google/wiki40b huggingface dataset:
צמר גפן

צמר גפן הוא מוצר עשוי מכותנה טבעית לא מעובדת ומעוקרת.

שימושים

בשל היותו מוצר רך, סופג ואוורירי הוא משמש מחד גיסא לספיגת נוזלים ותחליבים לצורך מריחתם על העור (בעיקר) ומאידך גיסא, לריפוד ולהגנה על עצמים עדינים או שבירים. השימוש הראשון נפוץ בעיקר בתחומי הרפואה והקוסמטיקה – למשל, לשם ניקוי אזור של העור מספיגים צמר גפן בחומר חיטוי או במסיר איפור. השימוש השני נפוץ לריפוד אתרוג או לאריזה ביתית.
צמר גפן נמכר בעיקר בבתי מרקחת בצורה רציפה הניתנת לתלישה או בכדורונים מוכנים מראש, לבנים או צבעוניים (לרוב להסרת איפור). צמר גפן נמכר גם כ"צמרונים" לניקוי אוזניים. בשני קצותיו של כל מקלון (עשוי עץ או פלסטיק) מלופף צמר גפן דחוס. גם את צמר הגפן שבקצה המקלון ניתן להספיג בחומר נוזלי או בתחליב כדי לנקות אזורים קטנים בדיוק מרבי.

היסטוריה

השימוש הרפואי הראשון בצמר גפן נעשה במאה ה-19 על ידי ד"ר ג'וזף סמפסון גמג'י, רופא ממוצא איטלקי ששירת כמנתח בבית החולים של המלכה בברמינגהם, אנגליה. הוא סלל את הדרך למניעת זיהומים בניתוח, וב-1880 המציא את "גמג'י טישו" (Gamgee Tissue) – תחבושת כירורגית שהורכבה משכבה עבה של צמר גפן בין שתי שכבות של גזה (רשת) סופגת. המצאתו נחשבת לפיתוח משמעותי במניעת זיהומים בפצעי ניתוח והיא הבסיס לתחבושות מודרניות רבות.

מקור השם

מקור השם הוא שיבוש שמו העברי הקדום של צמח הכותנה – גפן הצמר – שנקרא כך בשל דמיון עליו לעלי הגפן. משנה, סדר זרעים, מסכת כלאיים ז,ב: "גפן שיבשה, אסורה ואינה מקדשת. רבי מאיר אומר, אף צמר גפן אסור ואינו מקדש". הציטוט מתייחס לאיסור כלאיים: אסור לזרוע זרעי כותנה (גפן הצמר) עם זרעי גפנים למרות הדמיון ביניהם. רוביק רוזנטל ב"מילון הצירופים" תולה את השם העברי למוצר גם בהשפעת המילה המקבילה בגרמנית לכותנה Baumwolle (צמר עץ) ובהשפעת המונח האנגלי ל"צמר גפן" – cotton wool (צמר כותנה).
מוצש

אופי ותוכן המגזין

מוצש פנה בעיקר לצעירי הציבור הדתי-לאומי ועסק בין היתר בנושאי תרבות, בילוי, ספורט ופנאי, סקר מסעדות ויינות כשרים ואירועי תרבות, מופעים וסרטים המתאימים בדרך כלל לציבור הדתי.
כיום מופיעים בעיתון המדורים הבאים: הורות, חינוך, "הדיבור" - אקטואליה ונתונים מעניינים מהשבוע החולף, קצרים - מאמרים או רעיונות קצרים שכותביהם מתחלפים, תשבצי וחידות הגיון, ספרות, מוזיקה וקולנוע, ביקורת מסעדות של חן ואלון קורן, רחלי שלו בקומיקס שבועי על הורות ואמהות, בישול, ספורט וסל תרבות - שאלות לאנשי המגזר ויוצרים שונים.
מלבד נושאי תרבות ופנאי המגזין הרבה לעסוק בענייני חברה, ובעיקר כאלה הנוגעים לציבור הדתי לאומי. בתקופת מחאת האוהלים, למשל, הוקדש גיליון לנושא יוקר הנדל"ן בריכוזים דתיים לאומיים. גיליונות אחרים עסקו בעובדים זרים, הקרע המתרחב בין דתיים לחילוניים, שליחות ציונית בתפוצות, ונושאים חברתיים אחרים.
כיום, הכותבים הקבועים במגזין הם הרב חיים נבון, רויטל ויטלזון-יעקבס, רחלי מלק-בודה ויאיר אגמון. שי גבסו, אריאל הורוביץ, אריק גלסנר, אודי דוידי, דינה אברמסון, אריאל שנבל, ג'קי לוי יחד עם שלומי צ'רקה וכן  אורי אורבך היו בעלי טורים קבועים או פינות במשך תקופה ארוכה. 
מספר חשיפות של המגזין זכו לפרסום, ביניהן אחת בעקבות חשיפת דבריו הביקורתיים של הרב אלי סדן בעניין מורשת רבין ואחרת בעקבות הופעה של הראל סקעת בפני בנות שירות לאומי.
יש מי שראו בו כנושא דגל של פשרנות דתית. במגזין הופיעו, בין היתר, כתבה על יוזמה שקוראת לביטול מנהג "שבעה נקיים", כתבה על הומוסקסואלים דתיים וארגונים המיוחדים להם וכתבה שמציגה באור שלילי את תופעת הגרעינים התורניים. כן פורסמו כתבות על תופעת הורדת כיסוי ראש אצל נשים דתיות, ועל אנשים המגדירים עצמם דתיים אך מסמסים בשבת.

