google/wiki40b huggingface dataset:
אחרייך

תקציר העלילה

הסרט מתעד את סיפור משפחתה של הבמאית, רנא אבו פריחה. הסרט נפתח ומסתיים לאחר מותה של האם, רודיינא. בסרט משוחזרים אירועים מחייה של המשפחה מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, כשהאם הייתה נערה צעירה מהכפר ג'ת, במרכז הארץ, והתאהבה בצעיר בדואי מהדרום והחליטה לקשור את חייה איתו, בניגוד לרצון משפחתה. רודיינא, שחיפשה חיים אחרים, עברה יחד עם בעלה ליישוב שלו, תל שבע, שהפך במהרה לכלא בשבילה - כאשר, כפי שהיא מספרת, נשים אינן יכולות לצאת לקניות ללא ליווי, אפילו במכולת השכונתית. בעקבות רצונה של רודיינא, עזבו השניים עם חמשת ילדיהם הקטנים את ביתם בתל שבע ליישוב היהודי עומר הסמוך (הנמצא בדירוג הגבוה ביותר במדד הכלכלי-החברתי של יישובים שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לעומת תל-שבע, שנמצאת בדירוג הנמוך ביותר במדד), במטרה לאפשר לילדיה עתיד טוב יותר, ובמיוחד לתת חינוך טוב יותר לבנותיה. ילדי המשפחה גדלו כישראלים לכל דבר, דיברו עברית, והיו מוקפים בחברים יהודיים, רחוקים מהתרבות הערבית שבה גדלו הוריהם.
 הכל השתנה כשהאם, עמוד התווך של הבית, חלתה בסרטן השד. על ערש הדווי, מבקשת האם להיקבר בעומר, היישוב שבו היא גרה במשך כ־20 שנה, ונתקלת בביורוקרטיה הדתית שאינה מאפשרת ללא־יהודים להיקבר בבית העלמין המקומי. ילדיה מעדיפים לקבור אותה בבוא היום בג'ת, מקום הולדתה, ואילו בעלה, עודה, רוצה לקבור אותה בתל שבע, מקום הולדתו. לאחר מותה של האם, שאספה סביבה את בני המשפחה, כל דמות פונה לדרכה.
מיזותאיזם

מיזותאיזם היא "שנאת האל או האלים" (נגזרת מהביטוי היווני הקדום μισόθεος, צירוף של μίσος "שנאה" ו-θεός "אל"). במספר דתות הדוגלות בריבוי אלים רווחה האמונה כי ניתן להעניש את האלים עם הפסקת הסגידה להם. היו שטענו כי במיתולוגיה הנורדית, לדוגמה, מוזכרים לפרקים בני תמותה אשר, בשלב מסוים בחייהם, נמלאו תיעוב כלפי האמונה באל, ותחתיו שמו מבטחם ואמונתם בכוחם שלהם ובמעלותיהם האנושיות. 
בדתות הדוגלות באל יחיד, הרגש המיזותאיסטי עולה לעיתים בהקשרי בעיית הרוע. דוגמה לכך היא בחיבורו של גתה "פרומתאוס", אשר חובר בשנות ה-70 של המאה ה-18, במקביל לביטוייו המודרניים הראשונים של האתאיזם. בהקשר זה יוזכר המונח דיסתאיזם (ביוונית δύσθεος, "בלתי אלוהי"), האמונה כי האל אינו טוב ואף במובנים מסוימים - מרושע. במערכות אמונה פוליתאיסטיות, אלים הנוקטים בתכסיסים ובתחבולות במגעיהם עם בני התמותה הם בעלי טבע דיסתאיסטי. כך, אשו, אל תכסיסן מהמיתולוגיה היורובית, חולל בכוונה מלחמות וסכסוכים בין בני האדם למען הנאתו האישית, בציינו כי "יצירת שסעים היא הגדולה שבהנאותיי".
אולם, אלים פוליתאיסטיים משחר ההיסטוריה הדתית נתפסו כנייטרליים בציר המוסרי, לעיתים ללא מאפיינים של טוב ורע, לעיתים עם שניהם. לפיכך, המונח דיסתאיזם משמש על פי רוב לתיאורו של האל היחיד שבמרכז האמונה המונותאיסטית. ההנחה כי האל המונותאיסטי אינו טוב באופן מוחלט, ואגב כך אינו שלם, היא סתירה פנימית ביחס לאמונה זו.

טענות לרשע אלוהי בכתבי הקודש

ישנן מספר דוגמאות בכתובים המעלות שאלות דיסתאיסטיות בדבר אופיו של האל. לעיתים, דוגמאות אלה מצוטטות כנימוקים לביסוס האתאיזם. דוגמה בולטת היא ספר איוב, אבן בוחן קלאסית לבעיית הרשע - דיון גלוי ומודע בשאלות דיסתאיסטיות. 
תומאס פיין כתב ב"עידן ההיגיון" כי "כל אימת שאנו קוראים את הסיפורים המזעזעים ... הממלאים את ספרי התנ"ך, מוטב שנכנה את הכתובים כדבר השד ולא כדבר האל." השקפתו של פיין, יש לומר, הייתה מנוגדת לעצם האמונה באל ולא כנגד האל עצמו.
גארי רידג'ווי

