישיגן בין 1952 ל-1986.
ספרו "הדור העשירי" (Tenth Generation) היה פופולרי בין חוגי השמאל החדש באמצע שנות השבעים, כיוון שטען שתקופת ההתנחלות הישראלית בתקופת המקרא הייתה למעשה תוצאה של מהפכה לשוויון זכויות בתוך החברה הכנענית.
אוניברסיטת מישיגן כיבדה אותו בהעניקה לו תואר פרופסור אמריטוס ללימודי המקרא והעת העתיקה.
מיכאיל שישקין

מיכאיל פבלוביץ' שישקין (ברוסית: Михаил Павлович Шишкин; נולד ב-18 בינואר 1961) הוא סופר, מתרגם וחוקר ספרות רוסי, המתגורר מאז 1995 בשווייץ. שישקין זכה בהצלחה מסחרית והוא הסופר היחיד שזכה בכל שלושת הפרסים הספרותיים החשובים ברוסיה. הגרדיאן כינה אותו ב-2013 "הסופר הרוסי החי הגדול ביותר". במסגרת דברי ההסבר לפרסים הושוותה כתיבתו לכתיבתם של צ'כוב, נבוקוב, ג'ויס ובונין.

תולדות חייו

שישקין נולד במוסקבה ולמד אנגלית וגרמנית במכון הממשלתי הפדגוגי בעיר (Московский педагогический государственный университет). לאחר סיום לימודיו עבד כפועל פשוט, מורה, מתרגם ועיתונאי. 
בשנת 1993 פורסם לראשונה סיפור קצר פרי עטו בשם "שיעור בקליגרפיה" בירחון הספרותי זנמיה (Знамя). מאז היה לתורם קבוע לירחון. באותה שנה ראה אור הרומן הראשון פרי עטו, "הכל נצפה בלילה אחד" (Всех ожидает одна ночь). 
בשנת 1995 עבר עם להתגורר עם רעייתו פרנצ'יסקה בשווייץ, כיוון שלטענתו סופר או משורר כמו הרצן או גוגול יכול להתגורר בכל מקום.
בשנת 1999 ראה אור ספרו "תפיסת ישמעאל" שזכה בפרס בוקר הרוסי. בשנת 2000 פרסם ספר עיוני אותו כינה "מדריך ספרותי-היסטורי" על התפוצה הרוסית בשווייץ (Русская Швейцария), ספרו "יועזר" (Венерин Волос) משנת 2006 זכה בפרס הספר הגדול ובפרס רב המכר הלאומי ותורגם למספר שפות. במאי 2015 ראה אור באנגלית תרגום קובץ סיפוריו הקצרים "Calligraphy Lesson".
הגרינץ' שגנב את חג המולד

גרסה עברית

עד שלהי 2018 מעולם לא תורגם הספר לעברית, בטענה שנושאו הנוצרי לא התאים לקהל היעד דובר העברית. עם זאת, העיבוד הקולנועי של הספר תורגם והוקרן בישראל, והגרינץ' הופיע בסדרת הטלוויזיה "העולם המופלא של דוקטור סוס" ונקרא בעברית "ירקול".
במקביל ליציאת הסרט "הגרינץ'", עיבוד הנפשה מחודש לספר, יצא תרגום עברי בתרגומה של לאה נאור תחת השם "הגרינץ' שגנב את חג המולד" בהדפסתו הראשונה, שלאחר מכן נקרא בפשטות "הגרינץ'" בהתאם לשם הסרט וגם על מנת להשכיח אזכור לחג המולד על הכריכה, אם כי הגרינץ' המחופש לסנטה קלאוס עדיין מופיע.
פונקציה אליפטית

