google/wiki40b huggingface dataset:
רולף פאולס

שירות צבאי ותחילת הקריירה הדיפלומטית

פאולס נולד בשנת 1915 בעיירה הקטנה אקרטסברגה שבמדינת סקסוניה-אנהלט, אביו היה כומר פרוטסטנטי. לאחר שסיים את לימודי התיכון בשנת 1934 התגייס לוורמכט, היה לקצין חיל רגלים והגיע לדרגת מיור (מקביל לדרגת רב-סרן בצה"ל). הוא נלחם בשורות הוורמכט בחזית המזרחית, נפצע בקרב ואיבד את יד שמאל. בשנת 1942 נשלח לשגרירות גרמניה הנאצית באנקרה, בירת טורקיה, שם שירת כנספח צבאי תחת השגריר פרנץ פון פאפן עד לסיום המלחמה. בחודש דצמבר 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, עיטור צבאי נאצי על גילוי גבורה עילאית בשדה הקרב. על פי דברי גנרל הנס שפיידל, שנמנה עם הקושרים נגד היטלר בקשר העשרים ביולי 1944, אף פאולס היה בין החברים בקשר, וניצל רק הודות לעובדה שאלה מבין החברים שנתפסו בידי השלטון, לא גילו את שמו. פאולס לא היה חבר המפלגה הנאצית.
עם תום מלחמת העולם השנייה החל פאולס בלימודי משפטים וסיים לימודי דוקטורט בשנת 1949 בנושא "שיטת הממשל לאור חוקי היסוד של בון". בטרם התמנה לשגריר בשירות החוץ של מערב גרמניה, עבד במספר משרות ממשלתיות: במשרד קאנצלר גרמניה, כנספח לנציבות העליונה של כוחות הברית (אנגלית: Allied High Commission), כעוזרו האישי של מזכיר המדינה ולטר האלשטיין וכן כסגן הקונסול בשגרירות גרמניה בלוקסמבורג. בין השנים 1963 עד 1965 היה מנהל מחלקה במשרד החוץ הגרמני בבון.

שגריר בישראל

בשנת 1965 החליטו ממשלות ישראל וגרמניה לחדש ביניהן את היחסים הדיפלומטיים ולפתוח באופן הדדי שגרירויות. פאולס התמנה לשגרירה הראשון של גרמניה בישראל והחל בתפקידו ב-19 באוגוסט 1965. שיגור השגריר היה מלווה בהיסוסים משני הצדדים. גרמניה עמדה תחת לחץ של מדינות ערב שלא לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל, ואילו ישראלים רבים לא ראו בעין יפה קיום יחסים דיפלומטיים עם גרמניה שני עשורים בלבד לאחר השואה. במאי 1965 קיבלה הכנסת החלטה על כינון היחסים. ישראל שלחה לבון את השגריר אשר בן נתן, וגרמניה שלחה לתל אביב את השגריר פאולס. מינויו לשגריר בישראל גרר גל נרחב של מחאות בציבור הישראלי, חלק מההפגנות כנגד מינויו היו סוערות ואלימות. ביטויי המחאה בישראל הבליטו את היותו של פאולס קצין בצבא הוורמכט הנאצי, את עיטורו בצלב הברזל הנאצי ואת שירותו כנספח צבאי בשגרירות גרמניה הנאצית בטורקיה. נתונים אלה מעברו שמשו בסיס לטענה כי מינויו כשגריר גרמניה לישראל הוא מינוי בלתי ראוי.
פאולס התקבל אצל הנשיא זלמן שזר ומסר לו את כתב האמנתו ב־19 באוגוסט 1965. השגריר החדש התקבל ברגשות של כאב וזעם. מכוניתו הותקפה באבנים, ואלפי מפגינים הפגינו כנגדו. מנחם בגין נשא נאום שבו האשים את ישראל כי בקבלה את האמנתו של פאולס כשגריר היא בוגדת בזכרם של קדושי השואה.
פאולס הוכיח בתפקידו רגישות ודיפלומטיה. פעולתו הראשונה כשגריר הייתה ביקור במוסד "יד ושם". במהלך כהונתו פעל פאולס לנורמליזציה של היחסים. פאולס שימש כשגריר אף בימי מלחמת ששת הימים וסיים את תפקידו בשנת 1968.

המשך הקריירה הדיפלומטית

לאחר תום שרותו בישראל מונה פאולס לשגריר גרמניה המערבית בארצות הברית, שם שירת בין השנים 1968–1973. הוא שירת כשגריר גרמניה בסין בין השנים 1973–1976 ושגריר גרמניה בנאט"ו בין השנים 1976–1980. פאולס חיבר ספר על מקומה של גרמניה בנאט"ו (גרמנית: Die atlantische Allianz: Zukunftsaufgaben, Möglichkeiten, Gefährdungen; Rettet uns die Rüstungspolitik? und Deutschlands Standort in der Welt. Beobachtungen eines Botschafters).
רולף פאולס נפטר בשנת 2002 בבון.
לגו אדריכלות

