google/wiki40b huggingface dataset:
מבקר תלונות נחקרים בשב"כ

מבקר תלונות נחקרים בשב"כ (מבת"ן) הוא איש משרד המשפטים הממונה על טיפול מקדמי בתלונות נגד חוקרים בשירות הביטחון הכללי.

כפיפות המבת"ן

במשך שנים רבות היה איש שב"כ הכפוף לפרקליטות המדינה ממונה על בדיקת תלונות של נחקרי הארגון (מבת"ן). הממונה היה ככלל בתפקידו האחרון בשב"כ, כדי להגן על עצמאותו. 
בינואר 2012 הודיעה המדינה בתשובה לעתירה לבג"ץ שב-2010 החליט היועץ המשפטי לממשלה, על דעת פרקליט המדינה, ראש השב"כ ומנכ"ל משרד המשפטים, כי המבת"ן יהיה עובד משרד המשפטים. 
ביוני 2013 הועבר התפקיד בפועל למשרד המשפטים, עם מינויה של אל"ם (מיל') ז'אנה מודזגברישוילי לתפקיד.
נווה צה"ל

נווה צה"ל היא שכונה במזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו. הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם). שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.
השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה. לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכו חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.
במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל ממערב לבתי השיכון ניטע בשנת 1954
בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.
טל ניסים

טל ניסים (נולד ב-1980 בקריית חיים) הוא אמן צילום ישראלי.

ביוגרפיה

טל ניסים נולד בקריית מוצקין ב-1980 ובצעירותו עברה המשפחה לקריית חיים. בשנת 2004 עבר להתגורר בתל אביב בה למד אמנות בבית הספר הגבוה מנשר לאמנות, שם התמחה בצילום. לאחר לימודיו ב-2008 עבד כעוזר צלם לצלם האדריכלות עמית גירון ולאחר תקופה מסוימת החל להציג תערוכות שהתמקדו בצילום נוף מורכב שהתבסס על מחקר חברתי באמצעות הנוף. החל מ-2011 מצלם בקביעות לערוץ האדריכלות באתר Xnet וכן למגזיני אדריכלות ישראלית אחרים, כמו בניין ודיור והמהדורה העברית של דומוס. בשנת 2013 זכה בפרס קרן רבינוביץ לאמן צעיר. ניסים חבר בגלריה השיתופית "אינדי" ובמקביל מלמד אמנות במנשר ובשנקר.
אליהו זלוטניק

הרב אליהו זלוטניק (זלאטניק, תרס"ה, 1905 - ח' באדר תשל"ה, 19 בפברואר 1975) היה רב וראש ישיבה ירושלמי, דיין בבית הדין של העדה החרדית.

ביוגרפיה

בנו של הרב יחיאל מיכל. למד בישיבת עץ חיים, אצל הרב שמואל גדליה ניימן ואצל הרב איסר זלמן מלצר, שמזכירו בספרו "אבן האזל". נישא לחוה רבקה בת הרב ישעיהו חשין (נפטרה בתשמ"ד). בשנת תרצ"ו (1936) יסד את ישיבת היכל התורה ועמד בראשה. כמו כן כיהן כר"מ בישיבת תורה ויראה. במקביל כיהן כרבה של שכונת כנסת מטעם העדה החרדית.
הוא היה פדגוג בעל ניסיון, סייע בכינון תוכנית הלימודים של מוסדות חינוך חדשים בישראל לאחר מלחמת העולם השנייה והדריך את צוותי החינוך. האדמו"ר מאלכסנדר, רבי יהודה משה דנציגר, כתב במכתבו לראש ישיבת אלכסנדר בבני ברק, לקראת בואו לביקור בה: "נוסע עמי על פי בקשתי ידידי הגאון רבי אליהו זלאטניק שליט"א ריש מתיבתא דהיכל התורה שבפעיה"ק ת"ו, הוא יבחן את התלמידים בכח תורתם, וגם יראה הנהגתם בהקשבת התורה מפי רבן, ויתן לנו עצות בענינים אלה כי הוא מומחה גדול בזה"
בשנת תשכ"ט, לאחר פטירת הרב ישראל יצחק רייזמן, מונה לדיין בבית הדין של העדה החרדית.
הוא נפטר בח' באדר תשל"ה, 19 בפברואר 1975. בשעת הלוויה הוכרז על ביטול מלאכה כללי מטעם בית הדין של העדה החרדית. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
בתו רחל קיילא נישאה לרב אליעזר משה פישר (אחיהם של הרבנים ישראל יעקב ושלמה), שכיהן אחריו כראש ישיבת היכל התורה וכרב בשכונות כנסת ובתי ברוידא. עד לפטירתו בכ"ב כסלו תשע"ט.