פונקציה אליפטית היא פונקציה מרוכבת מרומורפית בעלת שני מחזורים בלתי תלויים מעל R.
ניתן להתייחס לפונקציות כאלו גם כאל פונקציות ממקבילית אל המישור המרוכב, או מטורוס אל המישור המרוכב.
מקור שמן הוא מכך שהן נחקרו לראשונה כשגילו פונקציה הפוכה לאינטגרל אליפטי (שעוזר בחישוב אורך קשת של אליפסה).
קבוצת הפונקציות האליפטיות מהווה שדה, שהוא בעצמו הרחבה לשדה המרוכבים (הוא מכיל אותם כפונקציות הקבועות).
מכיוון שטורוס הוא מרחב קומפקטי ומכיוון שכל פונקציה אנליטית היא בפרט רציפה, לפי משפט ויירשטרס היא מקבלת מקסימום על הטורוס, ואז בגלל משפט ליוביל היא בהכרח קבועה. בעזרת משפט השארית ניתן להראות בקלות גם כי אין פונקציה בעלת קוטב יחיד פשוט שהיא אליפטית.
עובדה זו גרמה לחיפוש אחר פונקציות אליפטיות שהן לא קבועות. דרך אחת שהוצעה היא זו של פונקציית תטא של יעקובי - שהיא אנליטית אבל רק "קוואזי-מחזורית" (מחזורית עד כדי קבוע שנוסף כל מחזור), ודרך אחרת היא זו של פונקציית P של ויירשטרס שהיא לא אנליטית אבל כן מחזורית.
משפט אבל-יעקובי נותן דרך פשוטה לבדוק האם יכולה להיות פונקציה אליפטית בעלת קטבים ואפסים מסוימים:
ראשית - מספר הקטבים (כולל ריבוי) צריכה להיות שווה למספר האפסים (כולל ריבוי).
שנית - שסכום הנקודות (כנקודות במישור המרוכב) יהיה הראשית, כאשר קטבים נלקחים עם סימן מינוס ואפסים עם סימן פלוס (שניהם - עם ריבוי).
פאלם טרי

היסטוריה

העיירה קרויה על-שמו של הרב יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, שעודד את הקמתה ואף בחר את מיקומה. הרב טייטלבוים התרשם מהצלחתה של חסידות סקווירא בייסוד היישוב ניו סקוור. הוא התיישב עם תומכיו בוויליאמסבורג בברוקלין ב-1946, אך השכונה הייתה קטנה מדי לקצב הגידול המהיר של הקהילה והרב אף חשש מהשפעות חיצוניות על חסידיו, ולכן הורה לחסידיו לחפש אתר שיהיה די קרוב למרכז הכלכלי, ניו יורק, אך יאפשר להם לגדל משפחות גדולות הרחק מההשפעות המזיקות. עם ייסוד הקריה ב-1974 התיישבו בה 14 משפחות סאטמריות, ב-2006 היו בה למעלה מ-3,000 משפחות. הרב טייטלבוים נפטר בשנת 1979, והיה לנפטר הראשון שנקבר בבית הקברות של העיירה.

כיום

הגיל החציוני בעיירה הוא 13 שנה, מהנמוכים ביותר מבין כל היישובים בארצות הברית.
נכון למדד העוני של שנת 2009, פאלם טרי היא הרשות המקומית הענייה ביותר בארצות הברית – כ-70% מתושביה נמצאים מתחת לקו העוני, למרות זאת בשנת 2016 לאחר בדיקת איכות החיים בקריית יואל של ה-FBI] התוצאה הייתה שרק 49% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני, תוצאה זו מעידה על צמיחה כלכלית ביישוב.
על רקע הצמיחה המהירה של העיירה, הנובעת מריבוי טבעי גדול, נוצרו חיכוכים בין תושבי ועסקני קריית יואל לשעבר ליישובים הסמוכים שתושביהם חששו מפגיעה במרקם חייהם ואיכותם. לאחר משאל עם, התפצלו מונרו וקריית יואל, וקריית יואל הפכה לעיירה עצמאית בשם פאלם טרי, הכוללת את העיירה עצמה וכמה דונמים סביבה, עליהם עתידה להתרחב העיירה עם שכונות נוספות.
דיין ומורה צדק העיירה הוא הרב אליקים געציל ברקוביץ'.
דסמן המושק

מאפיינים

הדסמן מצוי בנהרות הוולגה, הדון והאמור ברוסיה וכן באוקראינה ובקזחסטן. הוא בונה מאורה סביב גדות הנהרות האיטיים והבריכות הרדודות בהם ושם הוא שוחה. דסמן זה נדיר יותר מקרובו, דסמן הפירנאים.
אורכו של הדסמן 18-21 ס"מ, אורך הזנב 17-20 ס"מ ומשקלו 400-520 גרם, דבר ההופך אותו לגדול שבני משפחת החפרפרתיים. הדסמנים בעלי חוטם דמוי חדק בצבע ורוד, גוף זהוב עם זנב חום גדול וקרומי שחייה בין אצבעותיו. 
זהו צייד תת-מימי הניזון מחרקי מים, סרטנים, צדפות ושאר רכיכות ומתולעים וגם מחולייתנים קטנים כמו ראשנים או דגיגים. הוא מוצא את טרפו בעזרת רחרוחים עם האף דמוי החדק וכן עם כפותיו הרגישות. אוזניו ועיניו אטומות מתחת למים.
זהו דסמן נדיר מאוד ובמחקר שנערך ב-2004 נמצאו 35,000 פרטים בוגרים שלו.
NGC 4698

