google/wiki40b huggingface dataset:
פרשת מורטון ברגר

מורטון רוברט ברגר, מורה להיסטוריה מאריזונה, נידון ב-2002 לעונש של מאתיים שנות מאסר ללא אפשרות לשחרור מוקדם, בעקבות הרשעה ב-20 סעיפי אישום של החזקת פורנוגרפיה פדופילית שהורדו מהאינטרנט. עונש המינימום באריזונה על החזקת תמונה פורנוגרפית שמציגה ילדים הוא 10 שנות מאסר, וברגר נידון בנפרד על כל סעיף. 
ברגר הואשם בידי חבר מושבעים גדול ב-35 עבירות של החזקת חומרי פדופיליה, 15 סעיפי אישום הוסרו במהלך המשפט. התביעה ביססה את אשמתו של ברגר שהחזיק חומר פורנוגרפי רב שנאסף בשנים 1996 עד 2002, הכולל סרטי וידאו ותמונות פדופיליות של ילדים מתחת לגיל 10 באקטים מיניים עם בוגרים וילדים אחרים. 
סניגוריו של ברגר טענו שאפילו על אונס או רצח של ילד, העונש הנהוג הוא נמוך מהעונש שנגזר על ברגר. השופטים הכירו באבסורד שבענישה, אך טענו כי תקדימים קודמים כובלים אותם שלא לשנותה, מאחר שהעונש הוא מופרז רק בשל הטלתו במצטבר, אך הוא הגיוני לגופה של כל עבירה. 
לבית המשפט העליון של ארצות הברית הוגשה עתירה שביקשה להפחית בעונש בטענה שהוא "אכזרי ובלתי רגיל". ענישה "אכזרית ובלתי רגילה" אסורה לפי התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית. בית המשפט העליון סירב לדון בנושא, והותיר את העונש על כנו, כפי שעשה קודם לכן בית המשפט העליון באריזונה.
לאור העובדה שברגר ביצע "פשע ללא קורבן", ושאין בעברו, מורה מצטיין בתיכון ואב לארבעה, כל רישום פלילי, היו מבקרים שתיארו את הפסיקה כ"מזעזעת" וכעדות לתקופה של "ציד מכשפות". אחד השופטים שהיה שותף לפסיקה, משום שלדעתו היא מתחייבת מהחוק, סבר למרות זאת שהיא "מזעזעת את המצפון".
גם בישראל החזקת תמונות פורנוגרפיות פדופיליות היא עבירה פלילית שיכולה להיענש במאסר, גם כשאין הוכחה ששולמה עבור התמונות תמורה כספית. עם זאת, בישראל בדרך כלל לא מוטל עונש מאסר בפועל בהרשעה ראשונה.
אריך נוימן

ביוגרפיה

נוימן למד בברלין פילוסופיה, פסיכולוגיה ורפואה. בשנת 1927 העניקה לו אוניברסיטת ברלין תואר דוקטור, ובשנת 1933 עמד בבחינות הרישוי לרפואה. בהיידלברג נמנה עם ידידיה של חנה ארנדט. בשנת 1933 עבר לשווייץ, ושם למד אצל קרל גוסטב יונג. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ופתח בתל אביב קליניקה פרטית לפסיכותרפיה. נוימן הרבה לנסוע בין ישראל לאירופה, במיוחד לציריך, שם הרצה במכון של יונג. הוא היה חבר באיגוד הבינלאומי לפסיכולוגיה אנליטית ונשיא הארגון הישראלי של פסיכולוגים אנליטים.

הגותו

נוימן נחשב לבולט בתלמידיו של יונג, אף כי דרכו הפסיכולוגית הייתה גם בעלת מאפיינים עצמאיים. רבים ראו בו מי שעתיד לרשת את יונג, אך נוימן נפטר כשנה לפני יונג.
תרומתו העיקרית הייתה בתחומי הפסיכולוגיה ההתפתחותית והפסיכולוגיה של המודעות. גישתו לאנליזה הייתה תאורטית ופילוסופית, בניגוד לאופי הקליני יותר שרווח באנגליה ובארצות הברית. נוימן טבע את מושג ה"צנטרוברטיות", סינתזה של מוחצנות ומופנמות. ידועה מאוד גם תרומתו לתאוריה של ההתפתחות הנשית, שאותה ניסח בפרסומים רבים, בעיקר בספרו הנודע ביותר, "האם הגדולה".