ספריו

הדפיס את דברי תורתו בספרים "פרי אליהו" (שלושה כרכים) ו"אמרי נועם". ערך והוציא לאור את הספר "דברי ישעיהו", של חותנו הרב ישעיהו חשין.
אסקימוסים בגליל

תקציר העלילה

12 קשישים הנמצאים ביחד בבית אבות בקיבוץ בגליל, קמים בבוקר אחד ונוכחים לדעת שאין חשמל, אין מים, אין אוכל ואין עיתונים. הם מסתכלים החוצה ורואים שהקיבוץ נטוש. חברי הקיבוץ נקלעו לחובות של עשרות מיליוני שקלים ונטשו את המקום עם רכושם מפחד המעקלים. במקום נשאר רק פועל סיני אחד. הקשישים מחליטים להתארגן בעצמם. הם מתרחצים במים שנותרו בברכת השחייה.
ברקה (אילן תורן) ויוסקה (גבי עמרני) מגיעים בקלנועית למטבח ומרוקנים אותו מן המזון שנשאר בו. פייבל (שמואל שילה) מוצא פרה שנשכחה, חולב אותה ומביא את החלב לקשישים.
הם מוצאים את מקום הבאר הישנה, פותחים את השיבר ומים מתחילים להגיע לבית האבות. רזניק החשמלאי (הוגו ירדן) מצליח להפעיל את הגנרטור ולספק חשמל.
לקיבוץ מגיע הליקופטר ומתוכו יורדים יזם הנדל"ן שפילמן (דביר בנדק) מזכירתו לימור (עדי גילת) והבנקאי אזולאי (עופר זוהר). שפילמן מבקש לקנות את הקיבוץ מהבנק, בעל הנכס, להרוס אותו ולבנות על השטח כפר נופש עם צימרים, ספא וקזינו. הוא בטוח שאין אנשים במקום אבל להפתעתו הוא נפגש עם קבוצת הקשישים. בתחילה הוא זועם על אזולאי, ורוצה להסתלק, אך מזכירתו הערמומית לימור (עדי גילת) מציעה לו "קומבינה" - הם יעבירו את הקשישים לבית אבות מחוץ לקיבוץ וידאגו לכל מחסורם עד 120 שנה ואת ההוצאות הם יקזזו ממחיר הנכס. לבנקאי אין ברירה והוא מסכים לתנאים אבל הקשישים ובראשם יולק (שמעון ישראלי) מתנגדים ואומרים שלא יזוזו משם.
פייגה (חנה רוט) אשתו של יולק מארגנת שיחת חברים כמו שנהגו בקיבוץ ומבקשת הצבעה אם לקבל את הצעת שפילמן או לא. התוצאה היא תיקו.
מונדק (מוסקו אלקלעי) הסובל מדמנציה קלה, מטפס על מגדל הסילו לחרדתם של הקשישים, עד שברקה ויוסקה מצליחים לטפס ולהוריד אותו משם.
יוסקה הוא האקטיביסט בין הקשישים ורוצה לפעול בכוח. הוא חושף בפני חבריו את סליק הנשק הישן שבקיבוץ. מסתבר שרוב כלי הנשק בסליק אינם תקינים, אך יוסקה מוצא שם בראונינג 0.3 תקין ומרכיב אותו בתוך עמדה ליד שער הקיבוץ. ביחד עם רזניק הוא מכין מטען נפץ מחוץ לשער, המחובר בכבל להפעלה מן העמדה.
ניישקה (לאה שלנגר) נזכרת במאהב העבר העשיר שלה, הנמצא כיום בשווייץ. היא מתקשרת אליו ומבקשת עזרה אבל מסתבר לה שהוא סובל מאלצהיימר. בלילה האחרון כולם צופים בסרטים שצילם יולק מחיי הקיבוץ ומזהים את עצמם. יולק המדוכא מת מצער בעת ההקרנה.
למחרת מגיעה שיירת בולדוזרים כדי להרוס את הקיבוץ. יוסקה פותח לעברם באש מהמקלע ומפעיל את מטען הנפץ אך לבסוף מצליחים הבולדוזרים להיכנס לקיבוץ, והקשישים הובסו.
הקשישים המובסים עוזבים את הקיבוץ במיניבוס שנוסע לאורך שיירת הבולדוזורים הנכנסים לקבוץ כדי להתחיל את ההריסה, והם שרים זמר נוגה.
פקודת בזיון בית המשפט

פקודת בזיון בית משפט נקבעה על ידי ממשלת המנדט בארץ ישראל בשנת 1929, למתן כלי לטיפול בסירובו של עד להיחקר בבית המשפט ולאכיפתם של פסקי דין. עם הקמתה של מדינת ישראל נכללה הפקודה בחוקי מדינת ישראל, בהתאם להוראה הכללית בפקודת סדרי השלטון והמשפט.