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.67 והיא התגלתה ב-18 בינואר 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון III.6, כשהיא מתוארת רק כקטנה מאוד ומיקומה צויין כ-28 דקות של עלייה ישרה ממערב לכוכב 59 בבתולה. חמישה ימים לאחר מכן, הוא צפה בערפילית שקיבלה באותו הקטלוג את הציון I.8 ותוארה כבהירה למדי, די גדולה, בעלת צורה לא סדורה ועם מרכז בהיר בהרבה משוליה, כאשר מיקומה צויין כ-2.5 דקות של עלייה ישרה ממזרח ו-48 דקות קשת מצפון לכוכב 32 בבתולה. מכיוון ששני המיקומים הם למעשה אותו המקום, נראה שוויליאם הרשל צפה באותה הערפילית פעמיים, ובטעות זיהה אותה כשתי ערפיליות שונות. בנו, ג'ון הרשל, לא כלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 אלא רק בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3228, כאשר הוא מציין את הזיהוי הכפול של אביו, ומתאר אותה בדיוק באותו התיאור שנתן אביו ל-I.8. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4698, כאשר היא מתוארת באותו התיאור של ויליאם ושל ג'ון הרשל.

תצפית

הגלקסיה נמצאת בשוליו המזרחיים של צביר הבתולה, כ-2.4 מעלות מדרום-מזרח לכוכב ρ בבתולה, כ-4.2 מעלות מדרום-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-5.4 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב δ בבתולה. כ-3.1 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4698 נמצאת NGC 4570, כ-3.5 מעלות ממערב לה נמצאות NGC 4526 ו-NGC 4535 ועוד כמעלה מעבר להן באותו הכיוון נמצאת M49. כ-2.4 מעלות וכ-2.7 מצפון-מערב לה נמצאות בהתאמה NGC 4608 ו-NGC 4596, מאחוריהן באותו הכיוון במרחק של כ-4 מעלות מ-NGC 4698 נמצאות בנות הזוג NGC 4567 ו-NGC 4568, כ-2.9 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4660, כחצי מעלה מאחוריה באותו הכיוון נמצאת M59, וכ-3 מעלות מצפון-צפון-מזרח ל-NGC 4698, נמצאות NGC 4754 ו-NGC 4762, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4689 הוא כ-4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של יותר מ-70,000 שנות אור, קרוב לשלושה רבעים מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎7.9×10¹⁰‎ מסות שמש, כשביעית ממסת שביל החלב, כאשר כ-90% ממנה, כ-‎7.1×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם מימן אטומי שכמותו מוערכת בכ-‎5.6×10⁹‎ מסות שמש, או כ-7% ממסת הגלקסיה וכמות קטנה יותר של מימן מולקולרי המוערכת בכ-‎7×10⁸‎ מסות שמש המהווה פחות מאחוז ממסת הגלקסיה. הכמות הלא גדולה של גז חופשי מאפשרת יצירה של כוכבים חדשים בקצב מעט נמוך של כשביעית מסת שמש בשנה. ל-NGC 4698 יש גרעין גלקטי פעיל שפולט קרינת X וספקטרום פליטה עם קווים צרים, כך שהיא מסווגת כגלקסיית סייפרט מסוג 2. ככל הנראה המקור לפעילות בגרעין הגלקסיה הוא חור שחור על-מסיבי עם מסה של בין 40 ל-80 מיליון מסות שמש. מאפיין ייחודי של NGC 4698 הוא קיומה של דיסקה פנימית המורכבת מכוכבים ומתווך בין-כוכבי בחלקה המרכזי של הגלקסיה, שמישור הסיבוב שלה ניצב למישור של דיסקת הגלקסיה עצמה. ככל הנראה זוהי תוצאה של ספיחת גז ממקור חיצוני שבעקבותיו נוצרו כוכבים מהחומר שנספח למרכז הגלקסיה. לפי גיל הכוכבים שבדיסקה הפנימית, האירוע התרחש לפני לפחות 5 מיליארד שנים.
זכות קדימה (תחבורה)

