google/wiki40b huggingface dataset:
בדיקת תכונות מדגמית

בדיקת תכונות מדגמית (באנגלית: Property Testing) הוא ענף מחקר של מדעי המחשב העוסק באלגוריתמים אקראיים אשר תכליתם להבחין בין עצמים שיש להם תכונה מסוימת לבין עצמים הרחוקים מכל עצם שיש לו תכונה זאת. הבחנה בין המקרים האלו היא פתרון מקורב לבעיית ההכרעה הנסובה על זיהוי מדויק של עצמים שיש להם את התכונה האמורה (ודחיה של כל עצם שאין לו את התכונה). היתרון של אלגוריתמים מקורבים כאלו הוא שהם עשויים להיות הרבה יותר יעילים מאלגורתמי הכרעה מדויקים, ובפרט האלגוריתמים המקורבים מסוגלים להסתמך על מדגם קטן של העצם הנבחן.

דוגמה

ניתן להבחין בין רשימה ממוינת (של ערכים שונים) לרשימה אשר רחוקה בכל רשימה כזאת על ידי בחינה של מספר לוגריתמי של איברים בסדרה.
האלגוריתם פועל על ידי בחירה של איבר אקראי בסדרה, וחיפושו בסדרה על ידי ביצוע חיפוש בינארי. אם הסדרה אכן ממוינת וכל איברי שונים - האלגוריתם תמיד ימצא את הערך שנבחר במיקומו הראשוני, אולם אם הסדרה רחוקה מכל סדרה ממוינת - בהסתברות לא קטנה האלגוריתם לא יחזור למיקום ההתחלתי.

מקורות

E. Fischer.
The art of uninformed decisions: A primer to property testing. The Computational Complexity Column of The Bulletin of the European Association for Theoretical Computer Science 75, pages 97--126, 2001.
O. Goldreich, S. Goldwasser, and D. Ron. Property testing and its connection to learning and approximation. Journal of the ACM, pages 653--750, July 1998.
R. Rubinfeld and M. Sudan. Robust characterization of polynomials with applications to program testing. SIAM J. on Computing, Vol. 25 (2), pages 252--271, 1996.
D. Ron. Algorithmic and Analysis Techniques in Property Testing, Foundations and Trends in Theoretical Computer Science: vol. 5, no. 2, pages 73–205, 2009.
אלרגיה לחלב

אלרגיה לחלב היא סוג של אלרגיה למזון בה מתקיימת תגובה חיסונית לחלבונים של חלב מבעל חיים כלשהו. תגובה אימונולוגית (חיסונית) לאחד או יותר מחלבוני החלב. השכיחות המדווחת בספרות, בקרב פעוטות ותינוקות נעה בין 2% לבין 5% וחולפת לרוב עד גיל 5 שנים. על פי מחקר שנערך בישראל, שכיחות האלרגיה מסוג lgE לחלב בקרב תינוקות, היא 2-3%. שיעור התינוקות המאובחנים כסובלים מאלרגיה לחלב גבוה מהשיעור האמיתי. הטיפול באנשים אלרגיים לחלב היא הימנעות מוחלטת מחלב ומוצריו, וכן ממזונות המכילים חלבוני חלב.

תסמינים

התסמינים העיקריים לאלרגיה לחלב הנם פריחה בעור, סרפדת, הקאות, שלשול ועצירות. בשנים 2011-2004 תועדו בישראל שלושה מקרי מוות של ילדים חולי אסתמה אלרגים לחלבון חלב, כתוצאה מחשיפה למיליגרמים של חלבון חלב בתוך מזון שסומן פרווה.
הופעת התסמינים עלולה להתרחש בין דקות ספורות לאחר החשיפה לחלבונים לבין מספר שעות לאחר מכן. בחלק מהמקרים הופעת התסמינים תתרחש אף מספר ימים לאחר החשיפה לחלבונים.

הבדלים עם רגישות ללקטוז

אלרגיה לחלב היא אלרגיה למזון, תגובה חיסונית שלילית לחלבונים בחלב בעוד שרגישות ללקטוז היא תסמונת קלינית המאופיינת בחוסר היכולת לעכל לקטוז בצורה מיטבית.