הלכת מוניות הדר לוד

הלכת מוניות הדר לוד היא פסק דין של בית המשפט העליון מ-1980, בו נקבע שניתן להטיל על אדם אחריות בגין בזיון בית המשפט גם אם הוא עצמו אינו צד בהליך, וזאת במקרה שבו הוא מונע מאחד מהצדדים להליך למלא אחר הוראות שניתנו בצו של בית המשפט, אם היה מודע בפועל לקיומו של הצו ולתוכנו. 
פסק הדין ניתן לאחר שבית המשפט המחוזי הוציא צו מניעה זמני נגד תחנת המוניות "הדר לוד" ונגד נהגי התחנה, שאסר עליהם להוביל נוסעים מנמל תעופה בן-גוריון, למעט הסעת נוסעים בנסיעות "שירות" לירושלים, עקב סכסוך עם חברת מוניות אחרת שפעלה בנמל התעופה. נגד אחד הנהגים שאסף נוסעים בניגוד לצו, בנימוק שהצו ניתן נגד חברת המוניות ולא נגדו, נפתחו הליכים לפי פקודת בזיון בית המשפט, ובית המשפט הטיל עליו קנס של 5,000 לירות, שלא ישולם אלא אם יוכח כי הנהג מוסיף להפר את הצו.
החברה ערערה על ההחלטה לבית המשפט העליון, בטיעון שחרף העובדה שצו המניעה כלל את הנהגים, הם לא צורפו באופן פורמלי להליך ולא הופיעו כמשיבים. בפסק הדין בערעור קבע השופט אהרן ברק, כי למרות שהנהגים לא צורפו להליך ניתן לכפות עליהם את צו המניעה, מכיוון שהצו הופנה מראש כלפיהם והם היו מודעים אליו:
צו המופנה כלפי פלוני, רק פלוני יכול לקיימו, אך אלמוני יכול להביא לידי כך שפלוני לא יקיים את הצו. נקיטת אמצעים כלפי אלמוני נעשית, על כן, לא כדי להביא אותו לידי קיום הצו - שהרי הצו אינו מכוון כלפיו - אלא כדי להביא את פלוני לידי קיום הצו... לעתים קרובות רצוי לאפשר לזכאי לכוון את חיציו לא רק כלפי החייב עצמו, אלא גם כלפי ה"זרים" המביאים לידי הפרת הצו על ידי החייב. הרחבת המסגרת תביא בעקבותיה להגברת אמצעי האכיפה... אמת הדבר, הפרת צווים של בתי-המשפט פוגעת באינטרס הפרטי של הצד הזוכה. אך אי קיומם של צווים שיפוטיים פוגע גם בציבור כולו, במעמדה של הרשות השופטת, ובתשתית החברתית המביאה לכיבוד החוק. מתן כוח לפרט לנקוט הליך אשר יביא לכיבוד צווים שיפוטיים מגשים הן את האינטרס הפרטי, והן את האינטרס הציבורי.

דוגמה

לשם אכיפת פסק הדין שניתן בבג"ץ בית הספר בעמנואל ננקטו נגד המפרים צעדים מכוח פקודת בזיון בית המשפט. כצעד ראשון הוטל על מרכז החינוך העצמאי, שנמנה עם הגופים שכלפיהם כוון פסק הדין, קנס בסך 5,000 ש"ח ליום, עד שיקוימו הוראות פסק הדין. כן נקראו הורי התלמידות, שעד לשלב זה לא היו צד לדיון, להתייצב לדיון שבו יסביר כל הורה מדוע אין לראות בו כמסייע בהפרתו של פסק הדין וכמואשם בביזיון בית המשפט, כך שיכפה במאסר או בקנס לציות לו. בהמשך הוגדל הקנס שהוטל על מרכז החינוך העצמאי ל-10,000 ש"ח ליום. עד לקבלת הצהרה של מרכז החינוך העצמאי על נכונותו לציית לפסק הדין, הצטבר הקנס ל-200,000 ש"ח. על כל אחד מההורים, שצורפו לדיון בהתאם להלכת מוניות הדר לוד, הוטל קנס של 200 ש"ח ליום, עד שיחדל מהפרת פסק הדין. כן הוזהרו ההורים שאם ימשיכו בהפרת פסק הדין, ישקול בית המשפט הוצאת צווי מאסר נגדם. לאחר שההפרה נמשכה הורה בג"ץ על מאסרם לשבועיים של 59 הורים.
מלכת היופי

