google/wiki40b huggingface dataset:
האספה הלאומית של קוריאה הדרומית

יושב ראש

החוקה קובעת כי האספה תנוהל על ידי יושב ראש ושני סגנים, האחראים לזרז את הליך החקיקה. יושב הראש והסגנים נבחרים בהצבעה חשאית על ידי חברי האספה, ותקופת כהונתם מוגבלת לשנתיים. יושב הראש אינו תלוי בהשתייכות מפלגתית. יושב הראש והסגנים אינם רשאים לכהן כחברי ממשלה.

קבוצות משא ומתן

סיעות בנות 20 חברים לפחות חברות בקבוצות המשא ומתן של האספה, וזכאיות למגוון זכויות שנשללות ממסיעות קטנות יותר. אלו כוללות סכום גדול יותר של מימון ממשלתי והשתתפות בכינוסי מנהיגי הסיעות, בהן נקבע סדר היום החקיקתי של האספה.

הליך החקיקה

על מנת להציע הצעת חוק, על חבר האספה להגישה ליושב הראש בצירוף חתימתם של לפחות עשרה חברים נוספים באספה. הצעת החוק נערכת באחת מוועדות האספה, כדי להבטיח שהצעת החוק תנוסח בשפה נכונה ושיטתית. לאחר מכן מובאת הצעת החוק לדיון במליאת האספה הלאומית, וזאת מקבלת או דוחה את הצעת החוק.

בחירות

מאז כניסתו לתוקף של חוק הבחירות של מרץ 1988 נבחרת האספה כל ארבע שנים באמצעות מערכת חברים משלימים, כלומר, חלק מהחברים נבחרים במחוזות בחירה, ואילו אחרים נבחרים בבחירות ארציות. נכון לשנת 2017, 253 חברים מייצגים מחוזות בחירה, ואילו 47 נבחרים בבחירות כלל ארציות. בניגוד לבחירות לאספה הלאומית, הבחירות לנשיאות מתרחשות אחת לחמש שנים, והדבר מוביל למקרים תכופים של שלטון המיעוט וקיפאון חקיקתי.
טאוס

טֶאוס (ביוונית עתיקה: Τέως) או טָכוס (ביוונית עתיקה Τάχως) או דג'דר (Djedher במצרית) היה פרעה מצרים בין 362 ל-360 לפני הספירה.
טאוס שלט ביחד עם אביו, פרעה נכתנבו הראשון, משנת 365 לפני הספירה. הוא המשיך להטיל מיסים על העם כדי לתמוך בצבא שלו, ואף הכביד עול זה. עם עלייתו לשלטון, הוא תכנן מתקפה על הפרסים, חרף העובדה שאלו נסוגו ממצרים במהלך השלטון של אביו. כדי לממן את תוכניותיו, הוא החרים כסף מאוצרות המקדשים. בכך רכש את איבת הכוהנים המצרים. יש לציין כי מדובר בפרקטיקה רגילה לתקופה, שכן לאחר הניצחון, המלך היה תורם זהב וכסף למכביר למקדשים. 
באביב 360 הוא יצא למערכה נגד פרס. הוא כונן קשרים דיפלומטים עם האֲחַשְׁדַּרְפָּן המורד אורונטס (Orontes), בנה צי של 200 ספינות, קיבל סיוע על ידי אתונה של שכירי חרב שהונהגו על ידי כבריאס (Chabrias) ואף הוטבעו מטבעות לרגל המאורע. במסגרת הסיוע האתונאי השתתף המלך הספרטני הזקן אגסילאוס. טרם צאתו של טאוס לקרב הוא מינה את אחיו טג'אהאפימו (Tjahapimu), כמושל המדינה.
כאשר הגיע צבא טאוס לסוריה, נודע לו כי טג'אהאפימו מרד בו והציע את השלטון לבנו, נכתנבו, ששימש כמפקד של החיילים המצרים בצבאו של טאוס ואף סייע לצור על ערים בסוריה. הסיבה למרד הייתה ההתמרמרות של הכוהנים המצרים. אך יש חוקרים הסוברים כי המלך הפרסי ארתחששתא השני הציע כסף לטג'אהאפימו ולנכתנבו. המדיניות הפרסית להפריד בין יריבים ידועה עוד מיוון. 
מרד זה סימן את תחילת הסוף של המערכה נגד הפרסים. כבריאס, שכירי חרב שלו והצי נותרו נאמנים למלך שלהם שתמך בטאוס בשלב זה, אך אגסילאוס התייצב לצד נכתנבו השני. בסוף הקיץ, כאשר נקרא כבריאס לשוב לאתונה, נותר טאוס ללא תמיכה וברח לחצר המלכות הפרסי דרך ערב. המלך הפרסי ארתחששתא השני העניק לו מקלט, שכן הוא עדיין תכנן לכבוש מחדש את מצרים. בעיני ארתחששתא, מלך מצרי לשעבר יכול להיות שימושי ביום מן הימים. אולם ארתחששתא השני מת באביב של 358 לפנה"ס, והמתקפה הפרסית הבאה על מצרים התרחשה רק ב-351, אחרי מותו של טאוס.
קורפוס האס אס השישי