לגו אדריכלות (באנגלית: Lego Architecture) היא סדרת מוצרים של החברה לגו. היא נחשבת כסדרת לגו המיועדת בעיקר למבוגרים וכאחת מסדרות הדגל של החברה. היא יצאה לאור לראשונה בשנות השישים, ומאוחר יותר שוב בשנות האלפיים. הסדרה עצמה כוללת בתוכה שתי מחלקות- Landmarks ו-Architeture: כשהראשונה מכילה אייקונים עירוניים ברחבי העולם והסדרה השנייה מכילה אייקונים בעלי חשיבות אדריכלית שעולה על פרסומם ברחבי העולם. כל מוצרי הסדרה באים עם חוברת ייעודית המכילה מידע נוסף להוראות הבנייה, וביניהם היסטוריה וחשיבות אדריכלית של האתר. מוצר הדגל של הסדרה הוא Lego Architecture Studio, שהוא ערכה המיועדת במיוחד לעידוד האדריכלות בקרב צעירים ומבוגרים כאחד.
הפרעה נוירו-התפתחותית

הפרעות נוירו-התפתחותיות (באנגלית: Neurodevelopmental disorder) הן לקויות בגדילה והתפתחות המוח או מערכת העצבים המרכזית. הפרעות אלו באות לידי ביטוי לראשונה בתקופת ההתפתחות. כלומר, במהלך גילאי הילדות.
הפרעות נוירו-התפתחותיות מאופיינות בפגיעה בתפקוד האישי, החברתי, האקדמי או התעסוקתי.
הן יכולות להשפיע על הרגש, יכולות הלמידה, שליטה עצמית וזיכרון.

התפתחות והשפעה

הפרעה נוירו-התפתחותית מופיעה בשלבי ההתפתחות המוקדמים, לרוב עוד לפני הכניסה לבית הספר.
הפרעות שנחשבות כנוירו-התפתחותיות ביסודם, או שיש להן השלכות נוירו-התפתחותיות כשהן מופיעות בינקות ובילדות.
הפרעות נוירו-התפתחותיות קשורות ברמות שונות של קושי ויכולות להשפיע משמעותית על חייו של הפרט ושל משפחתו.
הפרעה נוירו-התפתחותית יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון דרכים ובתווך חומרה רחב, הנע בין קשיי למידה או הנמכה בתפקודים ניהוליים ועד לפגיעות גלובליות בכישורים חברתיים או באינטליגנציה.
טומבולו

טוֹמְבּוֹלוֹ (מאיטלקית: Tombolo בעקבות הלטינית: tumulus שפירושו "תלולית", ברבים, טומבולי) היא רצועת יבשה שמחברת בין אי ליבשה. אי המקושר באמצעות טומבולו נקרא "אי לכוד". בין מספר רצועות טומבולו נוצרות לגונות, אשר אם הן ללא מוצא לים יכולות להתמלא בסחף ולהרחיב את הטומבולי לכדי רצועת יבשה רחבה.

היווצרות

כאשר קיים אי קרוב לחוף, פעולת הגלים בתווך שבינו ובין היבשה תהיה חלשה יחסית. אם כמות הסחף המושקעת בתווך תהיה גבוהה מכמות החומר המוסר על ידי פעולת הגלים יצטבר במשך הזמן סחף שיצור שרטון חולי ההולך ומתרחב שיחבר בסופו של דבר בין האי לבין החוף היבשתי.
טומבולו יכול להווצר גם בין קו החוף לבין מבנים מלאכותיים כגון שוברי גלים ומתקני נמל, כפי שאירע בחוף תל ברוך בתל אביב, למשל.
בית הממשלה

בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא השם שניתן למושלים או לנציבים העליונים מטעם ממשלת בריטניה במושבותיה ברחבי האימפריה הבריטית ובטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.
המבנה שימש הן את מגורי המושל, והן את משרדיו וכאתר לאירוח טקסים ואירועים רשמיים.

אוסטרליה

בית הממשלה בקנברה בירת אוסטרליה מכונה גם "יאראלומלה", ומשמש כמגורי המושל הכללי של אוסטרליה. מבנה מגורים נוסף של המושל הוא בית הימיה שבסידני.
מבנים בשם "בית הממשלה" מצויים בכל מדינות אוסטרליה ומשמשים את מגורי מושלי מדינות אוסטרליה.
מספר מבנים מכונים בשם "בית הממשלה הישן" ובהם מבנה בבית הממשלה הישן בפאראמאטה, בית הממשלה הישן בקווינסלנד שבאוסטרליה ובית הממשלה הישן בדרום אוסטרליה.

איי פוקלנד

בית הממשלה באיי פוקלנד ממוקם בעיר סטנלי ומשמש למגורי מושל איי פוקלנד. בשנת 1982 נערך במקום קרב במהלך פלישת ארגנטינה שהוביל לכניעת הכוחות הבריטיים שהגנו על המבנה ולתחילת מלחמת פוקלנד.

אנגווילה

בית הממשלה באי אנגווילה, אולד טה, הוא מקום מושבו הרשמי של מושל אנגווילה.