סטטיסטיקה

אלרגיה לחלב היא אלרגיה למזון השכיחה ביותר בקרב התינוקות. אלרגיה לחלב קיימת בקרב 2% ל-3% מהתינוקות במדינות המפותחות בעולם, בעוד שבסביבות 85-90% מהילדים אינם אלרגים יותר לחלב כאשר הם עוברים את גיל 3.
נקודת איסוף

תקציר העלילה

משפחת וייסמן כוללת את יוסף (ג'ו) ויסמן בן ה-11, את הוריו שמואל ושרה ושתי אחיותיו הגדולות שרלוט וראשל. המשפחה מתגוררת בפריז, אליה הגיעו שמואל ושרה וייסמן מפולין לפני שנים רבות. עלילת הסרט נפתחת ביוני 1942, כאשר בצרפת שולטים הנאצים ובדרום המדינה שולטת ממשלת הבובות של משטר וישי המשתפת פעולה עם הנאצים. היהודים מצווים לענוד טלאי צהוב ומוטלות עליהם הגבלות שונות שהולכות ומחמירות עם הזמן.
משפחת ויסמן מנסה להסתגל למצב החדש בתקווה שהמלחמה תסתיים והם יחזרו לחיות בצורה רגילה, אולם בחשאי מתנהלות ההכנות לגירוש יהודים מצרפת.
בבוקר ה-16 ביולי 1942 מגורשת משפחת וייסמן יחד עם שכניהם ו-13,000 יהודים נוספים לאצטדיון מרוצי האופניים בפריז, ולודרום ד'איבר, על ידי המשטרה הצרפתית, שם הם מחכים לגורלם, תוך שהם סובלים מצפיפות קשה, כמעט ללא מזון ומים וללא תנאים סניטריים. על השירותים הרפואיים באצטדיון מופקד ד"ר שיינבאום, רופא יהודי, ואיתו מספר מצומצם של אחיות מהצלב האדום, בהם גם אנט מונוד, אחות נוצרייה צעירה שמזדהה עם סבלם ומחליטה להצטרף אליהם למחנה הריכוז בון-לה-רולאנד, אליו הם מועברים כעבור כמה ימים. לאחר מספר שבועות במחנה הריכוז נשלחים המבוגרים מזרחה, למחנות ההשמדה בפולין, ובמחנה נשארים הילדים. ג'ו וייסמן מצליח להימלט יחד עם ילד נוסף. שאר הילדים נשלחים "מזרחה" (למחנות ההשמדה).
בסרט מוצגות תגובות מחאה שונות של תושבי פריז ביחס לאפליית היהודים ופעולות רבות של סיוע והצלה, לצד תגובות אנטישמיות.

יצירת הסרט וביקורות

צילומי הסרט התחילו במאי 2009 ונמשכו 13 שבועות בהשתתפות 9,000 ניצבים. מבנה האצטדיון ששימש כנקודת איסוף ומחנה הריכוז שוחזרו בהונגריה עבור צילומי הסרט. הבסיס לתסריט נכתב על פי עדויות שגבתה הבמאית מג'ו ויסמן ואנט מודו במהלך התחקיר לסרט.
מבקר הקולנוע מאיר שניצר טען כי הסרט אינו מדייק בפרטים ההיסטוריים ומציג באופן מרוכך את מעורבות העם הצרפתי במעשים המתוארים בו.
התנגשות המטוס בבניין האמפייר סטייט

התנגשות המטוס בבניין האמפייר סטייט בעיר ניו יורק אירעה ב-28 ביולי 1945. מפציץ מדגם B-25 מיטשל תעה בדרכו בגלל ערפל מעל ניו יורק והתנגש בצידו הצפוני של הבניין. בתאונה ניספו 14 אנשים ונגרם נזק רב, אך יציבות המגדל לא התערערה.

