google/wiki40b huggingface dataset:
קן מקווי

קן מקווי (נולד ב-1940) הוא אמריקאי-קנדי, מייסדו של פרויקט נזכור ומומחה לתופעת הכחשת השואה, מכחישי השואה, וארגוני השנאה שמאחוריהם.
בתחילת שנות התשעים מקווי היה משתתף בקבוצת הדיון alt.revisionism באינטרנט, המוקדשת לגישה "רוויזיוניסטית" לשואה. קבוצת דיון זו שימשה מעוז למכחישי שואה, ועוררה נגדה ארגונים הנלחמים באנטישמיות ובהכחשת השואה, כמו מרכז שמעון ויזנטל, שדרשו להטיל עליה צנזורה. אולם מקווי וחבריו החליטו להילחם במכחישי השואה לא על ידי צנזורה, אלא על ידי חשיפת השקרים והרשלנות של מכחישי השואה, ועל ידי מתן תשובות מפורטות ובדוקות לטיעוניהם ולספקות אותם הם מנסים לעורר. 
מקווי, נחת לשעבר בחיל הנחתים האמריקאי, ומנהל תחנת דלק בפנסיה שעבר לקנדה, התחיל להקדיש זמן רב למציאת מסמכים ועדויות המפריכים את טיעוני מפריכי השואה ולהעלאתם לרשת. כמו כן הוא תיעד את מכחישי השואה עצמם, וחשף את שיטותיהם ומניעיהם. לדבריו, אחת הסיבות לתיעוב החזק שמכחישי השואה מפנים כלפיו היא העובדה שהוא אינו יהודי ואינו  אקדמאי, אלא רק מנהל תחנת דלק בפנסיה.
מקווי מרבה להרצות על מכחישי השואה וארגוני השנאה. על פועלו, כמו גם על גישתו הייחודית זכה באות "מסדר קולומביה הבריטית" מאת ממשלת קנדה.
לי קרסנר

'לי קרסנר, ידועה גם כלנה קרסנר (Lee Krasner; Lena Krasner); ‏27 באוקטובר 1908 - 19 ביוני 1984) הייתה אמנית יהודיה אמריקאית, מהמשפיעות והמעצבות של זרם האקספרציוניזם המופשט.

קורות חיים

הוריה של קרסנר היו יהודים ממוצא רוסי, שהיגרו לארצות הברית. קרסנר הייתה הקטנה מבין שישה אחים.
לי קרסנר פעלה כאמנית מעל 50 שנה. סיימה לימודים אקדמיים באמנות, ובשנת 1937 הלכה ללמוד קוביזם במשך כשלוש שנים אצל הנס הופמן, אמן גרמני. בראיון עמה ציינה שתי סיבות לעזיבתה את בית הספר שלו: סיבה ראשונה - מחסום שפה: הופמן דיבר גרמנית, וכשהעביר ביקורת על ציוריה לא הבינה את דבריו. סיבה שנייה: שאיפתה של קרסנר ליצור אומנות מופשטת יותר, בסגנון הדומה לזה שגילתה בציוריו של ג'קסון פולוק שלימים הפך לבעלה. לאחר שמת, הסדרות שיצרה, "Earth Green" and "Night Journey" הושפעו מהכאב שלה על אובדנו.
קרסנר הכירה את פולוק בתערוכה בשנת 1942 שערך ג'ון גרהאם, תערוכה שבמסגרתה הוזמנה להציג את יצירותיה. ב-1945 התחתנו השניים וחיו יחד במשך עשור עד למותו של פולוק. רבים טוענים כי לי קרסנר חיה בצל בעלה מבחינה אמנותית, וקרסנר סיפרה בראיון עימה כי כל זמן שחי, הסטודיו היוה מקום העבודה שלו, ואילו קרסנר הסתפקה בחדר קטן בשביל עבודתה כאמנית. דבר שמצביע על הרגשה מצידה שפולוק אמן גדול יותר וראוי ליותר. למרות זאת, היא הוכרה כאמנית בפני עצמה והייתה מוערכת על הסגנון האישי שלה, שהושפע גם מהציירים פיט מונדריאן ואנרי מאטיס, במסגרת אסכולת האקספרסיוניזם המופשט.
לי קרסנר החלה לצייר בסגנון מופשט ביותר במסגרת זרם האקספרסיוניזם המופשט. היא החלה לצייר מהתת מודע ולשם כך הסתייעה, בעקבות פולוק, בטיפול פסיכולוגי בשיטת הפסיכו-אנליזה. בעזרת הטיפול דלתה דברים מהתת מודע שלה והם היוו את ההשראה ליצירותיה. המעבר לאמנות מופשטת כזו לא היה קל לה, ובראיון עימה תיארה את שלוש השנים הראשונות בתור ניסיון שנגמר בציור גושים אפורים על קנבס.
את השינוי האומנותי שחל בה תיארה כתהליך. בתחילה למדה באקדמיה, שדגלה בציור ריאליסטי, ואז למדה לצייר בצורה קוביסטית אצל הופמן, מופשט אבל עדיין מתאר את המציאות שרואים, כך שקל להבינה, ואז ציירה בלי צורה ועם השראה פנימית.
יצירות רבות שלה מאופיינות בצבעים אדום וירוק והיה לה קשה להסתדר עם צהוב
לאחר שנים רבות של עשייה אמנותית, לי קרסנר מתה בגיל 84 ממפרצת במוח.