"מלכת היופי" (מכונה גם "מיס ישראל") היא תחרות יופי בישראל, הנערכת מדי שנה בין נשים צעירות בישראל משנת 1950, בחסות השבועון "לאשה" וסוכנות הדוגמנות "לוק". הזוכה בתחרות מוכתרת בתואר "מלכת היופי" של ישראל, ומייצגת את ישראל בתחרות מיס וורלד או במיס יוניברס.

היסטוריה

כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 נערכו תחרויות יופי ביישוב היהודי בארץ ישראל ונשים התמודדו על התואר "אסתר המלכה העברייה". תחרות "מלכת היופי" החלה בשנת 1950, לאור הצלחת תחרויות דומות במדינות אחרות (תחרות "מיס אמריקה" למשל, מתקיימת מאז 1921). בתחילה הייתה התחרות בחסות השבועון "לאשה" ומאוחר יותר הצטרפה סוכנות הדוגמנות "לוק" כנותנת חסות נוספת. פעולתן העיקרית של מלכות היופי הייתה גיוס כספים למדינת ישראל בקהילות יהודיות בתפוצות וייצוג ישראל באירועים וטקסים שונים. כבר משנתה הראשונה של התחרות, הזוכה בה מייצגת את ישראל בתחרות יופי בינלאומית הנערכת כל שנה - מיס וורלד ("מיס עולם") או מיס יוניברס ("מיס תבל"). עד היום זכו שתי מלכות יופי ישראליות בתואר זה - רינה מור בשנת 1976 כמיס יוניברס ולינור אברג'יל בשנת 1998 כמיס וורלד.
ב-1952 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס יוניברס, אליה נשלחה מלכת היופי אורה ורד (גמילי). ב-1954 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס וורלד, אליה נשלחה מלכת היופי, חבצלת דרור (דרילמן). ב-1960 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אינטרנשיונל ("מיס בינלאומי"), שהיא השלישית בחשיבותה, אליה נשלחה לילי דג'ני. ב-1968 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אסיה פסיפיק ("מיס אסיה השקט"), אליה נשלחה מרים דומקין. ב-1984 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס יורופ ("מיס אירופה"), אליה נשלחה להשתתף מלכת היופי ספיר קופמן-פפושדו. ב-2003 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס ארת' ("מיס כדור הארץ") שהיא הרביעית בחשיבותה לאחר התחרויות מיס וורלד, מיס יוניברס ומיס אינטרנשיונל. כך במשך מספר שנים נשלחו נציגות מטעם משתתפות "מלכת היופי" בישראל של "לאשה". ב-2011 נרכשו הזכויות לנציגות במיס ארת' על ידי "ליילק", מגזין ערבי-ישראלי, ומאז נשלחו נציגות מהמגזר הערבי בלבד.
בתחרות מוענקים חמישה תארים שונים: "מלכת היופי" (שמוכרזת כזוכה, ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס וורלד), "נערת ישראל" (המוגדרת כ"סגנית הראשונה" ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס יוניברס), "מלכת החן" (הסגנית השנייה, הזוכה במקום השלישי), "נערת היופי-עשרה" (הזוכה במקום הרביעי) ו"חביבת הקהל". בנוסף לתואר ולייצוג של מדינת ישראל בטקס הבינלאומי, מלכת היופי לרוב זוכה גם במכונית חדשה ובחוזה דוגמנות בסוכנות "לוק".
כ-3,000 נשים מגישות מועמדות לתחרות בכל שנה, ורק עשרים מתוכן נבחרות כמועמדות סופיות לתחרות. תנאי הסף למועמדות הם - גיל 17 וחצי עד 24, גובה מינימלי של 1.70 מטר, רווקות ובעלות אזרחות ישראלית. דוגמניות רבות החלו את דרכן כמתמודדות בתחרות מלכת היופי - בהן טיטי איינאו, מירי בוהדנה, רנא רסלאן, אילנית לוי, סיוון קליין וגל גדות.
משנת 1994 ועד 2014 שודר טקס "תחרות מלכת היופי" בשידור חי בטלוויזיה, בערוץ 2 או בערוץ 10. החל מ-2015 משודר הטקס באינטרנט באתר ynet (במדור "XNET - לאשה"), במקום בטלוויזיה.
בית הקברות היהודי העתיק בצפת