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-8 באוקטובר 1943, וכמפקדו הראשון מונה קרל פפר-וילדנברוך. הקורפוס נשלח לחזית המזרחית, ובינואר 1944 נכלל במסגרת הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. הקורפוס נלחם לכל אורך השנה בקרבות באזור פסקוב, לעיתים תחת הארמייה ה-16 ולעיתים תחת הארמייה ה-18. ביולי של אותה שנה, בעקבות מבצע פסקוב-אוסטרוב נסוג הקורפוס לליבוניה ובעקבות מבצע בגרטיון כותרה כל קבוצת הארמיות בקורלנד שבלטביה. היטלר סירב להרשות לה להתפנות, ושמה של הקבוצה שונה לקבוצת ארמיות קורלנד. הקבוצה נותרה מכותרת בקורלנד עד סיום המלחמה.
קירוב אוסין

שימושים

תנועה איטית של חלקיקים קטנים בנוזל נפוצה בביו-הנדסה. נוסחת הגרר של אוסין ניתנת לשימוש בהקשר של זרימת נוזלים תחת תנאים שונים ומיוחדים, למשל: שקיעת חלקיקים, צנטריפוגה או אולטרא-צנטריפוגה, קולואידים, ודם העובר תחת בידוד של גידולים ואנטיגנים. הזורם לא חייב להיות נוזל, והחלקיקים לא חייבים להיות מוצקים. ניתן לשימוש במספר אפליקציות, כמו היווצרות ערפיח ואטומיזציה של נוזלים.

דוגמה

זרימת דם בכלים קטנים, למשל נימים, מאופיינת על ידי מספרי ריינולדס ווומרסלי קטנים. צינור בקוטר  עם זרימה של , צמיגות של 0.02 בשיווי משקל של דם, צפיפות של 1 וקצב פעימות לב של , ייתן מספר ריינולדס של  ומספר וומרסלי של 0.0126. במספרים כה קטנים (), אפקטי הצמיגות של הנוזל יהפכו לדומיננטיים. הבנת התנועה של החלקיקים חיונית עבור חישוב כוח הגרר, למשל עבור חקירת תנועה או הזזה של תאים סרטניים (גרורה).

הטעות בפתרון של סטוקס

משוואות נאוויה-סטוקס:
שדה המהירויות:
כאשר  הלחץ הויסקוזי נשלט על ידי האיבר האחרון. כלומר:
איבר האינרציה נשלט על ידי האיבר :
והשגיאה נתונה על ידי היחס:
כאשר , זה הופך לבלתי מוגבל, ולכן לא ניתן להתעלם מהאינרציה בשדה הזרימה הרחוק יותר. משוואת סטוקס מובילה ל  . כיוון שהגוף הוא מקור לערבוליות,  יהפוך ללוגריתמי שאינו מוגבל עבור  . דבר זה אינו פיזיקלי וידוע כ"פרדוקס סטוקס".

תיקון לקירוב אוסין

הזורם שבסמוך לספירה נמצא כמעט במנוחה, ובאזור זה כוחות האינרציה זניחים ולכן משוואת סטוקס נכונה ומוצדקת. במרחק גדול מהספירה, מהירות הזורם שואפת ל- U וקירוב אוסין הוא המדויק יותר. אבל משוואת אוסין התקבלה משימוש במשוואת סטוקס עבור כל שדה הזרימה.
התשובה לבעיה זו ניתנה על ידי פרודמן (Ian  Proudman) ופירסון (J. R. A.  Pearson) בשנת 1957. הם פתרו את משוואת נאוויה סטוקס והציעו פתרון סטוקס משופר בסביבת הספירה ופתרון אוסין משופר רחוק מהספירה, באינסוף, והצליחו להתאים בין שני הפתרונות. לפיהם:
חתולים אינם רוקדים