התאונה

בבוקר ב-28 ביולי 1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, המריא משדה תעופה צבאי במסצ'וסטס מפציץ מדגם B-25 מיצ'ל בדרכו לנמל התעופה ניוארק שבניו ג'רזי. קברניטו, סגן-אלוף ויליאם פרנקלין סמית', היה בוגר האקדמיה הצבאית ווסט פוינט ובעל ניסיון של 30 גיחות הפצצה בחזית אירופה. 
בהתקרבו לניו יורק נח ערפל כבד על העיר וסביבותיה. סמית' ביקש אישור נחיתה בנמל התעופה לה גוארדיה ונענה שהראות שם אפסית. מגדל הפיקוח בנמל הורה לו להמשיך בדרכו לניוארק ולשמור על גובה של 1,500 רגל (457 מטרים) בעת מעברו מעל מנהטן.
סמית תעה בדרכו בגלל הערפל, או שאולי טעה וחשב שהנהר איסט שממזרח למנהטן הוא הנהר הדסון שממערב לו, והחל מוקדם מדי להנמיך לקראת נחיתה בניוארק. כשהגיע לגובה של 500 רגל ובמהירות טיסה של 360 קילומטר לשעה עמד בפני התנגשות בבניין RCA (כיום בניין ג'י אי) שגובהו 259 מטרים. ברגע האחרון ביצע הקברניט פנייה והמטוס החטיא את הבניין, אך כעבור מספר שניות, בשעה 9:40, פגע המטוס שמשקלו 15 טון במגדל האמפייר סטייט - המבנה הגבוה ביותר בניו יורק אז, בן 103 קומות. למשמע רעש הפגיעה חששו חלק מהעוברים ושבים סביב המגדל שטייס מתאבד יפני (קמיקזה) פגע בעיר.
המטוס פגע בבניין בחזיתו הצפונית, הפונה לרחוב 34. הוא פגע בקומה ה-79, בגובה של 278 מטרים, שם שכנו משרדי המועצה הקתולית הלאומית לסעד. הפגיעה פערה בקיר הבניין חור בגודל של 5.5 ‏X‏ 6.1 מטרים. אחד משני מנועי המטוס חלף דרך הבניין, יצא מחזיתו הדרומית ונפל משם כ-270 מטרים עד שפגע בגג של בניין מעבר לרחוב וחולל בו דלקה. המנוע השני וחלק מכן הנסע צנחו דרך פיר מעלית בבניין עד לתחתיתו. שברים אחרים של המטוס נפלו לרחוב שמתחת.
במגדל פרצה שריפה. מכבי האש של ניו יורק נזעקו למקום. אף על פי שמעליות בבניין נפגעו והכבאים נאלצו לסחוב את צינורות הכיבוי במעלה 11 קומות לפחות, הם הצליחו לכבות את האש לאחר 40 דקות (עד היום לא כובתה בהצלחה שריפה בנקודה גבוהה יותר בבניין כלשהו). יציבות המגדל לא התערערה.
בתאונה ניספו 14 איש - שני הטייסים ומכונאי שהצטרף לטיסה ו-11 איש שהיו בבניין. 26 נפצעו. אחת הפצועות הוכנסה על ידי החובשים למעלית מבלי שידעו שכבלי המעלית התערערו בעקבות התאונה. המעלית צנחה 75 קומות למטה, אך היא שרדה - אירוע שזכה להכרה כשיא גינס.

לאחר התאונה

למרות התוצאות הקשות של האירוע שבו עסקים בקומות רבות של הבניין לפעילות כבר למחרת. עד היום מסמן מקומה של אבן חסרה בציפוי המבנה את פגיעת המטוס בו.
כעבור שנה החטיא מטוס אחר במעט את הבניין.
התאונה הביאה לחקיקת חוק (Federal Tort Claims Act), אשר איפשר לראשונה לאזרחים להגיש תביעות נזיקין נגד הממשל הפדרלי. הוא הכיל הוראות תחולה בדיעבד שאיפשרו לנפגעי התאונה לתבוע פיצויים עבור נזקיהם בה.
קרוליין קור

ביוגרפיה

קרוליין קור נולדה בדאנדוק, שנמצאת כ-80 קילומטרים צפונית מדבלין, לג'ין וגארי קור. היא גודלה בבית קתולי. אחיה הגדולים הם שרון קור וג'ים קור, ואחותה הקטנה היא אנדראה קור. היא נשלחה לאותו בית ספר כמו אחיותיה - "Dun Lughaidh Convent". קרולין עבדה במקמאנוס'ס - בר של דודתה בדאנדוק ביחד עם אחיותיה.
ההורים שלה, ג'ין וגארי, ניגנו בלדות ומנגינות עממיות בלהקות מקומיות, ואחר כך הקימו להקה משלהם שנקראה "Sound Affair". ג'ין שרה וגארי ניגן בקלידים והם ניגנו גרסאות כיסוי של שירים של להקות מפורסמות. קור ואחיה, שנסעו עם הוריהם להופעות במכונית המשפחתית, נחשפו למוזיקה מגיל צעיר. 
קור למדה לנגן בפסנתר מאביה בגיל צעיר כמו שאר אחיה. היא גם למדה לנגן על הבודראן על ידי צפייה בסרטונים של מוזיקאים איריים מסורתיים שמנגנים על הכלי.

חיים פרטיים

קרולין התחתנה עם פרנק וודס, החבר שלה זה מספר שנים, באוגוסט 2002, במיורקה. בנם הראשון, ג'ייק, נולד ב-12 בפברואר 2003, ולאחר מכן נולדה בתם ג'ורג'ינה. לאחר לידתה לקחה קור פסק זמן מהלהקה. ב-1 בדצמבר 2006 ילדה את התינוקת השלישית שלה, שנקראה ריהאן. 
הקורס קיבלו MBE של כבוד מהמלכה אליזבת' השנייה בגלל ההשפעה של המוזיקה שלהם ועבודת הצדקה שלהם שגייסה כסף עבור בית חולים פרימן בניוקסטל, קורבנות של הפצצת האומג ועוד צדקות אחרות.
המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט

היסטוריה

המרכז נוסד בשנת 1994, בשם "שערי משפט", על ידי קבוצה של אנשי ציבור בראשותו של משה מושקוביץ אשר עומד בראש העמותה עד עצם היום הזה. בתפקיד הדיקן הראשון שימש פרופ' מנחם אלון (עד שנת 2002).
במשך חמש עשרה השנים הראשונות, התמקד המרכז באופן בלעדי בתחום ההכשרה המשפטית. בתחילת הדרך זכה להכרה זמנית כמכון להכשרה משפטית וב-18 בפברואר 2001 קיבל הכרה קבועה כמוסד להשכלה גבוהה.
המרכז האקדמי פתח תוכנית לחשבונאות, בראשותו של פרופ' נסים ארניה, וקיבל הסמכה של המועצה להשכלה גבוהה החל משנת 2010. תוכנית תואר ראשון חדשה וייחודית במנהל, ממשל ומשפט אושרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה ב-3 ביולי 2012, ונפתחה בסמסטר הסתיו 2013. תוכנית לתואר שני במשפטים (LL.M) נפתחה באוקטובר 2015.
בשנת הלימודים תשע"ז, החל בלימודיו במקום המחזור הראשון לתואר במינהל מערכות בריאות.

כתבי עת

המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט מפרסם (באמצעות הוצאת "נבו") שני כתבי עת, "שערי משפט", ו"משפחה במשפט".

אגודת הסטודנטים

אגודת סטודנטים במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט פועלת לייצוג הסטודנטים בפני מוסדות המרכז ופועלת לקידום ענייני הסטודנטים. האגודה יוזמת פרויקטים שונים לשיפור רווחת הסטודנטים, מסייעת בקבלת מידע על מלגות ומענקים, מעודדת ומארגנת פעולות חברה, תרבות ועזרה לקהילה.
ביטאון הסטודנטים של המרכז מופק כולו, הן ברמת התוכנית והן ברמה הארגונית, על ידי אגודת הסטודנטים ומופץ חינם. הביטאון מקפל בתוכו מידע, הגיגים ורעיונות בקשת רחבה של נושאים, בנוסף, משמש במה לשיח סטודנטים הנסוב סביב סוגיות משפטיות בפרט וציבוריות בכלל. בעזרת הביטאון מקדמת אדות הסטודנטים את המעורבות החברתית של הסטודנטים ומלבד הפקתו, פועלים חברי המערכת לקידום יוזמות חברתיות במרכז.
אריה בבקוב

אריה בַּבּקוֹב (כ"ח בחשוון ה'תרמ"א, 2 בנובמבר 1880 - י"ד בתשרי ה'תש"ט, 20 באוקטובר 1948) היה עסקן ציוני, עיתונאי פובליציסט ועורך. מראשי הצה"ר, ציר וחבר נשיאות קונגרס היסוד של ההסתדרות הציונית החדשה.

ביוגרפיה

נולד בגטצ'ינה שליד פטרבורג, לזלמן דוד בבקוב, חייט במקצועו. קיבל חינוך מסורתי בחדר ובישיבת סלבודקה. אחרי לימודיו (1900–1908) למד באוניברסיטת פטרבורג.
ב-1907 נישא לרוזה דוברינר. הוא הצטרף לחבורת העסקנים הציוניים בפטרבורג, והיה חבר מערכת כתב העת ראזסווייט, שבו החל לפרסם מאמרי דעה. כן כתב ב"הזמן" העברי.
בתחילת דרכו שימש מורה, פועל בבית חרושת ופקיד. במקביל החל בפעילות ציונית והיה ציר בוועידת מינסק ובוועידת הלסינגפורס. אחר כך ציר בהקונגרס הציוני העולמי השביעי, האחד עשר, השנים עשר והשבעה עשר.
ב-1921 עלה לארץ ישראל. לצד עבודותיו כמנהל בחברות שונות, היה חובב רדיו (ולפי אנציקלופדיה תדהר, האדם הראשון בתל אביב שהחזיק משדר רדיו מתוצרת בית) ומנהל שירות הרדיו העברי הראשון שפעל מגני התערוכה טרום הקמת שירות השידור הראשון.
ב-1933 הצטרף למפלגת המדינה העברית והיה עורך ביטאונה "המטרה".
בקונגרס היסוד של ההסתדרות הציונית החדשה (1935) היה ציר וחבר הנשיאות.
בשנותיו האחרונות צמצם את פעילותו הציבורית. הוא התגורר ברחוב בצלאל בתל אביב, עד פטירתו בי"ד בתשרי ה'תש"ט, 20 באוקטובר 1948.
שמעון לוינזון

שמעון לוינזון (לביא) (נולד ב-31 בינואר 1933) הוא מרגל ישראלי ששימש קצין ביטחון במשרד ראש הממשלה ופעל לטובת ברית המועצות תמורת כסף.