גארי ליאון רידג'ווי (נולד ב-18 בפברואר 1949) הוא רוצח סדרתי אמריקאי, שנודע בכינויו רוצח הנהר הירוק. רצח עשרות נשים במדינת וושינגטון במהלך שנות ה-80 וה-90. זכה לכינויו בעקבות מציאתן של חמשת קורבנותיו הראשונים באזור הנהר הירוק.
על מנת ללכדו נעזרו חוקריו ב'דעתו המקצועית' של טד בנדי הרוצח הסדרתי שבאותו זמן (1984) ישב בכלא וחיכה למימוש גזר דין מוות, אך חוות דעתו של בנדי לא הועילה.
רידג'ווי נעצר ב-30 בנובמבר 2001 בחשד לרציחתן של ארבע נשים, עת שיצא ממקום עבודתו, מפעל משאיות בעיר רנטון שם הועסק כצבע. הרציחות קושרו אליו באמצעות ראיות DNA.
במסגרת עסקת טיעון, הסכים לחשוף את מיקומן של נעדרות נוספות, וכך נמנע מעונש מוות. קיבל עונש מאסר עולם, ללא אפשרות חנינה. בהודאתו ציין כי בחר לרצוח דווקא זונות, בגלל שהיו טרף קל והוא שנא את רובן. הוא הורשע ברציחתן של 49 נשים, הודה ברצח של 71 נשים ועל פי הערכות רצח מעל ל-90 נשים.
נרקיס (גופן)

נרקיס או "נרקיסים" היא משפחת גופנים שעיצב המעצב הגרפי צבי נרקיס.

רקע

בשנות ה-50 של המאה ה-20 פורסמו בישראל מספר גופנים עבריים חדשים לדפוס והם קורן, דוד, הדסה והצבי. כל אחד פותח על ידי מעצב אחר. עם זאת לא הייתה בנמצא משפחת גופנים המכילה וריאציות שונות של אותה האות עבור שימושים שונים, כפי שהיה קיים בלועזית, (לכותרות, לטקסט ארוך, לטקסט רציף ארוך, לטקסט מודגש, לעיתון ולספר וכדומה). לפיכך לקח על עצמו המעצב הגרפי צבי נרקיס לעצב משפחה רבת-גופנים שתכיל סוגי אות שונים שיוכלו לחיות זה בצד זה ללא צרימה (בין אות רגילה למודגשת למשל, בין כותרת לגוף הטקסט וכו').

הגופנים במשפחת הנרקיסים

ב-1958 סיים נרקיס את עיצוב האות הראשונה: נרקיס בלוק שמן. תוך שנים מספר עוצבו עוד שש סדרות אות "בלוק". שלוש לטקסט רציף: שמן, חצי שמן וצר חצי שמן והשאר עבור כותרות.
כל אותיות נרקיס בלוק בנויות מצורות גאומטריות פשוטות (ריבוע, עיגול ומשולש), בדגש על קריאות גבוהה ובהשפעת אותיות עבריות עתיקות שנמצאו חקוקות באבן או משובצות בפסיפסים בארץ ישראל.
נרקיס בלוק היא בעלת קריאות גבוהה גם בגודל כתב זעיר ולכן הפכה להיות פופולרית בטפסים ממשלתיים ואחרים. כמו כן שימשה אות ה"בלוק" בפרסומות, עלונים ומגזינים.
עיצוב סדרת האותיות להדפסת ספרים הושפע מכתבי יד ספרדיים. בשנת 1965 נרכשה הסדרה על ידי חברת לינוטייפ למכונות סדר הדפוס שלה כאות העברית החדשה ונקראת מאז נרקיס-ליינוטייפ. ב־1968 יצא לאור הספר הראשון שסודר באות נרקיס, "מלאכת המשכן" מאת משה לוין. בעיקר התחבבה האות להדפסת ספרי ילדים.
צבי נרקיס המשיך בפיתוח סדרות גופנים עבור צרכים שונים כגון הצורך לשלב מספר גופנים באותו עמוד (לצורך הפרדה בין טקסט לציטוט, שילוב הוראות ותוכן, הערות שוליים ועוד). כך פותחו נרקיס תם (על בסיסו פותח גופן אריאל), נרקיס חדש, נרקיסים, ונרקיס חן. עבור כל אחד  סדרה פותח גופן מלא של כ־120 תווים ובתוכם אותיות, אותיות דגושות, ניקוד מלא, ספרות, סמני פיסוק דק ולכל גופן פותחו מספר סוגי אות: ספר, בינוני, שמן, צר וכדומה.