ציטוטים

כפי שאפשר לראות במגוון של דוגמאות היסטוריות, כל צורה של קנאות (פנאטיות), כל דוֹגמה וכל סוג של חד צדדיות כפייתית, מודחת לבסוף בדיוק על ידי אותם יסודות שהיא עצמה דיכאה או שמהם היא עצמה התעלמה
'האדם בכל שלבי התפתחותו הוא ברייה יוצרת' ['משבר והתחדשות', עמ' 53]
'יתברר בהדרגה בכל העולם שקניינם היקר ביותר של כל קבוצה ושל האנושות כולה הוא כוחו היוצר של היחיד, אשר בלי טיפוחו נידון כל מעמד שליט לפיגור' ['משבר והתחדשות', עמ' 58]
— משבר והתחדשות
תסמונת ההפרשה הלא תואמת של הורמון ADH

טיפול

הטיפול ב-SIADH הוא על ידי הגבלת נוזלים. למעשה, יש להביא להקטנת ההיפונתרמיה שנוצרה כתוצאה מעודף הפרשה של ההורמון ואזופרסין. (כלומר, יש להביא לעלייה של רמת הנתרן בדם על חשבון איבוד המים). לעיתים יש לתת מלח (במקרים של היפונתרמיה קשה), ובמקרים אקוטיים אף לתת מלח היפר טוני יחד עם משתני לולאה.
נפילת האדם

נפילת האדם (או בקיצור: הנפילה) הוא מונח בתאולוגיה הנוצרית המתאר את המעבר של בני האדם הראשונים ממצב של צייתנות תמימה לאלוהים למצב של חוסר צייתנות ואשמה בפני אלוהים.
בפרק ג' בספר בראשית, אדם וחוה חיים בגן עדן עד שהם מתפתים או מרומים על ידי נחש הקדמוני לבצע את חטא עץ הדעת, אשר נאסר עליהם על ידי אלוהים. הם הופכים מודעים למערומיהם, ומעשה זה מביא את אלוהים לגרש אותם מגן עדן.
נפילת האדם אינה מוזכרת באופן מפורש בתנ"ך, אך סיפור המרי והגירוש מסופר בברית החדשה בדרכים שונות. מונח "הנפילה" יכול להתייחס למכלול המסקנות התאולוגיות של כל המין האנושי כתוצאה מהחטא הקדמון, לדוגמה: תורתו של פאולוס.
ג'ייקוב גימפל

ג'ייקוב (יעקב) גימפל (באנגלית: Jakob Gimpel;‏ 16 באפריל 1906 - 12 במרץ 1989) היה פסנתרן ומחנך יהודי-פולני.

חייו

ג'ייקוב גימפל נולד בלבוב (אז בגליציה הפולנית, חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכיום באוקראינה). אחיו הצעיר של גימפל, ברוניסלב, היה כנר קונצרטים ידוע-שם, ואחיו הבכור, קארול גימפל, היה פסנתרן ומנצח.
גימפל החל את לימודי הפסנתר אצל אביו, אדולף, והמשיך אותם אצל קורנליה טארנובסקה ואדוארד שטוירמן. תאוריית המוזיקה למד אצל אלבן ברג. הופעתו הראשונה הייתה בווינה ב-1923, עם תזמורת הקונצרטחבאו בניצוח פייר מונטה. הוא ניגן את הקונצ'רטו השני לפסנתר של סרגיי רחמנינוב.
גימפל יצא למסעות קונצרטים עם הכנרים ברוניסלב הוברמן, אריקה מוריני ונתן מילשטיין ועם אחיו, ברוניסלב גימפל. בשנת 1937 עזר להוברמן לייסד את התזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, כיום התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בשנת 1938 היגר גימפל לארצות הברית, שם ישב תחילה בניו יורק ובהמשך בלוס אנג'לס.
לאורך הקריירה שלו הופיע גימפל גם בסרטי קולנוע, בהם "אור הגז" (1944), Possessed, "מכתב מאלמונית" (11948) (על פי הנובלה של שטפן צווייג), Strange Fascination, "סיפור שלוש אהבות", ו"ואלס מפיסטו". כן הקליט גימפל לשני סרטים מצוירים קלאסיים,  Rhapsody Rabbit והסרטון זוכה פרס האקדמיה מסדרת "טום וג'רי", Johann Mouse.
גימפל היה אחד מראשוני האמנים האירופאים-אמריקאים שחזרו לאירופה אחרי מלחמת העולם השנייה; הוא ניגן במאות קונצרטים בגרמניה המערבית בשנת 1954. משנת 1971 עד 1986 כיהן גימפל כפרופסור הבית באוניברסיטת נורת'רידג' בקליפורניה. 
ב-9 במאי 1979 נועד גימפל להופיע בלוס אנג'לס ברסיטל משותף עם אחיו, ברוניסלב גימפל. ברוניסלב מת באופן פתאומי ימים ספורים לפני הרסיטל וג'ייקוב ניגן רסיטל סולו לזכר אחיו.
אקסטנט

עלילה

מולי וודס, אסטרונאוטית מסוכנות החלל ISEA נשלחת למשימת יחיד בחלל שאורכה 13 חודשים על סיפונה של תחנת החלל סרפים. היא חוזרת הביתה לבעלה ג'ון, מהנדס רובוטיקה שיצר את בנם אית'ן, אב טיפוס אנדרואידי שנקרא "Humanich" ("מאונש"). מולי מגלה באופן מסתורי שהיא בהריון, ומתחילה בחיפוש אחר תשובות.
הקדמת פתיחה: (מקוריין על ידי האלי ברי): "טסתי לחלל למשימת יחיד בת 13 חודשים. לא חזרתי הביתה לבד. בעלי יצר אנדרואיד דמוי-אדם שנקרא "מאונש". שמו הוא אית'ן: הוא האב טיפוס. זה הוא סיפור על כדור הארץ. סיפור על משפחה. סיפור על הישרדות."