היסטוריה

האזכור הקדום ביותר הוא של תלמיד רבי עובדיה מברטנורא בשנת 1495 המזכיר את בית העלמין ואת קברו של הנביא הושע בן בארי.
בשנת 1635 בקירוב מספר גרשון בן אליעזר סגל על כפר עין זיתון:"עין זיתון בה בית כנסת בנוי וסגור עם ספר תורה. ולצפון הכפר בית חיים."

מתאר בית העלמין

בית הקברות הישן משתרע על קרקע ששטחה נאמד במאה וחמישים דונם. בעקבות רעש האדמה וגלישת קרקע ניתן למצוא בבית העלמין לעיתים קברים מעל קברים.

החלקה הספרדית העתיקה

מן המאה ה-18 נוצרה הפרדה בקבורה בין הנקברים בני הקהילה האשכנזית לבין בני הקהילה הספרדית. רוב הספרדים נקברו בחלק הצפוני של בית העלמין. לעיתים ניתן למצוא קבורה ספרדית במערות קבורה בחלק הדרומי.
בשנת תשע"ו (2015) גילה ד"ר ניסן שריפי, עורך דין ומרצה למשפטים, את מקום קברו המדויק של הרדב"ז, וזאת לאחר מחקר מעמיק בו סקר ד"ר שריפי מקורות רבים, אשר הצביעו על העובדה, כי הרדב"ז נקבר מימינו של קבר רבי משה מטראני (המבי"ט), בחלקת קבר האר"י, אשר היה תלמידו במצרים. כך, בכ"א בחשוון תשע"ו נערכה הילולה ראשונה על קברו של הרדב"ז, וזאת לאחר למעלה ממאה שנה של היעלמות קברו עקב איתני הטבע (רעידות אדמה וסחף קרקעי) בשילוב עם שימור לקוי של בית הקברות העתיק בצפת.

החלקה האשכנזית העתיקה

רוב בני הקהילה האשכנזית בעיר נקברו בחלק הדרומי של בית העלמין.

בית הקברות הצבאי

רוב הקברים בחלקה זו הם מן המאה ה-20 וצפופים מאוד. בחלקה קבורים בין היתר חללי המצור על עכו במלחמת השחרור.

החלקה הספרדית החדשה


לאחר קום המדינה הוקמו שתי חלקות חדשות לאשכנזים ולספרדים.

שיקום בית העלמין

הזנחת המקום באופן מתמשך הביאה לכך שקברים רבים נעלמו. יששכר דב פטמן, ניצול שואה שעלה ארצה בשנות הארבעים, עשה רישום ומיפוי חלקיים לכשלושת אלפים מצבות מתוכן כאלף וארבע מאות נושאות כתובות. תיעודו של פטמן שימש כבסיס לסקר נרחב שנעשה על ידי חוקר ארץ ישראל רמי יזרעאל החל משנת 1990.
בתחילת שנות התשעים הוחלט לשקם את בית העלמין ולהתאים אותו לביקורי מאות אלפי עולי הרגל והמבקרים המגיעים אליו בכל שנה. בשנת 2011 נשרף בית העלמין.
HTC

מידע עסקי

יושבת-ראש HTC היא צ'ר ואנג, בתו של אחד האנשים העשירים ביותר בטייוואן, ואנג יונג-צ'ינג. בנוסף לתפקידה כיו"ר HTC, מכהנת ואנג כיו"ר VIA Technologies.
נשיא החברה הוא פיטר צ'ואו. מנהל הכספים הראשי הוא הוי-מינג צ'נג (Hui-Ming Cheng).
החטיבות הראשיות של HTC, לרבות חטיבת ההנדסה של IA ‏(Information Appliance) וחטיבת ההנדסה של WM ‏(Wireless Mobile) הן בעלי הסמכת תקן ISO 9001 / ISO 14001.
תהליך הצמיחה של החברה הואץ באופן דרמטי לאחר שנבחרה על ידי מיקרוסופט כשותפה בפיתוח פלטפורמת החומרה של מערכת ההפעלה Windows Mobile (מבוססת על Windows CE). ההכנסות של HTC מהמכירות הסתכמו ב-2.2 מיליארד דולר לשנת 2005, גידול של 102% מהשנה הקודמת. צמיחה זו צויינה כמהירה ביותר מבין חברות ההייטק בדירוג 100 החברות הטכנולוגיות של השבועון ביזנסוויק.
בספטמבר 2017 הודיעה גוגל כי היא תרכוש את פיקסל, החטיבה האחראית על פיתוח מכשירי סמארטפון ב-HTC, ותשלם 1.1 מיליארד דולר במזומן עבורה.