הפצת הגופן

עד לשנת 2019, הופצו הגופנים על ידי חברת מסטרפונט. החל משנת 2019, מופצים הגופנים על ידי חברת פונטף, במהדורות חדשות.
דיברטימנטו

דיברטימנטו (באיטלקית: divertimento) הוא סוגה מוזיקלית שהופיעה בעיקר במאה ה-18. מקור המילה באיטלקית פירושו "לשעשע". האווירה בה מתנגן הדיברטימנטו היא עליזה והיצירה התאימה במיוחד לאירועים חברתיים (כגון סעודות בבתי אצילים ופטרונים). לרוב, הולחן הדיברטימנטו להרכבים קטנים או ליחידים. 
למרות שמו, שרומז כי מדובר בסוג של שעשוע מוזיקלי, יכול הדיברטימנטו לשמש גם בנושאים רציניים יותר. עם זאת, לאחר 1780 התייחס המושג לרוב ליצירות קלילות ופחות רשמיות. המונח שומש לרוב כדי לתאר מוזיקה קלה של "אחרי ארוחת הערב" וכמוזיקה של בילויים.
כז'אנר נפרד נראה כי לא הייתה לדיברטימנטו צורה ספציפית בתחילת דרכו, אך החל מאמצע המאה ה-18 הוא לבש צורה של סוויטה לריקודים  או של "מוזיקה קאמרית", כמקובל באותה התקופה. ישנם סוגים שונים של יצירות בהן ניתן לראות דמיון לדיברטימנטו כגון סרנדה, נוקטורנו ("מוזיקת לילה", בגרמנית Nachtmusik) ו–Cassation .
הפרסום הראשון של הדיברטימנטו נעשה בשנת 1681 בוונציה מאת המלחין קרלו גרוסי (Il divertimento de' grandi: musiche da camera, ò per servizio di tavola). מלחינים מפורסמים ששירתו בחצרות אדונים כגון היידן ומוצארט כתבו דיברטימנטי רבים.
מפלגת החברה הדמוקרטית

השתתפות המפלגה בבחירות

בעת ההכנות לבחירות הכלליות בטורקיה בשנת 2007 טענה מפלגת החברה הדמוקרטית כי אחוז החסימה הנדרש, 10% מכלל הקולות, לצורך הכנסת נציג לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה נועד כדי למנוע את כניסת נציגיה לאספה, אף שמפלגות קטנות רבות אחרות כשלו במעבר אחוז החסימה. לאור זאת החליטה המפלגה כי נציגיה ינהלו את מסע הבחירות כעצמאים ולא כנציגי המפלגה. עשרים מחברי המפלגה (מתוך 550 חברי האספה) נבחרו לאספה הלאומית.
בשנת 2009 נערכו בטורקיה בחירות מוניציפליות ותשעה מחברי המפלגה נבחרו לעמוד בראש ערי מחוז במדינה ובסך הכל עומדים חברי המפלגה בראש 54 רשויות מקומיות בטורקיה.
מעבדות רפא

פעילות

החברה היא חלק מקבוצת החברות הבינלאומיות NAPP/ Purdue/Mundipharma המאגדת חברות פרמצבטיות ממדינות שונות. חברות אלה הן חברות עצמאיות (Independent affiliate companies), בבעלות פרטית, הפרוסות ברחבי העולם, ומפתחות תרופות או רוכשות זכויות עבור תרופות בתחומי כאב, נשימה וסרטן. 
במסגרת שיתופי פעולה עם חברות מובילות בעולם רפא פועלת במספר תחומי בריאות ובהם גסטרואנטרולוגיה, עור, פסיכיאטריה ותכשירים להשמדת כינים וטיפול בצלקות.

היסטוריה

בשנת 1937 הקים ד"ר ברוך שמואל לוין (בנו של ד"ר שמריהו לוין) מעבדת מחקר בראשותו באוניברסיטה העברית, ופיתח וייצר בה תרכיבי חיסון וטרינריים. בשנת 1948 החל ד"ר לוין לייצר אנטיביוטיקה לייצוא. מעבדתו של ד"ר לוין פעלה כחלק מהאוניברסיטה העברית וייצרה תרכיבי חיסון לחיילי צה"ל. בתום המלחמה נותק הקשר עם האוניברסיטה העברית, וחברת ב.ש. לוין הפכה למפעל עצמאי לייצור תרופות במרכז ירושלים.
בשנת 1949 הקים ד"ר לוין חברת הפרמצבטיקה "מעבדות רפא". החברה הייתה חלוצה בישראל בתחומי מחקר, ייצור ושיווק של חומרים מקבוצת הפניצילין, טירוטריצין וסטרפטומיצין, שחלקם נמצאים בשימוש עד היום. 
בשנת 1973 הצטרפה משפחת סאקלר כשותפה לחברה. רפא החלה לשתף פעולה עם יצרנים בינ"ל, בהם ד"ר פאלק, בורינגר אינגלהיים ועוד. ד"ר לוין פרש ממעבדות רפא ומינה את בנו, שמריהו לוין, למנכ"ל ויו"ר החברה. רפא הובילה בישראל את תחומי הטיפול במחלות מעי דלקתיות ובהפרעות שינה.
בשנת 1985 הייתה רפא הראשונה להשיק בישראל מורפיום בטבליות שחרור מבוקר (MCR) לטיפול בכאב. כמו כן, היא משווקת תרופות אופיאודיות לשיכוך כאב סרטני ושאינו סרטני.
בשנת 1990 החלה החברה לפעול גם בתחום תרופות ללא מרשם (OTC), ובשנת 1993 נכנסה לתחום התרופות הגנריות. 
בשנת 2013 נפתח מפעל הייצור החדש של החברה, שהותאם לדרישות הרגולטוריות של הרשויות באירופה (EMA) ובהתאם לסטנדרטים של משרד הבריאות בישראל. 
בחברה יחידת רגולציה וכן יחידה למעקב תרופתי (Pharmacovigilance), אשר אחראית על איסוף וניטור רציף של מידע המתקבל בנושא בטיחות ותופעות לוואי של המוצרים המשווקים על ידי רפא.
צ'סקה זברויובקה

צ'סקה זברויובקה (צ'כית Česká Zbrojovka Uherský Brod או ČZUB; מכונה בקיצור CZ) היא חברה צ'כית לייצור כלי נשק (בעיקר רובים ואקדחים) שהוקמה ב-1936 באורסקי ברוד, מורביה, כחטיבה של תאגיד סקודה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נוהל כל ייצור הנשק הצ'כי על ידי משרד מרכזי שחייב את הטבעת הכיתוב BRNO על כל כלי נשק שיוצא, ולכן אקדחי סי זד רבים נושאים כיתוב זה.