ביקורות

אקסטנט קיבלה ביקורות חיוביות. באתר Metacritic, הסדרה מחזיקה בתוצאה של 68 מתוך 100, בהתבססות על 31 ביקורות, בשפת האתר הסדרה קיבלה ביקורות "חיובית באופן כללי". באתר Rotten Tomatoes, הסדרה מחזיקה בתואר "טרי מוסמך" עם ציון של 83% בהתבססות על 40 ביקורות. ההסכמה הכללית היא: "למרות שהרבה מרעיונות הסדרה הושאלו באופן ברור ממקורות אחרים, אקסטנט נהנית מגישה ייחודית לכמה סיפורים מוכרים".

רייטינג ושבחים

פרק הבכורה של הסדרה נצפה בארצות הברית על ידי 9.58 מיליון צופים והעונה הראשונה קיבלה רייטינג ממוצע של 6.20 מיליון צופים לפרק. ב-2014, נבחרה הסדרה, יחד עם עוד 6 אחרות, ל"פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לסדרה החדשה המרתקת ביותר".
חטיבת כוח האדם

חטיבת כוח אדם (בר"ת: חטכ"א) היא חטיבה במטה זרוע היבשה של צבא ההגנה לישראל.
החטיבה אחראית על כל תחום משאבי האנוש בזרוע היבשה וכפופה מקצועית לאגף כוח האדם במטה הכללי של צה"ל.
החטיבה אחראית על ניהול, פיתוח וטיפוח המשאב האנושי בזרוע היבשה. ראש החטיבה הוא קצין בדרגת תת-אלוף ונקרא ראש חטיבת כוח האדם (רחכ"א). ראש החטיבה מאוגוסט 2017 הוא תא"ל דן נוימן.
בוקר

בוקר הוא החלק המוקדם של היום, בין השחר לצהריים. שעות הבוקר הן השעות שבין הזריחה (ששעתה משתנה מעונה לעונה ומאזור לאזור) לבין 12:00 - שעת אמצע  היום, הצהריים.
בוקר הוא הזמן בו רוב האנשים מתעוררים ומתחילים בשגרת יומם. הארוחה הראשונה של היום היא ארוחת בוקר. בעת מפגש בשעות הבוקר מקובל לברך: "בוקר טוב!".
בתרבויות שונות מוקדשת פעילות רוחנית לקבלת היום החדש. ביהדות מתפללים בבוקר תפילת שחרית. יש המתחילים את היום בפעילויות כגון   מדיטציה או טאי צ'י, לכניסה הדרגתית ורכה אל היום החדש. 
אחרים מעדיפים להתחיל את הבוקר בפעילות נמרצת יותר, כגון הליכה, ריצה או שחייה.
בסין מקובלת התעמלות בוקר בחברותא מדי יום. בישראל הייתה נהוגה בעבר התעמלות בוקר בבתי הספר, במסגרת מסדר בוקר. גם בקול ישראל שודר משדר של התעמלות בוקר, בשעות הבוקר המוקדמות, שנפתח בברכת: "בוקר טוב לכל המאזינים, ולמתעמלים - היכון!". כיום משודרות בשעות הבוקר תוכניות טלוויזיה של אימון גופני בערוצי נישה של ספורט, סגנון חיים וילדים.
בערוצים שונים של הרדיו והטלוויזיה משודרות תוכניות בוקר המותאמות לקהל היעד. תוכניות בוקר בטלוויזיה כוללות לרוב אקטואליה רכה וראיונות בנושאים שוליים יחסית, שכן מיועדות לאנשים המתארגנים לקראת צאתם לשגרת יומם, והקשב שלהם אינו ממוקד כולו בשידור. ברדיו תוכניות בוקר רבות כוללות דיווחי תנועה, לטובת הנהגים המקשיבים בדרכם לעבודה. 
ישנם עיתונים המוגדרים כעיתוני בוקר, ששעת הוצאתם מוקדמת מזו של עיתוני הערב.
המושג בוקר משמש גם כמטפורה להתחלות חדשות ולאופטימיות. מילות השיר "החגיגה נגמרת" של נעמי שמר מדגימות זאת:
"לקום מחר בבוקר ולהתחיל מבראשית. 

לקום מחר בבוקר עם שיר חדש בלב"
— נעמי שמר
ח'ליל טוטח

ח'ליל טוטח (בערבית خليل طوطح; 20 במאי 1886 - 24 בפברואר 1955) היה מורה ומחנך פלסטיני, מחשובי המחנכים הערביים בארץ ישראל המנדטורית.

