google/wiki40b huggingface dataset:
משה גורלי

משה גוֹרָלִי (בּרוֹנזַפט) (15 באוקטובר 1910 – 22 בינואר 1996) היה במאי, מחזאי, מוזיקולוג, ביבליוגרף, מורה, מו"ל מוזיקה, עורך, חוקר ומבקר מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית ישראלי.

ביוגרפיה

גורלי נולד בשם משה בּרוֹנזַפט בקובל שבחבל ווהלין, דרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בנם של נחמה וברכיהו ברונזפט. בילדותו, בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, עברה משפחתו לפולטאבה, שם למד בבית ספר עממי, וב-1921 שבה המשפחה לעיר קובל, שאז נכללה בתחומי פולין, ושם סיים את לימודיו בגימנסיה העברית של רשת "תרבות". לאחר מכן למד מוזיקה בקונסרבטוריון הממלכתי של צ'כוסלובקיה בפראג וסיים תואר ראשון במוזיקולוגיה באוניברסיטת פראג.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ועִברת את שמו ל"גורלי". בראשית חייו בארץ עבד בתל אביב בבניין, ואחר עבר לירושלים, שם עסק בחינוך מוזיקלי לילדים ולנוער מגיל הגן ועד התיכון. בסוף שנות ה-30 ייסד אולפן דרמטי, שבו ביים הצגות וערך מנחות תרבות לנוער בהשתתפות סופרים. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי, ואחריה לימד בבתי מדרש למורים. ב-1946 נישא לפנינה לבית פינדלינג.
ראש עיריית חיפה, אבא חושי, הזמין אותו אל עירו בשנת 1956, וכעבור שנה ייסד גורלי בחיפה את מוזיאון המוזיקה ואת ספריית המוזיקה של חיפה. במוזיאון זה אצר תערוכה רחבת ממדים שבה הוצגו יותר מ-500 כלי נגינה אותנטיים מרחבי העולם. מוזיאון המוזיקה, ששכן בבית הרמן שטרוק, נסגר לפני 15 שנים. האוספים שמורים במרתף הבית הרמן שטרוק, בתקווה לפתיחת מוזיאון המוזיקה בעתיד. ספריית אמלי למוזיקה עברה לניהול מחלקת הספריות בעיריית חיפה.
בשנת 1971 ערך גורלי בחיפה תערוכה בשם "המוזיקה בעולם העתיק". בתערוכה זו הוצגו פסלים ותיאורים ציוריים של כלי נגינה על מטבעות ועל חפצים שונים לצד כינורות כפי שהם מתוארים בתנ"ך, בשמות לירה, נבלים, חלילים, חצוצרות ותופים, חלקם חפצי עתיקות משומרים וחלקם משוחזרים בקפדנות ותוך נאמנות למקור. התערוכה הוצגה ב-19 ארצות והקטלוג שלה תורגם ל-11 שפות.
בשנת תש"ם 1980 זכה גורלי בפרס אנגל על תערוכה זו ועל תערוכה נוספת בשם "התנ"ך במוזיקה העולמית", שארגן בשנת 1976. (לימים, בשנת 1993, התפרסם מחקרו על "התנ"ך במוזיקה" בספר עב-כרס באנגלית.)
תערוכה נוספת שארגן, "מאה שנה למוזיקה בישראל", סקרה את חיי המוזיקה ויצירתה בארץ מאז שלהי המאה ה-19 עד המוזיקה הישראלית המודרנית.
במסגרת ספריית המוזיקה של חיפה הוציא וערך גורלי במשך עשרים שנה, עד לפרישתו לגמלאות, כתב עת שנתי בשם "תצליל" ("למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה").
כמו כן שימש במשך שנים כמבקר מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית בעיתונים "דבר", "הד ירושלים", "דבר לילדים" ועוד. (על פי רוב חתם בשמו, אך לעיתים כתב בשמות עט, בהם "משה רנני", "ר. אלרואי", "ב. רון", "מ. טלדור".)
גורלי נפטר בשיבה טובה ונטמן בבית הקברות היהודי שדה יהושע. הותיר אישה, שני ילדים: טלי ודורון, ובתו ד"ר טלי גורלי-טוּראֵל אף היא מוזיקולוגית, חוקרת החוויה המוזיקלית בגיל הרך ומטפלת בצילום.
אחיו התאום, ד"ר אברהם גורלי (1910–1954), היה עורך דין בארץ, שכיהן כראש השירות המשפטי של "ההגנה" וצה"ל (לימים הפרקליטות הצבאית).
אנדריאס מיקלסן

קריירה

מיקלסן החל את דרכו הספורטיבית בתחום הסקי האלפיני. הוא התחרה בסלאלום ובסלאלום ענק והיה חלק מנבחרת הנוער הלאומית של נוררוגיה. בשנים 2003 ו-2004 התחרה במוטוקרוס והיה חבר בנבחרת הלאומית גם בתחום זה.