היסטוריה

במהלך המלחמה הקרה ייצר המפעל כלי ירייה רבים : האקדח CZ52, רובה הסער CZ58, המקלעון "סקורפיון", רובי קליעה בקליבר 0.22 ומשפחת האקדחים המפורסמת CZ75 שעליה מבוססים אקדחים רבים ובהם גם ה"יריחו" הישראלי.
בשנת 1991 הוסר הפיקוח המרכזי מעל מפעלי הנשק הצ'כיים והם החלו לפעול כחברות עסקיות עצמאיות. CZ הייתה הראשונה שפרצה לשוקי היצוא וכיום יש לה כ-60 סוכנויות ומפיצים ברחבי העולם, כולל חברת בת בשם CZ-USA בארצות הברית.
ב-CZ עובדים למעלה מ-2000 איש, והיא אחת מחברות כלי הירייה הגדולות בעולם.
סיפורימפו

תקציר העלילה

כל פרק מבוסס על מעשיה של ז'אן דה לה פונטן, איזופוס, פיידורוס ותסריטים שנכתבו על ידי היוצר. הדמות הראשית נקראת בעברית "אדון ינשוף" ומופיעה בתחילת כל פרק במשפט "שלום, נופת צופים שלי." וקורא מתוך עיתון המעשיות את עלילת הפרק.
קו המשווה השמימי

קו המשווה השמימי הוא מעגל גדול דמיוני על גבי כיפת השמיים הנמשך מקו המשווה הארצי אל החלל, במאונך לציר הסיבוב של כדור הארץ. עבור צופה הנמצא בקו המשווה של כדור הארץ, עולה  קו המשווה השמימי מהמזרח, במאונך לאופק, עובר דרך הזנית וחותך את האופק המערבי במאונך לו. ככל שצופה ינוע מקו המשווה צפונה, יתקרב קו המשווה השמיימי לאופק הדרומי ויתאחד עם האופק בקוטב הצפוני. 
עצמים אסטרונומיים הנמצאים על קו המשווה השמימי ניתנים לצפייה מכל רחבי כדור הארץ ויראו במיטבם בקרבה לקו המשווה. בגובה של כ-36,000 ק"מ מעל לכדור הארץ נמצאת רצועת הלוויינים הגיאוסטציונריים.
אריאל (גופן)

אריאָל (באנגלית: Arial) הוא גופן נפוץ, ללא תגים (סן סריף), שנועד בעיקר עבור טקסטים המיועדים לקריאה על גבי צג מחשב.
משפחת הגופן, עבור שפות וסוגי כתב רבים, עוצבה על ידי רובין ניקולס ופטרישיה סאונדרס ב-1982 על בסיס הגופן האלגנטי "הלווטיקה" (Helvetica) תוך פישוט ועריכת שינויים שיהפכו אותו קריא ונוח במדפסות לייזר של חברת IBM. עם הכנסת תקן TrueType על ידי חברת אפל, הכינה חברת מיקרוסופט סט של גופני אריאל בשפות רבות לחבילת היישומים המשרדיים אופיס (Microsoft Office) ועל ידי כך הפכה את הגופן לנפוץ מאד לשימוש. חוקרים גילו שזהו אחד הגופנים הקריאים ביותר מעל צג מחשב (לצד Tahoma) משום שעוצב כך שלא ייגרם שום ריצוד.
על מנת להכין גופני אריאל בשפות השונות חיפשו אנשי מיקרוסופט גופנים חלקים ופשוטים בשפות השונות. בעברית עוצב הגופן על ידי ברוך גורקין (בייעוצו של הטיפוגרף הישראלי צביקה רוזנברג) על בסיס הגופן נרקיס חדש של צבי נרקיס, בלא ידיעתו. רק לאחר שבע שנים של דיונים בבתי משפט שולם לו, בפשרה, סכום של 25,000 דולר על זכויותיו בגופן.
מעצבים גרפיים נוטים לבקר את הגופן על היותו העתקה לא מוצלחת של הגופן הלבטיקה, בשפות הלטיניות והקיריליות; ושל נרקיס תם ונרקיס חדש בעברית; ועל היותו סתמי וחסר ייחוד. במיוחד יוצאת הביקורת כנגד השימוש בגופן בדפוס, כיוון שעל גבי נייר הוא פחות קריא מגופנים בעלי תגים כגון דוד או פרנק-ריהל ואחרים.
ברייתא דל"ב מידות