ביוגרפיה

טוטח נולד למשפחה דלת אמצעים בראמאללה להורים ערבים נוצרים בני העדה היוונית-אורתודוקסית שהומרו על ידי מיסיונרים לעדה הקווייקרית. במשפחתו של טוטח היו 12 אחים, אך בשל תנאי המחיה הקשים שרדו רק שבעה, וח'ליל ביניהם. ב-1899 אביו של טוטח רשם אותו לבית הספר לבנות של הקווייקרים בראמאללה, ה-Friends Girls School, והוא עבר לבית הספר לבנים Friends Boys School משזה נפתח ב-1901 גם כן בראמאללה. בזכרונותיו כותב טוטח כי השנתיים שבילה במוסד זה היוו קפיצת מדרגה מבחינה אינטלקטואלית, לשונית וגם מבחינת כישוריו החברתיים. את לימודיו התיכוניים סיים טוטח בבית ספר של הקווייקרים בבורמנה שבלבנון ושם שהה בין השנים 1903-1904. טוטח שהה שנה נוספת בבית הספר של המיסיון האנגלי בירושלים (1904-05) ה-Church Mission Society English College.
לאחר השלמת לימודיו הוא שימש כמורה לאנגלית בבית הספר לבנים בראמאללה, אך נחישותו להמשיך ללימודים גבוהים הביאה לנסיעתו הראשונה לארצות הברית ואת התואר הראשון שלו סיים באוניברסיטת קלארק, רוצ'סטר, מסצ'וסטס בשנת 1911. לאחר מכן המשיך טוטח לאוניברסיטת קולומביה ושם קיבל את תעודת המאסטר שלו בחינוך. ללא גב כלכלי טוטח נאבק, בעבודות כפיים מסוגים שונים וממכירות, כדי לממן את לימודיו.
ערב מלחמת העולם הראשונה, לאחר שובו מארצות הברית, ניהל טוטח את בית הספר לבנים למשך שנתיים. בראשית המלחמה גויס לצבא העות'מאני שם שרת כשלושה חודשים ולאחר מכן שב לארצות הברית שם לימד בבית ספר תיכון. ב-1916 נשא לאישה את אהובתו האמריקאית מזה 10 שנים, ארמינה ג'ונס. ב-1918 התנדב לשרת בצבא האמריקאי והוצב בתפקיד עורף בצרפת. טוטח שב לארץ ישראל ב-1919 והוא בן 33. ב-1920 מונה למנהל השני של הקולג' הערבי The Arab College להכשרת מורים זאת לאחר התפטרות המחאה של המחנך ח'ליל אל-סכאכיני, מנהלו הראשון של המוסד. טוטח למעשה הקים את המוסד בכהונתו בת חמש השנים. ב-1925 הצטרפו תלמידי המוסד לשביתת מחאה של הציבור הערבי על רקע ביקורו של ארתור ג'יימס בלפור, אבי הצהרת בלפור, בארץ ישראל. טוטח התנגד לשביתה וניסה למנוע את השתתפות תלמידיו בה. הוא גרס כי ריבוי השימוש באמצעי השביתה בקרב ערביי ארץ ישראל מחטיא את מטרתו ומעניק יתרון לציונים, שממשיכים להתקדם בעוד הערבים שובתים, אך ללא הועיל. הוא תויג כבוגד באינטרסים הלאומיים הפלסטיניים, ונדרש להתפטר. כשהוא מאוכזב הן מהציבור הערבי-פלסטיני והן מהממשל הבריטי שלא העניק לו גיבוי, עזב במפח נפש את ארץ ישראל וחזר להמשך לימודים באוניברסיטת קולומביה.
לאחר שהשלים את לימודי הדוקטורט שלו בארצות הברית ב-1926, חזר לארץ ישראל וניהל את בית הספר הקווייקרי בראמאללה במשך 17 שנים, מ-1927 ועד 1944 . ב-1928 התאבדה אשתו ארמינה, שסבלה מדיכאון מתמשך, ולאחר שנה נישא טוטח לאווה מרשל, מורה אמריקאית קווייקרית בבית הספר שניהל. ב-1937 העיד בפני ועדת פיל בזכות הקמתה של מדינה ערבית בשטחי ארץ ישראל.
טוטח עזב את פלסטין סופית ב-1944, והשתקע בארצות הברית עם אשתו השנייה אווה. בינואר 1946 העיד בוושינגטון די. סי. בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל. בהמשך אותה שנה קיבל אזרחות אמריקאית. הוא ניהל את המכון לעניינים ערביים בניו יורק בין 1945 ל-1950, והתגורר בניו ג'רזי. עם סגירת משרדי המכון בניו יורק עבר טוטח לקליפורניה, שם חי באחרית ימיו עד פטירתו ב-1955.
בנג'מין קרדוזו

בנג'מין נתן קרדוזו (באנגלית: Benjamin Nathan Cardozo; ‏24 במאי 1870 - 9 ביולי 1938) היה חוקר ופילוסוף, משפטן יהודי-אמריקאי בולט, ושופט בית המשפט העליון של ארצות הברית.