ה"פשקוויל"

בשנה הראשונה לצאתו, הודפס בעמודי האמצע של המגזין המדור הסאטירי "הפשקוויל". המדור נערך על ידי גיל סלוביק ואסף וול (האחרון תחת שם העט "גורנישט") שהיו באותה עת עורכי הקריאייטיב במקור ראשון. הפשקוויל עוצב לעיתים קרובות כפשקוויל חרדי, והשתמש בשפה "פאשקווילית" טיפוסית, עם משחקי מילים שהתבססו על ביטויים הלכתיים, תלמודיים, מקראיים וכדומה. זהותו של גורנישט נותרה עלומה זמן רב (עוד בטרם כתב למגזין, ופעל בעיקר כטוקבקיסט), עד שאברי גלעד ביצע לו אאוטינג בשוגג בתוכנית הרדיו המילה האחרונה, בהתייחס ל"פשקוויל". לאחר שנה החל המדור מופיע מעת לעת, עד שירד באוקטובר 2012.

מוצש נוער

החל מסוף שנת 2017 מגזין מוצש נוער יוצא אחת לחודש יחד עם מוצש, היוצא פעם בשבוע. במוצש נוער כותבים עיתונאי מקור ראשון, ונושאיו מתחלפים מדי חודש. ניתן למצוא במוצש נוער טורים של כותבים שונים על גיל ההתבגרות וכן טור של הרב אברהם סתיו. 
במוצש נוער ישנה התייחסות לטרנדים של הנוער הדתי והלא דתי בישראל, ראיונות עם מפורסמים ופעילים חברתיים שונים וכן מדור אקטואליה, משחקי וחידות חשיבה ועוד.
מוצש נוער מתקבל למנויי העיתון ללא עלות נוספת, והעיצוב הגרפי שלו מותאם מאוד לשפה העכשווית והשובבה של בני הנוער בישראל.
.aq

‎.aq היא סיומת האינטרנט הלאומית  של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים ביבשת אנטארקטיקה. הסיומת נרשמה בשנת 1992, ומנוהלת על ידי הארגון Mott and Associates מאוקלנד, ניו זילנד. סיומת זו שמורה לארגונים שונים השוכנים באנטארקטיקה למטרות מחקר.
ההרשמה תחת סיומת אינטרנט זו ניתנת רק לארגונים ממשלתיים אשר חתומים על הברית האנטארקטית או לארגונים הנמצאים פיזית באנטארקטיקה.
רחל איתן