אנטיגואה וברבודה

בית הממשלה באיים אנטיגואה וברבודה, סנט ג'ונס הוא מקום מושבו הרשמי של מושל אנטיגואה וברבודה.

האי מאן

בית הממשלה באי מאן משמש את המשנה למושל האי מאן, המייצג את המונרך הבריטי באי.

הונג קונג

בית הממשלה הממוקם על גבעת הממשלה באזור סנטרל באי הונג קונג שבהונג קונג שימש כביתו של מושל הונג קונג, ומאז שנת 1997 משמש המבנה את ראש הרשות המבצעת של הונג קונג.

ישראל

בתקופת המנדט הבריטי כונה ארמון הנציב - משכנו של הנציב העליון הבריטי, הממוקם בסמוך לשכונת תלפיות בירושלים בשם "בית הממשלה" על ידי השלטונות הבריטיים. לאחר עזיבת הנציב העליון הפך המבנה למפקדת האומות המאוחדות באזור.

ניו זילנד

בית הממשלה בוולינגטון שבניו זילנד משמש כמקום מגוריו של המושל הכללי של ניו זילנד. מבנה נוסף בשם "בית הממשלה" מצוי בעיר אוקלנד ומשמש כבית מגורים רשמי נוסף של המושל הכללי של ניו זילנד (עדיין ניצב על תילו בית הממשלה הישן בעיר זו.

פיג'י

בית הממשלה ממוקם בוויקטוריה פרייד (Victoria Parade) בעיר סובה שבפיג'י. המבנה נבנה עבור מושל האיים בשנת 1928 והחליף את בית הממשלה הקודם לו שנשרף בעקבות מכת ברק. כיום משמש המבנה כביתו של נשיא פיג'י.

קנדה

אחוזת רידו באוטווה שבקנדה משמשת כמגורי המושל הכללי של קנדה. מבנה מגורים נוסף של המושל היא מצודת קוויבק.
בכל אחת מפרובינציות קנדה מצוי מבנה המכונה "בית הממשלה" והמשמש את המשנים למושל.
בפרידריקטון ממוקם מבנה המכונה בית הממשלה הישן.
ג'יימי ריי ניומן

ביוגרפיה

ניומן נולדה בפרמינגטון הילס, מישיגן שבארצות הברית. היא למדה בבית ספר יסודי יהודי "הִלל" בדטרויט ושם היא שיחקה בכיתה ח', בתפקיד המוביל "אדו אני קרנס", במחזמר "אוקלהומה". היא הופיעה לראשונה על הבמה בגיל 11 במחזה A Rosen by Any Other Name, של ישראל הורוויץ. היא הופיעה בעקביות בסביבות דטרויט, במספר רב של תיאטראות אזוריים. בגיל 16, בזמן שלמדה בבית ספר קראנברוק קינגסווד בבלומפילד הילס (שם למדה אף השחקנית סלמה בלייר), ניומן יסדה את Apollo Theatre Productions. היא שכרה אולם תיאטרון, העסיקה במאי מקומי מוכר, שחקנים מקצועים וצוות מלא כדי להפיק את ההצגה הראשונה שלה. בתיאטרון זה מילאה תפקידי מפיקה ובמאית, וזכתה לתשואות, בעקבותיהן המשיכה הפקת שתי הצגות נוספות בשנה לאחר מכן. את חופשות הקיץ בילתה במרכז אינטרלוכן לאומנויות, שם היא זכתה בפרס קורסון להצטיינות יתרה במשחק. עוד בתיכון זכתה במקום ראשון בתחרות דרמה לתלמידי תיכון במדינת מישיגן. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1996.
ניומן למדה שנתיים בבית ספר לאומנויות הבמה באוניברסיטת בוסטון, לפני שעברה לאוניברסיטת נורתווסטרן, שם למדה לתואר ראשון באנגלית ודרמה.
באוניברסיטת נורתווסטרן, ג'יימי יסדה את פסטיבל לנשים באומנויות. באותה עת היא הפיקה ושיחקה במחזה של פאולה ווגל "איך למדתי לנהוג", אשר זכה בפרס פוליצר לדרמה. בעת לימודיה בשיקגו היא אף שרה ברביעית ג'אז שהקימה, אשר הופיעה יחד עם להקת הפאנק (Funk) הפופולרית, ”סוויט סוויט קאנדי”.