דרכה המקצועית

ב-1934 החלה לעבוד בפרויקט עבודות הציבור של האמנות (PWAP) בציורי קיר. לאחר מכן עבדה בפרויקט האמנות של הנשיא רוזוולט עד 1943. בהמשך הצטרפה אל ארגון האמנים המופשטים האמריקאיים, דבר שתרם לה רבות הן כגב כלכלי והן כניתנת לגיטימציה לעבודתה.
בגיל 14 נרשמה לבית ספר ארווינג וושינגטון בניו יורק, שם יכלה ללמוד לימודי אמנות. ב-1925 סיימה ללמוד והוענקה לה מלגה של בית הספר ללימודי אמנות נשים של קופר יוניון. לאחר הלימודים שם למדה באקדמיה העולמית לעיצוב, וב-1932 סיימה את לימודיה.
ב-1937, עוד בזמן שהיא עובדת בסגנון אקספרסיוניזם מופשט (בפרויקט רוזוולט), החלה ללמוד אצל הנס הופמן, אמן גרמני, כדי לצייר בסגנון קוביסטי. בזמן הזה הצטרפה גם לארגון האמנים המופשטים. אצל הופמן למדה עד 1940.

משברים

לקראת סוף לימודיה האקדמיים החל השפל הגדול בארצות הברית, וקרסנר נאלצה לעבוד כמודל וכמלצרית, אך עדיין לא וויתרה על החלום לעבוד כאמנית במשרה מלאה בהמשך (דבר שאכן קרה ב-1934 עם PWAP)
במעבר שלה מקוביזם לסגנון המופשט יותר של פולוק היא נתקלה במחסום, ובמשך שלוש שנים רק ציירה מסה אפורה על הקנבס עד שהצליחה להבין איך ליצור מהאמנות הזו יצירה וציור שיביע מה שרצתה.
אלקסיס בלדל

ביוגרפיה

בלדל נולדה ביוסטון שבטקסס, בת למרטין בלדל, ממוצא ארגנטינאי, ולננט, דיילת אוויר ומפקחת מתנות (gift processor) ממוצא מקסיקני. אביה גדל בארגנטינה, אך אביו, שהיה מראשי קוקה קולה בדרום אמריקה, מוצאו בדנמרק ובגרמניה. סבה מצד האם הוא מניו יורק ומוצאו סקוטי ואנגלי
שפת אמה היא ספרדית ובלדל לא למדה אנגלית טרם החלה את לימודיה בכיתה א'. כשהייתה בת 8 עודדו אותה הוריה לשחק בתיאטרון הקהילתי על מנת להתגבר על ביישנותה. השתתפותה בהפקות מקומיות דוגמת "הקוסם מארץ עוץ" עוררה בה שאיפות להיות שחקנית. בגיל 14 בעת שיטוט בקניון "התגלתה" על ידי צייד דוגמניות והחלה בקריירת דוגמנות. במקביל המשיכה את לימודיה ב"אקדמיית סט. אגנס", בית ספר לבנות בלבד ביוסטון. לאחר סיום התיכון עברה להתגורר בעיר ניו יורק והחלה ללמוד באוניברסיטת ניו יורק. לימודיה בחוג לקולנוע (תחום עיקרי) נמשכו זמן קצר בלבד. היא עזבה את לימודיה ואת ניו יורק לטובת קריירת משחק בלוס אנג'לס.
בלדל, המכונה "קים" על ידי בני משפחה וחברים, מתנדבת בארגון "פירסט בוק", ארגון ללא כוונת רווח שעוסק בחלוקת ספרים לאלו שידם אינה משגת את רכישתם.
במשך כשלוש שנים וחצי, ניהלה בלדל מערכת יחסים עם השחקן מיילו ונטימיליה, ששיחק לצידה בסדרה "בנות גילמור". השניים נפרדו ביולי 2006. באמצע 2012 החלה לצאת עם השחקן וינסנט קרטיזר, ששיחק לצידה בסדרה "מד מן". הזוג נישא בקליפורניה ביוני 2014. 
בסתיו 2015 נולד בנם הבכור.