ביוגרפיה

רחל איתן נולדה בתל אביב כרחל ליטובסקי. אחיה הצעיר הוא הבמאי דני ליטאי. אביה, יעקב ליטאי, היה פעיל במפ"ם. 
בשל קשיים כלכליים נשלחה בילדותה למוסדות ילדים. חלק מנעוריה שהתה בקיבוץ אילון כחברת "השומר הצעיר". למדה בסמינר למורים על שם לוינסקי ובסמינר הקיבוצים ועסקה בהוראה ובעיתונאות.
במשך ארבע שנים עסקה בהוראה בקיבוץ עין שמר ובתל אביב, שם גם עבדה עם ילדי עולים. מאוחר יותר שימשה עיתונאית כחלק מפעילותה בתנועות השמאל של התקופה. סיפורה הראשון, "התמורה", התפרסם במוסף הספרותי של 'קול העם' תחת שם העט "רחל ליטאית".
בשנת 1962 כתבה את הספר 'ברקיע החמישי', רומן המבוסס על ילדותה.
הספר הפך לרב-מכר בישראל וזיכה אותה בפרס ברנר היוקרתי. הספר נכלל בתוכנית הלימודים של בתי ספר תיכונים בישראל.  
תמר משמר, חוקרת יצירתה של רחל איתן, הגדירה את היצירה כרומן חניכה: "הרומן הראשון של רחל איתן שהופיע בישראל ב-1962 מספר את סיפוריהם של מאיה ודב. מאיה חרמוני, ילדה כבת שמונה בראשית הרומן, נחשפת בבית גידולה להתעללות רגשית ולהזנחה פיזית, ו"מנודה" ממנו אל מעון ילדים עזובים בשרון המכונה "הרקיע החמישי". דב-בוריה מרקובסקי, בחור בשנות העשרים המאוחרות שלו, הוא "מהפכן מתלבט" ה"מנודה" מחברת המהפכנים ומצטרף אל צוות העובדים של אותו מעון. הרומן מתרחש בארץ-ישראל של ראשית שנות הארבעים, השנים האחרונות של המנדט הבריטי, כאשר באירופה מתחוללת מלחמת העולם השנייה והשואה; ורובו (הכמותי) מתמקד בבועת החיים הצוותאית הסגורה של ילדי המעון, כולם פליטי משפחות הרוסות" (משמר, 1995).
היא נישאה בשנת 1961, בגיל 19, לאדריכל דן איתן.
איתן תרגמה את המחזה הנושא היה וורדים מאת פרנק גילרוי, עבור תיאטרון הבימה. ההצגה הועלתה בעברית בשם "דבר אלי בוורדים", בשנות השישים (הצגת הבכורה 25.5.1966).
ב-1964 פגש דן איתן את המשוררת רנה שני ובין השניים נרקמו יחסים אינטימיים, שהגיעו גם לטורי הרכילות בעיתונות. עקב כך התגרשו בני הזוג איתן בסביבות שנת 1965 ובינואר 1967 היגרה איתן לניו יורק שבארצות הברית. שם המשיכה בכתיבה והרצתה במוסדות אקדמיים רבים על ספרות עברית ויידיש. באוקטובר 1967 נישאה לג'רי פישמן, כימאי במכון רוקפלר בניו יורק.
איתן כתבה עבודת דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק על דבורה בארון ובמקביל שימשה פרופסור לספרות עברית וליידיש באוניברסיטת הופסטרה שבלונג איילנד. אחדים מסיפוריה וממאמריה תורגמו לאנגלית ופורסמו בארצות הברית בכתבי עת שונים.
ב-1970 התמנתה לפרופסור לספרות עברית ויידיש באוניברסיטת הופסטרה בלונג איילנד, ניו יורק.
ב-1974 ראה אור ספרה השני 'שדה ושדות'. סיפורה של אשה צעירה ורגישה, שחיי הנישואין שלה מגיעים למשבר. אגב עקיבה אחר מהלך חייה והרפתקאות-האהבים שהיא נקלעת לתוכן - נפרש לפנינו הוי "החוג הנוצץ" בחברה הישראלית, על טיפוסיו השונים - תיאור כן ואותנטי, חושפני וביקורתי.
"שדה ושדות" זכה בדרך כלל לביקורות שליליות באותה תקופה. 
במשך השנים פרסמה רחל איתן מאמרים רבים וסיפורים.
איתן נפטרה ביוני 1987 בבית החולים לנקוס היל במנהטן ביום רביעי, בגיל 55, לאחר שלקתה בשבץ מוחי. נטמנה בבית הקברות נחלת יצחק. איתן לא הספיקה לפרסם את הרומן השלישי, בכתיבתו החלה.
הותירה שני בנים ובת, יונתן שנולד במנהטן, עמרי שנולד בתל אביב, וטולה שנולדה בתל אביב
בשנת 2012 הופיע מחדש הרומן "ברקיע החמישי", וכן יצא לאקרנים סרט עלילתי המבוסס עליו, בבימויה של דינה צבי ריקליס.

ארכיון

ארכיונה נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
קזואר מצוי

מאפיינים

הקזואר המצוי הוא העוף האסיאתי הגדול ביותר והעוף האוסטרלי השני בגודלו (לאחר האמו). בית הגידול המועדף עליו הוא יער גשם טרופי, ולכן קשה לצפות בו בטבע; למרות זאת, קזוארים לעיתים מתקרבים לישובי אדם על מנת לחפש מזון. בטנו וגבו של הקזואר שחורים, ויש פס אדום בין הבטן לצוואר. מצווארו משתלשל דלדל אדום, צווארו וראשו כחולים, מקורו שחור, ומעליו יש קסדה חומה גדולה שמסייעת לקזואר לפלס את דרכו ביער. גבו ובטנו של הקזואר שחורים, צווארו כחול ועורפו אדום. הזכר והנקבה דומים, אם כי הנקבה גדולה מעט מהזכר, קסדתה גדולה יותר וצבעיה עזים יותר. צווארם וראשם של קזוארים צעירים דהויים יותר, ופלומתם של גוזלי קזואר מפוספסת בשחור ובצהוב.
אורכו כמטר וחצי עד שני מטרים. הקזוארים טריטוריאליים; ואם פולש נכנס לטריטוריה של קזואר, הקזואר ינסה להפחידו על ידי סימור נוצותיו, הגבהת גופו ושריקה. אם הפולש לא בורח, הקזואר עשוי לתקוף אותו בעזרת טפריו וקסדתו, אם כי הוא בדרך כלל הולך משם.
הקזואר המצוי ניזון בעיקר מפירות שנפלו לקרקע או רעילים לבעלי חיים אחרים, אך גם מפטריות, חלזונות, חרקים ובעלי חוליות קטנים.
הקזוארים בדרך כלל חיים כבודדים, מלבד בעונת הרבייה, שמתרחשת בסוף החורף או האביב. הזכר בונה קן על הקרקע מחומרים צמחיים, שעוביו כ־5 עד 10 ס"מ ורוחבו כ־100 ס"מ; עבה מספיק על מנת לנקז את הלחות מהביצים. הנקבה מטילה 3–4 ביצים ירוקות, והזכר דוגר עליהן ומגדל את הגוזלים לבדו.
חומצה קרגלומית

חוסר ב-NAGS

חוסר ב-NAGS היא מחלה תורשתית נדירה ביותר, של מעגל האוריאה. בעקבות החוסר, אמוניה לא הופכת לשתנן, ומביאה להיפראמונמיה נוירוטוקסית. היפראמונמיה מובילה לשינויים ביוכימיים ומבניים רבים במוח.