קורות חיים

נולד בעיר ניו יורק למשפחה יהודית-ספרדית, שאבותיה היגרו לקולוניות האמריקאיות מפורטוגל באמצע המאה ה-18 (השם קרדוזו הוא במקורו פורטוגזי). אביו של קרדוזו, אלברט, היה בעצמו שופט בבית המשפט העליון של מדינת ניו יורק. אמו של קרדוזו, רבקה, מתה בהיותו בן תשע, ואחותו הגדולה גידלה אותו. בהיותו בן 15, קרדוזו החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה, ובשנת 1889 החל ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטה.
משנת 1891 עד שנת 1914 עבד קרדוזו כעורך דין בניו יורק, ולאחר מכן נבחר לכהן כשופט בבית המשפט לערעורים בניו יורק, בהיותו היהודי הראשון לכהן במשרה זו. בשנת 1927 מונה לנשיא בית המשפט. בשנת 1932 מונה קרדוזו על ידי נשיא ארצות הברית, הרברט הובר, לכהונה כשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, והיה ליהודי השני בתפקיד זה, לאחר לואי ברנדייס. 
לקח חלק בפעילות יהודית וציונית, וכאות הוקרה על פועלו, קיבל  תואר דוקטור מהמכון הרבני על שם יצחק אלחנן שבישיבה יוניברסיטי.
בשנת 1938, בעודו מכהן כשופט, נפטר קרדוזו מהתקף לב. 
על שמו קרוי בית הספר למשפטים בישיבה יוניברסיטי שבניו יורק.
קריית החינוך אורט סינגאלובסקי

היסטוריה והווה

בית הספר התיכון נוסד בבית ליד תיאטרון נוגה ביפו בשנת 1948, כבית הספר הראשון של רשת "אורט" בישראל. באוקטובר 1949 פעלו בבית-הספר שלוש מגמות: מסגרות וחרטות, חשמל, רדיו, בהנהלתו של צבי ריבלין. לאחר פטירתו של מייסד איגוד אורט העולמי, ד"ר אהרון סינגאלובסקי, נקרא המוסד על שמו. ב-28 במאי 1958 נחנך ביתו הנוכחי של בית הספר, שתוכנן על ידי האדריכל דב כרמי.
ב-1993 הוקמה במקום חטיבת הביניים ובשנת 2009 היא מנתה כ-25 כיתות.
נכון לשנת 2019, בבית הספר כ-11 מגמות לימוד פעילות, עם דגש על חינוך טכנולוגי: הנדסת אלקטרוניקה,הנדסת תוכנה, תקשוב, תקשורת וקולנוע, פסיכולוגיה, ביולוגיה, פיזיקה, חמד"ע, ערבית גיאוגרפיה.
משנת הלימודים תש"ף מנהל קרית החינוך הוא מייקל מאירוביץ.
סגן מנהל ומנהל פדגוגי שש שנתי הוא רן הורוביץ ומנהל חטיבת הבינים הוא סהר גולן. בשנה זאת לומדים בקרית החינוך אורט סינגאלובסקי כ-430 תלמידים בחטיבת הבינים ב-20 כיתות וכ-430 תלמידים בחט"ע ב-16 כיתות.
באתר בית הספר פועלת גם מכללת אורט סינגאלובסקי, שבה מתקיימים לימודי עתודה טכנולוגית, לימודים לתואר הנדסאי ולימודי תעודה.
בתוך הקמפוס של בית הספר פועל "בית מושינסקי" - מקום מושבו של המינהל למחקר, פיתוח והכשרה של רשת אורט ישראל, העוסק בשיפור רמת ההוראה והלמידה ברשת.
אינפיניטי Q30

שלב הפיתוח

בשנת 2011 הציגה אינפיניטי בתערוכת ז'נבה את האת'ריאה (Etherea), דגם קונספט שרמז על כוונת החברה להיכנס לפלח המשפחתיות הקומפקטיות, הפונה אל קהל צעיר. שנתיים וחצי לאחר מכן הציגה החברה בתערוכת הרכב בפרנקפורט את מכונית הקונספט Q30, שפותחה תוך שימוש בפלטפורה ומנועים של מרצדס A קלאס. בספטמבר 2015 הוצגה גרסת הייצור של ה-Q30. ממדי הרכב כמעט זהים למרצדס GLA – בסיס גלגלים של 270 סנטימטר, אורך של 442.5 סנטימטר וגובה של 149 סנטימטר. המנועים מבוססים גם הם על מנועי סדרת ה-A  קלאס: 2 מנועי בנזין בנפח 1.6 ליטר המספקים  ו-154 120 כוח סוס  ומנוע 2 ליטר המספק 208 כוח סוס. בנוסף קיימים 2 מנועי דיזל בנפח 1.5 ליטר (107 כוח סוס) ו-2.2 ליטר (168 כוח סוס).  תיבת ההילוכים היאידנית בת שישה יחסי העברה או רובוטית דו-מצמדית עם שבעה יחסי העברה.