ביוגרפיה

לוינזון נולד בירושלים ולמד בבית הספר תחכמוני. התגייס לצה"ל ב-1950 שירת כפקיד בוועדת שביתת הנשק ישראל-ירדן. השתחרר מצה"ל ועבד במכון הממשלתי לבדק מטוסים חזר לשירות קבע ושירת בנספחות צה"ל בטורקיה. לאחר חזרתו יצא לקורס קצינים אך הודח וקיבל דרגת ייצוג של קצין. המשיך לשרת כנציג צה"ל בוועדת שביתת הנשק, ושימש מתאם בין חיל המודיעין לצבא ירדן. ב-1960 עבר קורס מודיעין בכיר והוצב כראש מדור תיעוד במחלקת איסוף באגף המודיעין. השתחרר משירות הקבע ב-1961. 
הוא מונה למנכ"ל החברה הממשלתית למדליות ומטבעות אך נאלץ לפרוש לאחר מספר חודשים בשל דיווח כוזב. ב-1963 התגייס לשירות בשירות הביטחון הכללי ועבד בראש צוות בתחום התשאול. ב-1965 עבר לשרת בתפקיד דומה במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. ב-1967 חזר לשרת כנציג בוועדת שביתת הנשק, עד לביטולה בעקבות מלחמת ששת הימים. הוא עבר לשרת ביחידת הקישור לאו"ם ומונה למפקדה. 
ב-1970 שב למוסד ושירת כראש שלוחה מחוץ לישראל, באגף "תבל" האחראי לקשרי החוץ של הארגון, בעקבות תקלה ביטחונית שנגרמה באחריותו נאלץ לשוב לישראל, ומונה לעוזר לראש מחלקת קשרים מיוחדים בארגון. ב-1973 חזר ליחידת הקישור לאו"ם ושירת כקצין קישור בדרגת אלוף-משנה עד פרישתו משירות ב-1978, לאחר שהרמטכ"ל החדש, רפאל איתן, סירב לקדמו. 
לוינזון עבר לעבוד באו"ם, הוצב בתאילנד ומונה לאחראי על המלחמה בסמים. באפריל 1983 פנה מיוזמתו לשגרירות ברית המועצות בבנגקוק והציע את שירותיו כמרגל תמורת תשלום. הונפקה לו אשרה והוא נצטווה לטוס למוסקבה שם נאסף על ידי מפעיליו מסוכנויות הביון הסובייטיות. בסדרת מפגשים ברחבי אירופה צויד לוינזון באמצעי ריגול שונים בהם פנקסים מיוחדים ואמצעים לכתיבת כתב סתרים, מצלמת פנטקס וסרטי צילום מיוחדים. הוא ניסה להתקבל חזרה לשירות במוסד אך נדחה. 
במאי 1985 מונה על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אברהם טמיר, ובהמלצת בכירים בהם ראש הממשלה, שמעון פרס, לקצין ביטחון (קב"ט) במשרד ראש הממשלה. במסגרת תפקידו זה התאפשרה לו גישה לכספות ולמידע רגיש רב. הוא העביר למפעילו "ג'ורג'", מידע על מבנה ויחידות קהילת המודיעין הישראלית, כולל על נתיב, לשכת הקשר עם יהודי ברית המועצות, על מבנה וארגון משרד ראש הממשלה, משרד החוץ והמערכת הפוליטית בישראל, וכן מידע על קציני מודיעין אמריקאים, שהיו בקשר עם המודיעין הישראלי. על המידע שהעביר קיבל סכום מצטבר של כ-30 אלף דולר. בדצמבר 1985 נאלץ לעזוב את משרד ראש הממשלה בעקבות תפקוד לקוי. 
בעקבות מידע שהגיע למוסד והועבר לשב"כ, החל מבצע בשם "אשל המדבר" ללכידתו של לוינזון. הוא נעצר במאי 1991 והודה בחשדות שיוחסו לו. במשפטו העידו עדות אופי לטובתו בכירים ששירתו במערכת הביטחון, בהם אריאל שרון ורפי איתן. על לוינזון נגזרו ב-1993 12 שנות מאסר והוא הורד לדרגת רב-סמל. את מאסרו עשה תחילה בבית סוהר שקמה באשקלון כשכנו לתא של מרקוס קלינגברג וב-1996 הועבר לבית סוהר מעשיהו כשכנם של מורשעי פרשת הדיסקונטאים. במהלך שהייתו בכלא, עזבה אותו אשתו, ומכריו ועמיתיו ניתקו קשר ממנו. הוא שוחרר ב-1999 לאחר ניכוי שליש ממאסרו. לאחר שחרורו התגורר בדירה שכורה בירושלים. 
בשנת 2003 לאחר שנסתיים צו איסור יציאה מהארץ עזב את ישראל ועבר להתגורר בתאילנד בה הוא משמש כיועץ חקלאי.
אנדרי שפיצר