זכות קְדימה היא זכות שעל נוהגים ברכב לתת למשתמשים אחרים בדרך. חוקי התעבורה מסדירים את עדיפויות הכניסה לדרך כדי למנוע אי בהירות וחשש להתנגשות בעת הגעת שני כלי רכב או יותר לנקודה מסוימת (כאשר הנוהג רואה את שאר המשתמשי הדרך שעליו לתת להם זכות קדימה, אך הוא יכול להשתלב בה מבלי לגרום להם לשנות את מהירותם או מסלולם, מותר לו להשתלב לפניהם). בעיקר נדרשת קביעת העדיפות בהגיעו לצומת או במפגש בין דרכים שונות. זכות הקדימה מפורטת בחוקי מדינת ישראל בתקנות התעבורה סימן ט' סעיף 64 ובסעיפים נוספים.
עבור כלי שיט מקובל המונח פינוי דרך . התקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים , עליהן אחראי ארגון הימאות הבינלאומי, כוללות כללי ההתנהגות בין שני כלי שיט הנמצאים בסכנת התנגשות וכן מוסכמות איתות, סימון ותאורה. קיימות תקנות ומוסכמות לאמצעים אחרים (לדוגמה, קייטסרפינג) ולספורט ימי.

תמרורי עדיפות

התמרורים המורים על עדיפות השימוש בדרך נקבעו במסגרת אמנה בינלאומית: "כנס וינה לתמרורים" בשנת 1968. במסגרת זו הוגדרו סדרת תמרורים אשר מדינות רבות בעולם כללו אותם בחוקי התעבורה שלהן, ביניהן שישה תמרורים בקבוצת תמרורי העדיפות. תמרורים אלה כוללים את התמרור "עצור" (שונה מהתמרור "עצור" הישראלי), מתן זכות בדרך ואחרים. התמרור "תן זכות קדימה" נקבע כמשולש "הפוך" (עומד על קודקודו) עם מסגרת אדומה וקידמה בצבע לבן או צהוב. בזכות הצורה היוצאת דופן שנבחרה, גם נהגים הנמצאים בזווית שבה אי אפשר לראות את פני התמרור ואת המודפס עליו יכולים לקרוא אותו ולזהותו לפי צורתו ולהסיק ממנו על מהלך התנועה, אם מתעורר היסוס. בגלריה מוצגות תמונות של תמרורים כאלה:
אהרן דוידי

ראשית דרכו

אהרן דוידי נולד בשנת 1927 בתל אביב לשרה ולוי דוידי (במקור דוידוביץ) שעלו מבסראביה בשנת 1920. אחותו הגדולה הייתה הסופרת רבקה דוידית. הוא למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ובבית ספר תיכון חדש בתל אביב, ובגיל 14 החל את פעילותו במסגרת גדודי הנוער של "ההגנה" בתל אביב.

במלחמת העצמאות ולאחריה

החל משנת 1944 שירת כטכנאי אלחוט, היה חבר בחוליה לשיבוש שידורי רדיו של השלטון הבריטי, ובתחילת שנת 1947 עבד במעבדה המרכזית לתיקון מכשירי קשר של ההגנה והפלמ"ח. אחרי פרוץ המאורעות בנובמבר אותה שנה מאס דוידי בתפקידו העורפי והתנדב לפלמ"ח. הוא הוצב לשרת בקיבוץ ניר עם כטכנאי קשר במטה הגדוד השני של הפלמ"ח.
עם הקמת חטיבת הנגב בפיקודו של נחום שריג, התמנה דוידי לסגן קצין קשר חטיבתי ונשלח לקורס הקצינים הרביעי של צה"ל. כצוער השתתף בכיבוש העיר באר שבע במסגרת מבצע יואב. עם שובו לחטיבת הנגב השתתף במבצע חורב ובמבצע עובדה.
בשנת 1949 הצטרף לגדוד 9 בפיקודו של חיים בר-לב ומונה למפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה תחת מוטה גור. בתחילת שנות החמישים התמנה למדריך, ואחר כך כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בבה"ד 1.