מגוון מוצרים

מוצרי HTC נמכרים תחת מספר שמות מותג, HTC, ‏Dopod ‏(חברת בת של HTC), ‏i-mate ו-Qtek, ולעיתים קרובות הם ממותגים מחדש על ידי ספקי התקשורת הגדולים כדוגמת T-Mobile, ‏Verizon Wireless, ספרינט נקסטל, O2,‏ Vodafone, ‏ו-AT&T.
חברת HTC החלה את דרכה כיצרן בתכנון מקורי (Original design manufacturer), כשתיכננה וייצרה מחשבי כף יד מבוססי Windows Mobile עבור חברות כדוגמת דל, Fujitsu-Siemens, ‏HP/Compaq ופאלם. בארץ היא הייתה ידועה בתחילת שנות ה-2000 כיצרנית של מכשירי i-mate JAM ו-K-JAM, שהיו מחשבי כף-יד בשילוב טלפון סלולרי. ב-2009 החלה HTC לעבור לשוק מכשירי האנדרואיד וכיום שוק הטלפונים הסלולריים שלה כולל בעיקר טלפונים מבוססי אנדרואיד מהסדרות, Desire, Sensation,‏ one ועוד.
ב-5 באפריל 2016 הוציאה החברה HTC Vive, ערכת משקפי מציאות מדומה מהמתקדמות בעולם.
ורנר גינתר

ביוגרפיה

גינתר נולד בווטוויל שבקנטון תורגאו.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים גינתר במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.18 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג, שוודיה במרץ 1984 זכה גינתר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.33 מטר, אחרי יאניס בויארס מברית המועצות (20.84 מטר) ולפני אלסנדרו אנדריי מאיטליה (20.32 מטר). באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא סיים במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.28 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה באתונה, יוון במרץ 1985 זכה גינתר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.23 מטר, אחרי רמיגיאוס מכורה מצ'כוסלובקיה (21.74 מטר) ולפני אולף טימרמן ממזרח גרמניה (21.44 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד, ספרד במרץ 1986 זכה גינתר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.51 מטר, לפני סרגיי סמירנוב מברית המועצות (20.36 מטר) ומרקו מונטלטיצ'י מאיטליה (20.11 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.22 מטר, לפני אולף טימרמן (21.84 מטר) ואודו באייר (20.74 מטר) שניהם ממזרח גרמניה.

אלוף עולם

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בליווה, צרפת בסוף פברואר 1987 זכה גינתר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.53 מטר, אחרי טימרמן (22.19 מטר) ולפני סרגיי סמירנוב (20.97 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בתחילת מרץ אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.61 מטר, אחרי טימרמן (22.24 מטר) ולפני סמירנוב (20.67 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.23 מטר, לפני אנדריי (21.88 מטר) וג'ון ברנר מארצות הברית (21.75 מטר).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה גינתר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.99 מטר, אחרי טימרמן (22.47 מטר) ורנדי בארנס מארצות הברית (22.39 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בסביליה, ספרד במרץ 1991 זכה גינתר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.17 מטר, לפני קלאוס בודנמילר מאוסטריה (20,42 מטר) ורון בקס מארצות הברית (20.06 מטר). באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.67 מטר, לפני לארס ארביד נילסן מנורווגיה (20.75 מטר) ואלכסנדר קלימנקו מברית המועצות (20.34 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים גינתר במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.91 מטר. 
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה גינתר במדליית זהב פעם שלישית ברציפות בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.97 מטר, לפני רנדי בארנס (21.80 מטר) ואלכסנדר באגץ' מאוקראינה (20.40 מטר).
גינתר התחרה גם במזחלות (בובסלי).