עלילת הסרט

הסרט מתרחש בשנת 1938, בו חתול ג'ינג'י בשם דני חולם להיות כוכב קולנוע, ולכן הוא מחליט לנסוע מעיירת ביתו קוקומו שבאינדיאנה דרך הוליווד, עד לקליפורניה בתקווה להגשים את חלומו שם הוא פוגש את פאדג' הפינגווין, קרנסטון התיש הרגזן, פרנסס הדגית הממורמרת, טילי ההיפופוטמית המצחיקה וטי.דבליו. הצב הלחוץ. במשרד דני בחר לככב בסרט אשר מתחילים להפיק "מלאכית התיבה הקטנה" יחד עם חתולה לבנה בשם סוייר. אולם לאחר שהוא קורא את התסריט ומבין כי יש לו תפקיד משנה קטן, הוא החליט להכניס את עצמו לעלילה ולקבל תפקיד יותר גדול, אולם הוא הכעיס את דרלה דימפל הילדה המפונקת והמרשעת (פארודיה על "שירלי טמפל") אשר הזמינה את מקס המשרת הענק והמרושע שלה שגרם לדני לא לגנוב לדרלה את ההצגה.
בעקבות התקרית, דני מצא את עצמו בתור מטרה נלעגת בפני החיות האחרות, דבר שגרם לו עצב גדול, לאחר שדני ופאדג' שמעו קול נגינה יוצאת דופן, הם ראו את וולי הפיל מנגן בפסנתר, וולי הפיל אירח אותם בביתו בשמחה וסיפר להם שהוא קיווה לכתוב מוזיקה לסרטי קולנוע אולם ההפקה רצתה שהוא ילבש את חיטי הממותה בתחילת כל סרט. והוא עוד סיפר להם שסוייר הייתה פעם במבחן בד אבל דחו אותה בגלל היותה חתולה, וכי הוליווד חושבת כי בני אדם טובים יותר מחיות, לפתע לדני צץ רעיון, למחרת בבוקר כשכל החיות היו ברחבי האולפן דני עורר את ביטחונם ויחד עם וולי ופאדג' הוא שר ורקד וכל החיות נגנו ורקדו יחד איתו. כשסוייר רצתה לדעת מה מתרחש היא יצאה ממשרדה וראתה את כל החיות חוגגות כשדני ניגש אליה היא סירבה לרקוד וטוענת כי זה בזבוז זמן אולם לאחר שכנוע מצד החיות היא נאלצה לרקוד יחד עם דני, לאחר מכן דני הסביר לסוייר שהוא מוכן לעשות מבחן בד אצל המנהל "אל.בי. ממותה", כשדרלה שמעה את השיחה היא הזמינה את דני לספל תה.
כשדני ביקר בבית של דרלה, היא סיפרה לו שהיא מוכנה לשלב את שירי החיות בסרט שלה אולם דני לא ידע כי היא שיקרה לו ורוצה להטביע את כל החיות. באולפן הצילומים דני כינס את כל החיות וסיפר להם על "הרעיון" של דרלה כשסוייר הגיעה דני ביקש שתרקוד איתו אולם סוייר סרבה לו בלי הצלחה. בינתיים במאי הסרט כינס מסיבת עיתונאים והציג את אל.בי. ממותה, באולפן עצמו דרלה קשרה את פאדג' ואמרה למקס להפעיל את הממטרות לגובה רב, דבר אשר גרם להצפת האולפן והמקום כולו. בעקבות זאת אל.בי. ממותה גירש את כל החיות מהאולפן וכאשר דני הבין שדרלה שיקרה לו הוא דיבר עם החיות והן אמרו לו לחזור הביתה לקוקומו.
בדיינר, סוייר הבינה שדני הזכיר לה את התקופה שרצתה להיות שחקנית וטילי ספרה לה שהיא עוד תוכל לראותו בתחנת האוטובוס, אולם דני והאוטובוס יצאו וסוייר ראתה את התכנון והייתה עצובה. בינתיים באוטובוס דני ראה את מה שקרה לחיות וכאשר ראה את הכרזה של דרלה החליט לבוא לבכורה ולהזמין את חבריו החיות. בערב הבכורה של הסרט "מלאכית התיבה הקטנה", דני ופאדג' התכוננו אולם נעצרו על ידי מקס, דני נלחם איתו בגג והעיף את מקס באמצעות בלון ענקי מהליום של דרלה. בסוף הסרט דני קרא לקהל לשבת וסיפר כי דרלה עשתה מחווה מיוחדת לכבוד הסרט, מופע בכיכובן של חיות, אולם החיות עזבו לקצה הבמה, כשדני עמד לוותר, סוייר החזיקה בידו ואמרה כשהיא איתו וכך גם כל חבריו, לאחר שדני עורר בהם ביטחון עצמי, הם ערכו יחד הופעה והקהל הריע במחיאות כפיים, לאחר מכן דרלה צעקה על דני ואמרה לו שהיא הציפה את האולפן מבלי לשים לב שהמיקרופון על ראשה, כשהקהל, הבמאי ואל.בי. שמעו זאת הם נדהמו ופיטרו אותה, ודני וחבריו החיות נהפכו לכוכבי קולנוע מפורסמים. הסרט מסתיים כאשר החיות מופיעות על כרזות ודרלה נהפכת למנקה רחובות.
יד בשווי מיליון דולר