ברייתא דל"ב מידות הוא חיבור בנושא מידות שהתורה נדרשת בהן אשר כתיבתו מיוחסת לרבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי, והוא מהוה מערכת של 45 כללים ללימוד האגדה, 13 נלקחו מרבי ישמעאל, ו-32 נוספים שהוסיף רבי אליעזר מעצמו.
האגדה נזכרת בספרות פרשנות התורה, מאחרי תקופת הגאונים והלאה. פירוש על הברייתא נדפס בסוף מסכת ברכות בש"ס וילנא.
הוא מופיע כ"פרשה ראשונה" בתוך משנת רבי אליעזר; המשך החיבור (מ'פרשה שלישית' ואילך) מכונה מדרש אגור. הוא יצא לאור מכתב יד על ידי הלל גרשם ‬ענעלאו בשנת 1934.
קמנצ'ה

קמנצ'ה (Kamānche, בפרסית: کمانچه), הוא כלי קשת הנפוץ באזור איראן אזרבייג'ן וטורקיה. בדרך כלל בעל ארבעה מיתרים ולעיתים (בעיקר בטורקיה ואזרבייג'ן) חמישה או שישה. נמצא בשימוש בעיקר במוזיקה האתנית.
הנגינה בקמנצ'ה נעשית באמצעות קשת רופפת אשר שניתן לכוונן את רמת המתח שלה במהלך הנגינה. בחלקו התחתון של הכלי יש יתד אותה משעין הנגן על ברכו בזמן נגינה בישיבה, או על הרצפה בזמן נגינה בעמידה, ולכן לפעמים הקמנצ'ה מכונה "כינור ממוסמר". קיימים הבדלים קטנים במבנה הקמנצ'ה במדינות השונות,(למשל באיראן קוטר פתח הקמנצ'ה יהיה קטן מזה של הקמנצ'ה האזרי והטורקי) כמו כן יש כמה סגנונות בבניית קמנצ'ה. תיבת התהודה באזרבייג'ן עגולה ומגולפת בעץ תות או באגוז, בטורקיה נפוץ עוד שני סוגי קמנצ'ה אחד הנקרא "קאבאק קמנצ'ה" (קמנצ'ה דלעת) בו הגוף עשוי מדלעת שהתיבשה בצל.והשני נקרא קאמנה שגם הוא עשוי מדלעת יבשה אך בגודל שונה ובעל קוטר פתח שונה בחלקו הקדמי של הכלי. על תיבת התהודה מודבקת יריעה העשויה עור של כבש, יען או דג אבו נפחא. לגוף הכלי מחובר צוואר (במקרה שהוא איכותי הוא יהיה עשוי מעץ בעל תרכובת צפופה ביותר לדוגמה עץ שחור "אבוני") עליו מורכבים המיתרים. הקמנצ'ה הוא כלי מפואר, לעיתים רחוקות ניתן למצוא אותו משובץ באבנים צבעוניות ובעל ידיות כוונון מגולפות עשויות שנהב אך בדרך כלל מעץ.
קמנצ'ה היא גלגול קדמוני של הכינור המערבי, ורבים סוברים שהמצאת הכינור נבעה מהשפעותיהם של הקמנצ'ה והלירה – כלי קשת קדום מתקופת ימי הביניים.
בשנת 1896 תיעד הצייר W. M. Thomson נגן קמנצ'ה בירושלים העתיקה, מה שמעיד שהכלי היה קיים במזרח התיכון כבר אז. נגני קמנצ'ה מוכרים בישראל הם מארק אליהו ויגל הרוש.
כיום בונה הקמנצ'ה המוכר בעולם הוא ארסלן הזראתי.
צחי דבוש

ביוגרפיה

דבוש נולד וגדל בשוהם. למד בתיכון שוהם ובמכינה הקדם-צבאית למנהיגות חברתית ע"ש יצחק רבין. בשנת 2013 התגייס לצה"ל ושירת ככתב בעיתון "במחנה". במסגרת תפקידו סיקר את מבצעי "שובו אחים" ו"צוק איתן". בשנת 2016 זכה דבוש בפרס מפקד "במחנה" למצוינות על עבודה עיתונאית יוצאת דופן, לאחר שורה של סיפורים שעוררו הדים.
לאחר שחרורו החל לעבוד ב"ידיעות אחרונות", שם שימש ככתב צבאי שני וכתב גוש דן. בתקופה זאת סיקר את משפט אלאור אזריה, את דו"ח מבקר המדינה על צוק איתן, את פינוי עמונה וכן את גל השריפות ואת תקרית אום אל חיראן. פרסם לראשונה את החלטת צה"ל להכיר בחברות השכולות, מאבק ההמשכיות של הורים שכולים על זרע בניהם, ו"מדד הגומי" בעקבות דבריו של אל"ם יונתן ברנסקי על לוחמות קרקל וסיפורים נוספים.
באוקטובר 2017 נבחר לשמש ככתב הצבאי של תחנת גלי צה"ל. בתקופה זו סיקר את סבבי הלחימה בעזה ואת פעילות צה"ל במב"מ. חתום על שורה של פרסומים בלעדיים ביניהם "שיחת הצעקות" בין נתניהו לליברמן סביב מינוי הרמטכ"ל כוכבי וההחלטה של צה"ל לא לאפשר לבנות לשרת בטנקים.
סנטנה