אישור התרופה

התרופה אושרה לשיווק על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA ) ב-18 במרץ 2010. שבע שנות הבלעדיות בשיווק המוקנות לתרופה יתומה פקעו ב-18 במרץ 2017.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות ביותר כוללות הקאות, כאבי בטן, חום גבוה ודלקת שקדים (tonsillitis).

שיווק בישראל

חומצה קרגלומית מאושרת לשיווק בישראל בצורת טבליות מסיסות, התרופה נכללת בסל הבריאות מאז 10 בינואר 2012.
מרכז אדוה

פעילות

המכון מתמקד בחקר המדיניות החברתית בישראל וניתוחה. הוא מפרסם דו"חות תקופתיים. הדו"חות של מרכז אדוה בוחנים את העוני והפערים הכלכליים בחברה הישראלית ומותחים ביקורת על השירותים החברתיים הציבוריים בישראל. המרכז מביע דעה לגבי הצעדים הננקטים בתחומי תקציב המדינה, המיסוי והשירותים החברתיים - חינוך, בריאות, דיור, רווחה, תחבורה וסביבה ומפרסם המלצות למדיניות בהתאם לעמדותיו המתנגדות להפרטה ותומכות במדיניות של מדינת רווחה. המרכז טען שהצמיחה הכלכלית בישראל בשנים 2007-2004 אינה קשורה ברובה לפעולות הממשלה אלא למצב העולמי. חוקרי המרכז התנגדו להורדת מיסים ואף המליצו על העלאת מס חברות, לפחות כהוראת שעה
בשנת 2012 עתר המרכז עם עמותות נוספות בבג"ץ נגד ההיתר להפעיל בבית החולים העתידי באשדוד שירותי רפואה פרטית בתשלום. העתירה נדחתה והעותרים חויבו בהוצאות משפט בסך של 45,000 ש"ח.
בשנת 2006 קיבל המרכז את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח.

ביקורת על פעילות המרכז

הכלכלן פרופ' דן בן-דוד כתב כי על-אף שלעיתים עמדותיו זהות לאלו של מרכז אדוה, המרכז "מעגל פינות באופן שיטתי במשך שנים כאמצעי לקידום השקפת עולמו". ביקורת דומה נמתחה מצד עיתונאים כלכליים, לפיה דו"חות המרכז מגמתיים ונוטים להציג את הנתונים באופן שתומך באידאולוגיה החברתית-כלכלית של החוקרים.
האנה ג'יין פוקס

טלוויזיה

עד כה, התפקיד הידוע ביותר של פוקס בטלוויזיה היה בשנת 2005 בתוכנית הסיטקום "Blessed" של בן אלטון בערוץ ה-"BBC" כששיחקה את דמותה של ויקי במשך כל שמונת הפרקים בסדרה. כמו כן, האנה כיכבה בשני בפרקים בסדרת הטלוויזיה "The Bill" בשנת 2007.
ב-2013 הופיעה בחמישה מתוך ששת פרקי הסדרה "The Wright Way", גם היא של בן אלטון.
ב-2014 הופיעה בשישה פרקים מהסדרה "Millie Inbetween".
מלחמת הזמן הקרה

מלחמת הזמן הקרה (באנגלית: Temporal Cold) היא סכסוך בדיוני המרחש לאורך ההיסטוריה ביקום של מסע בין כוכבים, בעיקר במהלך המאה ה-22 לספירה. לראשונה, נעשה שימוש במונח זה בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", ולאחר מכן מצוינת מלחמת הזמן הקרה שובו ושוב, עד לפרק הבכורה של העונה הרביעית של הסדרה. מלחמת הזמן הקרה היא מאבק בין צד אחד - מי שמעוניינים לשנות את ההיסטוריה כדי שתתאים למטרותיהם שלהם - לבין הצד האחר - שרוצה לשמר את היושרה של ציר הזמן המקורי. אחת הסיבות לשימוש בכלי עלילה שכזה הייתה על מנת להסביר את כל ההבדלים ברצף ציר הזמן בין האירועים והפרטים המוצגים בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", לעומת האירועים המתאימים והפרטים המוצגים בסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". כמו כן, העלילה משקפת אירועים היסטוריים דרמטיים אמיתיים - המלחמה הקרה ארצות הברית וברית המועצות, אשר השפיעה, בין השאר, על "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
פרס שאו

זוכי הפרס

להלן רשימת מקבלי הפרס (נכון ל-2017). המדינות בסוגריים מתייחסות למקום העבודה של מקבלי הפרס בעת קבלתו.
מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב

חייו

וורונצוב נולד במשפחת אצילים וכבר בגיל 14 החל לשרת בסביבת הנסיכה יליזבטה. ביחד עם פיוטר שובלוב ליווה את הנסיכה בערב ההפיכה השלטונית. בהמשך היה בין מבצעי המעצר של אנה לאופולדובנה ומשפחתה. על פעילותו בזמן ההפיכה השלטונית קודם בדרגות וקיבל אחוזות לבעלותו. בינואר 1742 התחתן עם בת דודה של הקיסרית. בשנת 1744 קודם לדרגת סגן-קנצלר וקיבל תואר רוזן. בשנת 1748 נחשד בקשירת קשר נגד השלטון אך הצליח לצאת מכך. בשנת 1758 קודם לתפקיד קנצלר. המשיך מדיניות חוץ של קודמו בתפקיד.
מיכאיל וורנצוב היה קשור לפיוטר השלישי וניסה להגן עליו לאחר שיקטרינה הגדולה הגיעה לשלטון. הוא סירב להישבע אמונים לקיסרית החדשה והסכים לכך רק לאחר מותו של פיוטר השלישי. למרות זאת הוא המשיך בתפקיד הקנצלר והיה אחראי על מדיניות חוץ של המדינה. אומנם יחסים מתוחים עם מקורבי יקטרינה הגדולה ובמיוחד עם ניקיטה פנין אילצו אותו לעזוב את השרות בשנת 1763.
הוא נפטר במוסקבה בשנת 1767.
רוב ההיסטוריונים רואים בו מדינאי ללא כישורים מיוחדים וללא יוזמות גדולות, וכמעט כולם מסכימים שהוא היה בן אדם ישר והומני.
במשך תקופה ארוכה היה חבר ופטרון של מיכאיל לומונוסוב.
אלי כהן (השריף)

קריירה

כהן, כדורגלן בעברו, שיחק בקבוצות מכבי רמת עמידר ושמשון תל אביב, בה הצטיין בתפקיד הבלם האחורי והיה קפטן הקבוצה. הוא החל לאמן בשנת 1987 את קבוצת מכבי רמת עמידר. לאחר ארבע עונות עבר לאמן בהפועל חדרה. בשנת 1993 חתם בקבוצת מכבי הרצליה אותה העלה לליגה הבכירה. משם עבר לעירוני ראשון לציון.
בשנת 1995 חתם בקבוצת בית"ר ירושלים. בעונתו הראשונה בקבוצה סיימה בית"ר במקום השלישי בליגה הבכירה, ובעונה לאחר מכן זכתה בית"ר באליפות השלישית שלה, בעקבות הזכייה גילח אלי כהן את שפמו.
לקראת עונת 1997/1998 עבר כהן להפועל תל אביב. בעונתו הראשונה סיימה הקבוצה במקום השני, לאחר מאבק עיקש על תואר האליפות עם בית"ר ירושלים, אשר נודע בשל משחק השרוכים. בעונה העוקבת זכה כהן בגביע המדינה עם הפועל תל אביב, לאחר ניצחון בפנדלים על בית"ר ירושלים בגמר הגביע.
לקראת עונת 1999/2000 עבר למכבי חיפה. במהלך העונה נקלע לוויכוח עם כוכב הקבוצה, יוסי בניון, אשר סירב להתחלף במשחק גביע המדינה נגד הפועל חיפה, בניגוד להוראות המאמן. שבעה מחזורים לסיום העונה פוטר כהן מתפקידו.
בעונת 2000/2001 מונה למאמן הפועל פתח תקווה. לאחר תחילת העונה הבאה חזר לבית"ר ירושלים ונאבק בהצלחה נגד הירידה לליגה הלאומית. בשנת 2003 התפטר כהן מתפקידו.
בינואר 2004 מונה למאמן מכבי נתניה במקומו של גילי לנדאו, אך התפטר זמן לא רב לאחר מכן. באוקטובר 2004 חתם בהפועל באר שבע, אך לאחר הפסד למכבי פתח תקווה בפברואר 2005 הוא פוטר והוחלף על ידי לופא קדוש.
לקראת עונת 2006/2007 מונה למאמן מכבי תל אביב במקומו של טון קאנן. כהן עזר להרכיב את הקבוצה מחדש משברי עונת "הגלאקטיקוס", שבה הקבוצה סיימה במקום השישי על אף החתמתם המתוקשרת של אבי נמני, אייל ברקוביץ' וג'ובאני רוסו. במהלך העונה רשמה הקבוצה משחקים רצופים ללא הפסד, סיימה את העונה במקום השלישי והעפילה לגביע אופ"א. בעונה העוקבת, לאחר שני הפסדים באירופה בשלושה משחקים, ונקודת ליגה בודדת בשני משחקים, נפרדו דרכיהם של כהן ומכבי תל אביב.
בדצמבר 2007 מונה כהן למאמן בני יהודה תל אביב, לאחר שמאמנה ניצן שירזי התפטר. כהן עצמו התפטר בהתחלת הסיבוב השלישי בגלל ההפסדים הרבים של הקבוצה.
ב-11 בדצמבר 2008, לאחר המחזור ה-13 בליגת העל, מונה כהן למאמן עירוני קריית שמונה במקומו של מישל דיין שפוטר. כהן לא הצליח להוביל את הקבוצה לניצחונות וב-11 באפריל, לאחר הפסד להכח רמת גן שבעטיו ירדה הקבוצה למקום האחרון בליגה, הוא התפטר מתפקידו.
ב-13 בפברואר 2012 חזר כהן לקדנציה שלישית בבית"ר ירושלים, במקומו של יובל נעים שהתפטר מתפקידו לאחר שהקבוצה התדרדרה לתחתית הטבלה. כהן הוביל את הקבוצה לרצף ניצחונות והשאיר את הקבוצה בליגה. ביוני 2013 סיים את תפקידו בקבוצה.
ב-24 בינואר 2015 חזר כהן לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב, לאחר פיטוריו של אסי דומב במהלך עונת 2014/2015. בסיום העונה סיים את תפקידו.
ב-3 בספטמבר 2017 חזר כהן לקדנציה הרביעית בבית"ר ירושלים, אך הפעם בתור יועץ מקצועי. לאחר עשרה ימים התפטר בעקבות ראיון שבו אמר שלא יביא שחקן ערבי לקבוצה.
אמיר תיבון