חייו האזרחיים

לאחר שחרורו מצה"ל למד דוידי באקדמיה וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון בתרבות דרום-מזרח אסיה, ושימש כמרצה באוניברסיטת תל אביב בתחום זה. היה פעיל בתנועת המתנס"ים, בהתיישבות ברמת הגולן ובגופים התנדבותיים. לפני שהתיישב ברמת הגולן, היה דוידי בין מקימי מועצה אזורית הר חברון. ב-1982 הקים סגן-אלוף במיל' מאיר אינדור ביחד עם הרב יהודה חזני את עמותת "שר-אל", שעוסקת בהבאת מתנדבים לצה"ל מחוץ לישראל. דוידי הוזמן לעמוד בראשה.
בשנת 1978 עמד בראש ועדה לבחינת אבטחת מוסדות החינוך בישראל שהמליצה על אבטחה בידי התלמידים במקום ההורים. 
דוידי התגורר ברמת הגולן וניהל את המתנ"ס בבני יהודה. בהמשך עבר לרמת גן. היה מזוהה עם הימין הפוליטי והיה מפעילי גוש אמונים. במהלך השיחות על הסכם השלום בין ישראל למצרים היה חבר בקבוצה של קצינים בכירים שהתנגדה לוויתורים בסיני. בשנת 2007 הצטרף, יחד עם מאיר הר-ציון ל"מפלגת התקווה" שבראשה עומד חבר הכנסת פרופ' אריה אלדד (תת-אלוף במיל').
בשנת 2000 הדליק דוידי משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל כהוקרה על הישגי עמותת שר-אל. ביום ירושלים שבשנת 2010 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
אהרן דוידי נפטר בשנת 2012 ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.
Louder

קידום

הסינגל הראשון מן האלבום, "Cannonball", יצא ב-10 בדצמבר 2013. מישל הופיעה עם השיר לראשונה בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס ב-12 בדצמבר 2013. השיר נכתב על ידי סיה פרלר, בני בלנקו וטור אריק. ב-19 בדצמבר 2013, הופיעה מישל עם השיר באירוע גמר של התוכנית האמריקאית "אקס פקטור".

הצלחה מסחרית

האלבום דורג במקום הרביעי בארצות הברית ובקנדה. בנוסף, דורג האלבום בטופ 20 בבלגיה, צרפת, הולנד, ספרד ושווייץ. באיטליה הגיע האלבום למקום השמיני.
חיל האוויר של אוזבקיסטן

היסטוריה

במרץ 1994, רוסיה חתמה על הסכם עם אוזבקיסטן בו הצהירה שתאמן את טייסי חיל האוויר. נכון לאותה השנה, 13 בסיסי חיל האוויר היו פעילים ברחבי אוזבקיסטן. תורת הלחימה של החיל אומצה מזו של חיל האוויר הסובייטי. 
במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן בשנת 1992, ממשלת טג'יקיסטן זכתה לתמיכה מאוזבקיסטן. מסוקי החיל סייעו להדוף את הכוחות המורדים המוסלמים. בהמשך, כוחות נוספים של החיל הרסו את מעוזי המורדים במזרח המדינה. כתוצאה מהסיוע, חבר במשרד הביטחון האוזבקי נהיה לחבר גם במשרד הביטחון של  טג'יקיסטן.
הודות להסכם בין חבר המדינות, רוסיה סייעה לתחזק את מטוסי החיל ומכרה לאוזבקיסטן מטוסי קרב במחיר זול בהרבה מאשר למדינות אחרות, דוגמת ארצות הברית. לצורך לחימה באפגניסטן ובטרור, ממשלת ארצות הברית ונאט"ו בחנו את מטוסי החיל וביצעו תיקונים למטוסים רבים. רוסיה ניסתה למנוע מגעים בין ארצות הברית לאוזביקסטן, במיוחד בוועידה בשנת 2002 שנערכה בטשקנט ובה נכחו חברות תעופה רבות.
המגעים בין ארצות הברית לאוזבקיסטן נכשלו, ואוזבקיסטן דחתה את הצעתה של ארצות הברית לסייע לה בתיקון מסוקי החיל.
בנימין ביינוש פינקל