עלילה

ג'יי. בי. ברנסטיין (ג'ון האם) ושותפו אש וסודבן (את דמותו מגלם השחקן אסיף מנדווי) הם שני סוכני ספורטאים שפרשו מעבודתם בחברה גדולה לטובת קריירה עצמאית. לדאבונם, כל הספורטאים בהם טיפלו פרשו ממשחק וניסיונם לגייס לסוכנותם את כוכב הפוטבול פופו נכשל.
בחיפוש אחרי שווקים חדשים גילה ג'יי. בי. את משחק הקריקט בהודו. לדעתו ניתן להכשיר כוכב קריקט להיות מגיש בבייסבול. ג'יי. בי. שכנע את המשקיע ויל צ'אנג (צי מא) לתמוך בתוכנית ויצא להודו. בהודו ארגן ג'יי. בי. תוכנית מציאות בשם יד בשווי מיליון דולר בה התחרו המתמודדים על יכולת זריקה מהירה למטרה. שני הזוכים בתחרות זכו בסכומים של 100,000 דולר למקום הראשון ו-10,000 למקום השני ואחד מתנאי התחרות היה הסכמתם מראש לנסיעה לארצות הברית לצורך המשך אימון והצגה בפני קבוצות המחפשות זורק. אחד מתנאיו של צ'אנג היה שהזוכים יוכלו לעמוד למבחן כזורקי בייסבול תוך שנה אחת בלבד.
ג'יי. בי. מצא מאמן בשם טום האוס (ביל פקסטון) שהסביר לו שטכניקת הזריקה בקריקט שונה מהותית מטכניקת הזריקה בבייסבול, ולכן שנה אינה מספיקה על מנת להכשיר אדם להתחרות על מקום באחת מקבוצות ליגת העל, אולם ג'יי. בי. שצ'אנג הקציב לו שנה בלבד, שכנע את האוס שאין לו מה להפסיד מניסיון כזה ולעומת זאת יש לו אפשרות להרוויח והאוס הסכים לאתגר.
ג'יי. בי. טס להודו, שם הוא פוגש את עומס התנועה, את הצפירות בלתי פוסקות ואת הדרך ההודית לניהול עסקים. הסוכן ששכר, ריי (אלן ארקין) מייעץ לו לזרז תהליכים על ידי מתן תשלומים נוספים, להפתעתו זה עוזר. ג'יי. בי. שוכר את עמית, הודי מקומי שמתיימר להבין בביסבול כמתורגמן ויוצא למסע בערים אחדות בהודו על מנת לחפש מועמדים לתחרות. בתחרות זוכים רינקו סינג (סוראג' שארמה) ודינש פטאל (מדהור מיטל) אותם הוא מביא לארצות הברית.
הצעירים ההודים עושים כמה טעויות ושטויות ואחרי שהפעילו את אזעקת החירום במלון אותו סידר להם ג'יי. בי. הוא נאלץ לקחת אותם ולשכן אותם בביתו. שם הם פגשו את ברנדה (לייק בל), מתמחה ברפואה השוכרת מג'יי. בי. ביתן בחצר ביתו והיחידה שגילתה בהם עניין אמיתי. בעזרתה ובעזרת הטלוויזיה הם שיפרו את האנגלית שלהם.
ג'יי. בי. הביא את הבחורים למסיבה אצל פופו, אולם הם השתכרו והטיפול בהם גרם לו פעם נוספת לאבד את הסיכוי להחתים אותו על חוזה לייצוגו. בעקבות האירוע ואחרי שיחה עם ברנדה המאשימה אותו שאינו מתעניין בבחורים וכי הוא מתייחס אליהם עסקית בלבד, הוא התחיל לגלות בהם עניין ולבלות יותר בחברתם.
שנה חלפה מאז שחתם על הסכם עם צ'אנג ולכן ג'י בי ארגן מופע, אליו הוזמנו עיתונאים, מאמנים וניידות שידור. הבחורים היו צריכים להראות במופע את יכולת הזריקה שלהם, אולם הבחורים היו נרגשים מאד ועמדת הזריקה לא הייתה בנויה נכון ולכן הביצועים שלהם, שהיו טובים יחסית, לא הצליחו להרשים ולכן אף קבוצה לא הציעה להם חוזה.
ג'י. בי. חש כישלון, אבל צ'אנג אמר לו שהוא עמד בהתחייבות להביא שני בחורים לרמת בחינה תוך שנה ושמבחינתו ג'יי. בי. יכול לנסוע פעם נוספת להודו להביא מועמדים חדשים. ברנדה יחד עם האוס שיכנעו את ג'יי. בי. שלבחורים מגיע ניסיון נוסף והאוס דאג שמאמן הפיטסבורג פיירטס יבוא לצפות בניסיון השני. ג'י בי השתכנע ודאג שהפעם שני הבחורים יהיו רגועים, הם זרקו את הכדורים מהר ולמטרה וקיבלו חוזה מטעם הפיטסבורג פיירטס.
יחסי כווית–קפריסין

היסטוריה

קפריסין הכירה בעצמאותה של כווית ב-1961 מיד לאחר ההכרזה עליה. ישנן קהילות של אזרחי שתי המדינות במדינה השנייה. 
עם פתיחת שגרירות כווית בניקוסיה, עיר הבירה של קפריסין בשנת 2011, במעמד נשיא קפריסין דימיטריס כריסטופיאס, הבטיח שגריר קפריסין לכווית שגם הגיע לפתיחה, כי היחסים בין שתי המדינות ישופרו ויתפתחו במהלך השנים הבאות וכי קפריסין מעולם לא תשכח את תרומות העתק הכווייתיות שהיא קיבלה במהלך המשבר הכלכלי שהיה לה.
בורנהולם