משחק

ניומן עברה ללוס אנג'לס בספטמבר 2000. היא התפרנסה מהופעות עם רביעית הג'אז שלה, בנוסף לתפקידים שונים בכמה סרטים קצרים, והופעה במופע של דרו קארי. זמן לא רב לאחר הגעתה ללוס אנג'לס, קיבלה את תפקיד קריסטינה קרטר קסידין באופרת הסבון "בית חולים כללי". במקביל, היא המשיכה בקריירה המוזיקלית שלה, והרכיבה את הלהקה הנוכחית שלה, "סקול בוי קראש". היא גם קיבלה תפקיד בסרטו של סטיבן ספילברג, תפוס אותי אם תוכל, בו הופיעה בסצנה עם לאונרדו די קפריו.
החל מאוקטובר 2006, הופיעה ניומן בשישה פרקים של התוכנית ורוניקה מארס בערוץ The CW. היא גם הופיעה כסגן לאורה קדמן בסטארגייט_אטלנטיס. יחד העם שחקן מייקל שנקס מסטארגייט, ובסרט טלוויזיה לחג המולד "מתחת לדבקון". תפקידי אורח אחרים כוללים ב"אי-רינג", גיבורים, על טבעי, קרובות, CSI, מדיום, ניפ/טאק ומנטל.
בשנת 2009 היא קיבלה תפקיד קבוע בעונה השלישית של הסדרה "אאוריקה".
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "עיר מרושעת", ברשת ABC בדמותה של אליסון רות'.
בשנת 2018 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה:"המעניש", כאשתו של דייוויד ליברמן. באותה שנה שיחקה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מידנייט טקסס".
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של בעלה גיא נתיב "סקין".

מוזיקה

ג'יימי ולהקתה "סקול בוי קראש" הופיעו במספר מועדונים: "באפאלו קלאב" בסנטה מוניקה, "מומבה" במערב הוליווד, "ניקס מרטיני לאונג'", "קפה קורדיאל" וה"לוקס" בבברלי הילס, ובתוכניתם מגוון רחב של סגנונות מפאנק וסול לרית'ם אנד בלוז ובלוז. לאחרונה, הם ניגנו במסיבת פרסים של רשת ESPN.

הפקה

בשנת 2018 הפיקה את הסרט Skin, סרט דרמה קצר משנת 2018, בבימויו של בעלה, גיא נתיב, שזכה בפרס האוסקר בקטגוריה של פרס הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91.

חיים אישיים

ב-2012 נישאה לתסריטאי והבמאי הישראלי גיא נתיב. השניים הורים לבת.
אלכסנדר פופוב (שחיין)

ביוגרפיה

פופוב נולד בניזניהיה טורה במחוז סברדלובסק. עד גיל 8 הוא פחד ממים אך אביו לא ויתר והחליט שהוא ילמד לשחות. בגיל 8 הוא החל בלימודי השחייה בבית ספר לספורט לילדים ונוער בעיר לסנוי, ומאז הוא שוחה שם. בתחילת דרכו היה שחיין גב אך לאחר שהצטרף לקבוצתו של המאמן גנדי טורצקי ביוזמתו של גלב פטרוב המאמן הראשי של נבחרת ברית המועצות, בשנת 1990 עבר לשחות חתירה. יותר מאוחר הוא עבר עם מאמנו להתאמן באוסטרליה.
חודש לאחר המשחקים האולימפיים באטלנטה הוא נדקר בבטנו בסכין במהלך קטטה עם שלושה רוכלים ברחובות מוסקבה. הסכין חתכה עורק, פגעה באחת הכליות ופגעה בפליאורה. הוא נזקק לניתוח דחוף, ושהה בשיקום שלושה חודשים. שנה מאוחר יותר ב-1997, באליפות אירופה בשחייה בסביליה שבספרד, הוא המשיך במסע ניצחונותיו כשזכה ב-50 מטר ו-100 מטר חופשי.
בסך הכל זכה בארבע מדליות זהב אולימפיות וחמש מדליות כסף. שש מדליות זהב מאליפויות העולם, ארבע מדליות כסף ואחת מארד. וכן 21 מדליות זהב מאליפויות אירופה, שלוש מכסף ושתיים מארד.
פופוב זכה בתואר שחיין השנה באירופה בשנים 1994 ו-2003.
פופוב נבחר כחבר מלא לוועד האולימפי הבינלאומי בדצמבר 1999.
דוד מוכתר-סמוראי

דוד מוכתר-סמוראי (באנגלית: David Mukhtar-Samurai) הוא במאי ושחקן תיאטרון ואופרה ישראלי-גרמני.