2010-2006: פורד

לאחר יום הולדתו ה-17 קיבל רישיון נהיגה בריטי והחל להתחרות בתחרויות שונות בבריטניה. בעונת 2006 ערך את הופעת הבכורה באליפות העולם בראלי, כשלקח חלק בראלי בריטניה. הוא התחרה בפורד פוקוס RS ‏ ונאלץ לפרוש במקטע ה-14 של המרוץ. בארבע השנים הבאות המשיך להתחרות באופן חלקי. בשנת 2008 קיבל ליווי והדרכה ממרקוס גרונהולם, שזכה פעמיים באליפות. במהלך העונה צבר את הנקודות הראשונות כאשר סיים חמישי את ראלי שוודיה. בכך שבר את שיאו של מת'יו וילסון, שנקבע שנתיים קודם לכן והפך לנהג הצעיר בתולדות האליפות שצובר נקודות. בהמשך העונה סיים שמיני בראלי ספרד וצבר נקודה נוספת.
בספטמבר 2009, במהלך ראלי לארביק, היה מעורב בתאונה קשה. כתוצאה מכך התהפך עם רכבו על הצד ופגע בילדה בת 10 שעמדה בקהל. מותה של הילדה נקבע במקום.
בשנת 2010 התחרה במספר מרוצים במסגרת האינטרנשיונל ראלי צ'אלנג' (IRC). הישג השיא בעונה הושג בראלי סקוטלנד, אותו סיים במקום השני. במקביל התחרה בשלושה מרוצים במסגרת אליפות העולם ראלי. בראלי בריטניה, מרוץ סיום העונה, סיים עשירי וצבר נקודה אחת.

2012-2011: סקודה

הישגיו הטובים בעונת 2010 הובילו אותו לחתום בקבוצת סקודה מוטורספורט הבריטית. בראלי מונטה קרלו, מרוץ פתיחת העונה, נאלץ לפרוש כבר לאחר הסטייג' הראשון. ראלי האיים האזוריים, אותו סיים במקום השני, היווה עבורו את נקודת המפנה בעונה. חמישה נהגים הגיעו לראלי קפריסין, מרוץ סיום העונה, כמועמדים פוטנציאליים לזכייה בתואר. מיקלסן ניצח את המרוץ וזכה באליפות, האלוף הצעיר בתולדות האליפות. בעונתו השנייה בתחרות שמר על דומיננטיות לאורך כל העונה. הוא החל את העונה בניצחון, הוסיף ניצחון נוסף וסיים חמש פעמים נוספות במקום השני וזכה בתואר פעם נוספת.
במקביל התחרה במספר מרוצים באליפות העולם כשהוא נוהג בסקודה עבור קבוצת פולקסווגן, שהייתה בשלבי הרצה.

2016-2013: פולקסווגן

בשנת 2013 הצטרפה פולקסווגן באופן מלא לאליפות עם 2 קבוצות שנהגו בדגם הפולקסווגן פולו. מיקלסן צורף לקבוצה השנייה והתחרה עבורה במשך 4 עונות, עד לפירוק הקבוצה. את עונת הבכורה סיים במקום העשירי בדירוג הכולל. בעונתו השנייה סיים 5 פעמים בפודיום (3 פעמים מקום שני ופעמיים מקום שלישי) ובמקום השלישי בדירוג הכללי. בעונת 2015 השיג את ניצחון הבכורה בראלי הספרדי. שמונה פודיומים נוספים במהלך העונה הקנו לו את המקום השלישי בסיום העונה. את עונתו האחרונה בקבוצה שוב סיים במקום השלישי, תוך כדי שהוא מנצח בפולין ובאוסטרליה. בסיום העונה הודיעה קבוצת פולקסווגן על הפסקת פעילות בעקבות פרשת דיזלגייט.

2017

פירוק הקבוצה הותיר את מיקלסן ללא קבוצה לקראת עונת 2017. בתחילת העונה התחרה בשלושה מרוצים עם קבוצת סקודה בקטגוריית המשנה WRC2. ביוני חתם בקבוצת סיטרואן במקומו של כריס מיק כנהג בראלי איטליה. בהמשך התחרה עבור הקבוצה גם בפולין ובגרמניה, בה סיים במקום השני. בספטמבר הודיעה קבוצת יונדאי על החתמתו של מיקלסן על חוזה לשתי עונות בקבוצה.
Les plus grands succès de Céline Dion

רקע והפקה

אלבום הלהיטים הופק על ידי רנה אנג'ליל, אדי מרנאיי, רודי פסקה ודניאל הטו. אלבום הלהיטים כלל בתוכו את מיטב להיטיה של דיון, אך צוות הניהול שלה החליט כי אף שיר מתוך האלבום Mélanie, שיצא שנה לפני כן, לא יהיה כלול באלבום הלהיטים.
מרבית העותקים שנמכרו מן אלבום הלהיטים, היו בקוויבק.
יצחק כבשנה

יצחק כבשנה (2 בפברואר 1888 - 18 באפריל 1981) היה ממקימי תנועת הפועל הצעיר וממייסדי מושב עין גנים. הוגדר על ידי בן-גוריון כפועל הטוב ביותר בארץ.