קריירה

בלדל, שעד אותה עת דגמנה והופיעה בהפקות משניות כמו בסרט "המרוץ לצמרת של מקס פישר" (1998), זכתה בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה חדשה וניסיונית: "בנות גילמור". סדרה זו עוסקת בעיקר ביחסים בין אם חד הורית (לורן גרהאם בתפקיד "לורליי גילמור") ובתה (בלדל בתפקיד "רורי") כאשר הפרש הגילאים בין השתיים הוא 16 שנים בלבד. הסדרה זכתה להצלחה רבה והיא שודרה בין השנים 2000–2007.
ב-2003, השתתפה בלדל בקליפ של להקת "Less Than Jake" לשיר "She's Gonna Break Soon". בשנת 2004, שיחקה בסרט "כלה ודעה קדומה" בתפקיד בקי.
משחקה בבנות גילמור הביא לה תפקידים נוספים בהוליווד, בהם תפקיד של זונה - תפנית חדה לעומת גילום דמותה של "ילדה טובה קונטיקט" בבנות גילמור - בסרט הקולנוע עיר החטאים שיצא לאקרנים ב-2005. הסרט צולם בעיקר בגוונים אפורים, אך הבמאי בחר להדגיש בצבע מראות מסוימים, ביניהם עיניה הכחולות של בלדל. בנוסף באותה שנה, כיכבה בסרט אחוות הג'ינס, ובסרט ההמשך שיצא באוגוסט 2008.
בשנת 2009, התארחה בפרק בסדרה "ER", שם שיחקה את ד"ר ג'וליה ויס. בשנת 2012, שיחקה בשלושה פרקים בסדרה "מד מן". ב-2014, שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "אנחנו והם".
משנת 2017 היא מופיעה בסדרת הדרמה של הולו, "סיפורה של שפחה".
חסה רודריגס

קריירה

חסה נולד בלאס פאלמאס שבאיים הקנרים. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד בגיל 14, ושיחק בכל מחלקות הנוער של הקבוצה עד שהגיע לריאל מדריד קסטיליה.
ב-12 בדצמבר 2012 ערך חסה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במסגרת גביע המלך במשחק מול פונפורודינה לאחר שהחליף את כריסטיאנו רונאלדו 15 דקות לסיום המשחק. שבועיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במשחק מול ריאל סוסיאדד לאחר שעלה כמחליף.
בעונת 2012/2013 הבקיע 22 שערי ליגה בליגה הספרדית השנייה ובכך שבר את שיאו של אמיליו בוטראגניו, שהיה עד אז שיא הכיבושים של הליגה השנייה.
ב-24 ביולי 2013 הודיעה ריאל מדריד באופן רשמי על הארכת חוזהו של השחקן עד לעונת 2017, כאשר בכל עונה ירוויח מיליון אירו, עם סעיף שחרור של מעל ל-250 מיליון אירו. בנוסף, חסה הועלה לקבוצה הבוגרת בעונה זאת.
את שער הבכורה שלו במדי הבוגרים הוא כבש במשחק מול ברצלונה בתאריך 26 באוקטובר 2013 בהפסד 2-1.
הפריצה שלו הגיעה כשכבש נגד ולנסיה שער ניצחון, ושבוע וחצי לאחר מכן כבש את השער היחיד במשחק נגד פריס סן-ז'רמן. ארבעה ימים לאחר מכן בישל נגד סלטה ויגו שער ראשון במשחק בניצחון קבוצתו 3-0. במשחק שמינית גמר ליגת האלופות חסה נפצע קשות עקב תיקול גס של סיאד קולסינאץ, פציעה שגרמה לו להיעדר לזמן רב. בהמשך העונה ריאל מדריד זכתה בגביע הספרדי ובליגת האלופות בלעדיו. חסה חזר מהפציעה ב-2 בדצמבר 2014 במשחק במסגרת גביע המלך נגד קבוצת קורניה מהליגה השלישית, ואף כבש את אחד מהשערים במשחק בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 5-0.
ב-8 באוגוסט 2016 חתם לחמש שנים בפריז סן ז'רמן.
ב-31 בינואר 2017 הושאל חסה ללאס פאלמס עד תום העונה.
ב-16 באוגוסט 2017 הושאל חסה לסטוק סיטי לעונה אחת. ב-19 באוגוסט כבש חסה את שער הבכורה שלו בסטוק בניצחון 0-1 על ארסנל 
ב-29 בינואר 2019 הושאל לריאל בטיס עד לסוף העונה.
שלום עליכם (ברכה)

שלום עליכם היא ברכה יהודית עברית מסורתית בעת מפגש בין אנשים, שפירושה: יהי שלום עליכם. התשובה לברכה זו היא עליכם שלום. הברכה מופנית הן לרבים והן ליחיד.