ביוגרפיה

דוד מוכתר-סמוראי נולד בבגדד, עיראק, בבגדד בראשית שנות הארבעים של המאה העשרים. עלה לישראל ב-1951. למד בחוג הבימה לנוער, בו הורו צבי פרידלנד ושלמה ברטונוב. למד משחק ב"אקטור סטודיו", בתיאטרון רויאל קורט, לונדון. בשנות השישים שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "ילדי הצל" מאת בן-ציון תומר, "כל אדם והאמת שלו" מאת לואיג'י פיראנדלו, "המלך נוטה למות" מאת אז'ן יונסקו, "מסע לנינוה" מאת יהודה עמיחי, "בלוז למיסטר צ'ארלי" מאת ג'יימס בולדווין ו"השקיעה" מאת איסאק באבל. ב-1967 שיחק בהצגה "עצור ! עד כאן !" בבימויו של יוסף כרמון, שהציגה בצוותא.
ב-1969 שיחק בהצגה "תיאטרון האכזריות" מאת אנטונן ארטו, בבימויו של מיכאל אלמז בתיאטרון המרתף, ביחד עם שפרה מילשטיין. מוכתר גילם את דמותו של אנטונן ארטו, אבי "תיאטרון האכזריות".
ב-1969 שיחק בהצגה "הזקן" בבימויו של מיכאל אלמז בתיאטרון המרתף, ביחד עם מירי פביאן. הצגה קומית-מינית מאת המשורר הביטניקי מייכל מאקליור. ההצגה מספרת על בילי הנער וג'ין הארלו. הציגה בתל אביב, לונדון וארצות הברית, בה נאסרה בתחילה בידי הצנזורה.
בראשית שנות השבעים של המאה העשרים, שב לאנגליה ולמד בימוי במשך שנתיים בתיאטרון סיטיזן, גלאזגו. ב-1972 שיחק בהצגת היחיד "דרייפוס על אי השדים" המבוססת על חייו של אלפרד דרייפוס. אלמז כתב את ההצגה על פי חומרים תיעודיים וגם ביים אותה. המחזה מתאר את דרייפוס היושב באי השדים, מנותק מהעולם ומשחזר את פרשת דרייפוס, בלי שהוא יודע על ההד שהפרשה חוללה בצרפת. העיתון "סקוטסמן" זיכהו בפרס על ההצגה, שהציגה בפסטיבל אדינבורו. ההצגה הציגה בישראל והייתה בסיבוב הופעות באירופה ובאמריקה.
הוא השתתף בתסכיתי רדיו.
החל לביים בראשית שנות השבעים. הצגותיו הראשונות הוצגו בתיאטרון סיטיזן, בתיאטרון טרוורס, אדינבורו ובאוניברסיטת תל אביב, בה ביים את ההצגה "צ'ה גווארה". באנגליה ביים שני מחזות מאת מיכאל אלמז, אחד מהם "האנרכיסט", קומדיה פוליטית שהועלתה בפסטיבל אדינבורו ועוסקת במיכאיל באקונין.
ביים בתיאטראות יאנג ויק ובוש בלונדון. בד בבד לעבודתו באנגליה ביים בתיאטרון הקאמרי ב-1976 את "מושל יריחו" מאת יוסף מונדי, "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר ו"הפותחן" מאת המחזאי הצרפתי ויקטור לנו. באותה שנה ביים גם את המחזה "תוכנית כבקשתך" פרי עטו של המחזאי הגרמני בן המאה ה-20 פרנץ קסאור קרץ. זוהי הצגת יחיד ללא מילים בכיכובה של נאוה שאן בתיאטרון באר שבע. המחזה עוסק בערב אחד בחייה של גברת ראש, אישה ערירית, כשהיא ספונה בביתה.
ביים את ההצגה "שטאלרהוף", שיצאה לסיבוב הופעות באירופה. לאחר שההצגה הוצגה בגרמניה, הוזמן מוכתר-סמוראי לעבוד בגרמניה. היה במאי בית בתיאטרון העירוני של היידלברג ואחר-כך במאי בית ב"שאושפילהאוס" של פרנקפורט, ב"שאושפילהאוס" של המבורג, בדיסלדורף ובבון.
החל משנות התשעים מוכתר-סמוראי עבד כבמאי עצמאי. בין המקומות בהם ביים: ה"שאושפילהאוס" של בזל, ה"שאושפילהאוס" של ציריך, תיאטרון יוזפשטאט בווינה ובתי אופרה שונים בגרמניה. תשע מההצגות שביים צולמו לטלוויזיה הגרמנית. זכה בפרס התיאטרון של בווריה עבור בימוי האופרה מקבת' מאת ג'וזפה ורדי. שהוצגה בברמן. במשאל מבקרים שערך כתב העת לאופרה "אופרה וולט", בחר ב"מקבת'" וב"בילי באד" שביים, כאופרות המעניינות ביותר לשנת 1997.
אחר-כך ביים את "החטיפה מן הארמון" של מוצרט בשטאטאופרה בברלין, את "ורתר" של ז'יל מאסנה באופרה של מנהיים, את "דון קרלו" של ורדי בבון ומחזה מאת גראבה "מהתלה – סאטירה, אירוניה ומשמעות עמוקה" בבון. ביים האופרה "פיטר גריימס" מאת בנג'מין בריטן באופרה של פרנקפורט.
נשוי לשחקנית פיונה מור.
יריעה טורית

יריעה טורית היא יריעה אלגברית נורמלית המכילה טורוס אלגברי בתור קבוצה פתוחה צפופה, כך שפעולת הטורוס על עצמו מתרחבת לפעולה אלגברית של חבורה על היריעה.

יריעה טורית של חרוט

יהי  סריג ב- שאיזומורפי כחבורה ל-. נניח כי  הוא חרוט קמור אשר נוצר על ידי ווקטורים בסריג. נניח בנוסף כי החרוט קמור בחזקה (אינו מכיל שום תת-מרחב ממש). היריעה הטורית  המגיעה מן החרוט היא הספקטרום של החוג חבורה למחצה של החרוט הדואלי ל- .