קורות חיים

כבשנה נולד בעיר פלונסק שבפולין ליוסף חיים כבשנה ולרחל מלכה (לבית שיטקו). למד בחדר יחד עם דוד בן-גוריון והצטרף לאגודת עזרא שייסד בן-גוריון ב-1900.
ב-1905 עלה לארץ במסגרת העלייה השנייה והחל לעבוד בפרדסי פתח תקווה. במקביל הקים את שם את מפלגת הפועל הצעיר והיה שותף להקמת מושב עין גנים.
ב-1910 נאלץ לחזור לפולין כדי להתגייס (עקב היותו בעל אזרחות פולנית). יחד איתו חזר להתגייס גם חברו שלמה לביא. עם סיום הטירונות רכשו השניים דרכונים מזויפים, ערקו מהצבא וחזרו ארצה. עם חזרתו החל כבשנה לעבוד בנטיעות ביער הרצל ובבן שמן תוך שהוא מסייע ליצחק וולקני-אלעזרי. בהמשך מינה אותו וולקני למנהל עבודת הנטיעות.
באוקטובר 1913 נשא לאישה את חנה סוקלבר. לאחר הנישואין עברו בני הזוג לגור במושבה כנרת שם עברו לגור בביתו של רפאל ברז'ינסקי שהחליט לרדת לאוסטרליה. במושבה מילא כבשנה תפקידים ציבוריים שונים ומונה כמוכתר המושבה.
לאחר התיישבותם בכנרת שיכנע כבשנה את הוריו לעלות ארצה ויישב אותם בסמוך למושבה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה מונה כבשנה על ידי הטורקים, מתוקף תפקודו כמוכתר, לגייס איכרים עם עגלות וסוסים עבור המאמץ המלחמתי. יצחק התגייס גם הוא וירד עם צי העגלות ואיכרי הגליל לבאר שבע וביצע משם משלוחים עד אל עריש ותעלת סואץ. ב-1917 עם ההתקדמות צפונה של הכוחות הבריטים של אדמונד אלנבי נסוגו הטורקים ולאיכרים התאפשר לחזור לביתם. באותה תקופה החל גירוש תל אביב ואלפי יהודים ממרכז הארץ גורשו על ידי הטורקים לגליל וכבשנה היה בצוות שפעל למצוא להם מחסה, מזון ועבודה במושבות יבנאל וכנרת.
לחנה ויצחק כבשנה נולדו 5 ילדים. בתם שרה נישאה לאריק נחמקין מנהלל.
ב-1977 נפטרה אשתו. הוא נפטר ב-1981 בנהלל עת ביקר בברית נינו. הובא למנוחות בבית הקברות כנרת.
טי-בון ווקר

תולדות חייו

ווקר נולד בטקסס להורים ממוצא מעורב אפרו-אמריקני וצ'ירוקי, שהיו שניהם מוזיקאים. גם אביו החורג היה מוזיקאי והוא שלימד אותו לנגן במגוון כלי נגינה. ווקר גדל בקהילת אוק קליף (Oak Cliff) שליד דאלאס ובגל 10 כבר לא הלך יותר לבית הספר. ידיד המשפחה, המוזיקאי בליינד למון ג'פרסון, לקח את ווקר הצעיר תחת חסותו ובהיותו בן 15 הופיע ווקר כנגן מקצועי. בין היתר זכה לנגן, כפרס בתחרות כשרונות, עם להקתו של קאב קאלוויי במסע הופעות שלה ביוסטון. 
הקלטתו הראשונה נערכה בחברת קולומביה רקורדס ב-1929 תחת השם אוק קליף טי-בון (Oak Cliff T-Bone). הכינוי טי-בון הוא שיבוש שמו האמצעי (תיבו). ב-1933 הופיע באוקלהומה עם חלוץ הגיטרה החשמלית צ'ארלי כריסטיאן. טי-בון עבר ללוס אנג'לס והופיע שם במועדונים הן כמוביל הרכב קטן והן כנגן בתזמורות ביג בנד. בשנת 1935 נשא לאשה את ויידה לי ולשניים נולדו שלושה ילדים.
בשנת 1942 הקליט את האלבום Mean Old World Blues בחברת קפיטול רקורדס. הצליל והסגנון בתקליט, שהתפתחו בעת בה היה ווקר נגן בתזמורות ביג בנד, זכו לכינויים Jump Blues ו"בלוז החוף המזרחי" והתאפיינו בקצב מהיר ונגינה וירטואוזית מהירה שהקדימו את הרית'ם אנד בלוז. בהקלטה זו המציא ווקר את סולו הגיטרה כפי שהוא מוכר מאז ברוק. ב-1947 הקליט את שירו הידוע ביותר, Stormy Monday. שירים מצליחים נוספים היו Bobby Sox Blues מ-1946 ו-West Side Baby מ-1948.
ב-1960 הוציאה חברת אטלנטיק רקורדס סדרת הקלטות שבוצעו בין השנים 1955-1959 תחת הכותרת T-Bone Blues. בצד שיתופי פעולה קצרי-מועד עם מוזיקאים כוילי דיקסון וממפיס סלים, הופיע ווקר מראשית שנות השישים ואילך באירופה, בעיקר בפריז והקליט עבור חברת התקליטים הצרפתית Black and Blue. בשנת 1971 זכה ווקר בפרס גראמי להקלטה השובה ביותר בקטגוריית פולק מסורתי עבור תקליטו 'Good Feelin שראה אור בחברת פולידור רקורדס. ב-1973 הקליט בפולידור את התקליט Fly Walker Airlines. 
בראשית שנת 1974 סבל ווקר משבץ מוחי ובמרץ 1975 נפטר כתוצאה מדלקת ריאות שהייתה סיבוך של אותו אירוע מוחי.