חייו האישיים

גינתר נשוי ומתגורר בבייל, שבקנטון ברן הנמצא בשווייץ.
זופיקלון

שימושים רפואיים

לזופיקלון השפעה מרדימה חזקה, ולכן הוא משווק כתרופת שינה. התרופה גורמת לטשטוש ודיכוי של מערכת העצבים המרכזית, ובכך יוצרת תחושת נמנום ורגיעה הנמשכת מספר שעות. התרופה משמשת בעיקר לטיפול בנדודי שינה ולעיתים רחוקות יותר לטיפול בהפרעות חרדה שונות. לאחר שימוש ממושך עשויה להתפתח סבילות לתרופה אשר מחייבת העלאת מינון להשגת האפקט המרגיע המבוקש. הפסקת השימוש באופן פתאומי או בלתי-מבוקר עלולה להוביל לתסמיני גמילה חריפים, ולכן לא מומלץ להפסיק ליטול את התרופה ללא היוועצות ברופא.
0.30 קרבין

כדור 0.30 קרבין הוא כדור בקליבר 7.62x33 מ"מ שפותח עבור רובה ה-M1 קרבין. קוטר הכדור הוא 7.62 מ"מ (כ-0.3 אינץ') ומשקלו 195 גריין (12.6 גרם). בירי מקנה של 18 אינץ' הקליע מפתח מהירות לוע של 606.5 מטר לשנייה ואנרגיית לוע של 1,311 ג'אול, טווח הירי האפקטיבי המרבי שלו הוא עד 300 מטר. ביצועים אלה חלשים באופן ניכר מתחמושת 7.62 מ"מ של רובה מיטען כבד כמו ה-M1 גאראנד או ה-M14, אך חזקים באופן ניכר מתחמושת של אקדחים ותת-מקלעים, כולל קליבר 0.357 מגנום ו-0.45 ACP ששימשה את הקולט M1911 וה-M1 תומפסון.
התחל של הכדור עשוי מחומרים שאינם עוברים קורוזיה, דבר שהעניק לו יתרון גדול בלחימה בתנאי לחות כגון בג'ונגלים של דרום-מזרח אסיה. כדור ה-0.30 קרבין מבוסס על כדור 0.32 אינץ' של חברת הנשק וינצ'סטר.
עיקר שימושו של כדור ה-0.30 קרבין הוא ברובי קרבין מדגמי M1 קרבין, M2 קרבין ו-M3 קרבין שנועדו להחליף את האקדח כנשק הגנה עצמית (PDW) בקרב לוחמים (שאינם לוחמי חיל רגלים) ותומכי לחימה. בעקבות הצלחתו, פותחו רובים נוספים המשתמשים בתחמושת זאת. באופן אירוני, פותחו גם מספר אקדחים במיוחד לתחמושת זו, שנועדה להחליף את האקדח כנשק הגנה עצמית.
תבחין משולש

תבחין משולש (וכן בדיקה המשולשת, באנגלית: Triple test) היא בדיקת דם המבוצעת במהלך ההיריון, בטרימסטר השני בין השבועות 15-22. 
בדיקה זו מודדת את ערכי רמת חלבון עוברי (AFP) בדם, רמת האסטריול ורמת ההורמון BHCG. לבדיקה יש רגישות של 70%. תוצאה גבוהה של הבדיקה מצביעה על סיכון גבוה לבעיות כרומוזומליות שונות (ומומים בתעלה השדרתית), ועל נשים הרות שאצלן נתגלתה תשובה חריגה, לעבור בדיקות נוספות ובעלות ספציפיות ורגישות גבוהות יותר (כגון דיקור מי שפיר) על מנת להעריך האם קיימים מומים כאמור.

המומים הנסקרים

המומים הנפוצים ביותר הנסקרים הם תסמונת דאון, טריזומיה 18, מומי תעלת השדרה כגון ספינה ביפידה, ומומים נוספים כגון איכתיוזיס ומומים הקשורים לקיר הבטן. 
כך לדוגמה, רמה גבוהה של BHCG ורמה נמוכה של AFP עלולות לרמז על תסמונת דאון, רמות נמוכות של שלושת חלבונים אלו עלולה לרמז על טריזומיה 18, רמה גבוהה של חלבון עוברי עלולה להצביע על מומים שונים במערכת העצבים ובתעלת השדרה כגון ספינה ביפידה, אומפלוצלה, גסטרוסכיזיס (או גם על היריון מרובה עוברים). 
בחלק מן המרכזים הרפואיים נמדדת גם רמת ההורמון אינהיבין, ואז בדיקה זו נקראת התבחין המרובע (Quad test). 
בדיקת התבחין המשולש אינה בדיקת אבחנה אלא מהווה אחת חלק מבדיקות סקר בהיריון, ובמקרים רבים על אף שתוצאת הבדיקה חריגה, העובר בריא לחלוטין. עם זאת, בדיקה זו מהיותה בדיקת סקירה, מאפשרת להמשיך ולנסות לאבחן באמצעים ספציפיים יותר מקרים בהם התוצאות פתולוגיות.
פרנצ'סקו גספאריני