ביוגרפיה

נולד לנעם תיבון, לימים אלוף בצה"ל, וד"ר גלי תיבון, היסטוריונית העוסקת בחינוך ובחקר השואה.
בהיותו תלמיד תיכון הקים אתר אקטואליה לנוער בשם Legoz, שמאוחר יותר שינה את שמו ל"בריקדה". כיום האתר אינו פעיל.
בשנים 2011–2013 היה תיבון תחקירן בתוכנית "עובדה". בדצמבר 2012, בעיצומה של מלחמת האזרחים בסוריה, הסתנן לשטח המדינה יחד עם איתי אנגל, לצורך הכנת כתבה על המורדים הלוחמים נגד משטר אסד. הכתבה נבחרה על ידי פורום היוצרים הדוקומנטריים לכתבת הטלוויזיה הטובה של השנה.
ביוני 2013 הצטרף לאתר "וואלה! NEWS" בתפקיד הכתב המדיני. ביומו הראשון בתפקיד, נשלח לסקר את המהומות שפרצו בכיכר טקסים באיסטנבול.
במרץ 2014 נשלח בזהות בדויה למלזיה, מדינה מוסלמית שלרוב אינה מאפשרת כניסת ישראלים לשטחה, כדי לסקר את היעלמותה של טיסה 370 של מלזיה איירליינס. תוך כדי הסיקור הוא נעצר בידי המשטרה המקומית, ונאלץ לעזוב את המדינה.
בעקבות מבצע צוק איתן עבר תיבון להתגורר בקיבוץ נחל עוז, בסמוך לגבול רצועת עזה. בשנת 2017 החל לשמש ככתב עיתון "הארץ" בוושינגטון.

פרסומים בולטים

ביולי 2014 פרסם תיבון, יחד עם העיתונאי האמריקני בן בירנבאום, תחקיר מקיף במגזין "ניו ריפבליק" שסקר את המשא ומתן הישראלי-פלסטיני שניהל דאז מזכיר המדינה ג'ון קרי. כתבתם של תיבון ובירנבאום זכתה בפרס מטעם ה-National Press Club בארצות הברית, המוענק מדי שנה לכתבה מצטיינת בתחום הדיפלומטי. בנוסף, הכתבה הייתה מועמדת לפרס ה-National Magazine Award, הנחשב לפרס היוקרתי ביותר בארצות הברית לעיתונות מגזינית. ברט סטיפנס, הפרשן הבכיר לענייני חוץ של העיתון וול סטריט ג'ורנל, כתב כי הוא ממליץ לנשיא ברק אובמה לקרוא את הכתבה.
בפברואר 2015 פרסם תיבון סדרת כתבות על מצבם של יהודי אוקראינה ברקע מלחמת האזרחים בארצם. בין היתר, הוא דיווח ממחנה פליטים שהקימה הסוכנות היהודית במזרח אוקראינה, שאליו הגיעו מאות יהודים שנמלטו מאזורי הקרבות.
באוקטובר 2015 פרסם תיבון כתבה באתר טיימס אוף ישראל, שבמסגרתה הסביר מדוע החליט לעבור להתגורר בקיבוץ נחל עוז הסמוך לרצועת עזה.
כתבות של תיבון על ישראל פורסמו בכלי תקשורת בולטים בארצות הברית בהם האטלנטיק, הניו יורקר, מגזין "פוריין אפיירס" ואתר "האפינגטון פוסט".
בשנת 2017 פרסם ביוגרפיה בשפה האנגלית של יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.
אילנה (שיר)

אילנה (ידוע גם בשם "הו, אילנה") הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע אביב גפן. השיר יצא לאור בשנת 1993.