השפעתו

בי בי קינג ציין את ווקר כמשפיע מרכזי על נגינתו וציין שכששמע אותו לראשונה חשב "שישו שב והוא מנגן בגיטרה". כן ציינו אותו כמקור השפעה נגנים כג'ימי הנדריקס, צ'אק ברי, באדי גאי, אריק קלפטון, סקוטי מור (הגיטריסט המוביל של אלביס פרסלי) ואחרים. 
השיר Stormy Monday זכה לעשרות הקלטות בהן של בי בי קינג, ג'ימי הנדריקס, פרנק סינטרה, האחים אולמן, ג'ון מאייל, אריק קלפטון, רוד סטיוארט, קני בורל, סטיבי ריי וון, ואן מוריסון, הג'קסונים, אטה ג'יימס, סנטנה, ג'יימס בראון, ג'ון לי הוקר, מאדי ווטרס, ג'תרו טאל, גרי מור, להקת קרים, רוברטה פלאק, מנפרד מן ואחרים. ב-1991 הוכנסה ההקלטה המקורית של השיר להיכל התהילה של פרס גראמי וב-2007 נבחרה למרשם ההקלטות בעלות חשיבות תרבותית והיסטורית של ספריית הקונגרס.

הוקרה

ב-1980 נבחר כמבצע להיכל התהילה של הבלוז וב-1987 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
מלוש

מלוֹש (או וו לישה) בתחום המגדנאות, הוא חלק של מערבל מזון הנועד לשם לישת בצק בלבד.
מלושים ביתיים מאפשרים לישה של בצק מכ-1 קילוגרם בצק, ובהתאם ליכולת מנוע המיקסר. במאפיות ובקונדיטוריות המקצועיות, המלוש עשוי מיציקת ברזל או סגסוגת ברזל המצופה כרום, ומיוצר בכמה גדלים: מלוש חצי-תעשייתי, המיועד ל-50 קילו קמח; ומלוש תעשייתי המיועד ללישת 60–300 קילו בצק. לישת בצק באמצעות מלוש מתבצעת במהירות נמוכה או בינונית, וזאת כדי ליצור תערובת אחידה של המרכיבים, ובמקרה של בצק שמרים, כדי לקשור יחד את מולקולות הגלוטן ולספק חמצן לשמרים. חלק מהמלושים מחוברים לדוד קבוע. לאחרים יש דוד נשלף כעגלה המאפשר את העברתו לשטח הייצור וחיבורו למעלית מיוחדת המרימה אותו, וזאת על-מנת שהבצק יישפך אוטומטית למערך הייצור. ניתן להוסיף גם מד טמפרטורה דיגיטלי למלושים על מנת לדעת את טמפרטורת הבצק. כיום רוב המלושים המקצועיים עשויים נירוסטה.
כוח המנוע של המלוש מאפשר לו לפתח את רשת הגלוטן שבבצק לרמה גבוהה מאוד. קשה מאוד, כמעט ובלתי אפשרי, להגיע לתוצאה זו בעת לישה ידנית. ככל שרשת הגלוטן מפותחת יותר הלחם עתיד לתפוח יותר, מה שאומר שלחם תעשייתי יכול להגיע לנפח גבוה יותר מלחם ביתי. אך ככל שנפח הלחם גדל, טעמו של הלחם פוחת. מסיבה זו, ומתוך רצון למקסם את טעמו של הלחם, קיימת מגמת חזרה ללישה איטית במאפיות צרפתיות ובמאפיות "בוטיק" ברחבי העולם.
לא נהוג ללוש בצק במהירות גבוהה, שכן אז מסתכנים בהרס הבצק. רשת הגלוטן של בצק שנלוש זמן רב מדי במהירות גבוהה קורסת, וכתוצאה מכך הבצק מתחיל להפריש את המים שנאצרו בו. במקרה כזה לא ניתן להשתמש בבצק. בלישה ידנית כמעט ובלתי אפשרי להגיע למצב זה.
חוות הקסמים

