google/wiki40b huggingface dataset:
אין מיסוי ללא ייצוג

אין מיסוי ללא ייצוג (באנגלית: no taxation without representation) הוא סלוגן שנוצר באמצע המאה ה-18 במושבות האמריקניות וביטא את אחת התלונות המרכזיות של שלוש עשרה המושבות כנגד הכתר הבריטי. הביטוי המקורי, המיוחס לג'יימס אוטיס , היה מיסוי ללא ייצוג הוא טיראניה (Taxation without representation is tyranny). טענה זו הייתה אחד הצידוקים האידאולוגיים המרכזיים למלחמת העצמאות האמריקנית. רבים ממתיישבי הקולוניות האמריקניות סברו כי העדר ייצוג ישיר של המושבות בפרלמנט הבריטי מהווה הפרה של זכויותיהם כנתינים בריטיים. הפרה זו הייתה הטעם לכך שבעיני המתיישבים האמריקאים חוקי המיסוי הבריטיים לא היו חוקתיים. מנגד, טענו הבריטים כי גם באנגליה עצמה, חלק גדול מאוד מהאוכלוסייה אינו מיוצג באופן ישיר בפרלמנט והפרלמנט מייצג באופן סמלי (Virtual representation) את כלל הנתינים הבריטיים ועל כן אין צורך בייצוג ישיר של כל חלק באוכלוסייה.

שימוש מודרני

כיום משמש הביטוי במחוז קולומביה, המחוז האמריקאי הפדרלי המשמש כבירת ארצות הברית ואשר תושביו אינם מיוצגים בקונגרס האמריקאי וחרף כך מחויבים בתשלום המיסים הפדרליים, כדי למחות נגד מצב זה. החל משנת 2000, מנפיקה מחלקת התחבורה של העיר לוחיות רישוי הנושאות את הסלוגן, בנוסח "מיסוי ללא ייצוג". הנשיאים ביל קלינטון וברק אובמה הורו להתקין לוחיות רישוי כאלה בלימוזינות הנשיאותיות שלהם.
מאלין

יהודי העיר


בעיר נוסדה חסידות מאלין.
מריון ביילי

חיים אישיים

לביילי יש בת אחת, השחקנית אליס ביילי ג'ונסון. בן זוגה הוא הבמאי מייק לי.
אוגה (מחזה)

אוגַה (מיוונית: Αὐγή, מילולית : אור שמש) הוא שמה של טרגדיה יוונית מאת אוריפידס. שם המחזה ניתן על שם הדמות הראשית אוגה, בתו של אלוס. המחזה עצמו לא הגיע לידינו אך כן הגיעו מספר גרסאות לעלילת המחזה.
על פי הגרסה ההגיונית ביותר, אוגה יולדת להרקלס את בנה טלפוס. זהות האב מתגלה בהמשך העלילה באמצעות טבעת. לאחר שהאב ששומע מאורקול כי נכדו ידיח אותו מהשלטון, מחליטה אוגה להסתיר את הבן במקדש אתנה. אביה של אוגה הניח כי הסתרת הבן הובילה למגפה בעיר טגאה ולכן הוא משלח אותה ואת הילד בתיבה אל פני הים. התיבה מגיע לחופי מיסיה, אשר נמצאת באסיה הקטנה. שם המלך טאותרס לקח את אוגה לאישה.
לפי גרסה אחרת אביה של אוגה מפקיר את התינוק בהרים ושם מניקים אותו איילה עד שנמצא בידי רועים או ציידים.
בגרסה אחרת אוגה ילדה בן לנופליוס המלח שצו להרוג אותה. הוא מרחם עליה ומביא אותה לטבתרס.
גרסה אחרת מתארת כיצד אוגה ובנה מונחים בתיבה המונחת על הים. הם נפרדים בעקבות סופה. במהלך היצירה, הבן והאם נפגשים וכמעט נשא זה לזו, עד שמכת ברק מפרידה בניהם.
נתנאל גרין

נתנאל גרין (באנגלית: Nathanael Greene‏; 7 באוגוסט 1742 - 19 ביוני 1786) היה מייג'ור גנרל בצבא הקונטיננטלי בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בתחילת המלחמה היה גרין טוראי באחת המיליציות, אך עם התקדמות המערכה הפך להיות אחד מהקצינים הבולטים ביותר בצבא.