חייו

גספאריני נולד בקאמיורה, סמוך ללוקה ולמד מוזיקה אצל ג'ובאני לגרנצי. הוא היה מנהל מוזיקלי של בית המחסה של החסד (Pio Ospedale della Pietà), בית יתומות שהעסיק את אנטוניו ויוואלדי כמורה למוזיקה. 
בין תלמידיו של גספאריני היו בנדטו מרצ'לו ודומניקו סקרלטי. 
בין יצירותיו הייתה האופרה Bajazette, שהמלחין לאונרדו לאו הוסיף לה סצינות קומיות בשנת 1722, כהקדמה לאופרות הקומיות שכתב בעצמו בהמשך.
תוכנית אאורקה

תוכנית אאורקה (EUREKA) היא תוכנית של האיחוד האירופי שתומכת בביצוע שיתופי פעולה במחקר ופיתוח בין חברות תעשייתיות מ-40 מדינות שונות מרחבי העולם בדגש על מדינות האיחוד האירופי. התוכנית נוסדה בשנת 1985 ופועלת במקביל לתוכנית המסגרת האירופאית (European Framework Programme), התוכנית הגדולה ביותר בעולם עבור תמיכה בפעילות מחקר ופיתוח.

מטרות התוכנית

המטרה העיקרית של תוכנית אאורקה הינה העלאת הפריון והתחרותיות של עסקים באירופה באמצעות פיתוח טכנולוגיות חדשות וכך לתרום לחיזוק הכלכלות הלאומיות של המדינות המשתתפות בה בשוק הבינלאומי, ולחזק את הבסיס לשגשוג ותעסוקה ברי קיימא.
מטרה זו מושגת על ידי תמיכה פיננסית בביצוע שיתופי פעולה רב-לאומיים בין חברות מהמדינות השונות המשתתפות בתוכנית.

מדינות משתתפות בתוכנית

המדינות המשתתפות בתוכנית הינן:
אוסטריה, בלגיה, בולגריה, קרואטיה, קפריסין, צ'כיה, דנמרק, אסטוניה, פינלנד, מקדוניה, צרפת, גרמניה, יוון, הונגריה, איסלנד, אירלנד, ישראל, איטליה, ליטא, לטביה, לוקסמבורג, מלטה, מונקו, מונטנגרו, הולנד, נורווגיה, פולין, פורטוגל, רומניה, רוסיה, סן-מרינו, סרביה, סלובקיה, סלובניה, ספרד, שוודיה, שווייץ, טורקיה, אוקראינה, בריטניה, אלבניה, בוסניה והרצגובינה, קנדה וקוריאה.

אופן תמיכת התוכנית

העיקרון לפיו תומכת תוכנית אאורקה בפרויקטים הינה מתן מסגרת המאפשרת למדינות השונות לתמוך בפרויקטי הפיתוח הרב-לאומיים. כאשר, על כל חברה המעוניינת להשתתף בפרויקט במסגרת התוכנית לקבל את אישורה ותמיכתה של המדינה בה החברה שוכנת.
כללי ונהלים התמיכה בחברות המשתתפות בתוכנית משתנים בהתאם המדינות השונות.

ישראל ותוכנית אאורקה

ישראל הצטרפה לתוכנית אאורקה בשנת 2000. פעילות ישראל בתוכנית מרוכזת על ידי המדען הראשי של משרד הכלכלה, כאשר התמיכה המוענקת לחברות ניתנת על ידי קרן המחקר בהתאם לנוהלי החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה. 
מדינת ישראל נחשבת לאחת המדינות הפעילות ביותר בתוכנית - כאשר בכ-10% מכלל הפרויקטים הקיימים באאורקה משתתפות חברות ישראליות. נכון לסוף שנת 2012 השתתפו חברות ישראליות ב-241 פרויקטים שונים תחת מסגרת התוכנית.
בשנת 2011 מונתה ישראל לנשיאת תוכנית אאורקה העולמית – ובכך הייתה המדינה הלא-אירופית הראשונה שמונתה לתפקיד זה.