google/wiki40b huggingface dataset:
בית אלפא

מקור השם

מקור השם הוא בשמו של יישוב יהודי קדום שישב במקום עד המאה ה-6 לספירה ואחריו ישב במקום יישוב ערבי קדום בשם בית אילפא. על פרוש השם הקדום יש שתי סברות: האחת מהמילה 'אלוף' שפרושה שור, כלומר מקום שגידלו בו שוורים. השנייה מהמילה 'אולפנא', כלומר מקום לימוד, בית ספר. הגן הלאומי בית אלפא ובתחומו בית הכנסת עם רצפת הפסיפס שנתגלו בשנת 1928 נמצאים בשטחו של קיבוץ חפציבה הסמוך.

היסטוריה

הקיבוץ הוקם על ידי גרעין א' של חברי תנועת הנוער השומר הצעיר, אשר הוקם בגדוד שומריה. רובם עבדו קודם לכך בביתניה עילית, ואליהם נוספו חברים יחידים יוצאי פולין וגליציה וילידי ארץ ישראל. הוא הקיבוץ הראשון בארץ שנוסד על ידי חברי תנועת השומר הצעיר. עלה על הקרקע ב-4 בנובמבר 1922 אחרי תקופת הכשרה בעבודות חלוציות רבות, בין השאר במחנה ליד גבע. הקיבוץ הוקם על קרקעות של הקרן הקיימת לישראל וגם הודות לתרומות של יהודי גליציה שבתמורה לה ניתנה לקבוצה של יהודי גליציה קדימות בהתיישבות על הקרקע.
בשנת 1938 החליטו נוער הקיבוץ להצטרף לתנועת השומר הצעיר, דבר שהביא לפולמוס בין תנועות הפועלים ולטענת על חטיפת הילדים מידי הוריהם, חברי מפא"י. תוצאות המשבר נמשכו והביאו בשנת 1940 לפילוג על רקע רעיוני, ובעקבותיו נערכו חילופי חברים עם קיבוץ רמת יוחנן (שעבר פילוג אף הוא). אנשי השומר הצעיר עברו לבית אלפא, ואנשי מפא"י לרמת יוחנן.

הקיבוץ

בקיבוץ מחצבת גיר בגלבוע, מפעל "אלפא סמארט" לאוטומציה ובקרה, מפעל "בית-אלפא טכנולוגיות" להרכבת כבאיות, רכבי פיזור הפגנות וכלי רכב מיוחדים, נגריה, ענפי חקלאות שונים וחדרי אירוח כפרי וצימרים. לקיבוץ יש גם רפת ולול תרנגולות מטילות. בשנים האחרונות עבר הקיבוץ תהליך הפרטה ובעקבות התהליך הוקמו בקיבוץ עסקים קטנים.
לצד הקיבוץ הוקם מוסד חינוכי גלבוע לילדי ונערי גוש קיבוצי הקיבוץ הארצי שבסביבה (בית אלפא, רשפים, מסילות וניר דוד). המוסד נסגר ב-2003 וכיום פועל בשטחו מרכז קליטה לעולים.
בשנת 2018 הוקם ליד מתחם "המוסד החינוכי" לשעבר, בית הספר היסודי "גלבוע".
נכון להיום (2018-2019), הוא מקבץ את היישובים בית-אלפא, חפציבה ובית-השיטה.

חברים ידועים

דוד הורביץ, הסופר נתן שחם, הסופרת נעמי פרנקל, טייס הניסוי אברהם הכהן, העיתונאי והסופר ישראל זמיר, איש הפלמ"ח ומייסד יחידת החילוץ וההצלה הארצית גבריאל רפפורט ("גברוש"). הרמטכ"ל משה לוי ("מוֹיְשֶה וָחצי") היה תושב הקיבוץ ונשוי לחברת הקיבוץ. נחום היימן וביתו סי גרו בקיבוץ בעבר, עם משפחתם. הכדורסלן ארז חזן גר בקיבוץ מספר שנים בילדותו. הוריו של השחקן ההוליוודי סת' רוגן הכירו בקיבוץ בתור מתנדבים.
לנה וידקול

לנה מארי אנט וידקול (אנגלית: Lena Videkull;‏ נולדה ב-6 בדצמבר 1962) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל שוודית. וידקול, שסיימה כמלכת השערים של אליפות אירופה 1995, נחשבת לאחת מהשחקניות השוודיות הטובות בכל הזמנים.