רקע

השיר נכתב על ידי גפן בהשראת השיר "הו יוקו" שכתב ג'ון לנון לזוגתו יוקו אונו.
את השיר כתב אביב גפן לכבוד חברתו, אילנה ברקוביץ', ולימים גם אשתו וגרושתו. השיר שפורסם כשהיה בן 20, נכתב כשיר אהבה אליה. הוא נכלל באלבומו השני של גפן "עכשיו מעונן".
השיר מורכב מבית אחד בלבד, וללא פזמון חוזר, כאשר הבית הראשון מושר פעמיים.
בשנים שלאחר פרידתו מברקוביץ' סירב גפן לבצע את השיר בהופעותיו, אך בעשור השני של המאה ה־21 שב לבצע אותו, וכך למשל שר אותו במופע לציון עשרים שנה ליציאת האלבום "עכשיו מעונן".
דבר שיש לו מתירין

דבר שיש לו מתירין הוא כלל בהלכות תערובות לפיו דבר שעתיד להיות מותר אינו בטל אפילו כאשר בשיעור גדול מאוד של היתר מעורבת כמות קטנה של איסור. נוסף על כך יש להחמיר בספק דבר שיש לו מתירין ולהמתין עד שיגיע ההיתר.

הטעם שאינו בטל

לדעת רש"י והרמב"ם הטעם שדבר שיש לו מתירין אינו בטל הוא כיון שהדבר בהמשך הזמן יהיה מותר מעצמו, (לדוגמה: ביצה שנולדה ביום טוב) לכן לא רצו חכמים להשתמש בהיתר של ביטול ברוב. לעומתם הר"ן מסביר ששונות היא הכלי לביטול, וכאשר דבר שיש לו מתירין מעורב ברוב היתר הוא אינו שונה דיו מההיתר ולכן ההיתר אינו יכול לבטל אותו
יש הבדל אם התערובת היא אותו מין או לא מאותו מין.
אם התערב מין במינו אז החלק האסור מחזק את הטעם המותר ולכן לא מועיל אפי אלף כנגד בשביל לבטלו.
אך אם התערובת היא מין באינו מינו יהיה מספיק שישים כדי לבטלו

באיסור דרבנן

לפי ההלכה גם איסור דרבנן אינו בטל כאשר המדובר על דבר שיש לו מתירין.

יוצאים מן הכלל

לפעמים גם דבר שיש לו מתירין בטל, כאשר האיסור אינו בעין. מסיבה זו פוסק רב מתנה שעצים שנשרו מהדקל בשבת מרבה עליהם עצים מוכנים ומבטלן, כי למרות שלרב אשי דבר שיש לו מתירין אינו בטל אפילו באיסור מדרבנן של מוקצה, כאן האיסור אינו בעין שכבר החל להישרף ולהשתנות ממראהו הראשון.

יישומים

חמץ - לדעת הרמב"ם חמץ בפסח נחשב כדבר שיש לו מתירין, וזו הסיבה שחמץ בפסח אוסר במשהו. לעומת זאת לפוסקים אחרים אין החמץ נחשב כדבר שיש לו מתירין. יש שלדעתם דינו אינו במשהו, ויש שלדעתם הוא אינו בטל אך הדבר נובע מחומרתו של החמץ. הטענה שאין לחמץ מתירין נובעת מהיותו חוזר ונאסר בכל שנה, או משום שחכמים אסרו את החמץ שעבר עליו הפסח. במקרים אחרים החמץ נחשב שאין לו מתירין משום שאינו יכול להחזיק מעמד עד לאחר הפסח.
גליצריד

גליצריד הוא אסטר המורכב מגליצרול וחומצות שומן.
לגליצרול יש שלוש קבוצות פונקציונליות של כהל (או הידרוקסיל) אשר יכולות לעבור תהליך איסטור עם אחת, שתיים או שלוש חומצות שומן כדי ליצור מונוגליצריד, דיגליצריד או טריגליצריד - לפי מספר חומצות השומן שצורפו למולקולת הגליצרול.
בטבע, שמנים צמחיים ושומנים מהחי מכילים בעיקר טריגליצרידים, אך אלו מפורקים על ידי אנזימים טבעיים (ליפאז) ליצירת מונוגליצרידים ודיגליצרידים וחומצות שומן חופשיות.
לרוב, בסבונים נמצאים גליצרידים גם כן.
קמילה פאוור

ביוגרפיה

פאוור נולדה בקורק שבאירלנד. היא דודנית רחוקה של השחקן האירי טיירון פאואר. סבא רבה של פאוור, סר ג'ון פאוור, היה חבר פרלמנט מטעם וימבלדון בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. פאוור התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת לנגיסי עוף.
פאוור למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג  במרילבון.
בין התפקידים הראשונים שלה בטלוויזיה היו ב-1990 בדמות ג'יל פול בעיבוד לספר "כס הכסף"; ב-1993 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Bonjour La Classe" וב-"Moonacre", תפקיד שכלל רכיבה על סוס. ב-1990 שיחקה בסדרה "The Manageress" בערוץ 4.
הופעת הבכורה של פאוור בתיאטרון הייתה בשנת 1998 בגרסה הבימתית של "פריחתה של מיס ברודי" בתיאטרון הלאומי. היא דיבבה את אליס בגרסה האנגלית של הסרט הצ'כי "אליס" . במשך שנתיים גילמה את הדמות של ג'סיקה מקאליסטר באופרת הסבון "אמרדייל" של ערוץ יורקשייר טלוויז'ן. עוד שיחקה בסדרות הדרמה "Murder in Mind" ו-"The Brief".
ב-2006 הופיעה פאוור בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" בתפקיד המורה לאנגלית לורנה דיקי. היא חזרה להופיע באותו תפקיד בעונה השנייה של הסדרה ב-2007, עד שהדמות שגילמה התאבדה אחרי שאובחנה כחולה בטרשת נפוצה.
ב-2008 שיחקה פאוור בפרק "From Out of the Rain" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" בתפקיד פרל, כוכבת קרקס שנמלטת מתוך סרט קולנוע ישן ומבקשת נקמה.
פאוור השתתפה בסרט הפעולה הבריטי "The Tournament" בתפקיד העוזרת חסרת הרחמים של ליאם קנינגהם. ב-2012 הופיעה בשני פרקים בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל" של ITV.
Incognito