יריעה טורית של מניפה

מניפה היא אוסף חרוטים כך שהדופן של כל חרוט הוא חרוט באוסף והחיתוך של שני חרוטים הוא דופן של כל אחד מהם. 
כאשר חרוט  הוא דופן של חרוט , ניתן לזהות את היריעה  כתת-קבוצה פתוחה של .
היריעה הטורית המגיעה מהמניפה היא איחוד היריעות המגיעות מכל אחד מהחרוטים באוסף, כאשר כל שתי יריעות מודבקות לאורך הקבוצה הפתוחה שמגיעה מהדופן המשותף לשני החרוטים. 
בדרך זו ניתן לבנות את כל היריעות הטוריות. 
ניתן להסיק תכונות מסוימות של היריעה הטורית מתוך המבנה הקומבינטורי של המניפה. למשל, היריעה היא חלקה אם ורק אם כל אחד מן החרוטים במניפה נוצר על ידי ווקטורים שמהווים חלק מבסיס לסריג.
שיפון (דגן)

היסטוריה

מקור השיפון בזן בר אשר בוית במזרח אסיה הקטנה. במספר אתרים מהתקופה הנאוליתית באזור זה נמצאו עדויות לביות של שיפון. באתר אלג'הויוק  נמצא מטמון של גרעיני שיפון מפוחמים המתוארכים לשנת 4000 לפנה"ס, המצביעים על כך שבאותה עת, השיפון שימש כגידול חקלאי. עדויות לביות מסודר וקבוע של שיפון הן מאוחרות יותר, בתקופת הברונזה במרכז אירופה. ייתכן והשיפון נע מערבה כחלק מתערובת דגנים, וגודל באופן ייחודי רק מאוחר יותר. קיימים גם ממצאים מתל אבו הוריירה (אתר משלהי התקופה האפיפלאוליתית) המצביעים על שימוש בשיפון, אך קיימת מחלוקת לגביהם: גם לגבי התיארוך וגם לגבי העובדה כי הממצאים מתבססים על גרעינים בלבד, ללא מוץ. 
ממצאים מן התקופה הרומית באירופה מעידים על שימוש בשיפון, אך פליניוס הזקן מתאר אותו כ"אוכל עלוב שיש לצרוכו רק על מנת להימנע מגוויעה ברעב" וכי נהוג לערבב אותו עם חיטה על מנת למתן את טעמו המר "אך גם אז הוא אינו נעים לקיבה". מאז ימי הביניים נעשה שימוש קבוע בשיפון כמרכיב בלחם בצפון-מרכז אירופה (ממזרח לגבול גרמניה - צרפת וצפונית להונגריה). 
בהלכה היהודית, השיפון הוא אחד מחמשת מיני דגן, שלהם נקבעו דינים מיוחדים.

מחלות

השיפון רגיש מאוד לפטריית הארגוט. צריכה של שיפון נגוע בארגוט על ידי בני אדם ובעלי-חיים עלול להוביל למצב רפואי חמור הנקרא ארגוטיזם. מצב זה עלול לגרום לפגיעה פיזית ונפשית, פרכוסים, הפלות, נמק באצבעות, הזיות ומוות. מבחינה היסטורית, מדינות צפוניות בעלות לחות גבוהה שהיו תלויות בשיפון כיבול עיקרי היו נתונות למגיפות תקופתיות של מצב זה.

הורטיקולטורה

השיפון גדל היטב בקרקעות עניות בהרבה מאלו ההכרחיות עבור רוב הדגנים. לכן, זהו יבול בעל ערך רב במיוחד באזורים עם קרקע חולית או אדמת כבול. צמח השיפון מסוגל לעמוד בתנאי קור בצורה מיטיבה מאשר דגנים קטנים אחרים. לדוגמה, השיפון ישרוד תחת כיסוי שלג שלרוב יהיה קטלני עבור "חיטת החורף" (Winter Wheat). רוב החקלאים מגדלים "שיפון חורף", אשר אותו זורעים ומתחילים לגדל בסתיו. באביב, הצמחים מייצרים את היבול שלהם. שיפון הנזרע בסתיו מראה לרוב צמיחה מהירה. בבוא הקיץ, צמחים אלו יגיעו לגובהם המקסימלי, כ-120 סנטימטרים בעוד שחיטה שנזרעה באביב תהיה רק בשלבי נביטה ראשוניים. צמיחה נמרצת זו מתגברת אפילו על המתחרים הקשים ביותר של העשב, מכאן שניתן לגדל את השיפון ללא כל שימוש בקוטלי עשבים. שיפון הוא פולש נפוץ ולא רצוי של שדות חיטת חורף - אם מתאפשרת לו גדילה והתבגרות, הוא עלול לגרום להורדת מחיר משמעותית של החיטה שנקצרה.
ענבל אשל כהנסקי