קריירה

וידקול נולדה ב-1962 בסטוקהולם, ובילדותה שיחקה גם בהוקי שדה ובטניס. ב-1981, כשהייתה בת 18, החלה וידקול לשחק בקבוצת הכדורגל של העיר טרולהטן, שם שיחקה במשך ארבע עונות. בעונתה האחרונה בקבוצה, סיימה וידקול כמלכת השערים של הליגה (35 שערים) והובילה את קבוצתה לגמר האליפות, שם הפסידה לייטקס.
במאי 1984, ערכה וידקול את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה. משחקה הראשון בנבחרת היה גמר אליפות אירופה נגד אנגליה, בה זכתה שוודיה לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה. בעקבות הישגיה באותה עונה עם טרולהטן ועם הנבחרת, זכתה וידקול בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה.
ב-1987 עברה וידקול לקבוצת אוקסבק, שבאותם ימים נחשבה לאחד מהמועדונים המצליחים בליגה השוודית. באותה שנה היא גם הייתה שחקנית מרכזית בנבחרת שוודיה, שהשתתפה באליפות אירופה שנערכה בנורווגיה. במשחק הגמר של הטורניר, שנערך מול קהל של 8,408 צופים באוסלו, הפסידו השוודיות 2-1 לנורווגיה. וידקול זכתה לכבוש את שער הכבוד לטובת שוודיה.
וידקול שיחקה באוקסבק שתי עונות בלבד, אולם במהלכן היא זכתה בשתי אליפויות, שני גביע מדינה, פעם אחת בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה ופעם אחת בתואר מלכת השערים של הליגה השוודית. ב-1989 היא עברה למאלמו, וגם איתה היא המשיכה לקטוף תארים רבים. ב-1990 ו-1991 היא סיימה כמלכת השערים של הליגה, וב-1991 גם הוסיפה עוד זכייה באליפות שוודיה.
בקיץ של אותה שנה, אירחה סין את גביע העולם בכדורגל נשים שנערך בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימה שוודיה במקום השני עם ארבע נקודות, והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר גברו השוודיות 0-1 על סין משער של פיה סונדהאגה, אולם בחצי הגמר הם הפסידו 4-1 ליריבתן המסורתית - נורווגיה. בסופו של דבר, סיימה שוודיה במקום השלישי, לאחר שהביסה 0-4 את גרמניה. במהלך הטורניר כבשה וידקול חמישה שערים, וסיימה ככובשת השוודית המצטיינת של גביע העולם.
שנתיים לאחר מכן, זכתה וידקול בפעם השלישית בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה, לאחר שהובילה את מאלמו לזכייה באליפות רביעית בתולדותיה. ב-1995 זומנה וידקול לסגל נבחרת שוודיה לגביע העולם, לאחר שלא הייתה חלק מהנבחרת במשך כמעט ארבע שנים. את שלב הבתים סיימו השוודיות במקום השני עם שש נקודות, וברבע הגמר זכו לפגוש את סין כמו בגביע העולם שנערך ארבע שנים לפני כן. הפעם ידה של סין הייתה על העליונה, ושוודיה הודחה כבר ברבע הגמר. וידקול, שכבשה שער אחד במהלך הטורניר, הודיעה על פרישה מהנבחרת.
שנה אחרי גביע העולם, סיימה וידקול בפעם החמישית כמלכת השערים של הליגה והחליטה לחזור לנבחרת, שבדיוק התכוננה לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה. בשלב הראשון שובצו השוודיות לבית קשה מאוד, שכלל את ארצות הברית, סין ודנמרק. שוודיה הצליחה לנצח רק משחק אחד, והודחה מהמשך הטורניר. וידקול, שכבשה שער אחד בטורניר, סיימה אחריו את דרכה בנבחרת. ב-12 שנים בנבחרת שוודיה, שיחקה וידקול ב-111 משחקים וכבשה 71 שערים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי האנה ליונברג).
ב-1997 כבשה וידקול 22 שערים, וקבעה שיא של שש זכיות בתואר מלכת השערים של הליגה השוודית. עונה לאחר מכן, היא הודיעה על פרישתה ממשחק פעיל. שנה לאחר הפרישה, היא התמתנה למאמנת הראשית של מאלמו, תפקיד בו החזיקה במשך שלוש עונות.
הלנה, נסיכת נסאו

ביוגרפיה

הלנה נולדה בביטריך ב-18 באוגוסט 1831, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים. ב-28 באוקטובר 1888 מתה הלנה בביתה בפירמונט, והיא בת 57 שנים.
הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר

הוועדה הלאומית לפעולות טרור (באנגלית: National Commission on Terrorist Attacks), הידועה גם כ"ועדת 11 בספטמבר" או "הוועדה לחקירת אירועי 11 בספטמבר", היא ועדה אמריקנית דו-מפלגתית שהוקמה ב-27 בנובמבר 2002 כדי לחקור את האירועים הנוגעים לפיגועי 11 בספטמבר. יו"ר הוועדה היה מושל ניו ג'רזי לשעבר, תומאס קין, וכהנו בה חמישה דמוקרטים וחמישה רפובליקנים. הדו"ח הסופי של הוועדה היה ספר עב כרס, שאף נמכר ברבים (ואפילו עבר התאמה לקומיקס), אשר טען שכישלונות לשכת החקירות הפדרלית וסוכנות הביון המרכזית אפשרו את התרחשות האירועים. לאחר פרסום הדו"ח, הוועדה התפרקה ב-21 באוגוסט 2004.
הוועדה ראיינה בכירים בממשל בארצות הברית בעבר ובהווה, כולל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, סגן הנשיא ריצ'רד צ'ייני ומזכיר המדינה דאז, קולין פאוול.
אחת ההמלצות העיקריות של הוועדה הייתה שנושא המודיעין צריך להיות מנוהל על ידי מנהל כללי אחד, שיהיה מעל לראש הסי.אי.אי. המלצה זו יושמה, והתפקיד של ראש המודיעין הלאומי, אשר היה שייך לראש סוכנות הביון המרכזית, הועבר למשרדו של מנהל המודיעין הלאומי (Director of National Intelligence), משרה חדשה שהוקמה ב-2005, וג'ון נגרופונטה מונה להיות האדם הראשון בתפקיד זה.
דו"ח הוועדה ספג ביקורת, בין השאר מצד השופט והמלומד האמריקני ריצ'רד פוזנר, אשר ביקר את הדו"ח בביקורת שפרסם בניו יורק טיימס ובמספר ספרים בנושא טרור, מודיעין, וביטחון.
הארמייה ה-51 (ברית המועצות)