תולדות הלהקה

הלהקה הוקמה בשנת 1967 בסן פרנסיסקו על ידי המוזיקאי טום פרזיר, תחת השם "קרלוס סנטנה בלוז בנד". חברי הלהקה הראשונים היו קרלוס סנטנה (גיטרה), טום פרזיר (גיטרה), מייק קארבלו (כלי הקשה), רוד הרפר (תופים), דייוויד בראון (גיטרה בס), וגרג רולי (שירה ואורגן האמונד).
הופעתה הראשונה של הלהקה התקיימה בשלהי קיץ 1967, במקום נכח האמרגן צ'ט הלמס, שהחל לקדם את הלהקה.
במאי 1969 הקליטה הלהקה את אלבום הבכורה שלה; סנטנה, שיצא לשווקים באוגוסט אותה השנה. הלהקה הופיעה בשבת ה-16 באוגוסט, היום השני לפסטיבל וודסטוק. לאחר הופעתה המוצלחת זכתה הלהקה לפרסום רב ואלבומה הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, כמו כן הלהיט שבלט באלבום; "Evil Ways" דורג בין עשרת השירים הנשמעים ביותר בשנת 1969 בארצות הברית.
באפריל 1970 החלה הלהקה בהקלטות האלבום השני "Abraxas", אלבום זה זכה להצלחה רבה ודורג במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובמצעד האוסטרלי. הלהיט שבלט באלבום "Black Magic Woman" (שהתפרסם בישראל כ"אשת הקסם השחור") דורג במקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100.
בין ינואר ליולי 1971 הקליטה את אלבומה השלישי; III, שדורג אף הוא במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, אלבום זה היה האחרון בו השתתפו כל חברי הלהקה שהופיעו בוודסטוק.
באוקטובר 1972 יצא לשווקים אלבומה הרביעי של הלהקה; "Caravanserai" שציין נקודת מפנה בהרכב הלהקה, הבסיסט הראשון - דייוויד בראון עזב את הלהקה בשנת 1971 והוא הוחלף על ידי דאג ראוך (Doug Rauch). המתופף - מייק קארבלו שעזב גם הוא, הוחלף בארמנדו פראזה. הקלידן - גרג רולי, הסתכסך עם קרלוס סנטנה והוחלף במספר שירים בטום קוסטר.
מאמצע שנות השמונים עד סוף שנות התשעים דעכה פופולריות הלהקה, אולם לאחר שפורסם האלבום "Supernatural" בו השתתפו מוזיקאים מפורסמים כאריק קלפטון, רוב תומאס, סי-לו, לורין היל, דייב מתיוס, ואיגל איי צ'רי, שבה הלהקה לתודעת הציבור. אלבום זה זכה להצלחה רבה, ונמכר בלמעלה מ-27 מיליון עותקים. כמו כן זכה האלבום בתשעה פרסי גראמי, ושלושה פרסי הגראמי הלטיני, ואף הוכר כאלבום הלטיני הנמכר ביותר בספר השיאים של גינס.
בשנת 2013 יצא אלבום נוסף ללהקה, "Corazón". האלבום כולל בין השאר שיתופי פעולה עם אמנים לטיניים ידועים כגון דייגו טורס וחואנס.
יהודה המכבי (הנדל)

יהודה המכבי (באנגלית: Judas Maccabaeus) היא אורטוריה בשלוש מערכות מאת גאורג פרידריך הנדל, מס' 63 ברשימת יצירותיו, משנת 1746, המבוססת על לברית מאת תומאס מורל, שכתב בהמשך לבריות לעוד שלוש אורטוריות של הנדל ובשלהי חייו כתב תיאור מרתק של שיתוף הפעולה שלו עם הנדל. האורטוריה תוכננה כשבח לנסיך ויליאם אוגוסטוס, דוכס קמברלנד, עם שובו עטור ניצחון מקרב קלודן (16 באפריל 1746). מורל כתב בלברית המודפסת של האורטוריה הקדשה לדוכס קמברלנד מילים אלה: "דיוקן חיוור של מצביא חכם לאמיתו, אמיץ ובעל מידות טובות." קטלוגים אחרים של יצירות הנדל מתייחסים לאורטוריה כ-HG XXII; ו-HHA 1/24.

תקציר העלילה

הלברית של מורל מבוססת על ספר המכבים א', פרקים ב'-ח'), עם מוטיבים שנוספו מ"קדמוניות היהודים" מאת יוספוס פלביוס.
האירועים המתוארים באורטוריה לקוחים מן התקופה של 160-170 לפנה"ס, כאשר ארץ יהודה הייתה תחת שלטון הממלכה הסלאוקית, שהציבה לה למטרה להשמיד את הדת היהודית. היהודים הצטוו לעבוד את זאוס, ורבים מהם צייתו מאימת הרדיפות, אך היו שסירבו להיכנע לגזרה. אחד המתקוממים היה הכוהן הקשיש מתתיהו, שהרג יהודי אחר, כשזה עמד לעבוד עבודה זרה. אחרי שהרס מזבח אלילי, נמלט מתתיהו אל הגבעות וקרא אליו את מי שהיו מוכנים להלחם על אמונתם.
המוזיקה של הנדל מתארת את הלכי הרוח המשתנים של היהודים כשמצבם מתחלף ממורא ודכדוך לחגיגת ניצחון. שינויים שנעשו באורטוריה בהפקות מאוחרות יותר נטו להדגיש את היסודות חוגגי הניצחון והצבאיים שבה על פני העתירות לפיוס ולשלום, שמורל שילב בלברית ברוב מחשבה והנדל שקד על הלחנתן.