QX30

בנובמבר 2015, חודשיים לאחר הצגת ה-Q30, הציגה החברה את דגם ה-QX30. ה-QX30 זהה בכל המאפיינים ל-Q30, אך גבוה ממנו ב-4 סנטימטר. דגם זה מיועד להתחרות מול אאודי Q3, ב.מ.וו X1 ומרצדס GLA.
מחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול

תסמינים וגורמי סיכון

למחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול אין תסמינים מיוחדים ובדרך כלל, אין החולים במחלה חשים תחושות כלשהן בעקבותיה. רוב החולים אף אינם מודעים לקיום המחלה. לעיתים חשים החולים בעייפות מוגברת, או אי נוחות וכאבים בצד הימני של הבטן. בבדיקת דם רואים עליה קלה ברמת אנזימי הכבד. גורמי הסיכון למחלה הם עודף משקל, סוכרת, עודף שומנים בדם (בעיקר טריגליצרידים). המחלה עצמה מהווה גם היא גורם סיכון למחלות אחרות, במעין תהליך של שרשרת, והלוקים בה נמצאים בסיכון לפתח סוכרת, לחץ דם, רמות גבוהות של שומנים בדם והשמנת יתר, המהווים בעצמם גורמי סיכון למחלות לב.
ניתן לאבחן כבד שומני באמצעות בדיקת אולטרה סאונד, בדיקת CT או MRI. את המצב הדלקתי מגלים בעזרת ביופסיה מהכבד. את התקדמות תהליך הצטלקות הכבד פיברוזיס היכול להתפתח לשחמת הכבד אפשר לבדוק בעזרת מכשיר הנקרא Fibroscan.
יש לשלול מחלות כבד אחרות כמו הפטיטיס B או הפטיטיס C, מחלת וילסון, מחלת צליאק ומחלות אימונולוגיות הפוגעות בכבד. יש לעקוב אחרי תפקודי הכבד, כליה, גלוקוז ושומנים בדם. יש לבצע אחת לשנה אולטרה סאונד ובדיקת Alpha Feto Protein - AFP שרמה גבוהה שלו יכולה לרמז על התפתחות סרטן הכבד (הפטומה).

טיפול

עדיין אין תרופה ייחודית לטיפול בכבד שומני. עיקר הטיפול כיום מתמקד בשליטה על גורמי סיכון למחלות נלוות כמו דיאטה, פעילות גופנית וטיפול תרופתי לסוכרת, יתר לחץ דם ויתר שומנים בדם. לאחרונה פותחה תרופה ייחודית לכבד שומני בשם Armachol, שעברה כבר שני שלבי מחקר באישור ה-FDA בתוצאות מעודדות.
טימותי האטון

ביוגרפיה

טימוטי האטון נולד בעיר מליבו שבקליפורניה, לשחקן הקולנוע ג'ים האטון ולמרלין אדמס, מורה במקצועה.
הוריו של האטון נפרדו כשהיה בן שלוש, והוא עבר ביחד עם אחותו לגור עם אמו בבוסטון. משפחתו של האטון חזרה לקליפורניה כשהיה בן 12. את השכלתו רכש האטון בתיכון פיירפאקס שבלוס אנג'לס, שם החליט להפוך לשחקן מקצועי והופיע במספר מחזות תיכוניים.
את קריירת המשחק המקצועית שלו החל האטון במספר סרטי טלוויזיה, בהם הסרט "Friendly Fire".
את הופעתו הקולנועית הראשונה ערך האטון בשנת 1980, בדרמה זוכת ארבעה פרסי האוסקר של רוברט רדפורד "אנשים פשוטים". בסרט הופיע האטון בתור קונרד ג'רט, בן למשפחה בורגנית אמריקאית, שמתמוטטת נוכח טרגדיה שפוקדת אותה, טביעתו של הבן הבכור. קונרד הוא תלמיד תיכון, ששוחרר זה עתה מבית חולים פסיכיאטרי, לאחר ניסיון התאבדות. על תפקיד הבכורה הקולנועי שלו זכה האטון בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר והפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה שזכה בפרס, בגיל 20 בלבד. על תפקידו זה זכה האטון גם בשני פרסי גלובוס הזהב, בקטגוריות שחקן המשנה הטוב ביותר והשחקן החדש הטוב ביותר, וכן היה מועמד לפרס באפט"א.
שנה לאחר מכן שיחק האטון בסרט "כיבוי אורות", ובסדרה "A Long Way Home".הוא היה אף מיוצרי הסדרה הבלשית "נירו וולף" (ע"פי ספריו הקלאסיים של רקס סטאוט) וכיכב באחד התפקידים הראשיים. מאז הופיע האטון בעיקר בתפקידים משניים בסרטים, בין היתר ב-"נשיקה צרפתית", "בחורות יפות", "בת הגנרל" בתור קולונל ויליאם קנת, "קינסי", "חלון סודי" ובסרטו של רוברט דה נירו "שומר המדינה".
בשנת 2019 החל לשחק את הד"ר לאון בצ'לי בסדרה "כמעט משפחה" ברשת FOX, ובכיכובה של בריטני סנואו.