היסטוריה

במהלך המאה ה-12 האי היה מחולק בין מלכי דנמרק לבין הארכיבישופים של לונד (Lund). המאבק ביניהם על השליטה המלאה באי התנהל עד לתחילת מאה ה-16. בשנת 1525 הצליח המלך הדני כריסטיאן השני לכבוש את כל שטחו של האי ולקחת את הארכיבישוף בשבי. אך שליטתו באי נמשכה חודשים ספורים בלבד, צבא שנשכר על ידי העיר הקיסרית החופשית ליבק נחת באי וכבש אותו. הליבקים שלטו באי כ-50 שנה, אז הצליחו הדנים להחזירו לשליטתם.
בשנת 1645 נכבש האי על ידי הצבא השוודי, אך הוחזר לדנמרק בהתאם לתנאי הסכם השלום בין המדינות. בשנת 1658, בעקבות מלחמה נוספת בין שוודיה לדנמרק, הועבר האי שוב לשליטת השוודים.
בסוף אותה שנה פרץ באי מרד של התושבים המקומיים כנגד השוודים. התושבים הצליחו להרוג את המושל השוודי ולסלק את חייליו מהאי. משלחת של התושבים הגיעה למלך דנמרק פרדריק השלישי בבקשה לחזור להיות תחת שלטון דני תמורת הבטחה לא להימסר לשוודיה במקרה של הסכם שלום בין המדינות. שליטת דנמרק באי סוכמה בהסכם קופנהגן בשנת 1660. מאז ועד היום נמצא האי בשליטה דנית (למעט תקופת מלחמת העולם השנייה).
ב-9 באפריל 1940 נכבש האי ללא קרב על ידי הצבא הגרמני. הגרמנים מיקמו על האי תחנות האזנה וכמה סוללות של תותחי חוף. לא נערכה על האי פעילות מלחמתית עד לימים האחרונים של המלחמה. בתחילת מאי 1945 הופצץ האי על ידי מפציצים סובייטים כהכנה לקראת הנחתת כוחות על האי. מפקד חיל המצב הגרמני פנה מספר פעמים למפקדת הכוחות הבריטיים בקופנהגן (אשר שוחררה ב-4 במאי) בבקשה לשלוח לאי כוח סמלי של כמה חיילים, כדי שיוכל להיכנע לבעלות הברית המערביים ולא לצבא האדום. פניותיו לא נענו, ב-7 במאי הוא קיבל אולטימטום ממפקדת הצבא האדום להיכנע ללא תנאי. הוא סירב, האי הופצץ קשות ב-8 במאי ויום למחרת הנחיתו הסובייטים חיילים על האי. לאחר קרב קצר נכנעו הגרמנים.
כוח צבאי סובייטי שהה על האי עד לאפריל 1946, אז נמסר האי לדנים. המסירה הותנתה בכך שאף כוח צבאי זר לא ימוקם באי. הובהר כי נוכחות צבאית לא דנית באי תחשב כמעשה תוקפני כלפי ברית המועצות. בכל מהלך המלחמה הקרה התעקשו הסובייטים על כך שהאי יישאר "נקי" מכוחות זרים, אם כי לאחר שדנמרק הצטרפה לברית נאט"ו, באופן פורמלי הפכו יחידות הצבא הדני באי לכוח צבאי עוין כלפי ברית המועצות.
נאט"ו מיקם על האי כמה תחנות מכ"ם למעקב אחר פעילות צבאית של כוחות ברית ורשה בים הבלטי ובמזרח גרמניה. התחנות אוישו על ידי חיילים דנים בלבד.

גאוגרפיה

שטח האי 588 קמ"ר. למרות גודלו הקטן המבנה הטופוגרפי של האי אינו אחיד. החופים הצפוניים שלו סלעיים וקשים לגישה, לעומתם החופים הדרומיים הם חופי חול מישוריים. החלק הפנימי של האי משופע בגבעות נמוכות (הגבוהה ביניהן - 126 מטר). כ-17% משטח האי מכוסה ביערות מחטניים. בקיץ עומדת הטמפרטורה הממוצעת על 13-20 °C ובחורף יורדת עד לשתי מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
קלונימוס בעל הנס

רבי קלונימוס בעל הנס היה רב שחי בירושלים בימי הביניים.
לפי השערת אברהם משה לונץ ואריה ליב פרומקין יש לזהותו עם ר' קלונימוס ב"ר יעקב, הרב הראשון לעדת האשכנזים בירושלים ובארץ ישראל. בעקבותיהם זיהה אותו אליעזר ריבלין עם הרב קלמן הברקשטן, חמיו של המהרש"ל.