חלק ראשון

העם מתאבל על מות מנהיגו מתתיהו, אך בנו שמעון משתדל לאושש את אמונתם וקורא להם לקחת נשק לידיהם  ( "Arm, arm ye "brave)" "אל הנשק, גיבורים!"). אחיו של שמעון, יהודה המכבי, מקבל עליו את תפקיד המנהיג ומעודד את בני עמו בהרהורי חירות וניצחון בכוח האמונה באל.

חלק שני

בני ישראל נוחלים ניצחון, אך יהודה חושש שגאוותם תגרום להם לייחס את הניצחון לעצמם. כאשר נודע להם, שמפקד הסלאוקים גורגיאס מכין את צבאו לפעולת נקם, הופכת צהלת האנשים לנהי ומספד. ("Ah! wretched Israel!" "אה! בני ישראל האומללים!"). יהודה מפיח שוב רוח לחימה וגבורה באנשים ("Sound an alarm" "תקעו בשופר") ודורש להרוס את מזבחות הכופרים ולהתנגד לדת הכוזבת.

חלק שלישי

היהודים נחלו סוף סוף ניצחון ("!See, the Conqu’ring Hero Comes" "הנה הוא בא עם צבא חילו, בשופר נריע לו!"). בשורה מגיעה, כי ממלכת רומי מוכנה לכרות ברית עם יהודה נגד האימפריה הסלאוקית. העם חוגג את בוא השלום המיוחל לארצו ("O lovely peace" "אה, שלום, מה יפית").

שימוש פופולרי

"אגודת המקהלה של הליפאקס" מחזיקה בכתב יד, המתיימר להיות תזמור מחדש של האורטוריה מאת מוצרט.
בטהובן חיבר ב-1796 שתים-עשרה וריאציות על "הנה הוא בא!", לפסנתר וצ'לו. ב-1884 כתב הסופר השווייצרי אדמונד לואי בודרי מילים חדשות בצרפתית לאותו קטע מקהלה, ויצר את המזמור לפסחא " À toi la gloire, O Ressuscité!", שתורגם לאחר מכן לאנגלית כ-Thine Be the Glory. "הנה הוא בא!" בצורתו המקורית הוכר גם כנעימה, שניגנו בקביעות תזמורות כלי נשיפה ממתכת בפתיחת מסילות ברזל ותחנות רכבת חדשות בבריטניה במשך המאה ה-19, והוא אומץ כפרק ב"פנטזיה על שירי ים בריטיים" של סר הנרי ווד, המבוצעת בפרומס של שירות השידור הבריטי.
ג'קי בן-זקן

ביוגרפיה

בן-זקן נולד במזכרת בתיה, בן לעולים ממרוקו. הוריו התגרשו בילדותו. לאחר מספר שנים בהן גר אצל סבתו, עבר עם אמו ובן זוגה להתגורר באשדוד.
בנערותו עבד כמוכר פרחים. לאחר שירותו הצבאי החל בעסקי מסחר מזדמנים. בהמשך הצטרף לסוכנות הביטוח של חבר הכנסת אפרים גור ואברהם נניקשווילי, שבה עבדה אמו כמזכירה וגם שימש כעוזרו הפרלמנטרי של גור לזמן מה. בראשית שנות ה-90 רכש בן-זקן את הסוכנות מנניקשווילי ואפרים גור. באמצע שנות ה-90 הקים יחד עם שותף נוסף את "החברה הכלכלית לאשדוד", שפעלה בתחום הנדל"ן והתיווך.
בגיל 26 התמודד במקום השני ברשימת הצעירים "אשדוד נטו" בראשות אייל בן שמחון. המפלגה זכתה בשלושה מנדטים, מקום שני אחרי הליכוד, ובן-זקן נבחר לכהן כחבר מועצת העיר. הוא כיהן במשך שלוש קדנציות עד שפרש מיוזמתו.
בן-זקן התפתח בתחום יזמות נדל"ן, בתחילה בעסקאות קטנות. בתחילת המאה ה-21 צירף לעסקיו את הכדורגלן חיים רביבו ואת אברהם נניקשווילי.
ב-2005 רכשו בן-זקן ונניקשווילי בחצי מיליון דולר את חברת "מנופים פיננסיים", שנסחרה בבורסה כשלד, ותוך זמן קצר החברה טיפסה למדד מאה החברות הגדולות בבורסת תל אביב.
"מנופים פיננסיים" החזיקה ורכשה מספר מרכזי קניות בישראל, בהם "קניון ארנה" בהרצליה, ה"סטאר סנטר" באשדוד, התחנה המרכזית באילת, פרויקטים באזור צומת ביל"ו, ה"ארנה" בנהריה ופרויקטים נוספים ברחבי הארץ. כמו כן בבעלותם גורד שחקים בדאלאס, טקסס. בעקבות משבר הנדל"ן בארצות הברית והמשבר הפיננסי בישראל, נאלצו השותפים למכור חלק נכבד מהשליטה בחברה למשקיעים זרים, ובהמשך מכר בן-זקן את יתרת החזקותיו במנופים פיננסים תמורת כ-90 מיליון שקלים. עסקיו של בן-זקן כוללים למעלה מ-20 חברות פרטיות. עיסוקיו האחרים כוללים את רשת מועדוני הכושר "Sweat star", "רדיו הבירה", רשת חנויות האופנה "סקטור" ו-"RG", עיתון "המגזין" באשדוד ושותפויות באתרי אינטרנט מתפתחים. כמו כן הוא משקיע פסיבי בתחום הביוטכנולוגיה ומחזיק במגוון קרקעות לבנייה ברחבי הארץ.
בן-זקן שימש כספונסר הראשי של קבוצת הכדורגל מ.ס אשדוד. מאז יזם את הקבוצה המאוחדת של מ.ס אשדוד בשנת 1999 ועד סוף עונת 2014/15 היא שיחקה בקביעות בליגת העל.
ב-2007 נבחר בן-זקן להופיע כאחד ה"כרישים" בתוכנית הטלוויזיה "הכרישים" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2011 החל להשקיע בתחום הנפט כאשר נכנס כשותף בחברת "שמן - חברת הנפט לישראל".