היסטוריה

הארמייה הוקמה באוגוסט 1941 בחצי האי קרים משילוב של כוחות צבא סדירים ודיוויזיות מיליציה של מתנדבים מקרב האוכלוסייה המקומית. משימתה הייתה להגן על חצי האי מפני המתקפה הגרמנית הצפויה. בנובמבר 1941 פונתה הארמייה מחצי האי קרים תחת לחץ המתקפה הגרמנית, אך חודש לאחר מכן היא הונחתה בחצי האי קרץ יחד עם כוחות סובייטיים נוספים במסגרת המאמץ לשחרר את קרים מידי כוחות הציר. בחורף 1941/42 השתתפה הארמייה במספר מתקפות כושלות נגד הארמייה ה-11 של הוורמאכט הגרמנית תחת פיקוד חזית קרים. בראשית מאי 1942 פתחו הגרמנים במתקפת נגד בחצי האי קרץ, ותוך עשרה ימים הביסו את שלוש הארמיות הסובייטיות שהגנו עליו וכמעט השמידו אותן. שרידי הארמייה ה-51 פונו בדרך הים לקווקז.
לאחר הפינוי מקרים הוצבה הארמייה באזור קובאן וסופחה לחזית הצפון-קווקזית. ביולי-אוגוסט 1942 השתתפה הארמייה בניסיונות לבלום את מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה, והוצבה תחת פיקוד חזית סטלינגרד ולאחר מכן תחת פיקוד החזית הדרומית. היא ספגה אבידות כבדות מאוד, ונותרה עם כ-3,000 חיילים בלבד. לאחר התייצבות קו החזית באזור סטלינגרד בספטמבר 1942 הוצבה הארמייה מדרום לעיר, באזור האגמים המלוחים, וסופחה שוב לכוחות חזית סטלינגרד. ב-20 בנובמבר 1942 השתתפה הארמייה ה-51 המתוגברת, תחת פיקוד גנרל ניקולאי טרופנוב, במתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד, והיוותה חלק מהזרוע הדרומית של תנועת המלקחיים הסובייטית שכיתרה את כוחות הציר באזור סטלינגרד.
לאחר הצלחת מבצע אורנוס התקדמו כוחות הארמייה דרומה לאזור קוטלניקובו, אך ב-12 בדצמבר הם הותקפו על ידי כוחות גרמניים ורומניים חזקים ונאלצו לסגת לאחר שספגו אבידות כבדות. הארמייה ה-51 הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית, שנועדה לחלץ את הארמייה השישית המכותרת ב"כיס סטלינגרד", בקו נהר מישקובה בסיוע כוחות תגבורת שחשו לעזרתה. לאחר בלימת המתקפה הגרמנית השתתפו כוחות הארמייה בסוף דצמבר 1942 וראשית ינואר 1943 במתקפת הנגד הסובייטית, שהדפה את כוחות הציר הרחק דרומה מסטלינגרד עד לקו נהר סאל. במהלך 1943 השתתפה הארמייה בשורת מתקפות סובייטיות בדרום רוסיה, תחת פיקוד החזית הדרומית, שהפכה באוקטובר 1943 לחזית האוקראינית הרביעית. באביב 1944 השתתפה במתקפה הסובייטית שכבשה מחדש את חצי האי קרים מידי כוחות הציר. 
במאי 1944 הועברה הארמייה ה-51 לחזית הצפונית וסופחה לחזית הבלטית הראשונה. ביולי אותה שנה השתתפה במתקפת הקיץ הסובייטית באזור לטביה, הבקיעה את החזית הגרמנית וניתקה את קבוצת ארמיות צפון הגרמנית מצפון מערב לריגה לאחר שהגיעה לחוף הים הבלטי. באוגוסט 1944 הצליחו הגרמנים לפרוץ את הכיתור הסובייטי ולסגת דרומה לחצי האי קורלנד, אך באוקטובר אותה שנה חידשה החזית הבלטית ה-1 את המתקפה מערבה והצליחה להבקיע לחוף הים הבלטי מצפון לממל, ולנתק בפעם השנייה את קבוצת ארמיות צפון בחצי האי קורלנד. הארמייה ה-51 היוותה חלק מהכוחות הסובייטיים שכיתרו את חצי האי קורלנד, והשתתפה בשורת מתקפות כושלות על הכוחות הגרמניים המכותרים בחצי האי. לאחר תום המלחמה במאי 1945 קיבלה הארמייה את כניעת קבוצת ארמיות צפון.
מאוגוסט 1943 ועד לתום המלחמה פיקד על הארמייה הגנרל היהודי יעקב קרייזר.
מיקי בוגנים