מטבע הברכה ומקורו

בתנ"ך מופיע מספר פעמים שבעת פגישה ברכו בברכת "שלום לך", אך ככל הנראה אין מדובר עדיין במחוות נימוסים גרידא אלא בהבטחת שלומו וטובתו של האדם.
ברכת "שלום עליך" או "שלום עליכם" מוזכרת לראשונה בספרות הבתר-מקראית, והיא משמשת שם כברכת נימוסין בעת מפגש. ייתכן שמקורו של מטבע ברכה זו בשפה הארמית שבה ישנה ברכה דומה. בספרות חז"ל נעשה שימוש בברכה בלשון יחיד "שלום עליך" כשהיא מופנית ליחיד, ובלשון רבים "שלום עליכם" כשהיא מופנית לרבים.
החל מימי הביניים ישנו תיעוד של שימוש בברכת "שלום עליכם" בלשון רבים גם כשהיא מופנית לאדם יחיד, כמחווה של נימוס וכבוד.
על פי חז"ל "שלום" הוא אחד משמותיו של הקב"ה, ובעקבותם היו שפירשו את ברכת "שלום עליכם" כברכה ששם ה' יהיה עליכם, בדומה לברכת בעז לקוצרים "ה' עמכם" (רות, ב', ד') שנענתה גם היא בהיפוך סדר דומה: יברכך ה'.
ביהדות אשכנז הברכה הוטמעה בשפת היידיש והייתה למטבע לשון מקובל ונפוץ.
בעברית הישראלית איבדה ברכת "שלום עליכם" ממעמדה, ונהוג לברך ב"שלום" בלבד, ככל הנראה בעקבות מאמציהם של מחדשי השפה לאמץ את דרכה של העברית המקראית דווקא וכדי לקצר.
בשפה הערבית ובעולם המוסלמי בכלל מקובלת ברכה מקבילה: סלאם עליכום  – המברך אומר: א-סלאם עליכֻּם, והמשיב עונה: ועליכֻּם א-סלאם.

בתפילה ובפיוט

הפיוט "שלום עליכם" הנאמר בליל שבת לפני הסעודה, עושה שימוש בברכה זו לקבלת פניהם של המלאכים, המלווים על פי המסורת את האדם בשובו מבית הכנסת.
לאחר ברכת הלבנה, המנהג בקהילות אשכנז שכל אחד ואחד מהמברכים פונה אל שלושה אנשים בברכת "שלום עליכם" ונענה בברכת "עליכם שלום". בחלק מהקהילות הספרדיות המנהג הוא לומר ברכה זו כלפי כל הקהל. למנהגים אלו ניתנו טעמים שונים, בהם טעמים ששומרים את משמעה היסודי של הברכה – לאחר שמתפללים "תיפול עליהם אימתה ופחד" על האויבים, מברכים את המתפללים שתבוא עליהם ברכת השלום ולא אימה ופחד, וטעמים שקרובים יותר לברכה של מחווה ורעות – לתת שלום זה לזה מתוך שמחה וטוב לבב, שקיבלו פני השכינה.

בתרבות

הסופר היידי שלום רבינוביץ' אימץ את הכינוי "שלום עליכם" כשם עט.
בשנות ה-30 וה-40 היה פופולרי ביישוב העברי הפזמון "הבאנו שלום עליכם", ועד היום הוא מוכר ומזוהה בקרב יהודי התפוצות עם הציונות ומדינת ישראל. הפזמון, הכולל חזרות של השורה הבודדת "הבאנו שלום עליכם", עושה שימוש בברכה המקובלת. יש המשערים שמקורו בפרסומת גרמנית למותג הסיגריות "סלאם עליכום" ("אנו מעשנים סאלאם עלייכום" באותו לחן) שבוצעה בפי להקה טורקית
יצחק אנגלרד