בימוי

ב-1986 ביים פרק אחד מתוך הסדרה "סיפורים מופלאים" שיצר סטיבן ספילברג. ב-2001 ביים 7 פרקים בסדרה "מסתורין נרו וולף", שבו גם כיכב למשך 2 עונות. 
ב-1998 ביים האטון את סרט הקולנוע "כח הלב", בכיכובם של קווין בייקון ואוון רייצ'ל ווד.

חיים אישיים

האטון היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לשחקנית הקולנוע היהודייה-אמריקאית דברה וינגר, משנת 1986 עד 1990. לזוג נולד בן אחד. בשנת 2000 התחתן האטון עם סופרת ספרי הילדים הצרפתייה ארואה ז'יסקר ד'אסטן, אחייניתו של נשיא צרפת לשעבר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן, ולשניים נולד גם כן בן אחד. הם נפרדו בשנת 2009.
אויבלוס

אויבלוס (ביוונית: Οἴβαλος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה, בנו של קינורטס, בעלה של גורגופון, ואביו של טינדראוס.
הוא ירש את אביו קינורטס כמלך ספרטה. ולאחר מותו של פריארס נישא לאלמנתו גורגופון בתו של פרסאוס, והיא ילדה לו שלושה בנים טינדראוס, היפוקון, ואיקריוס. אם כי על פי הביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס), ילדה לו אותם נימפה בשם בטאה. כמו כן נולדה לו בת בשם אראנה שנישאה לאחיה למחצה אפראוס.
אם חורגת (טלנובלה)

העלילה

הסיפור מתחיל לפני 20 שנה, כאשר קבוצת חברים מפליגה בשיט תענוגות, אשר מסתיים ברצח. מריה, אשתו של אסטבן סן רומן, שומעת ירייה, ומוצאת את חברתה פטריסיה איבנס מתה. מתוך בלבול היא מרימה את האקדח בו התבצע הרצח ומואשמת ברצח ונידונה למאסר עולם. בעלה אסטבן, אשר מטיל ספק בתמימותה, מתגרש ממנה, משביע את חבריו לשמור את הסוד, ומספר לילדיו שאימם מתה בתאונה. כעבור 20 שנה, מריה משתחררת מהכלא בעקבות התנהגות טובה, וחוזרת לביתה בחיפוש אחר נקמה. היא נחושה בדעתה לחשוף את הרוצח האמיתי ולהתעמת עם אסטבן, שאותו היא עכשיו מתעבת על שנטש אותה לגורלה. אבל מטרתה העיקרית היא לחזור לחיי ילדיה, הקטור ואסטרז'ה. בשל כך, מריה נישאת בשנית לאסטבן על מנת לזכות שוב באהבת ילדיה. אולם, הם רואים בה פולשת, אשר באה לקחת את מקומה של אימם האהובה.
יחסי אנדורה–יוון

סקירה כללית

בין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות אנדורה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה אנדורה לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
קיימים אזרחים יוונים המתגוררים באנדורה אך אין שם קהילה יוונית. תיירים יוונים רבים בשנה נוסעים לאנדורה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע ולשהות באנדורה יכולים לעשות זאת בחופשיות וללא אשרה. אזרחי אנדורה המבקשים לנסוע ולשהות ביוון יכולים לעשות זאת בחופשיות וללא אשרה.
דומיניק-פראנס לואב-פיקאר

ביוגרפיה

דומיניק-פראנס נולדה בפריז, לארכאולוג היהודי דויד-רובר לואב מחבל אלזס, ואשתו היהודיה השווייצרית פולה-מדלין פיקאר. כאשר הייתה סטודנטית בת 29, כתבה דומיניק-פראנס את תזת הדוקטורט שלה בסורבון על הפסיכולוגיה של האשה בסיפורי אלף לילה ולילה.
לאחר תקופת חיזור, היא נישאה במונקו, למלך המודח פואד השני ממצרים ב-16 באפריל 1976. היא המירה את דתה לאסלאם, ולמרות שנישאה לפואד זמן רב לאחר שהודח מכיסאו, היא קיבלה בקרב תומכי המלוכה את התואר "הוד מלכותה, פאדילה מלכת מצרים".
בשנת 1996 בני הזוג התגרשו, ולאחריהם היא נשאה בתואר "הוד מעלתה, הנסיכה פאדילה ממצרים" עד לשנת 2008, אז בוטלו הנישואין והתואר לאחר מאבק משפטי. ב-2002 נלקחה ממנה דירתה בפריז עקב חובות תופחים.
אמליה בלמור

ביוגרפיה

בלמור נולדה בצ'לסי שבלונדון. היא למדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.