ביוגרפיה

בוגנים נולד בעיר רמלה לעדה בוגנים. 
בשנת 1998 זכה להצלחה משמעותית כשהחל לשמש כמעצב השיער של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998. מאז שימש בוגנים כמעצב השיער, ולעיתים כמאפר, של ידועניות רבות, בהן מירי בוהדנה, יעל בר זוהר ועינת ארליך. ב-2001 החל להופיע בתוכנית הטלוויזיה "מהפך" כמעצב השיער של המשתתפות השונות. ב"מהפך" נחל בוגנים הצלחה, והשתתף בחמש העונות המלאות, עד שנת 2004. בשנת 2002 זכה בפרס האופנה בקטגוריית מעצבי השיער.
בשנת 2005 קיבל בוגנים תוכנית אירוח משלו בשם "הסלון של מיקי" בערוץ החיים הטובים, שעסקה רבות באופנה, בעיצוב שיער ובעולם הבידור. באותה שנה החל להשתתף על תקן שופט בתוכנית המציאות "הדוגמניות" בערוץ 10 לצד גלית גוטמן. למרות הביקורת הרבה על התנהלות התוכנית, "הדוגמניות" נחלה הצלחה רבה, וחזרה בשנת 2006 לעונה שנייה, גם כן בהשתתפות בוגנים. בתחילת העונה השנייה החל בוגנים להנחות תוכנית אופנה נוספת בשם "מיקי שיק" בערוץ 10. עקב אופיו הצבעוני והמיוחד זכה מיקי לביקורות שונות מצד צופי ומבקרי הטלוויזיה, ולחיקוי מצד מריאנו אידלמן בתוכנית הבידור "ארץ נהדרת".
השתתפותו בסרט פרסומת בולט של רשת "מחסני תאורה" ב-2007 עוררה ביקורת ומחלוקת בגלל רמיזות מיניות. בוגנים אומר כי לאחר שנים רבות למד לחיות עם קונפליקטים פנימיים, ואינו אוהב להגדיר עצמו כאישה, גבר או טרנסקסואל.
בשנת 2007 השתתף בוגנים בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "בנות עם ביקיני" ב-HOT3, פאנל בהשתתפות רבקה מיכאלי, עדן הראל, נועה רבין ודנה ספקטור. בשנת 2009 השתתף בתוכנית "תרבות רעה" לצד שי גולדן וטל ברמן.
בשנת 2010 פתח את "האקדמיה לאיפור מיקי בוגנים".
בשנת 2011 נבחר לקדם את חברת מוצרי האיפור איב סאן לורן (YSL) בישראל. 
כמו כן נבחר לשמש כפרזנטור של מותג דגני הבוקר "כריות" לחברת המזון תלמה. במסגרת הקמפיין שיחק בפרסומת סנסציונית לצד השחקן ציון ברוך.
באותה השנה ערך את מדור האופנה באתר "וואלה!" ליום אחד, במסגרת פרויקט "עורך אורח" של האתר לחג הסוכות.
בנובמבר אותה השנה הנחה את אירוע המאפרים הגדול ביותר בישראל, מול קהל משתתפים של כ-500 מאפרות ומאפרים מקצועיים.
כמו כן, היה אחראי על האיפור ועיצוב השיער בשבוע האופנה הישראלי שהתקיים לראשונה לאחר עשרות שנים. 
בשנת 2012 דורג על ידי השבועון "את" למקום ה-6 בין מאה המשפיעים ביותר על תעשיית האופנה הישראלית. 
באפריל של אותה שנה היה אחראי האיפור ל"BRIDAL SHOW", שבוע האופנה לכלות הראשון בישראל. 
בספטמבר 2012, גיליון 50 המשפיעים על עולם האופנה של מגזין BELLEMODE דירג את מיקי בוגנים כמאפר ומעצב השיער המשפיע ביותר בישראל.
ב-2013 הוענק למיקי בוגנים פרס בקטגוריית המעצב ומאפר השיער המוביל בישראל, במסגרת טקס פרסי האופנה הישראלי של אותה שנה.
שנה לאחר מכן (2014) נבחר שוב למקום  ה-1 בקטגוריית מאפר השנה ובקטגוריית מעצב השיער של השנה.

הופעה פיזית

בוגנים זוכה לתגובות תכופות לעיתים קרובות על מראהו הגופני ,המזכיר את זה של אישה. בעקבות כך ,בוגנים הבהיר כי הוא ג'נדרקוויר.