תקציר העלילה

פרן ארבל משכנעת את אביה לחוס על חייו של חזרזיר, הקטן שבשגר, ומטפלת בו במסירות עד שהוא לא רק שורד אלא משגשג - והיא מכנה אותו וילבור. מכיוון שגדל, וילבור עובר לחיות בחווה של הדוד של פרן, הומר צוקרמן. בבית החיות בחווה, וילבור מנסה להתיידד עם החיות האחרות, אך הן מתנשאות עליו, והוא מעביר את ימיו בבדידות גדולה. 
לילה אחד וילבור שומע קול נעים - קול המבטיח לו חברות. למחרת, הוא מנסה לגלות של מי הקול, וכל החיות מתכחשות לדבר. פתאום, וילבור רואה עכבישה טווה את קוריה בפתח האסם, לומד ששמה שרלוט, והיא זו שדיברה אליו. שרלוט היא עכבישה בעלת עדנה, נימוסים, וידע רב, והשניים מתיידדים. וילבור, שעכשיו חזיר בגודל רגיל, מגלה שהוא מועד לשחיטה, ושרלוט מבטיחה לתכנן תוכנית שתציל אותו. בהתאם, במשך הלילה היא רוקמת לתוך קוריה מסר בשבחו של וילבור, והדבר מושך את תשומת לבם של צוקרמן ושכניו, שסבורים שמילות השבח הן תוצאה של התערבות אלוהית. 
ככל שעובר הזמן, ויותר מסרים מופיעים על פני קורי העכביש של שרלוט, שמו של וילבור יוצא לפניו. וכך, משתכנע צוקרמן להציג את וילבור ביריד המחוזי. מתלווים אליו בסתר שרלוט, וטמפלטון העכברוש שמסייע לשניים במציאת מסרים בגזרי עיתונים שיהוו לשרלוט השראה, בתמורה לאוכל של וילבור. בזמן היריד, שרלוט מטילה את ביציה וטווה לצאצאיה שק מגן. וילבור אינו זכאי לאף אחד מהפרסים הרגילים ביריד, מכיוון שהוא אינו החזיר הגדול ביותר או המרשים ביותר במראהו - אך שרלוט ממשיכה לטוות את מסריה, ועובדי היריד ומבקריו מתלהבים כל כך, שווילבור זוכה בפרס הגדול, והוא נחשב כעת לסוג של סלבריטי, וככזה לא יעלה על הדעת להורגו ולהגישו כארוחת חג המולד. 
שרלוט, מותשת על ידי הטלת ביציה, מודיעה שהיא לא תחזור עם וילבור לחווה, אלא תישאר ביריד הנטוש, שם תיפח נשמתה. היא מרוצה מהשגיה, ומודיעה לווילבור שהוא בטוח כעת, ומאחלת לו שיהיה מאושר. אך היא מבקשת מחבריה שיחזירו את שק ביציה לחווה, ושילדיה יוולדו שם. טמפלטון נושא את שק הביצים בפיו, נרגן כרגיל ודורש שוחד, אך בליבו חבר לשרלוט ווילבור. בחזרה בחווה, וילבור שומר על ביציה של שרלוט כעל אוצר, ויום אחד, כשהביצים מתחילות לבקוע, הוא מתלהב ושמח - עד שאחת אחר השנייה, בנותיה של שרלוט טווות להן מצנחים ועפות לגלות את העולם. וילבור מרגיש שליבו נשבר, עד שהוא רואה ששלוש העכבישות הקטנות ביותר עדיין עמו - והן מודיעות לו שנעים להן שם ובכוונתן להשאר. וילבור עוזר להן לבחור שמות - ג'וי, נלי, וארנאיה. הספר מסתיים בידיעה שווילבור זכה לחברתן של בנות הדורות הבאים של בנותיה של שרלוט, לאורך שנות חייו.

קולנוע

חוות הקסמים (1973): הספר עובד לסרט האנימציה על ידי האנה-ברברה הפקות ו-Sagittarius Productions ב-1973 עם פסקול מאת האחים שרמן.
ב-2003 יצא סרט המשך בשם Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure. סרט זה הופץ על ידי פרמאונט, ויצא ישירות לווידאו.
חוות הקסמים (2006): פרמאונט, בשיתוף עם וולדן מדיה, קרנר אנטרטיינמנט, וסרטי ניקלודיאון, הפיקו את סרט הקולנוע ששילב דמויות חיות עם אנימציה בכיכובם של דקוטה פנינג בתפקיד פרן, ובתפקידי קולות ג'וליה רוברטס (שרלוט), סטיב בושמי (טמפלטון), ואופרה וינפרי, קאתי בייטס, ג'ון קליז, ריבה מקינטייר ואחרים בתפקידי חיות האסם.

במה

ב-1989 הייתה הופעת הבכורה של המחזמר "חוות הקסמים" עם מילים ולחן מאת צ'ארלס שטרוס, ומחזה הבסיס מאת ג'וזף רובינט. 