אנדרי שפיצר (כ"ג בתמוז תש"ה, 4 ביולי 1945 – כ"ו באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן סיף וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

ביוגרפיה

אנדרי שפיצר נולד בעיר טימישוארה ברומניה. הוא עלה לישראל בגיל 19.
ב-1964 עבר להאג שבהולנד כדי ללמד סיף עם "מאסטר אברהם". משפחת סמיטלו אירחה אותו בביתם שבצפון האג בשנותיו הראשונות בעיר. 
ב-1971 הוא התחתן בהולנד עם אנקי והחליט לשוב לישראל. כשהגיע לישראל עזר בהקמת האקדמיה ללימודי סיף. שפיצר נהפך לאחד מבכירי מורי הסיף בארץ ולימד במכון וינגייט. הוא גר ברמת גן עם אשתו ובתו התינוקת, שנולדה חודשים ספורים לפני שטס לאולימפיאדת מינכן.
שפיצר שהה בביקור אצל הורי אשתו בהולנד, והגיע למינכן 4 שעות לפני שהטרוריסטים חברי ארגון הטרור, "ספטמבר השחור", פרצו לחדרו והרגו את יוסף רומנו ואת משה ויינברג וחטפו אותו ועוד 8 אנשים מהמשלחת האולימפית הישראלית. 
שפיצר נראה פעם אחת בלבד בזמן שהיה חטוף. הוא היה עם גופייה לבנה, כשידיו כפותות מקדימה, וניהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית. כששפיצר אמר משהו שהחוטפים לא רצו שיגיד, הם הכו אותו עם רובה ה-AK-47 והרחיקו אותו מהחלון. זו הייתה הפעם האחרונה שהוא נראה בחיים. 
לאחר 20 שעות של משא ומתן, הוא הובל יחד עם שאר החטופים חברי המשלחת למסוק. בניסיון חילוץ כושל של המשטרה הגרמנית נרצח שפיצר מיריות רובה של אחד המחבלים. 
שפיצר נקבר לצד עמיצור שפירא, קהת שור, אליעזר חלפין ומארק סלבין בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.
אלמנתו אנקי התחתנה מחדש ושמה שונה לאנקי שפיצר-רכס. היא הייתה ממובילי המאבק לכך שממשלת גרמניה תודה שניסיון החילוץ של אנדרי וחברי המשלחת האחרים היה רשלני. בשנת 2003 הסדירו משפחות קורבנות הטבח את הפיצוי הכספי שקיבלו ממשלת גרמניה. 
ב-2015 חשפו אנקי ואילנה רומנו, אלמנתו של יוסף רומנו, בראיונות ובסרט תעודי כי על פי תמונות ודוחות שנמסרו להם מהרשויות בגרמניה, עולה כי הספורטאים בני הערובה הוכו ועונו לנגד עיני חבריהם בטרם נרצחו.
אנקי משמשת כתבת לענייני ישראל בערוץ טלוויזיה בהולנד.
רוב מוחלט

רוב מוחלט הוא רוב של בעלי זכות ההצבעה, ללא תלות במספר המתנגדים לדעת הרוב או במספר המשתתפים בהצבעה. כך בחברה או ארגון המונים 35 חברים, רק במידה ולמעלה מ-17.5 מהקולות יהיו בעד, ההצעה תתקבל. גם במידה וסך המשתתפים בדיון הוא 20, ורוב של 17 מתוכם יצביעו בעד, שהוא רוב גבוה לסך המצביעים, ההצעה לא תתקבל היות שאין רוב מסך חברי הארגון.
רוב מוחלט יכול להיחשב לרוב מיוחס מסך המצביעים, אך הוא רוב פשוט מסך בעלי זכות ההצבעה.
כאשר בארגון יש מספר מושבים שאינו משתנה, הרוב המוחלט דורש מספר קבוע של תומכים. לדוגמה בכנסת יש 120 חברים. כך רוב מוחלט של חברי הכנסת יהיה של 61 קולות ומעלה, ללא קשר למניין המשתתפים בהצבעה.
רוב הארגונים הפרטיים אינם משתמשים ברוב מוחלט קבוע, המשמש בעיקר במערכות ציבוריות וממשלתיות כדוגמת, מועצת הביטחון של האו"ם והכנסת.
יוסף זינגר