חיים אישיים

בוגנים חי ומתגורר בתל אביב.
ישראל רנד

ביוגרפיה

רנד נולד בתל אביב. למד בילדותו אצל החזן שלמה רביץ והיה סולן להקת הילדים שלו, לאחר מכן למד במכון הישראלי לחזנות, בניהולו של המנצח אלי יפה, והיה תלמידו של החזן נפתלי הרשטיק.
בעבר שימש רנד כחזן בבית הכנסת "היכל מאיר" בתל אביב. בשנים 1994-2005 שימש כחזן בבית הכנסת המפטון בלונג איילנד, ניו-יורק. 
רנד מופיע בקביעות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית במסגרת סדרת הקונצרטים השנתית של האנסמבל "יובל" בניצוחו של הד"ר מרדכי סובול. בשנת 2010 השתתף רנד ביחד עם גולן אזולאי בהצגה "קרליבך חי" בתיאטרון יידישפיל העוסקת בחיי הרב שלמה קרליבך.
לווייתני אוגוסט

תקציר העלילה

הסרט מתחיל בפלשבק בשחור-לבן. שלוש בחורות צעירות רצות מבית הבנוי על צוק מעל החוף כדי לחזות בלווייתנים המגיעים כל קיץ קרוב לחוף מפרץ מיין.
הסרט ממשיך בצבע. לאחר עשרות שנים גרות בבית על החוף שתי אחיות אלמנות זקנות. אליזבת "ליבי" (בטי דייוויס) ושרה (ליליאן גיש). שתיהן גרו בפילדלפיה והבית במיין שימש להם כבית קיץ. זה היה בית המשפחה וכעת הוא שייך לשרה המטפלת בליבי כבדת הראייה.
ליבי, האחות הגדולה בעלת אופי מריר ועצבני. שרה בעלת אופי רך וסלחני וסועדת את אחותה למרות היחס המנוכר שהיא מקבלת ממנה.
שתי האחיות מרבות לשבת במרפסת ולהתבונן בים ולהעלות זיכרונות על בעליהן שנפטרו ועל הקושי להזדקן. ליבי מיואשת מחייה ומחכה למלאך המוות שיגאל אותה. את כל תסכוליה היא מוציאה על אחותה שרה המשתדלת לספוג אותם ולהמשיך לטפל בה כתמורה לשנים בה גרה אצל ליבי ובעלה כאשר בעלה נפטר.
לבית הבודד מגיעה מדי פעם חברתם מילדות "טישה" (אן סאות'רן) הגרה בסמוך ולעומת שתי האחיות המדוכאות היא מלאה עדיין בשמחת חיים.
לבית מגיע גם ניקולס מרנוב (וינסנט פרייס) שהיה בעברו ממשפחת אצולה רוסית שנאלץ לברוח לאחר המהפכה. הוא מתארח אצל האחיות ומנסה ליצור איתן קשר כדי שישכירו לו חדר בביתן אך ליבי מודיעה לו כי שום גבר לא יגור בביתם.
"טישה" מנסה לשכנע את שרה למכור את הבית הגדול עליה ומביאה מתווך נדל"ן אך שרה מגרשת אותו.
היחסים בין האחיות עוברים מעלות ומורדות אך לבסוף הן מתפייסות וליבי מסכימה לבנות חלון גדול בבית שישקיף על הים אף על פי שקודם סירבה בגלל המחיר.
לבסוף, שתי האחיות יוצאות לקצה הצוק כששרה תומכת בליבי, ומחכות להופעת הלווייתנים.
ג'מאל טינסלי

שנותיו במכללה

בשתי עונותיו במכללה, טינסלי הוביל את אוניברסיטת מדינת איווה לשתי זכיות בטורניר ה-BIG12 (ליגה של מכללות ממרכז ארצות הברית), והגעה עד לשלב רבע הגמר בטורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA. ב-2001, הוא נבחר לחמישיית כל-אמריקה השנייה במכללות, ושחקן השנה בליגת ה-BIG12.