משחק וידאו

משחק וידאו המבוסס על הסרט מ-2006 פותח על ידי Backbone Entertainment, ושווק על ידי THQ ו-Sega, יצא בדצמבר 2006 עבור Game Boy Advance, נינטנדו, פלייסטיישן 2 ו-PC.
העיר העתיקה של באקו

העיר העתיקה

צורתה של העיר העתיקה בבאקו היא כשל אליפסה באורך של כ-600 מטר וברוחב של כ-400 מטר. היא שימשה גם כמצודה, ורובה של החומה כמו גם מגדלי התצפית חוזקו לאחר הכיבוש הרוסי ב-1806 ושרדו. הרחובות בעיר העתיקה צרים ומרוצפים באבנים ויש בה עשרות מסגדים. בין המבנים העתיקים בעיר בולטים במיוחד ארמון שירוואנשה בצידה המערבי ומגדל העלמה בצידה המזרחי אשר זכו לציון מיוחד בהכרזת אונסק"ו. העיר העתיקה מוקפת ברצועת גנים שמפרידים בינה לבין חופי הים הכספי במזרח (פארק פרימורסקי), ומספר מבני ציבור כמו העירייה, בניין התזמורת הפילהרמונית וארמון איסמאיליה ניצבים במרכזם ממערב לחומה.

מגדל העלמה

מגדל העלמה (אזרית Qız Qalası, בעבר Göz Qalası - "מגדל העין/עיניים"; רוסית Девичья башня) הוא סימלה הידוע ביותר של באקו, והוא מופיע על שטרות ומטבעות של מאנאט אזרבייג'ני. המגדל ניצב בצידה הדרומי של העיר העתיקה, והוא היה חלק מקו הביצורים העתיק שלה, שאינו קיים עוד. המגדל ניצב במקור על חופו של הים הכספי, אך כיום הוא נבדל ממנו על ידי פארק פרימורסקי וכביש השוכנים על אדמה שיובשה מהים בתחילת המאה ה-20. 
המגדל עגול ונישא לגובה של 29.5 מטרים. קוטרו 17 מטרים והוא עשוי מאבן גיר מקומית. קטע החומה הקצר הבולט ממנו הוא בגובה של ארבעה מטרים מעל הקרקע ואורכו חמישה מטרים (בכחול בתרשים). בתוך המגדל שמונה קומות המקורות בקשתות
מועד הקמתו של המגדל אינו ידוע בבירור, וסגנונו אינו פרסי או טורקי. היסודות הם ככל הנראה מהמאה ה-5 או המאה ה-6, וחלקו העיקרי של המבנה הוקם במאה ה-12. קיימות מספר סברות באשר למקור שמו - עלמה שקפצה ממנו אל מותה, העובדה שמעולם לא נכבש בכוח, על שמם של הטורקים האוע'וזים, או ששמו של המגדל ששימש לתצפית השתבש מהמילה הטורקית לעיניים. מגג המגדל המשמש כמוזיאון נשקף נוף מקיף של העיר ושל הים הכספי. קומת הקרקע נגישה באמצעות סולם בלבד, ובה שכנה בעבר באר בעומק של 21 מטר שסיפקה למבנה את צריכת המים שלו.
S.U.N. Project

S.U.N. Project הוא הרכב המתכנה רוק-טראנס פסיכדלי. חבריו הם היי-מן מקוי, מתיאס רומולר ומרקו מניצ'לי - במקור נגני הבי מטאל מהמבורג שנתקלו לראשונה במוזיקה פסיכדלית בתחילת שנות ה-90 בהיותם בחופשה בגואה. לאחר החופשה החלו לכתוב טראנס המשלב גיטרות חשמליות בעזרת מחשבי אטארי וסינתיסייזרים וב-1997 יצא אלבום הבכורה דרוזופילה.

מקור השם

השם S.U.N נבחר בשנת 1996 במשמעות שמש עם הוספת הנקודות לשם קישוט בלבד. יש המפרשים כ - Stupid Unrespectable Noise ("רעש טפשי ולא מכובד").
אלסוורת' קלי

ביוגרפיה

קלי נולד בעיר ניובורו שבניו יורק. בשנת 1941 החל ללמוד במכון פראט שבניו יורק, אולם בשנת 1943 הוא גויס לצבא האמריקאי, שבאותה היה מעורב במלחמת העולם השנייה. קלי שירת יחד עם אמנים ומעצבים נוספים ביחידה אשר כונתה "צבא הצללים", אשר עסקה בהסוואה ובאמצעי הטעיה כנגד כוחות האויב. בשנים 1946–1947 המשיך את לימודי האמנות בבית הספר לאמנות שליד המוזיאון לאמנות בבוסטון ובשנת 1948 עבר לפריז, שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ולמד מאמני האוונט-גארד שפעלו בעיר באותה תקופה. קלי חזר לארצות הברית בשנת 1954, לאחר שהות של שש שנים בפריז. 
בארצות הברית התקשה תחילה קלי להשתלב בשוק המקומי. בשנת 1956 הציג את התערוכה הראשונה שלו בעיר ניו יורק. בשנת 1957 הציגו מיצירותיו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. בשנת 1973 נערכה הרטרופרספקטיבה הראשונה מיצירותיו, במוזיאון לאמנות מודרנית.
יצירותו של קלי כוללות לרוב צורות גאומטריות אבסטרקטיות ופשוטות, בעלות צבעים עזים.
קלי נפטר בניו וירק, והוא בן 92.
יסעור ענק צפוני