ביוגרפיה

ענבל אשל כהנסקי נולדה בשנת 1977 בירושלים. בשנת 2000 סיימה תואר ראשון במדעי ההתנהגות במכללה למנהל. בוגרת קורס מנחי קבוצות שירה ופרוזה של מתא"ן (בהנחיית אלישבע גרינבאום וליאת קפלן) ובוגרת כיתת השירה מזמור, של משיב הרוח (בהנחיית יורם ניסנוביץ ואליעז כהן) ומכללת עלמה (בהנחיית ענת זכריה ואגי משעול). שיריה פורסמו בכתבי עת, בהם דג אנונימי, אוקפי, משיב הרוח, כרמל, עיתון 77, וביטאון שירה, ובעיתונים היומיים ידיעות אחרונות, הארץ ומעריב. פורסמו מספר ראיונות עמה ורשימות על שירתה, בעיתונים, מגזינים ואתרי אינטרנט. שירתה עוסקת במספר נושאים עיקריים: היותה אם לילדתה, התמודדותה עם השפעות התסמונת הנוירולוגית ממנה היא סובלת, וארוטיקה לעיתים חסרת מעצורים. נכון למאי 2016 יצאו לאור שלושה ספרי שירה שלה. 
נוסף לעיסוקה בכתיבה, היא פעילה מאוד בסצנת השירה בארץ והשתתפה בעשרות אירועי שירה, עוסקת בעריכת שירה ומנחה סדנאות כתיבה. היא השתתפה בהקמתן של מספר קבוצות כתיבה, ביניהן קסת (בה היו חברים גם ננו שבתאי, רונן אלטמן קידר ודנה גולדברג).
יחד עם גל אלגר וחני צפריר, אשל-כהנסקי ערכה את דף הפייסבוק הפופולרי "שירת אשה - שיר ביום", המתמקד בפרסום שירה הנכתבת על ידי נשים. ענבל היא ממארגני ומנחי המיזם החברתי-ספרותי ההתנדבותי - "בוק סרפינג", ופעילה בגן ריחות וצלילים בפארק רעננה, מיזם חברתי כלכלי.
בשנים האחרונות, ענבל החלה לעסוק באמנות רב תחומית. היא עובדת ויוצרת בסטודיו שלה בבית ובסטודיו של גלריית בית היוצר בחסות עמותת דרור. מתמקדת בציור בטכניקות מעורבות ובעיקר עוסקת בצריבת עץ. עבודות שלה הוצגו ומוצגות בארץ. תערוכת יחידה ראשונה שלה הוצגה בתל אביב, בספטמבר 2018.
אשל-כהנסקי מתמודדת עם תסמונת נוירולוגית בשם אסנשל מיוקלונוס, שבאה לידי ביטוי בתנועות לא רצוניות ועוויתות מלוות ברעד וגמגום. ספרה השני סמאל אהובי, עוסק בהחמרה שחלה למשך שנה בעוויתות, ובהתמודדות עם הנכות.
מתגוררת ברעננה, עם בן זוגה לחיים וילדתם המשותפת.
אסף סלומון

ביוגרפיה

אסף סלומון גדל בעיר בני ברק. כבר בגיל 10 נחשף לעולם הקסמים והטלפתיה ובגיל 12 כבר ערך הופעות קסמים לבני משפחה וחברים. מאוחר יותר עזב את תחום הקסמים עקב שירותו הצבאי. בגיל 22, עם שחרורו, שב אסף סלומון לעולם הקסמים והטלפתיה ופיתח אותו כתחום עיסוקו המרכזי, והחל להתמקד בתחום הפסיכולוגיה-פרהפסיכולוגיה, השפעה על
התת-מודע, והחל להופיע בהופעות טלפתיה.
בשנת 2012 התפרסם סלומון, לאחר שבחתונתו שבר את הכוס בכוח המחשבה בלבד. החתונה פורסמה בערוצי התקשורת הישראליים, בטלוויזיה, ברדיו ובעיתונות, ובחדשות בעולם.
בשנת 2013 ניבא סלומון מראש ובמדויק את תוצאות הבחירות לראשות הממשלה בערוצי התקשורת. הוא השאיר מעטפה עם תוצאות הבחירות ערב הבחירות - עם ניבוי מדויק של ראש הממשלה שיבחר ומספר מנדטים שתקבל כל מפלגה]. ובשנת 2019 חזה שוב במדויק את תוצאות הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
החל משנת 2014, הוא משתתף בפינת טלפתיה שבועית בערוץ 2 בתוכנית של מנחם טוקר. בתוכנית זו מדי שבוע הוא קורא את מחשבותיהם של ידוענים שונים.
סלומון מופיע באירועים פרטיים, עסקיים ושיווקיים. כמו כן, הוא מרצה בפני ארגונים שונים בנושאי זיכרון, השפעות, ושיווק, ושופט בתחרויות שמארגנת האגודה לקוסמים.
סלומון חבר באגודת הקוסמים הישראלית - האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל, ובארגון אמ"י. הוא מדגיש כי כאמן דתי הוא לא ניחן בכוחות עליונים וכל מה שהוא עושה מבוסס על טכניקות שונות מעולם הפסיכולוגיה.
הוא בעל תואר בכלכלה ובמנהל עסקים. את השכלתו בתחום הפסיכולוגיה והתת-מודע רכש בסדנאות ובקורסים שונים בישראל ומחוצה לה.
סלומון נשוי לקרן ומתגורר בשכונת כפר גנים בפתח תקווה. לזוג שני ילדים.
הילה הררי

הילה הררי (במקור הילה חיון; נולדה ב-1 באוקטובר 1975), היא זמרת ישראלית.