סיפור הנס

דמותו של רבי קלונימוס מסתורית ועלומה, והוא התפרסם בירושלים בשל אגדה שנקשרה בשמו. על פי המסורת, הוא שימש רב קהילה בירושלים, ונודע כצדיק וקדוש. באחת השבתות השליכו שונאי ישראל גופת ילד לתוך מרתף של בית הכנסת האיסטנבולי, במטרה להאשים את היהודים בהריגתו. רבי קלונימוס נטל פיסת נייר, רשם עליו שם קדוש והצמידו על מצחו של הנער המת; מיד התעורר הנער לחיים וגילה מי הרגו. בעקבות מעשה המופת של הרב ניצלה כל הקהילה. סיפור זה מובא בספר שלמי חגיגה שבסוף ספר שלמי ציבור של רבי ישראל יעקב אלגאזי בפירוש לתפילת נשמת כל חי, אך שם לא הובא כי המעשה אירע בשבת.
על שם הנס הוא כונה בפי אנשי ירושלים רבי קלונימוס בעל הנס. רחוב הרב קלונימוס, בשכונת רמת שלמה בירושלים, קרוי על שמו.

קברו

בשל העובדה שנאלץ לחלל את השבת, ציווה רבי קלונימוס שלאחר מותו יקברוהו בפאתי בית הקברות. הוא נקבר על גדת נחל קדרון, סמוך ליד אבשלום.
על קברו הניחו תושבי ירושלים גל אבנים, ובמשך שנים רבות שימש הקבר מוקד תפילה לתושבי העיר. כמו כן שימשו האבנים שבגל כסגולה לשמירה. מי שיצא מירושלים נהג לפקוד את הגלעד, לקחת אבן מן הגל ולהישבע כי יחזירה למקומה בשובו בשלום. הגל, שאגדות וסיפורים רבים נקשרו בו, נעלם בתקופת ירושלים החצויה בין השנים 1948 ל-1967.
מצור ימי (סרט)

עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1992. המשחתת מיזורי מפליגה במסעה האחרון מפרל הארבור לכיוון סן פרנסיסקו, שם היא עתידה להיות מפורקת מנשקה ולצאת משירות פעיל. טבח האוניה רב המלחים קייסי רייבאק (סטיבן סיגל) מפר את פקודתו של סגן מפקד האניה סא"ל קריל (גארי ביוסי) ומכין אוכל לרגל יום הולדתו של מפקד האוניה והפלגתה האחרונה של האוניה. כשקריל מגיע למטבח כדי לנזוף ברייבאק ולהקניט אותו מתפתחת בין השניים קטטה אלימה, בסיומה נכבל רייבאק ונכלא במקרר הבשר בהוראתו של קריל, שמציב חייל לשמור עליו. במקום זאת, קריל מזמין למסיבה קייטרינג ומלצרים מהוואי ולהקת מוזיקה בהנהגתו של "בילי הרע". הלהקה והמלצרים מתגלים כקבוצה של שכירי חרב, ובילי הרע מתגלה כמנהיגם ויליאם סטרניקס (טומי לי ג'ונס), לשעבר איש אגף לפעולות מיוחדות של ה-CIA שנחשב למת לאחר שמעסיקיו ניסו להתנקש בחייו מכיוון שחשבו שהוא יצא משליטתם. בסיוע קריל, שהתגלה כבוגד, משתלטים שכירי החרב על האוניה וכולאים את המלחים בסיפון הקדמי. תוכניתם היא לגנוב את מלאי טילי הטומהוק שבספינה, להעבירם לצוללת אותה גנב סטרניקס מצפון קוריאה באחד ממבצעיו הקודמים ולהימלט. 
במהלך ההשתלטות נזכר קריל ברייבאק הכלוא ובחייל ששומר עליו ומורה לשני שכירי חרב לחסלם. הם הורגים את החייל, אך רייבאק מצליח להתגבר על שניהם ולקחת את נשקם. הוא מתחיל להסתובב באוניה ולנהל קרב יחיד נגד שכירי החרב, ומצליח ליצור קשר עם הפנטגון ולתאם את פעולותיו עם אדמירל בייטס (אנדי רומנו) ומפקדו לשעבר קפטן ניק גארזה (דייל דיי ). במהרה מתברר לסטרניקס ולקריל כי רייבאק היה בעברו לוחם ומפקד מעוטר בקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), המתמחה בלוחמה בטרור. רייבאק הורד לדרגת רב מלחים והודח משורות הקומנדו לאחר שהכה את מפקדו לאחר שזה מסר לו מידע מוטעה במהלך מבצע מטרה צודקת שהביא למות אנשיו. רייבאק מצליח לשחרר חלק מחבריו לצוות, כמו גם את הדוגמנית ג'ורדן טייט (אריקה אלניאק), שהובאה ביחד עם שכירי החרב כחלק מצוות הבידור אך נרדמה תודות לכדורים שקריל נתן לה לפני ההשתלטות. כדי ללכוד את רייבאק, סא"ל קריל מפעיל את ברזי הכיבוי בסיפון הקדמי ומאיים להטביע את המלחים, אך רייבאק וקבוצת המלחים ששחרר מצליחים לסגור את הברזים ולכבות באופן זמני את מערכות ההגנה האווירית של האוניה ולאפשר לצוות אריות הים לנחות על הספינה. אך מסוקם של אריות הים מופל על ידי שכירי החרב, שמשתמשים בטילים ידניים- דבר המוביל את הפנטגון לקבל החלטה להפציץ את האוניה ולהטביעה. כאשר שכירי החרב מכינים את הצוללת לקראת העמסת הטילים ובריחתה משם, מצליח רייבאק לחבל בצוללת באמצעות פצצה מאולתרת ולתקוע אותה כך שלא תוכל לשקוע במים. ביחד עם המלחים ששחרר הוא מצליח להחזיר לפעולה את תותחי האוניה ולהטביע את הצוללת, ביחד עם סא"ל קריל.  
סטרניקס, ששוהה ליד התותחים בעת הירי שלהם, סופג זעזוע מוח ומורה לאנשיו לעזוב את חדר הבקרה ומשגר שני טילים בעלי ראש נפץ גרעיני לכיוון הונולולו במטרה להשמידה. כשרייבאק מגיע לחדר הבקרה במטרה לעצור את השיגור, סטרניקס שובה אותו באיומי אקדח והשניים מזהים אחד את השני ממבצעי העבר שלהם. רייבאק מצליח לפרק את סטרניקס מנשקו ובין השניים מתפתח קרב סכינים שבסופו מצליח רייבאק להרוג את סטרניקס ולהשמיד את הטילים באמצעות מערכות ההשמדה העצמית שלהם רגע לפני שהם נוחתים בהונולולו. לאחר שרייבאק מודיע לפנטגון על הסרת האיום על הונולולו והדיפת שכירי החרב מהספינה, מבטל הפנטגון את המפציצים והאוניה חוזרת לסן פרנסיסקו.
הדגל השחור