חייו

אנגלרד נולד בפרנקפורט שבגרמניה וגדל בבאדן ובציריך. כנער היה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא. מבין מדריכיו בתנועה,  מציין אנגלרד כי לרב אלי תורן ולפרופ' ראובן פיירשטיין הייתה השפעה גדולה על חניכי התנועה באותן שנים.
בשנים 1948 - 1949 למד בישיבת עץ חיים בשווייץ ובשנת 1951 סיים בשווייץ את לימודיו. באותה שנה עלה לישראל ולמד בישיבת כפר הרא"ה (1951 - 1952). 
נרשם ב-1952 ללימודי משפטים באוניברסיטת ציריך, שם השלים סמסטר אחד. לאחר מכן חזר ארצה, והשלים תואר ראשון ושני בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית (1952 - 1956). את שני התארים סיים בהצטיינות
. בשנת 1957 הוענק לו תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת פריז בצרפת. עבודתו לדוקטורט עסקה בדיני נזיקין, וכותרתה הייתה "הכלל הדבר מדבר בעדו במשפט הישראלי". את התמחותו ערך אצל שופט בית המשפט העליון דוד גויטיין, עורך הדין שצ'ופק ובמחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה. בשנת 1960 הוסמך לעריכת דין, לצד היותו עוזר הוראה לפרופסור גד טדסקי באוניברסיטה העברית.
את שירותו הצבאי עשה בפרקליטות הצבאית (1962 - 1963). לאחר טירונות החל לשרת בבית הדין הצבאי בקסטינה, בתחילה כסנגור פלילי ובהמשך כתובע פיקודי של פיקוד הדרום וגייסות השריון. בתפקידו זה היה תובע במאות תיקים פלילים.
לאחר שחרורו מהצבא היה מרצה למשפטים באוניברסיטה העברית. בסוף שנות ה-60 הוא חקר את נושא האימוץ, בדק סטטיסטיקות של אימוץ והמליץ המלצות שונות לגבי חוק האימוץ.
בשנת 1970 הוענקה לו דרגת פרופסור חבר ובשנים  1984–1987 היה דיקן הפקולטה למשפטים. בשנים 1971–1974 עמד בראש המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי באוניברסיטה העברית ובשנים 1980–1981 היה מנהל המכון לחקר המשפט העברי. לאורך השנים שימש גם יועץ חיצוני לוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת והיה פרופסור אורח באוניברסיטאות בארצות הברית, קנדה ושווייץ ובהן אוניברסיטת ייל.
אנגלרד נחשב למומחה עולמי בתחום דיני הנזיקין ובין חיבוריו כתב ספר יסוד על פיצויים לנפגעי תאונות דרכים. בשנת 1992 היה לחבר האקדמיה הישראלית למדעים ובשנת 1996 לחבר מן המניין באקדמיה הבינלאומית למשפט השוואתי. בשנת 1997 הוענק לו פרס ישראל לחקר המשפט.
בבית המשפט העליון כיהן בשנים 1997–2003.
בשנת 2007, ארבע שנים לאחר פרישתו מבית המשפט העליון, שבר אנגלרד שתיקה ממושכת כאשר יצא בביקורת חריפה נגד שר המשפטים, פרופסור דניאל פרידמן, שהיה גם ידיד אישי שלו. אנגלרד חלק על קביעתו של פרידמן לפיה הרכב בית המשפט העליון מונוליתי מדי, קבע שהצעת פרידמן לשנות את מבנה הוועדה למינוי שופטים באופן שיקטין בה את השפעתו של בית המשפט העליון היא שגויה ונימק כי גם בימי הסנהדרין מינה הגוף השיפוטי את החברים שכיהנו בו. אנגלרד תקף את ביקורתו של פרידמן על התערבותו של בית המשפט העליון בסוגיות ביטחוניות ואמר כי תפקידו של בית המשפט העליון הוא להתערב בכל מקום ובכל תחום בהם מתבצעות פעולות בלתי חוקיות. בסיום דבריו אף השווה את פעילותו של פרידמן למעשה המוזכר בתנ"ך בו גונב אבשלום את לב בני ישראל כאשר הוא ממריד אותם נגד הסמכות השיפוטית של אביו, דוד, בהבטיחו לכל אדם כי הוא עצמו יצדיקו במשפט.
וילהלם ביטריך