קריירה

בשנת 2000 הגיעה בלמור לשלב הגמר בהתמודדות על "פרס דניס פוטר" עבור המחזה "The Middle". המחזה הראשון שלה "Mammals" זכה בפרס סוזן סמית' בלקברן, והיה מועמד לפרס הקומדיה החדשה הטובה ביותר של "What's On". בשנים 1990 עד 1995 שיחקה בתפקיד סטף ברנס באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". היא גילמה את סוניה, החברה האוקראינית של הדמות הראשית, בעונה השנייה של הסדרה הקומית "אני אלן פרטרידג'". עוד השתתפה בתוכנית הרדיו "Down the Line" של רדיו ה-BBC.
ב-2011 וב-2012 הופיעה בלמור בסדרת פרסומות עבור ביטוח ישיר "Direct Line Insurance" בדמות לקוחה תמהונית. בשנים 2011 עד 2014 כיכבה בסדרת הדרמה "סקוט וביילי" לצדן של לזלי שארפ וסוראן ג'ונס. היא גם כתבה פרקים אחדים של הסדרה בהם שני פרקי סיום העונה של שנת 2014, בהם הדמות שגילמה מתמודדת עם אלכוהוליזם.
ב-2013 כתבה בלמור את המחזה השני שלה "די, ויו ורוז" שהוצג בתיאטרון המפסטד. בתחילת 2015 הוצג המחזה בווסט אנד בתיאטרון וודוויל עד לחודש מרץ. את המחזה תרגם לעברית אלי ביז'אוי בשם "על אהבה וחברות" והוא הוצג בתיאטרון בית לסין בבימויה של עדנה מזי"א החל מספטמבר 2015.
ב-2016 כיכבה בלמור בעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר" בדמות המאהבת הקנאית ויקי פלמינג.

חיים אישיים

בלמור נשואה לשחקן הסקוטי פול היגינס אותו הכירה ב-1992 כשהשניים הופיעו במחזה "מראה מעל הגשר" במנצ'סטר. לבני הזוג נולדו שתי בנות מרי ופלורה.
Vitalogy

סקירה כללית

האלבום, יצא בפורמט המזכיר ספר רפואה עתיק. החוברת המצורפת אליו מכילה דיונים בנושאי רפואה ואיכות חיים, המבוססים על ספר בעל אותו השם מתחילת המאה העשרים שאדי ודר מצא במכירת חצר. הוא יצא בתחילה בפורמט של תקליט ויניל והפך לתקליט הוויניל הראשון מאז המצאת התקליטור שנכלל ברשימת האלבומים הנמכרים (הגיע למקום ה-55). בפורמט של תקליטור, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד מכירות האלבומים של בילבורד. 
מילות השיר "Whipping" מודפסות מעל עצומה נגד הפלות המיועדת לביל קלינטון. רבים מאמינים כי השיר "Immortality" מתאר את סצנת התאבדותו של קורט קוביין ("כתב משורבט ומתמוסס, קופסת סיגרים על הרצפה") למרות שוודר עצמו הכחיש זאת והשיר בוצע בגרסאות שונות בהופעות עוד לפני מותו של קוביין. שירים רבים אחרים באלבום עוסקים במרומז בלחצים הנובעים מתהילה ומאובדן של פרטיות.
השיר "Corduroy" הפך ללהיט בקרב המעריצים, והוא מבוצע כמעט בכל הופעה. השיר "Spin the Black Circle" ("סובבו את העיגול השחור") העניק לפרל ג'אם את פרס הגראמי היחיד בו זכתה מעולם, על שיר ההארד רוק הטוב ביותר לשנת 1996. השיר מתחיל בנגינה מהירה ועוצמתית של גיטרה אחת, שאליה מצטרפת גיטרה נוספת, ואז ודר מתחיל לשיר בצרחות ובסגנון "גראולינג" עד לסוף השיר. לדבריו של ודר השיר מושפע מאהבתם של חברי הלהקה לתקליטי ויניל, אך רבים מאמינים ששיר זה ושירים נוספים באלבום עוסקים בהתמכרות לסמים. 
את השיר "Better Man" כתב ודר על אביו החורג, במספר הופעות חיות נשמע ודר אומר "שיר זה מוקדש לממזר שנשא לאשה את אימי". לאחר שאביו הביולוגי נפטר אימו של ודר נישאה בשנית, וודר האמין שהיא עשתה זאת משיקולים כלכליים בלבד ופחדה לעזוב את בעלה כאשר הוא החל להיות אלים כלפיה. 
הרצועה "Hey Foxymophandlemama, That's Me" החותמת את האלבום הוא לדעת רבים הביזארית ביותר בקטלוג של פרל ג'אם. היא מורכב בעיקר מפידבקים מעוותים, תיפופים קלים, ולולאות מעוותות של הקלטות של מטופלים אמיתיים בבית חולים פסיכיאטרי. השיר הוא הארוך ביותר באלבום ותורם לאווירה הניסיונית השולטת בו.