הדגל השחור (בערבית: راية السوداء - רָאיַת א (ל)-סַוְדַאא, באנגלית: Black Standard או The Black Banner) הוא אחד הדגלים שהיו בשימוש מוחמד בקונטקסט דתי אסלאמי. הוא סימול אסכטולוגי באסלאם השיעי וסמל אסלאמי כללי בשימוש פעילי ג'יהאד.

הצעות איסור שימוש

באוגוסט 2014 הציע דייוויד קמרון שכל מי שיציג בציבור את הדגל יאסר. באותו זמן נאסר שימוש בדגל זה בהולנד.
מספטמבר 2014 נאסר שימושו בגרמניה למטרות שאינן חינוכיות. בהמשך לאיסור גרמניה נידון גם באוסטריה האם להוציאו אל מחוץ לחוק. בדצמבר 2014 נאסר שימושו וכן מזהים אחרים של ארגוני טרור אסלאמי מובילים באוסטריה.
עיסא בולאטה

ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחה ערבית נוצרית אורתודוקסית והיה אח לחמישה. אביו, יוסף, עבד במחלקת הדואר והטלגרף של הממשל הבריטי, אמו, ברברה. הוא למד בתיכון הנוצרי דה-לה סאל וסיים את לימודיו בשנת 1947. הוא החל לעבוד בבנק וללמוד משפטים בערבים, אבל מלחמת העצמאות גרמה לסגירת בית הספר שבו למד ולסגירת הבנק בו עבד. לאחר המלחמה הוא החל לעבוד כמורה בבתי ספר תיכונים והיה פעיל מאוד במוסדות הכנסייה האורתודוקסית. בין תלמידיו באותן שנים היו סרי נוסייבה ומוברק עווד. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת לונדון, אותו סיים בהצטיינות וסיים דוקטורט בספרות ערבית בשנת 1969.
בין השנים 1968 ל-1975 הוא לימד בסמינר הרטפורד בקונטיקט. בשנת 1970 שימש כעורך שותף בכתב העת "The Muslim World". בשנת 1975 הצטרף לסגל אוניברסיטת מקגיל שבקנדה, בשנת 1979 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ולימד עד שפרש לגמלאות בשנת 2004.
בשנת 2000 יצא ספר מאמרים לכבודו בהוצאת בריל, "Tradition, modernity, and postmodernity in Arabic literature: essays in honor of Professor Issa J. Boullata". הוא זכה במספר פרסים, בהם Arberry memorial prize בשנת 1972.
בשנת 2007 יצא ספר הפרוזה הראשון שלו, A Retired Gentleman, and other stories בו סיפורים העוסקים במהגרים המגיעים לקנדה מארצות הברית וארצות ערב.
תרגם סיפורים של מוחמד ברדה, אמילי נסראללה, ע'אדה א-סמאן ועוד.
בשנת 1960 נישא למריטה סיווארד, אותה פגש לראשונה שלוש שנים לפני כן כשביקרה בישראל עם אוניברסיטה אמריקאית. הוא נפטר במונטריאול ב-1 במאי 2019 והותיר אחריו ארבעה ילדים: יוסף (פרופסור לפרמקולוגיה), ברברה, דוד (שדרן רדיו) ופיטר (כומר). אחיו, כמאל בולאטה, הוא אמן והיסטוריון.
מאט הארדי