קריירה מוקדמת

וילהלם ביטריך נולד ב-26 בפברואר 1894 בורניגרודה שבסקסוניה לאביו שהיה פקיד ולאחר מכן סוכן.
ב-30 ביולי 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ביטריך לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לגדוד היגר מגדבורג ה-4. ב-10 בספטמבר 1914 הועבר ביטריך לגדוד היגר המילואים ה-19, לאחר מכן הועבר לגדוד היגר ה-8, ולאחר מכן הועבר לרגימנט הרגלים ה-77. עם יחידות אלה הוא נלחם בחזית המערבית ובחזית האיטלקית, וזכה בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וב-15 באוקטובר 1915 הועלה ביטריך לדרגת לוטננט. ב-1916 ביטריך לשירות האוויר הגרמני והוכשר כטייס, ועד סוף המלחמה הוא לחם כטייס קרב.
לאחר המלחמה הצטרף ביטריך לפרייקור, ובשנת 1923 הצטרף לרייכסווהר, שבו שירת כמדריך טיסה.
ב-1 בדצמבר 1931 הצטרף ביטריך למפלגה הנאצית, וממרץ עד יוני 1932, שירת בארגון האס אה. ב-1 ביולי 1932 הצטרף ביטריך לאס אס, ומילא בו תפקידים שונים. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה ביטריך לדרגת אס אס שטורמבנפירר, וב-30 בינואר 1938 הועלה הבא לדרגת אס אס אוברשטורמבנפירר, ומונה למפקד הגדוד השני ברגימנט דויטשלנד, ופיקד עליו במהלך האנשלוס - סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית במרץ 1938. ב-1 במאי 1938 מונה ביטריך למפקד הגדוד הראשון ברגימנט דר פיהרר, וב-30 במאי 1939 הועלה לדרגת אס אס שטנדרטנפיהרר, ומונה לקצין מטה ברגימנט האס אס לייבשטנדרטה.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתתף ביטריך עם רגימנט האס אס לייבשטנדרטה במערכה בפולין תחת פיקודו של יוזף דיטריך. בינואר 1940 מונה ביטריך למפקד רגימנט דויטשלנד, ופיקד עליו במהלך הקרב על צרפת, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת אס אס אוברפיהרר. ב-15 באוקטובר 1941 מונה ביטריך למפקד דיוויזיית האס אס ה-2, והשתתף עימה בקרב על מוסקבה, וב-19 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת בריגדפיהרר. מקיץ 1942 עד פברואר 1943 פיקד ביטריך על דיוויזיית האס אס ה-8 והשתתף עימה בפעולות לחימה כנגד הפרטיזנים בברית המועצות. ב-15 בפברואר 1943 הוטל על ביטריך להקים את דיוויזיית האס אס ה-9, שעליה פיקד בקרבות באוקראינה, ולאחר מכן בצרפת, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת גרופנפיהרר. ב-1 ביולי 1944 מונה ביטריך למפקד קורפוס הפאנצר אס אס השני, ופיקד עליו בקרבות בנורמנדי, בארנהם ומאוחר יותר בהונגריה, וב-1 באוגוסט 1944 הועלה לדרגת אובר-גרופנפיהרר.

אחרי מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה הוסגר ביטריך לצרפת באשמה שציווה להוציא להורג 17 חברי ההתנגדות בנים, אולם זוכה, לאחר שהתברר שלא היה אחראי על כך. בשנת 1953 הועמד ביטריך לדין בשנית ונשפט לחמש שנות מאסר על תליות, ביזה והצתה, אך זוכה בשנת 1954 שוב על ידי בית המשפט הצרפתי בבורדו ושוחרר. אמנם יש לציין, שביטריך לא נשפט על פשעי מלחמה שבוצעו תחתיו במהלך הלחימה בחזית המזרחית.
לאחר שחרורו התגורר ביטריך עם אשתו בעיר וולפראטשהאוזן, עד למותו ב-19 באפריל 1979.
לודמילה גורצ'נקו