ביוגרפיה

זינגר נולד בווינה בירת אוסטריה למשפחה ציונית ממוצא פולני. בשנת 1933 עלו לארץ ישראל והוא החל, עם אחיו מיכאל, בלימודים בבית הספר הריאלי. בנעוריו היה פעיל בגדנ"ע ובארגון "ההגנה", תחת פיקודו של חיים לסקוב. בשנת 1941 היה בין הראשונים בארץ בעלי רישיון טיסה, אותו קיבל לצד לימודי הנדסה אווירונאוטית שערך בהתכתבות עם האגודה המלכותית הבריטית לתעופה. בשלהי מלחמת העולם השנייה גויס לשורות הצבא הבריטי והועסק כמכונאי מטוסים במצרים. לאחר שחרורו, בשנת 1946, החל בלימודי הנדסת מטוסים באוניברסיטת לונדון וסיימם בהצטיינות. בשנת 1949 שב למדינת ישראל והצטרף לחיל האוויר.
בחיל האוויר עסק בהסבת כלי התעופה של החיל למטוסי קרב והיה ממקימי מחלקת ההנדסה של החיל, מטעמו נשלח ללימודי תואר שני בהנדסה אווירונאוטית במכון הפוליטכני בניו יורק (1952–1953). בתום שש שנות שירות שוחרר בדרגת רב-סרן, אך לאורך השנים נותר יועץ לחיל האוויר, חיל הים ורפא"ל. בשנת 1957 השלים דוקטורט בהנדסה אווירונאוטית במכון הפוליטכני, בהנחיית פרופ' ניקולס הוף. משנת 1955 היה חבר סגל במחלקה להנדסה אווירונאוטית של הטכניון ובשנת 1961 הוענקה לו דרגת פרופסור חבר. שימש פעמיים בתפקיד דקאן הפקולטה (1958–1960, 1965–1967).
מראשית עבודתו במחלקה הופקד על תחום מבנה מטוסים. בראשותו הוקמה המעבדה לקריסת מבנים דקי דופן, בה נערכים ניסויים בעלי שם עולמי לבחינת תאוריות בתחום. מחקריו נגעו להתנהגות טילים, מטוסים, צוללות ומיכון כבד. מחקריו זכו למימון חיל האוויר האמריקני והיוו חלק ממערך הניסוי שקדם לתוכנית החלל אפולו וייצור טיל סאטורן 5. בשנים 1971–1973 שימש זינגר ראש חטיבת ההנדסה וסמנכ"ל התעשייה האווירית, בתקופה שבה נערכה התעשייה לייצור מטוסי "ערבה", "ווסטווינד" ו"כפיר".
בשנים 1982–1986 שימש נשיא הטכניון. לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון התעשייה האווירית (1986–1987). בין תפקידיו הציבוריים האחרים לאורך השנים היה חבר הוועדה המייעצת של המדען הראשי במשרד הביטחון (1968–1976), חבר המועצה להשכלה גבוהה (1975–1981) וחבר הוועדה לבדיקת תשתיות החלל במשרד המדע. בשנים 1970, 1971 ו-1979 היה חבר ועדת פרס ביטחון ישראל. בשנים 1982 ו-1986 שימש נשיא המועצה הבינלאומית של מדעי התעופה ובשנת 1951 היה ממייסדי האגודה הישראלית לתעופה.
זינגר הוזמן כפרופסור אורח ועמית מחקר לאוניברסיטת סטנפורד, המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת לונדון. כן הוא הוכר כחבר האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (1978), חבר האקדמיה הלאומית של ארצות הברית להנדסה (1981) וחבר זר באקדמיה הלאומית של צרפת לתעופה ולחלל (1984). בשנת 2000 הוענק לזינגר פרס ישראל בתחום ההנדסה והטכנולוגיה.
זינגר היה דודנו של איש התיאטרון והקולנוע והצייר הנאיבי יהושע ברנדשטטר. על שמו כיכר בכרמל מרכזי בחיפה.
צ'רווינסק על נהר ויסלה

יהודי צ'רווינסק

בין מלחמות העולם נמנו בכפר 358 יהודים, מתוך 1,608 תושבים, ופרנסתם הייתה על המסחר והמלאכה.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, חויבו יהודיו בביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. עם הגעת פליטים יהודים רבים לכפר, מונה בו יודנרט, ובסתיו 1941 רוכזו כל יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, אליו הובאו עוד כ-600 יהודים מווישוגרוד.
בחורף 1942-1941 מתו מאות מיושבי הגטו שבכפר כתוצאה מתנאי המחיה הקשים בו. בתקופת פעילות הגטו התארגנה בו קבוצת מחתרת יהודית, אשר יצרה קשר עם יחידות פרטיזנים באזור.
ב-28 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שבכפר אקציית חיסול. כ-2,000 יושבי הגטו, וכן נשים, ילדים וחולים יהודים שהובאו למקום לא מכבר מצ'חנוב, גורשו לגטו נובידבור מזובייצקי, ומשם שולחו לאושוויץ.
לילי בוניש