שנותיו ב- NBA

טינסלי נבחר בדראפט 2001 על ידי ממפיס גריזליס. טינסלי נבחר במקום ה-21 בסיבוב הראשון של הדראפט ומיד הועבר על ידי ממפיס לאינדיאנה. 
טינסלי נכנס מיד לתפקיד הרכז הפותח של אינדיאנה על ידי המאמן אייזיאה תומאס ושיחק מצוין באותה העונה, אותה הוא סיים עם ממוצעים של 9.4 נקודות ו-8.1 אסיסטים למשחק (עונת 2001-2002). 
למרות זאת, עונה לאחר מכן, מאמן אינדיאנה אייזאה תומאס הוחלף על ידי ריק קרלייל, ומיד החליף את טינסלי בהרכב הפותח לטובת קני אנדרסון, ובתור המחליף של אנדרסון הוצב אנטוני ג'ונסון. ואז, באופן מפתיע, טינסלי מצא אותו משמש כמחליף של המחליף של הרכז הפותח של אינדיאנה.
למרות זאת, אנדרסון וג'ונסון נפצעו, מה שהביא לכך שטינסלי הפך שוב לפותח בחמישייה של אינדיאנה. 
למרות המיעוט במשחק, נראה היה שטינסלי מצא אנרגיה וביטחון עצמי במשחק שלו. נראה היה שטינסלי קיבל את הדחתו מההרכב כאתגר, ולא כהעלבה. 
טינסלי לא איבד את תפקיד הרכז הראשי מאז, והיה מצוין בעונת 2003-2004 כשאינדיאנה הפסידה הגיעה עד לגמר המזרח, והפסידה רק לדטרויט פיסטונס, שאף זכו בתואר האליפות באותה השנה. 
בעונת 2004-2005 היה טינסלי פצוע כל העונה, אך הקבוצה עצמה הצליחה להעפיל בקושי לפלייאוף מהמקום השישי במזרח (עם מאזן של 44-38). טינסלי פיספס גם את ארבעת המשחקים הראשונים בפלייאוף נגד בוסטון סלטיקס, אך חזר בצורה מרשימה למשחק מספר 5, והוביל את אינדיאנה לניצחון משכנע.
לפני עונת 2009-2010 עבר טינסלי לממפיס גריזליס לאחר 8 שנים בפייסרס.
אדוארד טייטום

קורות חיים

טייטום נולד בשנת 1909 בולדר שבקולורדו, ארצות הברית. אביו ארתור, פרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, ולאמו מייבל. משפחתו השתקעה ב-1918 בשיקגו.
ב-1931 סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ויסקונסין. את התואר השני במיקרוביולוגיה סיים בשנת 1932 ואת הדוקטורט שלו בביוכימיה, על תזונה ומטבוליזם של בקטריות, הגיש בשנת 1934. מחקרו ועבודתו על הדוקטורט שלו הניחו את היסודות לעבודתו בהמשך .
שנה לאחר שסיים את הדוקטורט, זכה במלגה באוניברסיטת אוטרכט, הולנד.
בשנת 1937, הפך לשותפו למחקר של ג'ורג' בידל באוניברסיטת סטנפורד. מחקרם בשנים אלו הוא שזיכה אותם בפרס נובל.
בשנת 1945, ביקר באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס למשך סמסטר ומשם עבר לאוניברסיטת ייל שם היה פרופסור למיקרוביולוגיה ומרצה זוטר לבוטניקה. בייל, חקר בעזרת ממצאיו ממחקרו עם בידל מוטציות גנטיות בבקטריה. את מחקרו ערך עם סטודנט שלו, יהושע לדרברג אשר זכה ביחד עם טייטום ובידל בפרס נובל.
בשנת 1948, חזר לאוניברסיטת סטנפורד כפרופסור מן המניין לביולוגיה ובהמשך הפך לראש המחלקה לביוכימיה. בשנת 1953 קיבל את פרס רמסן של האגודה האמריקאית לכימיה ונבחר להיות חבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
בשנת 1957, עבר למכון רוקפלר שם היה פרופסור. בשנת 1958 קיבל פרס נובל ביחד עם ג'ורג' בידל ויהושע לדרברג.
טוטם היה אמן מוכשר בקרן צרפתית. הוא היה בצוות העריכה של כתבי עת מדעיים רבים כגון כתב העת "science" ועבד גם כיועץ מדעי בפאנלים רבים.
לטייטום שתי בנות מאשתו הראשונה, ג'ון אלטון (june) ממנה התגרש בשנת 1956. באותה שנה נישא מחדש לויולה קנטור אותה הכיר מעבודתו, שנפטרה באופן פתאומי מסרטן בשנת 1974. טייטום נישא פעם נוספת בשנת 1974 לאלזי ברגלנד. באותה שנה נפטר טייטום מאי-ספיקת לב שנגרמה על ידי נפחת כתוצאה מכך שהיה מעשן כבד.

מחקרו

בשנת 1937, ערך טייטום את מחקרו הראשון עם בידל. במחקרם ניסו לבודד את המרכיבים האחראים על הגדרת צבע העיניים בדרוזופילה (זבוב הפירות). לאחר ארבע שנות מחקר, קבוצת חוקרים אחרת הקדימה אותם בפרסום הממצאים . חוויה זו דחפה את בידל וטייטום לחפש אורגניזם קל יותר לשליטה.
באותה שנה, החלו לחקור את האורגניזם "Neurospora crassa", פטריית עובש אדומה הגדלה על לחם. באורגניזם זה יש רק עותק אחד מכל גן - אין יחסי דומיננטיות .
בפטרייה יש אנזימים שהופכים את החומרים ממצע הגידול למרכיבים הכרחיים לתהליך הגדילה.
השערתם הייתה שלכל אנזים יש גן שאחראי על ייצורו ולכן אם הם יגרמו למוטציה בגן, ייצור האנזים יושפע ובעקבות כך גם גדילת הפטרייה תיעצר. הגדילה תתאפשר אם יוסיפו את החומר המופק מהאנזים למצע הגידול. מטרתם במחקר הייתה למצוא את אותן פטריות בעלות מוטציות ולאשש את השערתם.
הם, בעזרת קרני רנטגן, גרמו למוטציות בגנים ובודדו את החומר המסוים שהיה חסר לפטרייה ואת האנזים שמפיק אותו. אם גן אחד אחראי על אנזים אחד, אמורה להיות מוטציה לכל אנזים בפטרייה. ואכן, נמצאו מוטציות גנטיות שהשפיעו על כל אנזים בנפרד. בנוסף, בכל מוטציה הושפע רק שלב אחד מתהליך המטבוליזם בפטרייה .
לכן, כל גן אחראי על יצירת אנזים אחד.
על גילוי זה קיבלו בידל וטייטום מחצית מפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה בשנת 1958 .
בכך גם איששו את השערתו של ארצ'יבלד גרוד שמחלת ה "alkaptonuria" היא תוצאה של תקלות מולדות בתהליך המטבוליזם שנגרמות על ידי מוטציה גנטית .
אוניברסיטת אטווש לוראנד