תולדותיו

נולד בעיירה מיר שבבלארוס לרב אליעזר יהודה פינקל, ולמלכה, בתו של הרב אליהו ברוך קמאי, שכיהן אז כראש הישיבה וכרבה של העיירה מיר. בהיותו בן שנה פרצה מלחמת העולם הראשונה, והוא עבר עם משפחתו לעיר סטויבץ, יחד עם תלמידי ישיבת מיר. כעבור זמן עברה הקבוצה לפולטבה. עם סיום המלחמה נפטר סבו ראש הישיבה הרב קמאי, ואביו התמנה תחתיו כראש הישיבה. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר עם משפחתו, יחד עם תלמידי הישיבה, לווילנה, שם שהו עד אמצע שנת ה'תרפ"א (1921). בקיץ ה'תרפ"א שב עם משפחתו למיר, ואביו חידש את פעילותה של הישיבה במקום. בבחרותו למד בישיבת מיר, והיה מתלמידיו של אביו.
בשנת ה'תש"א (1941) עלה לארץ ישראל עם קבוצת תלמידים בראשות אביו, והוא התיישב בירושלים. הוא סייע לאביו בהקמת הישיבה בירושלים, ולאחר מכן סייע לו במשך עשרות שנים באחזקתה. בשנת ה'תש"ב (1942) נישא לאסתר יענטא, בתו של הרב שמואל גריינימן, שבשנות ה-20 כיהן כמנהלה של ישיבת מיר וסייע לאביו באחזקתה (אסתר נפטרה בגיל 90, בכ"ח אב ה'תשע"ז). במשך תקופה התגורר בבני ברק והתפלל בבית הכנסת של החזון איש. 
לאחר פטירת אביו הרב אליעזר יהודה פינקל, בי"ט בתמוז ה'תשכ"ה, התמנה תחתיו כראש הישיבה ומנהלה. לצדו עמד גיסו, הרב חיים שמואלביץ. בתקופתו יזם בישיבת מיר את שיטת ההספק, שכונתה "הדף", לפיה יש להשלים לימוד של חמישה דפי תלמוד מדי שבוע. נודע בענוותנותו ובצניעותו הרבה. במשך שנים נהג להתפלל מדי יום בכותל המערבי. 
לאחר הקמת דגל התורה, בשנת ה'תשמ"ט (1988), הזמינו הרב שך להצטרף כחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה. 
נפטר בשנת ה'תש"ן. בהלווייתו שיצאה מישיבת מיר הספידו הרב שך.
תרבוע הפרבולה

תרבוע הפרבולה (ביוונית: Τετραγωνισμὸς παραβολῆς) הוא חיבור על גאומטריה, שנכתב על ידי ארכימדס במאה ה-3 לפנה"ס. כשהוא נכתב כמכתב לחברו דוסיתאוס, העבודה מכילה 24 טענות בנוגע לפרבולות, ותוצאת הכתר שלה היא ההוכחה שהשטח של מקטע פרבולי (השטח התחום על ידי פרבולה וקו ישר) שווה ל-4/3 שטחו של משולש חסום מסוים.
הניסוח של הבעיה נעזר בשיטת המיצוי. ארכימדס חילק את השטח התחום לאינסוף משולשים אשר שטחיהם יוצרים סדרה הנדסית. הוא מחשב את הסכום של הטור הגאומטרי המתקבל, ומוכיח שזהו השטח של המקטע הפרבולי. זה מייצג את אחד השימושים המתוחכמים ביותר בשיטת המיצוי במתמטיקה של העת העתיקה, ונשאר כזה עד הפיתוח של החשבון האינטגרלי במאה ה-17, אז הוא הוחלף בידי עקרון קאוואליירי.

המשפט המרכזי

מקטע פרבולי הוא האזור התחום על ידי פרבולה וישר. כדי למצוא את השטח של מקטע פרבולי, ארכימדס בונה משולש חסום מסוים. הבסיס של המשולש הזה הוא הקטע על הקו הישר המוקצה על ידי הפרבולה, והקודקוד השלישי של המשולש הוא הנקודה על הפרבולה בה המשיק לפרבולה מקביל לבסיס המשולש. לפי טענה 1, קו מהקודקוד השלישי אשר מקביל לציר הפרבולה מחלק את הבסיס של המשולש למקטעים שווים. המשפט המרכזי קובע כי השטח של המקטע הפרבולי שווה ל-4/3 שטחו של המשולש החסום.

מבנה הטקסט

ארכימדס נותן שתי הוכחות של המשפט המרכזי. הראשונה נעזרת במכניקה מופשטת, ועושה שימוש בעקרון המנוף. השנייה, והמפורסמת יותר, נעזרת בגאומטריה טהורה, ובשיטת המיצוי.

חיתוך המקטע הפרבולי

הרעיון המרכזי של ההוכחה הוא החלוקה של המקטע הפרבולי למספר אינסופי של משולשים, באופן כזה שכל משולש נחסם במקטע הפרבולי שלו באותו אופן שהמשולש הכחול נחסם במקטע הגדול.