תיאור

היסעור הענק הצפוני שוקל 3–5 ק"ג, מוטת כנפיו 150–210 ס"מ, ואורכו 80–95 ס"מ. הזכרים גדולים וכבדים יותר מהנקבות.
יסעורנים אלה דומים לכאורה לאלבטרוסיים והם היחידים שיכולים להיות שווים אליהם בגודלם. הם גם היחידים מבני משפחת היסעוריים שיש להם רגליים מספיק חזקות בשביל ללכת בצורה יעילה על הקרקע. ליסעורים יש לסת אשר יכולה להכיל מזון חלקלק. הם מפיקים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר להם כנגד טורפים. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם, וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות.
מקוריהם גדולים מאוד בצבע כתום חיוור, נוצותיהם אפורות עם נקודות. מזונם מצוי ביבשה ובים, אך בעיקר ליד החוף. הם אוכלים פגרים, בעיקר של כלבי ים ופינגווינים. לעיתים קרובות הם עוקבים אחרי סירות דיג לאכול את הפסולת הנזרקת ממנה. תוחלת חייהם 20 שנים.

רבייה

עונת הרבייה היא מחודש אוקטובר ועד מרץ. היסעורים מטילים ביצה אחת ויחידה, בקן מחוספס הבנוי 50 ס"מ מעל לפני הקרקע. הביצה מודגרת במשך כ-60 ימים. מרגע שבקע, הגוזל נשאר בקן למשך 3 שבועות. הגוזלים מצמיחים נוצות לאחר כ-4 חודשים, ומגיעים לבגרות המינית רק לאחר 6–7 שנים כאשר הופכים לפרחון.
הרכבת גיבסון

הרכבת גיבסון היא שיטה להרכבת מקטעי DNA, המאפשרת חיבור של מספר מקטעי DNA בתגובה איזותרמית אחת. השיטה פותחה בשנת 2009 על ידי דניאל גיבסון, בעת שעבד במכון ג'יי. קרייג ונטר (JCVI).
אליס מיי קרי

אליס מיי קרי (Alice May Carey‏, 1879–1957) הידועה בכינוי מיס קרי, הייתה מיסיונרית אנגליה שיזמה והקימה את "מקדש שלוש הדתות" בהר אורה שבקצה הדרום-מערבי של ירושלים.

תולדות חייה

אליס קרי נולדה ב-24 בנובמבר 1879 בסנט פיטר פורט שבאי גרנזי (Guernsey), במרכז איי התעלה. היא הגיעה לארץ ישראל בשנת 1922 כמתנדבת בתיכון של הכנסייה האנגליקנית בירושלים ובבית טליתא קומי. לאחר כשנה עברה לעין כרם, ושם התגוררה כעשר שנים. הכפר היה ידוע במנזריו, כנסיותיו הרבות, ופעילותו המיסיונרית בקרב יושבי הארץ, כמו גם בשכנות הטובה ששררה בין תושביו. 
בשנת 1945, לאחר מחלות חוזרות ונשנות, ולאחר שאנשי כנסייה הטילו ספק בכושר השיפוט שלה, חזרה קרי לביתה בגרנזי, ומאז אושפזה במוסדות פסיכיאטריים לסירוגין, עד מותה מסתימת עורקים בשנת 1957.

מקדש שלוש הדתות

בסוף שנת 1933 יזמה אליס קרי הקמת מתחם תפילה, מקדש, לשלוש הדתות המונותיאיסטיות - הנצרות, היהדות והאסלאם. ייתכן כי הרעיון נולד במוחה לאחר פרעות תרפ"ט. היא קנתה חלקת אדמה של כ-50 דונם בפסגת ראס א-ראב ("הר האדון"), היום הר-אורה. מיס קרי כינתה את המקום "הר הביקור" (Visitation).
החל משנת 1937 החלו להיבנות על ההר אכסניה והמקדש. ב-20 בנובמבר 1939 נחנך המקדש, בנוכחות פקידי ממשל בריטיים, נכבדים ערבים מעין כרם, ומספר יהודים, בהם זאב וילנאי. עקב קשיי נזילות, ויתרה מיס קרי על השליטה במקום לזכות המיסיון האנגליקני, בתנאי שיותר לה לגור בבקתת הגנן. בזמן מלחמת העולם השנייה שימש האתר כאכסניה זמנית לאזרחים פליטי הקרבות.
הר אורה נכבש על ידי "פלוגת יהונתן", פלוגת מפקדי הגדנ"ע של חטיבת עציוני, בליל 18 ביולי 1948. במהלך מלחמת השחרור היווה קו מלחה - מיס קרי, הרכס שמצפון לנחל שורק, את החזית הדרומית של ירושלים וספג התקפות רבות מצד הצבא המצרי שישב בהר התעלה שמדרום לנחל. באוקטובר 1948 יצאו ממיס קרי, בטור רגלי, כוחות גדוד מוריה בדרכם לכיבוש הר התעלה ובית ג'אלא. אך בעלייה להר עצר אותם מקלע מצרי אחד והם נסוגו ("מבצע ההר"). במשך כעשור נותר האתר לא פעיל, ובמקביל נעשו מספר ניסיונות להחכיר את האתר לגורמים שונים. בשנת 1956 נחתם שטר מכר להעברת השטח מידי "הקדש ירושלים ומיסיון המזרח" של הכנסייה האנגליקנית לידי מדינת ישראל, ולאחר זמן מה הפך המתחם לבסיס צה"ל, שבמרכזו המקדש המשמש כיום כחדר תרבות.
המבנה מוכרז כמבנה לשימור, והמקדש עצמו שופץ בסוף שנות ה-90 תחת פיקוח המועצה לשימור אתרים.