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה ב-1635 בטרנבה, סלובקיה על ידי הארכיבישוף והתאולוג פטר פאזמני. ההנהגה ניתנה לישועים. באותו זמן, לאוניברסיטה היו רק שני קולג'ים (קולג' לאומנות וקולג' לתאולוגיה) הקולג' למשפטים הוסף בשנת 1667 והקולג' לרפואה הוקם ב-1769.
אחרי התפרקות מסדר הישועים האוניברסיטה הועברה לבודה (חלק מבודפשט היום). ב-1777 התמקמה האוניברסיטה סופית בפשט בהתאם לכוונות המייסד. עד לקראת סוף המאה ה-19 יהודים לא נתקבלו לעבוד באוניברסיטה. בשנת 1894 התקבל יצחק יהודה גולדציהר כפרופסור באוניברסיטה, אולם לא קיבל זכויות בפקולטה או משכורת ורק ב-1904 התקבל כפרופסור מן המניין.

האוניברסיטה במאה ה21

כיום קיימות באוניברסיטה 8 פקולטות שונות ויותר מ-30,000 תלמידים לפי הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם מאת אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי (2005). היא קיבלה את התואר האוניברסיטה השנייה הטובה ביותר בהונגריה אחרי אוניברסיטת סגד.
כפכפים

כפכפים הם נעליים פתוחות שהשימוש בהן נעשה בעיקר בשל הנוחות שלהן.
ישנם כמה סוגי כפכפים, כאשר ההבדל המשמעותי ביותר הוא בצורה. ישנם שלושה סוגים נפוצים: כפכפי אצבע, כפכפים פתוחים וכפכפים סגורים. כפכפי האצבע הם ברובם בעלי סוליה ורצועה החוצצת בין הבוהן לאצבע, ומתפצלת לשני חלקים המתחברים לסוליה באמצע כף הרגל משני הצדדים. לעומתם, הכפכפים הפתוחים דומים בצורתם, אך רצועתם מעוצבת בצורה שונה מעט - היא מתחברת לסוליה בשני צדי כף הרגל במספר רצועות המשתנה מדגם לדגם. הכפכפים הסגורים שונים בעיצובם - הם פתוחים רק בצד האחורי של הכפכף כדי לאפשר הכנסה של כף הרגל לכפכף.
הכפכפים מיוצרים מגומי, מעור, מבד, מעץ ואף מחומרים נוספים.
כיום ישנם שימושים שונים לכפכפים: כפכפי האצבע משמשים, בין השאר, כנעליים נוחות להליכה בחוף הים ובבריכה. הכפכפים הפתוחים והכפכפים הסגורים יכולים להיות נוחים להליכה בבית או ברחוב. הנוחות של הכפכפים מתבטאת בטווח המחירים הגמיש המתחיל ממחירים זולים מאוד, ובקלות נעילתם.
ג'ונתן ריס מאיירס

שנותיו הראשונות

נולד בשם ג'ונתן מייקל פרנסיס או'קיף (Jonathan Michael Francis O'Keeffe) בדבלין שבאירלנד למשפחה נוצרית-קתולית. בנם של ג'רלדין (לבית מאיירס) והמוזיקאי ג'ון או'קיף. מאיירס נולד עם בעיות בליבו ובילה את חודשיו הראשונים בבית החולים. בגיל שנה עברו הוריו לעיר קורק שם גדל. יש לו שלושה אחים צעירים בשם ג'יימי, אלן ופול ושלושתם מוזיקאים מקצועיים. כשהגיע לגיל שלוש, נפרדו הוריו ואימו גידלה אותו ואת אחיו אלן בעוד שני אחיו האחרים התגוררו בבית סבתם יחד עם אביו.