חייה

גורצ'נקו נולדה בעיר חארקוב, אוקראינה. חלק משנות ילדותה עבר עליה תחת הכיבוש הנאצי. היא עברה למוסקבה שם למדה במכון הלאומי לקולנוע, וזכתה לתהילה כבר בגיל 21 לאחר שכיכבה ב-1956 בסרטו הראשון של הבמאי אלדר ריאזנוב, המחזמר "ליל הקרנבל". הסרט זכה לפופולריות עצומה והפך את גורצ'נקו לכוכבת בין לילה. במהלך השנתיים הבאות סיירה ברחבי ברית המועצות והופיעה בקטעים מתוך המחזמר.
אולם המימסד התרבותי הסובייטי סבר כי סגנון הופעתה "מערבי" מדי וחורג מהסטנדרטים הסובייטים. היא הואשמה כי קיבלה תשלום עבור הופעותיה שחרג מהמשכורת הממשלתית הקבועה. היא הפכה מטרה לפרסומים ביקורתיים חריפים בכמה עיתונים סובייטים על חמדנותה הכספית כביכול ועל "היעדר פטריוטיזם".
ב-1958 הופק סרט מוזיקלי חדש בכיכובה של גורצ'נקו: "נערה עם גיטרה". הסרט צולם ברובו לפני הופעת המאמרים הביקורתיים, ובעקבותיהם לא הומלץ איפוא להפצה נרחבת והיה כישלון קופתי. עניין זה חיזק את השקפת המימסד כי גורצ'נקו זכתה להצלחה חד-פעמית בלבד הויא אינה ראויה לתפקידים רציניים בסרטים נוספים. משמעות הדבר הייתה חרם למעשה על השתתפותה של גורצ'נקו בסרטים והצגות למשך מספר שנים.
בשני העשורים שלאחר מכן נאבקה גורצ'נקו לזכות בתפקידים בולטים בסרטים חדשים, והתפרנסה מהופעות ברחבי המדינה עם קטעי הבידור והשירה שלה.
באמצע שנות ה-70', כיכבה גורצ'נקו במספר סרטים, שלמרות שלא זכו להצלחה מסחררת, איפשרו לה סוף-סוף להציג את כשרון המשחק שלה. וכך, ב-1979 היא זכתה בתפקיד גדול בסרט "סיביריאדה" של הבמאי אנדריי קונצ'לובסקי, וב-1982 הופיעה בסרט "תחנת רכבת לשניים" בבימוי של אלדר ריאזנוב, שגילה אותה בתחילת דרכה. בסרט זה גילמה להפליא את דמותה של ורה, מלצרית כבת 40. זה היה הקאם-בק שלה אל הקולנוע הסובייטי. מאז שיחקה בסרטים רבים נוספים בקולנוע ובטלוויזיה, וקיבעה את מעמדה כאחת האמניות המפורסמות של ברית המועצות.
ב-1983 היא זכתה באות "אמן העם של ברית המועצות": אות הכבוד הגבוה ביותר לאמן מוזיקלי. ב-2005 זכתה באות כבוד מדרגה שלישית על "שירות למולדת" (אחד מאותות הכבוד האזרחיים הגבוהים ביותר ברוסיה). זאת בנוסף לאותו אות מדרגה הרביעית שהיא קבלה כמה שנים לפני זה.
גורצ'נקו הייתה נשואה 5 פעמים. נישואיה השלישיים היו עם כוכב הזמר הסובייטי יוסף קובזון ב-1969. יש לה בת אחת מנישואיה הראשונים, ושני נכדים.
פנלה וולגר

ביוגרפיה

וולגר נולדה בלונדון. היא הבת הצעירה של מורין (שם נעורים מק'קאן) ומייקל וולגר. אחיה דרמוט הוא בריסטר ואחותה קלודיה עוסקת באמנויות בהולנד. בילדותה גרה בניו כנען  שבקונטיקט, ובשנת 1976 חזרה המשפחה לבריטניה. אביה היה עבד ככלכלן במשך שנים רבות והמשפחה נסעה אתו לכווית ולשרג'ה . אמה היא ממוצא אירי. וולגר התחנכה במנזר מייפילד, באוניברסיטת דרהאם ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). בהיותה באוניברסיטה ביימה את המחזה "רצח בקתדרלה" בקתדרלת דרהאם. היא שיחקה והייתה חברה ב"דרהאם רביו".
ב-1999 סיימה וולגר את לימודיה ב-RADA והתחילה להופיע בעיקר בתיאטרון במיוחד עם להקת "רויאל אקסצ'נג' מנצ'סטר". פריצת הדרך שלה הייתה ב-2002 כשהופיעה בתפקיד אגאתה בסרטו של סטיבן פריי "צעירים יפים ומבריקים". בהמשך עבדה עם מייק לי, קונור מקפרסון ועם וודי אלן. ב-2008 גילמה את דמותה של אגאתה כריסטי בפרק "החד-קרן והצרעה" בסדרה "דוקטור הו".
וולגר הופיעה גם בתיאטרון המלכותי הלאומי ובתיאטרון אולד ויק. ב-2013 זכתה בפרס קלרנס דרוונט לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וב-2014 זכתה בפרס סנדיי טיימס לשחקנית השנה.
היא מרבה להופיע ברדיו, וב-2013 הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר ברדיו על תפקידה כרוזמרי קנדי ב-"An American Rose". עוד ברדיו שיחקה בתפקיד ראשי ב"גברת דאלוויי" ובתפקיד אדית וורטון ב-"The Jinx Element" וב"איתן פרום". היא כיכבה בקומדיה "דוט" של BBC Radio 4. עוד הקליטה ספרי שמע והייתה מועמדת לפרס "ספר השנה" לשנת 2013.

חיים אישיים

ב-2006 התחתנה וולגר עם ד"ר רוברט הרלנד. לבני הזוג יש שלושה ילדים: קיט נולד ב-2007, וטריסטן וגבריאל נולדו ב-2009. היא מציירת ודוברת איטלקית.
ישיבת ריגה

ישיבת ריגה הייתה הישיבה המרכזית והגדולה בלטביה. היא שכנה בעיר הבירה ריגה, והתקיימה מאז כינונה של לטביה העצמאית ב-1921 ועד ימי מלחמת העולם השנייה.