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי פייר בזינט, אלדו נובה וז'ן רוסל. האלבום יצא לאור בקנדה ב-2 באפריל 1987, ובצרפת יצא בשנת 1988. בקנדה זכה האלבום להצלחה רבה, כאשר קיבל על ידי איגוד תעשיית המוזיקה הקנדי את תואר הפלטינה הכפולה, על מכירות של 200,000 עותקים במדינה.
כמה עשורים לאחר צאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
יעקב קליבנוב

ביוגרפיה

יעקב קליבנוב נולד בשנת 1887 בחולופיץ שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (ברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי) לראובן קליבנוב ושושנה (ריזה) לבית ליפשיץ, משפחה ציונית. אביו היה מורה עברי ועסקן ציוני, ממייסדי ה"חדר המתוקן" בעיר רומני.
בילדותו למד בחדר, ולאחר סיום לימודיו התיכוניים הוסמך למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג (1912). החל בשנת 1905 היה פעיל בתנועה הציונית, תחילה כפעיל אגודת הנוער הציוני "התחייה" (1905–1910) וחבר אגודת "חובבי שפת העבר", ולאחר מכן כמזכיר ההסתדרות  הציונית ברוסיה. מטעם ההסתדרות הציונית שימש כציר לקונגרס הציוני, משנת 1913 ואילך. בשנים 1907–1920 שימש קליבנוב גם כעורך העיתון היהודי בשפה הרוסית "ראזסוויט" ('השחר').
בשנת 1918 נישא ליהודית (לוּדָה) גולדברג, בת יצחק ליב גולדברג ("הנדיב הלא ידוע"). קליבנוב היה בין מייסדי קריית מוצקין ליד חיפה, אך התגורר בנחלת גולדברג במרכז הכרמל.
בשנת 1921 עלה קליבנוב לארץ ישראל. לצד עבודתו בעריכת דין החל ליטול חלק בפעילות ציבורית, נמנה עם מייסדי קריית מוצקין ונבחר לוועד הקהילה בחיפה. עם קום המדינה נבחר מטעם הציונים הכלליים לכהן בכנסת הראשונה והשנייה. לכנסת השלישית הושבע בשנת 1957 במקומו של חיים אריאב. בכל תקופת כהונתו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט.
אחיו הצעיר ירוחם קליבנוב היה ממייסדי דגניה א'. אחותו הייתה שולמית קליבנוב, פעילה מרכזית בארגון ההגנה ובמועצת הפועלות וחלוצה בתחום החינוך בישראל.
בשנת 1960 זכה קליבנוב באזרחות לשם כבוד בעיר לחיפה.
על שמו נקרא רחוב בעיר חיפה.
שו ג'יאיין

החיים האישיים

הוא נשוי עם שני ילדים וגר במרכז גואנגג'ואו.
בית הכנסת בקורדובה

בית הכנסת בקורדובה (בספרדית: Sinagoga de Córdoba) הוא בניין היסטורי ברובע היהודי של העיר קורדובה בספרד, שנבנה בשנת 1315.

היסטוריה

בית הכנסת, הנמצא במרכז ההיסטורי של קורדובה, נבנה בסגנון מודחאר (Mudéjar) על ידי אדריכלים בראשות יצחק מוהב (Isaac Moheb). הוא כולל חצר, שהכניסה אליה מהרחוב והיא מובילה לאולם כניסה שבהמשכו אולם התפילה. בצדו המזרחי של אולם הכניסה יש גרם מדרגות המוביל לעזרת הנשים, הנמצאת בצדו הדרומי של אולם התפילה. העזרה משקיפה על אולם התפילה דרך שלוש קשתות מקושטות. מידותיו של אולם התפילה הן: 6.95 מטרים אורך ו-6.75 מטרים רוחב.
לאחר גירוש היהודים מספרד בשנת 1492, הוקדש הבניין לשימושים שונים, ובכללם בית חולים לכלבת וגן ילדים. הוא הוכרז כאתר היסטורי לאומי בשנת 1885. מאז הוא עבר כמה שלבים של שיקום, כולל זה של פליקס הרננדז בשנת 1929 ושיקום נוסף שהחל בשנת 1977 לצורך פתיחתו מחדש בשנת 1985 לכבוד חגיגת 850 שנים להולדת הרמב"ם.