קורות חיים

בוניש נולד למשפחה יהודית-ספרדית בקסבה של אלג'יר. היה ילד פלא, שלימד את עצמו לנגן על המנדולה של אביו בגיל שבע. בהמשך היה זמר מבוקש ברחבי צרפת של שנות ה-40 ובמהלך המלחמה. בוניש שילב טנגו, פסדובלה וממבו לתוך הרפרטואר שלו, במיוחד בזמן שבידר את החיילים. הוא היה ידוע בכך ששר עם מילים בערבית מספר מהשירים הקובניים הגדולים והפופולריים ביותר, כחלק מהרפרטואר הקבוע שלו. הוא פרש במהלך שנות ה-50 ופתח מחדש את הקריירה שלו בשנת 1990, כשהוא מוציא את אלבומו Boniche Dub' ב-1998, שהופק על ידי ביל לאסוול ודיואן ז'אן טויטו. האלבום זיכה אותו במעריצים חדשים בכל רחבי אירופה. רטרוספקטיבה זו, של שילוב הלהיטים הגדולים ביותר שלו עם חומרים שטרם פורסמו בעבר, לא רק שממלא את החסר ביחס להקלטות זמינות, אלא גם מהווה מחווה לחלוציות חשובה בתחום של היתוך תרבותי.
בנוסף לכתיבת מוזיקה מסחרית, הוא גם היה מלחין סרטים. נפטר בפריז.
My Only Wish (This Year)

רקע וכתיבה

את השיר כתבה בריטני ספירס ביחד עם בריאן קירולף וג'וש שוורץ. כמו כן, נכלל השיר באלבום האוסף Platinum Christmas, בו נכללו מגוון שירי חג מולד שונים, אותם שרו זמרים בינלאומיים שונים, כמו ויטני יוסטון וכריסטינה אגילרה.
בדנמרק, זכה השיר למעמד הפלטינה, על מכירות של 90,000 עותקים.
מגנטו

מגנטו (Magneto) הוא רכיב במערכת ההצתה המספק פולסים חשמליים למצת של מנועי בעירה פנימית, בעיקר מנועים קטנים של אופנועים, מכסחות דשא ומסורי בנזין וכן במטוסים קטנים, בדומה לפולס שאותו מספק הסליל (קויל) במנועי מכוניות.
במטוסים יש, בדרך כלל, שני מצתים לכל בוכנה, שכל אחד מהם מופעל על ידי מגנטו משלו. יתירות זו מבטיחה שרידות במקרה של תקלה במגנטו אחד, וכן מספקת הצתה טובה יותר.
המגנטו מבצע את הפעולות שמבצעים הדינמו, ה-contact breaker והסליל גם יחד.
שורת הדין (ארגון)

דרכי פעולה

לדברי מייסדי הארגון, הם שאבו השראה מהארגון האמריקאי "המרכז המשפטי לדרום העני", אשר שם לו למטרה למוטט כלכלית את ארגון ה"קו קלוקס קלאן". דרך הפעולה של הארגון מבוססת על אסטרטגיה שפיתח ראש המוסד לשעבר מאיר דגן, ולפיה יש לנתק את מחוללי הטרור מהחמצן המניע אותם - הכסף.
הארגון מייצג נפגעי טרור בתביעות המתנהלות בישראל, בארצות הברית, בקנדה ובמספר מדינות באירופה. הנתבעים הם ארגוני טרור וכן גופים ומדינות המממנות טרור כגון חמאס, הג'יהאד האיסלאמי, הרשות הפלסטינית, אש"ף, חזבאללה, סוריה, איראן, מצרים, קוריאה הצפונית, UBS השווייצרי, הבנק הערבי, בנק סין, בנק LCB בלבנון, ועוד.
הארגון נאבק על זכויות העם היהודי גם בבג"ץ בישראל ובבתי משפט נוספים בעולם. כך יצג ב-2018 חקלאים מעוטף ישראל בתביעה נגד חמאס מבעיר שדות העוטף באמצעות טרור העפיפונים ובלוני התבערה. הארגון מביא משלחות של תושבי חוץ לישראל ומקיים הרצאות וכנסים בנושאים הקשורים לאיום הביטחוני על מדינת ישראל ומאבקה בטרור.

קשרי הארגון עם ממשלת ישראל

'שורת הדין' ניזונה גם ממודיעין המועבר אליה מיחידת 'צלצל' של המוסד, שייעודה מלחמה כלכלית במקורות המממנים את הטרור ובאנשי הכספים המפעילים את המנגנון.
ב-2011 דלף מברק דיפלומטי אמריקני מ-2007 העוסק בפעילות הארגון. על פי המברק נעזר הארגון בראיות שמספקת לו ממשלת ישראל, ובשנים הראשונות אף קיבל מן הממשלה הנחיות באילו מקרים לטפל. במברק מוזכרים בשמם עובדים של המועצה לביטחון לאומי ושל המוסד כאנשי קשר של דרשן-לייטנר למטרות אלה.