מבנה המתחם

המקדש הוא מבנה ריבועי, הבנוי אבן גיר לבנה. צלעו כ-8 מ' וקודקוד כיפתו מגיע לכ-10 מ'. בצדדיו ישנן קשתות חיצוניות, ובראשו כיפה עגולה. אין בתוך המבנה דבר פרט לגומחות תפילה בפינות, וחלונות מקושתים. למיס קרי היו קשרים עם אוסטן סיינט בארב הריסון שהיה האדריכל הראשי של שלטונות המנדאט הבריטי בארץ ישראל, ולכן המבנה מיוחס לו.
מסביב למבנה המקדש, הוקמו שלושה מבני אכסניות לכל אחת משלוש הדתות. שתיים מהאכסניות מצויות בשטח מוסד "מסילה" לנערות בסיכון שהוקם בחלק משטח האתר, ואכסניה אחת מצויה בשטח הבסיס הצבאי.
האכסניה בנוית האבן בעלת תוכנית בצורת האות ח' ומורכבת מאולם כניסה רחב ידיים המוביל למסדרון בעל קמרונות גבוהים. המסדרון מקשר את חדרי הלינה שאף הם בעלי קימרונות. אולם אוכל מצוי בצמידות לחלל הכניסה.
גריגורי פיכטנגולץ

קורות

פיכטנגולץ נולד בשנת 1888 במשפחה יהודית באודסה באימפריה הרוסית. הוא למד באוניברסיטה הקיסרית של רוסיה החדשה בעיר וסיים עם תואר בשנת 1911. לאחר מכן עבד במכון האלקטרוטכני של סנט פטרסבורג והחל משנת 1918 לימד מתמטיקה באוניברסיטת לנינגרד – משרה שבה הוא כיהן כ־40 שנה. בשנים אלה הוא שימש כמורתם של מתמטיקאים סובייטים נודעים כמו לאוניד קנטורוביץ', סרגיי סובולב, איסידור נתנזון ואחרים.
פיכטנגולץ הקים אסכולה לאנליזה פונקציונלית באוניברסיטת לנינגרד. הוא קיבל תואר פרופסור בשנת 1929, ובשנת 1935 – תואר דוקטור למדעים. הוא הקים את הקתדרה לאנליזה מתמטית בפקולטה למתמטיקה ומכניקה שבה הוא לימד, ועמד בראש המושב במשך הקריירה האקדמית שלו. בשנת 1953 נאלץ לעזוב את האקדמיה על ידי השלטונות.
לאחר הקמת ברית המועצות, כיהן פיכטנגולץ בוועד היועצים של משרד החינוך של רוסיה הסובייטית, בתפקיד זה היה יו"ר של ועדה שבנתה תוכניות לימודים. בשנת 1934 הוא יזם את האולימפיאדה המתמטית הראשונה בברית המועצות.
במהלך חייו פיכטנגולץ קיבל אות מדען מצטיין בברית המועצות ועיטור הדגל האדום של העמל.
בשנת 1953 לפני מותו של סטלין, בעיצומה של "המערכה האנטישמית "נגד הקוסמופוליטיזם" בברית המועצות, אולץ פיכטנהולץ לפרוש מתפקידו באוניברסיטת לנינגרד.

פרסומים

הפרסום הידוע ביותר של פיכטנגולץ הוא סדרת ספרי לימוד בעלת שלושה כרכים על החשבון האינפיניטסימלי, בשם "קורס בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי" (ברוסית: Курс дифференциального и интегрального исчисления). הספרים שימשו כספרי לימוד אוניברסיטאיים סטנדרטיים בברית המועצות, מזרח אירופה וסין. כמו כן הם תורגמו לשפות נוספות כגון גרמנית ויצאו לאור במספר רב של הוצאות, כולל במאה ה־21.
בשנת 1922, פיכטנגולץ תרגם לרוסית, יחד עם יעקב תמרקין, את ספרו של שארל דה לה ואלה פוסן בשני כרכים "קורס באנליזה אינפיניטסימלית" (בצרפתית: Cours d'analyse infinitésimale).