ביוגרפיה

הררי החלה את דרכה בפסטיגל 1985 כאשר ביצעה את השיר "בלבולים", לצד קורין אלאל. במהלך שירותה הצבאי שירתה בלהקה הצבאית, תחת ניהולו של אלון אולארצ'יק.
בשנת 1999 הייתה הררי חברה בלהקת פרה קדושה. קודם לפרסומה כזמרת לימדה מוזיקה בבית הספר הריאלי בחיפה.
ב-2004 הוציאה את הסינגל "אנשים אומרים". השיר בילה זמן רב בצמרת המצעד של ערוץ 24. בקליפ משתתף צק ברקמן (עמי ב"אהבה מעבר לפינה"). הסינגל השני של הררי, "זה היה ביתי", היה חידוש לשיר של מני בגר, בשיתוף כלא 6 ומני בגר עצמו. השיר כבש את מצעדי הרדיו והפך להיות מזוהה עם המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. הסינגל השלישי של הררי היה הראשון פרי עטה: "מכוסה". אחריו הוציאה, בפברואר 2005, את אלבום הבכורה שלה, "זה היה ביתי".
בתחילת 2007 הוציאה את הסינגלים "מכה בפנים" ו"לילות לבנים".
בספטמבר 2008 יצא אלבומה השני, "אולי נאהב".
דני כהן (מדען מחשב)

ביוגרפיה

כהן נולד בחיפה. אמו, דורית אוסטרייכר, עלתה מהונגריה ואביו - דויד, עלה מארצות הברית. אחיו גידי נפטר כפעוט בשל מום מולד בלב.
כהן התגייס לנח"ל המוצנח ונלחם במבצע קדש ב-1956. הוא סיים תואר ראשון בפקולטה למתמטיקה בטכניון ב-1963. ב-1965 עבר ל-MIT בארצות הברית. ב-1969 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד בהנחיית איבן סאת'רלנד, עימו פיתח בהמשך את אלגוריתם כהן-סאת'רלנד (על שם שניהם) ל'חיתוך קווים'.
ב-1967 כהן פיתח את מדמה הטיסה וכן את מדמה המכ"ם, שרצו לראשונה בעולם על מחשב לא ייעודי. ב-1981 הוא המיר את מדמה הטיסה לכזה שירוץ על גבי ה-ARPANet (קודמתה של רשת האינטרנט דהיום). המדמה החדש השתמש באלגוריתם אותו פיתחו כהן וסאת'רלנד.
בין 1969–1973 עבד כהן בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת הרווארד וגם ב-Caltech, מכון הטכנולוגי של קליפורניה, וכן הצטרף לאוניברסיטת דרום קליפורניה לשם פיתוח תהליך להעברת קול על גבי רשת ה-ARPANet (מה שכעבור זמן התפתח ל-VoIP), ובדומה - גם להעברת וידאו. במקביל הוא עבד על מספר מיזמים שהבשילו, לימים, לאינטרנט המוכר לנו כיום.
כהן היה ידוע, בין השאר, כמי שטבע את הביטויים little-endian ו-big-endian, בקשר לסדר בתים, או לפעמים ביטים, במיחשוב, במאמרו שפורסם ב-1980, בו השווה את הנושא לקונפליקט המופיע ברומן הסאטירי מ-1726 "מסעי גוליבר" מאת ג'ונתן סוויפט.
כהן נשא לאשה ב-1961 את שושנה בראונר (מורה למוזיקה) ובהמשך התגרשו. הוא התחתן בשנית לדליה היליג (אותה הכיר ב-ARPANet) ב-1982, וממנה התגרש ב-1996. מאשתו הראשונה נולדה לו בת - אורלי - שנהרגה בתאונת דרכים ב-1993; מנישואיו השניים נולד בנו דוד.
בשנותיו האחרונות הוא סבל ממחלת פרקינסון.
דני כהן נפטר בביתו, בפאלו אלטו שבארצות הברית.
הפארק הסולארי ואלדפולנץ

הפארק הסולארי ואלדפולנץ היא תחנת הכוח שהייתה הגדולה בעולם מסוגה בעת הקמתה. היא מופעלת באמצעות מערכת של תאים פוטו-וולטאים. התחנה הוקמה בשנת 2008 בבסיס חיל האוויר הסובייטי לשעבר ממזרח ללייפציג שבגרמניה. הפארק מספק 40 מגה-ואט של אנרגיה סולארית. הוא הוקם על שטח של 2,200 דונם ועלות הקמתו המשוערת הייתה כ-130 מיליון אירו. בשנת 2011 תחנת הכוח הורחבה ב-12 מגוו"ט.