רבני הישיבה

ראש הישיבה ומייסדה, היה הרב מנחם מנדל זק, רבה של ריגה. בשנותיה הראשונות הוא העביר בה שיעורים קבועים ולאחר שהתבססה, היה לנשיא הישיבה. הוא וחתנו הרב ישראל משה כלאב העבירו את השיעורים המרכזיים לבחורים המבוגרים, בני ה"קיבוץ".
את השיעורים לבחורים הצעירים העבירו ברוטציה: הרב חיים דוד ברושטין, הרב ישראל צ'רניאק, הרב יצחק קובנט והרב אייזיק קנטור.
נקונגסמבה

גאוגרפיה

נקונגסמבה ממוקמת כ-88 ק"מ מדואלה, בירת המחוז וכ-203 ק"מ מיאונדה, בירת קמרון.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (21 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (16 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,646 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (450 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

נקונגסמבה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N5. ישנה תחנת רכבת ליד העיר. יש בנקונגסמבה שדה תעופה (קוד יאט"א:‏ NKS; קוד ICAO:‏FKAN).

כלכלה

העיר היא מרכז לחקלאות של שמן דקלים, בננות וקפה.
טרקטריקס

טרקטריקס (באנגלית: Tractrix) הוא העקום לאורכו עצם נע כאשר הוא נמשך על גבי מישור אופקי על ידי קטע ישר המחובר בקצהו השני לנקודה הנעה (מושכת) לאורך קו ישר המאונך לקו ההתחלתי שמחבר בין הנקודה המושכת והעצם. זהו על כן סוג של עקום מרדף. הוא הוצג לראשונה על ידי Claude Perrault ב-1670, ונחקר מאוחר יותר על ידי אייזק ניוטון (1676) וכריסטיאן הויגנס (1692).
שמו של העקום נגזר מהפועל הלטיני "trahere", שפירושו למשוך או לגרור.

גזירה מתמטית

נניח שהעצם ממוקם ב-(a,0) (או (4,0) באיור לעיל) ושהנקודה המושכת היא בראשית, כך ש-a הוא אורכו של המוט המושך. אז הנקודה המושכת מתחילה לנוע לאורך הכיוון החיובי של ציר y. בכל רגע, המוט יהיה משיק לעקום (y = y(x שמתאר העצם, כך שמסלולו הופך תלוי לגמרי בתנועה של הנקודה המושכת. כיוון שגם אורך המוט קבוע בערכו ושווה ל-a, אז מקבלים מתמטית שמסלול העצם מקיים את המשוואה הדיפרנציאלית:
יחד עם תנאי ההתחלה y(a) = 0. פתרון המשוואה הדיפרנציאלית הוא:
כאשר האיבר הראשון בפתרון הזה ניתן לכתיבה גם כ-: , כאשר arsech היא פונקציית הסקאנט ההיפרבולית ההופכית.
הענף השלילי של הפתרון מייצג את המקרה שבו הנקודה המושכת נעה בכיוון השלילי של ציר y. שני הענפים שייכים לטרקטריקס, ונפגשים בנקודת החוד (cusp) שהקואורדינטות שלה הן (a,o).

חשיבות העקום

משמעות חשובה לעקום הטרקטריקס נגזרת מחקר גוף הסיבוב שלו מסביב לאסימפטוטה שלו; הפסאודוספירה. משטח הפסאודוספירה, שנחקר על ידי אוגניו בלטרמי ב-1868 כמשטח בעל עקמומיות גאוס שלילית קבועה, הוא מודל מקומי של גאומטריה לא אוקלידית (במקרה זה של גאומטריה היפרבולית).
אלן אוקטביאן יום

אלן אוקטביאן יום (Allan Octavian Hume‏; 6 ביוני 1829 - 31 ביולי 1912) היה מדינאי הודי ממוצא סקוטי.
יום נולד בלונדון למשפחה סקוטית. הוא למד בקולג' ולאחר מכאן השתלם בהיילבורי, מוסד הלימודים של החברה ההודית המזרחית. הוא הפליג להודו בשנת 1849 ומאז ואילך כיהן בשורה של תפקידים בהררכיה של הממשל ההודי.
יום ייסד את הקונגרס הלאומי ההודי, והוא דגל בקידומם של הנתינים ההודים. הוא אף התעניין בתנועה התיאוסופית של הלנה בלבצקי והיה חבר בה.