אישומים פליליים

נגד בן-זקן הוגש באוקטובר 2013 כתב אישום ממשטרת ישראל בגין הרצת מניות של חברת "מנופים פיננסיים". בחודש יוני 2014 גם נחקר בפרשת שחיתות בנמל אשדוד (בה נחשד גם יו"ר ועד עובדי הנמל אלון חסן, אשר זוכה במרץ 2018). בשנת 2015 הוא הורשע בשמונה עבירות של השפעה בתרמית על ניירות ערך, בקשירת קשר לביצוע פשע ובקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות. בנובמבר 2015 נגזרו על בן-זקן שלוש שנות מאסר בפועל, 18 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 250,000 ש"ח. בן-זקן ערער על הרשעתו. בספטמבר 2016 בית המשפט העליון החליט להפחית את עונשו ל-26 חודשי מאסר בפועל, להותיר 18 חודשי מאסר על תנאי ולהגדיל את הקנס הכספי ל-800,000 ש"ח.
בינואר 2015 המליצה המשטרה להעמיד לדין את בן-זקן בחשד למתן שוחד לשר בנימין בן אליעזר. בספטמבר 2016 הורשע בהסדר טיעון בסיוע להפרת אמונים, ונדון ל-4 חודשי מאסר שיחפפו את מאסרו בגין פרשת "מנופים פיננסיים". ב-1 בדצמבר 2016 החל בן-זקן לרצות את עונשו, 26 חודשי מאסר בבית סוהר חרמון. שוחרר לאחר 16 חודשים ב-1 באפריל 2018, לאחר שקוצר שליש מעונשו.

חיים פרטיים

בן-זקן נשוי לדורית ואב לחמישה ילדים. מתגורר עם משפחתו באשדוד. בנו טום, שחקן כדורגל במועדון מ.ס אשדוד.
פורום באר שבע

היסטוריה והווה

המועדון הוקם על ידי האחים יוסי ורועי שוורץ ונחנך רשמית ב-14 בנובמבר 1988. נחשב למועדון הלילה המוביל בדרום ונבחר לא פעם על ידי דירוגים שונים לאחד מן המועדונים המובילים בישראל, ובשנות פעילותו התארחו בו זמרים ולהקות ישראליים מובילים, כאשר לא מעט אומנים בעלי זיקה למוזיקה אלקטרונית הגיעו להופיע במועדון גם מחוץ לארץ.
הפורום שהחל את דרכו כמועדון לילה בלבד, הפך עם השנים ל"קבוצת הפורום" המאגדת בתוכה חברות המתמחות בתחומים שונים ביניהם גינון, מסעדנות, ארגון אירועים, הפקת פסטיבלים, צעצועים ועוד. בין המקומות ניתן למנות את הבר הדו קומתי בשם "דראפט", המסעדה האסיאתית "קמפאי" ואת חברת השילוט חוצות "פורום ארט". "קבוצת הפורום" מנהלת כיום את חוף ניצנים הממוקם בתחום השיפוט של המועצה האזורית חוף אשקלון.
בין האמנים שהופיעו בפורום באר שבע: שלום חנוך, שלמה ארצי, יהודה פוליקר, ריקי גל, מאיר בנאי, אביתר בנאי, משינה, אהוד בנאי, דני סנדרסון, גידי גוב, נתן גושן, מוש בן ארי, אביב גפן, התקווה 6, ברי סחרוף, היהודים, עברי לידר, הדג נחש, בלקן ביט בוקס ועומר אדם.
ב-12 במאי 2013 המועדון נסגר באופן זמני לצורך מעבר למתחם חדש ב"ישפרו סנטר" בבאר שבע ונפתח מחדש לאחר מספר חודשים. בהקמת המתחם החדש הושקעו יותר מ-15 מיליון ש"ח והוא המועדון הגדול ביותר בארץ המשתרע על פני 8 דונם.
באפריל 2015 נסגר שוב המועדון למשך חודש ימים,  זאת בשל נפילת בליין על חיילת שבילתה במועדון ופציעתה.