קריירה מקצוענית

בראשית הקריירה המקצוענית שלו שימש הארדי בארגוני היאבקות קטנים בצפון קרוליינה, והפך אחד הבדרנים הבולטים בארגון ה-WNCE, מארגוני הבת של ארגון ההיאבקות העולמי, ה-WWE. הארדי צד את עיני ה"סקאוטים" של ה-WWE וזומן למבחן קבלה מיוחד של הארגון בשנת 2000, בו נבחר כאחד משמונה מתאבקים שיצטרפו ל-WWE.
אחיו - ג'ף הארדי, שהתאבק גם כן ב-WWE ורוב האנשים אומרים שמאט פחות מצליח מאחיו.
לאחר הצטרפותו לא זכה הארדי לתפקיד ולדמות מוגדרת, ונטש את WWE לטובת הארגון השני בחשיבותו בארצות הברית, ה-ECW, בו היה לכוכב. בשנת 2005 שב הארדי ל-WWE והפך לאחד המתאבקים הבולטים והאהודים. הארדי השתלב לאורך השנים במספר מופעים בהם גילם את תפקיד הזוכה באליפות הבין יבשתית (לימים אליפות אירופה), לאחר שניצח את כוכב ה-WWE קיין. הארדי האלמוני הפך בעקבות הקרב מושא הערצה לרבים.]
במופע רסלמניה 25 זכתה דמותו של הארדי בניצחון על אחיו, ג'ף הארדי, אך באפריל 2009 גילם את תפקיד המפסיד, מול אחיו ג'ף, ושנה מאוחר יותר עזב את ה-WWE. ב-9 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה בארגון ה-TNA נגד רוב ואן דאם באירוע ג'נסיס. ב-20 ביוני מאט הושעה מהארגון וב-20 באוגוסט מאט שוחרר מהחוזה שלו. ב-1 בספטמבר מאט יצא לחופשה ארוכה מהיאבקות עקב פציעה ממושכת, ברסלמניה 33 נכנסו הוא ואחיו בהפתעה לקרב הסולמות של אליפות הזוגות של Raw וזכו בחגורות האליפות.
הארדי הודיע על פרישה ב-15 בספטמבר 2018 דרך סרטון בחשבון היוטיוב הרשמי שלו, אך חזר להתאבק זמן מה לאחר מכן.
איזדדואר

אִיזְדָדוּאַר (או דארא), היא בתו של מלך הסאסאנים (המלך כוסרו השני או המלך יזדגרד השלישי - מלכם האחרון), שהייתה שבויה בידי המוסלמים. היא ניתנה על ידי הח'ליף עלי אבן אבו טאלב לראש הגולה בבבל - בוסתנאי בן חנינאי, אשר גייר אותה ונשא אותה לאשה. בין צאצאיה לצאצאי שתי נשותיו האחרות של בוסתנאי היו מחלוקות על ראשות הגולה. הפולמוס סביב מעמדם ההלכתי של בני איזדדואר נמשך זמן רב, וגאוני בבל נדרשו לעסוק בפרשה זו פעמים רבות. בדרך כלל נטו גאוני בבל לראות בצאצאיה יהודים כשרים ולא בני שפחה ובסופו של דבר קיבלו צאצאי איזדדואר שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה.

צאצאיה והפולמוס סביב מעמדם

משמת בוסתנאי, התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודייה טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. במשך שנים התייחסו חסדאי ובראדוי, בני אשתו היהודייה של בוסתנאי, לבני איזדדואר כבני שפחה. היחס כלפי בני איזדדואר נמשך גם בימיהם של צאצאי חסדאי ובראדוי.
גאון סורא, רב שמואל גאון (ד'ת"צ-ד'תק"ח, 730-748), הכשיר את בני איזדדואר, שהריאדא וגדדנשאה כיהודים כשרים לכל דבר. גאונים נוספים סמכו ידיהם על פסק זה, במהלך הדורות שלאחר מכן. רב חנינאי כהנא בר רב הונא, גאון סורא (משנת ד'תקכ"ט - 769), השיא את בתו לנכדו של שהריאדא בן איזדדואר, ובכך ניתן תוקף נוסף ופרסום רב לפסק הגאונים שהכשירו את בני איזדדואר. הגאונים הניחו שאדם חכם ושומר תורה ומצוות כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר. מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל: "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ולמסקנות יש חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים.
לאחר מות ראש הגולה חנניה בן דוד, מינו הגאונים את מר זכאי בר אחונאי, מצאצאי שהריאדא בן איזדדואר, לראש הגולה. על המינוי ערער רב נטרונאי בר חביבאי, ממשפחת חסדאי], אבל חכמי ישיבות סורא ופומבדיתא תמכו במר זכאי, ורב נטרונאי בר חביבאי עזב את בבל והיגר לספרד.