קריירה

תפקידו הראשון היה בשנת 1994 בסרט "A Man of No Importance". תפקידו הראשון בטלוויזיה היה במיני-סדרה בת ארבעה פרקים בשם "Gormenghast" מרשת ה-BBC. משנת 2007 עד 2010 כיכב מאיירס בסדרה שושלת טיודור של רשת Showtime בתפקיד הנרי השמיני. תפקיד זה העניק לו מועמדות לפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. מאיירס ביצע גם תפקידים מוזיקליים].
החל משנת 2005 שימש פרזנטור של חברת האופנה הוגו בוס למספר קמפיינים, ובשנים 2006-2007 נבחר לשמש פרזנטור לחברת הבגדים ורסצ'ה.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-14 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2013. באותה שנה נבחר לגלם את דמותו של האנטי-גיבור בסדרה "דרקולה" של רשת NBC. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
ב-2014 העניק העיתון "The Irish Post" למאיירס פרס על תרומתו למשחק והישגיו בעשרים השנים האחרונות. מאיירס נבחר לגלם את דמותו של פטריק פירס בסרט תחת השם "The Rising" שיצא בסוף שנת 2016.

חיים אישיים

בבעלותו של מאיירס בתים בלוס אנג'לס, לונדון, דבלין ובמרוקו.
בחודש מאי 2005 נכנס מאיירס למוסד גמילה מאלכוהול. ב-24 באפריל 2007 דווח כי מאיירס חזר לגמילה. ב-18 בנובמבר 2007 מאיירס נעצר בנמל התעופה בדבלין בשל שיכרות והפרעה לסדר הציבורי, לאחר מכן הוא שוחרר בערבות והמשפט התקיים ב-5 בדצמבר 2007. ב-27 בפברואר 2009 נכנס מאיירס לגמילה בפעם השלישית ושוחרר ב-15 במרץ 2009. ב-27 ביוני 2009 נעצר בפריז בשל תקיפה ואיומים על עובדים בבר ושוב שוחרר בערבות והובא לפני שופט בספטמבר 2009. במאי 2010 הושעה ריס לצמיתות משימוש בטיסות של חברת "יונייטד איירליינס".
למאיירס ולארוסתו מארה ליין יש בן שנולד ב-2016.
וירלאי

וירלאי היא צורת חריזה צרפתית, ששימשה לעיתים קרובות בשירה ובמוזיקה. זו היא אחת משלוש הצורות הקבועות (השתיים האחרות הן הבאלאדה והרונדו), והייתה אחת מתבניות החריזה הנפוצות ביותר שהיו לקטעים מוזיקליים באירופה, מסוף המאה ה-13 עד המאה ה-15.
הווירלאי דומה לרונדו. לכל בית שיר יש שתי שורות מתחרזות, והחרוז המסיים מתחרז עם השורה הראשונה של הבית הבא. המבנה המוזיקלי הכולל הוא כמעט תמיד א-ב-ב-א, כשבקטע הראשון ובקטע האחרון מופיעות אותן מילים; זו אותה צורה כמו הבאלאטה האיטלקית. הבית הראשון מכונה אסטריבילו ( estribillo), השניים הבאים מכונים מודאנצס (mudanzas) והרביעי מכונה וואלטה (vuelta).
אחד ממלחיני הווירלאי המפורסמים ביותר הוא גיום דה מאשו (1300 - 1377), שכתב גם בתי שיר משלו; 33 יצירות נפרדות פרי עטו שרדו עד ימינו. מלחיני וירלאי אחרים הם ז'האנו דה ל'אסקרואל (Jehannot de l'Escurel), מן המוקדמים ביותר (נולד ב-1304), וגיום דופאי (1400 בקירוב - 1474), מן האחרונים שבמלחיני הווירלאי.
באמצע המאה ה-15, חלה התרחקות ברורה בין צורת השיר למוזיקה, ונכתבו דוגמאות רבות של צורה זו (כמו גם הבאלאדה והרונדו), שלא נועדו למוזיקה מלכתחילה, או שהמוזיקה שנכתבה להן לא שרדה.
אימון במנח תלוי

אימון במנח תלוי (באנגלית: Suspension training) היא שיטת אימון כוח באמצעות רצועה התלויה על עצם כלשהו.
השיטה פותחה על ידי רנדי הטריק, בוגר יחידת הקומנדו הימי האמריקאי, אריות הים, אשר חיפש דרך לשמור על כושר גופני מחוץ לחדר כושר. בעקבות כך פיתח את רצועת ה-TRX‏ (Total-Body Resistance Exercise - אימון התנגדות לכל הגוף) ותרגילים העובדים על כלל שרירי הגוף. הרצועה נקשרת לעצם כלשהו (עץ, עמוד וכדומה) והמתאמן מפעיל כוח כנגדה. אורך הרצועה הוא 2.5 מטרים, היא מתפצלת לשניים ומשקלה 810 גרם. 
עבודת המתאמן היא כנגד משקל גופו ובעת האימון פועלים מספר שרירים בו זמנית. התרגילים נעשים במטרה לפתח כוח, שיווי משקל ויציבות בו זמנית. בשל הפעלה של מספר קבוצות שרירים בו זמנית, מאפשרת הרצועה שריפה רבה של קלוריות תוך עיצוב וחיטוב הגוף, בזמן קצר יחסית. עבודת המתאמן היא בעיקר על שרירי הליבה (שרירי בטן, גב ורצפת אגן).