ביוגרפיה

גרין, אשר נולד למשפחה קווייקרית ברוד איילנד, למד בצעירותו בכוחות עצמו ובעידודם של חברים מתמטיקה, היסטוריה צבאית ומשפטים. עם קרוב המלחמה גרין הוביל מיליציה שכללה מספר מאזרחי רוד איילנד כהכנה לפעולות לוחמה כנגד הצבא הבריטי. באותה העת התגבר רצונו ללמוד עוד על אסטרטגיות וטקטיקות צבאיות וגרין רכש מספר רב של ספרים בנושא. להטו לנושא גרם לבסוף לסילוקו מקרב הקהילה הקווייקרית.
עם פרוץ המלחמה ב-1775 גרין הוביל קבוצת לוחמים להצטרף לכוחות 13 המושבות בבוסטון. עקב צליעה קשה ברגלו פסחו עליו המפקדים המקומיים כמועמד לקצונה וגרין תפקד כטוראי בפלוגת המיליציה אליה שויך. בתוך זמן קצר, משהכירו מפקדיו בידיעותיו הרבות בתחום הלוחמה הצבאית, קודם גרין מדרגת טוראי לדרגת בריגדיר וקיבל פיקוד על צבא רוד איילנד, אשר הוקם לאחר שבוסטון הושמה תחת מצור. חודש לאחר מכן מונה לבריגדיר בצבא הקונטיננטלי וכאשר בוסטון פונתה על ידי הכוחות הבריטים קיבל את הפיקוד על העיר.
ב-1776 נבחר גרין להיות אחד מארבעת הגנרלים של הצבא הקונטיננטלי. גרין היה מהגנרלים הבודדים ששירתו לכל אורך המלחמה, החל מהמצור המוצלח על בוסטון בתחילת המערכה, דרך המפלה הצורבת בניו יורק, נקודות המפנה בפרינסטון ובקרב טרנטון ועד לניצחון הסופי בקרב יורקטאון.
ב-1781 העניק לו הקונגרס הקונטיננטלי את מדליית הזהב של הקונגרס.
העתק המלכה שארלוט

העתק המלכה שארלוט (באנגלית: Queen Charlotte Fault) הוא העתק חילוף פעיל במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. העתק זה הוא הגבול בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. תזוזת לוחות אלה לאורך ההעתק היא הגורם העיקרי לרעידות אדמה תכופות באזור זה. ההעתק נקרא על שם אי המלכה שארלוט, שלחופיו הוא עובר.

גאולוגיה

העתק זה הוא חלק ממערכת טקטונית נרחבת במערב הלוח הצפון-אמריקאי, הכוללת את העתק סן אנדראס ואת אזור ההפחתה קסקדיה מדרום ואת העתק פיירוותר (Fairweather) מצפון. העתק המלכה שארלוט מרכיב ביחד עם העתק פיירוותר, העובר לאורך החוף הפסיפי של אלסקה, את מערכת ההעתקים שארלוט-פיירוותר.
לאורך ההעתק אירעו רעידות אדמה רבות, בהן רעידה במגניטודה 7 בשנת 1929, רעידה במגניטודה 8.1 בשנת 1949 ורעידה במגניטודה 7.4 בשנת 1970. ב-27 באוקטובר 2012 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 7.7, שלוותה ברעשי משנה רבים ובגלי צונמי מקומיים שהגיעו לגובה מרבי של 1.7 מטרים.
מרכז הליכוד

מרכז הליכוד הוא המוסד העליון של מפלגת הליכוד, הרשאי להחליט בכל ענייני התנועה בין ועידה לוועידה. בין השאר, מוסמך המרכז לשנות את חוקת המפלגה. המרכז הוא הגוף הסמכותי בין ועידה לוועידה.

מבנה

במרכז חברים כ-3,700 צירים המורכבים מחברי ליכוד שנבחרו בבחירות בסניפי התנועה בערים ומצירים מתוקף תפקידם. בזמן התכנסותו הראשונית לאחר בחירתו נקרא מוסד זה ועידת הליכוד, אולם בהמשך הוא פועל בתור מרכז משך ארבע השנים, עד לבחירתו מחדש ולקיום ועידה נוספת. המרכז רשאי ברוב של חבריו לשנות החלטה שנתקבלה בוועידה. החלטות המרכז נותרות בתוקף במהלך תקופת כהונתו, ומובאות לאישרור בוועידה הבאה לאחר קבלתן. אם הוועידה אינה מאשרת את תוקף החלטות המרכז היוצא, הן פוקעות.
עד 2006 היה המרכז אמון על בחירת חברי הכנסת של התנועה, אולם מספר שבועות לפני הבחירות הכלליות ב-2006 בחר המרכז לקבל את הצעתו של היו"ר דאז, בנימין נתניהו, ולשנות את חוקת התנועה כך שהסמכות לבחירת הח"כים תועבר למתפקדים. חברי המרכז בוחרים את תאריך ההצבעה לראשות התנועה ולהרכבת הרשימה, וכן החלטה על התקשרות של מפלגת הליכוד עם גוף פוליטי אחר דורשות החלטת מרכז ברוב קולות.
בתנועת הליכוד כ-118 אלף מתפקדים נכון לשנת 2019. מתפקדים אלו בוחרים את יו"ר התנועה ואת הרכב הרשימה.
המרכז מתכנס מדי שישה חודשים ולפחות פעם אחת בשנה.
כיום יו"ר המרכז הוא חיים כץ.
אהרן אבוחצירא

ביוגרפיה

אבוחצירא נולד בעיר ארפוד במחוז תאפילאלת שבמרוקו. אביו הוא הרב יצחק אבוחצירא (ה'בבא חאקי'), רב הערים רמלה ולוד, ואחיו של הבאבא סאלי.
אבוחצירא עלה לישראל עם אביו ומשפחתו בשנת התש"ט (1949) וגדל ברמלה. הוא למד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, בסמינר למורים בירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן, שם רכש תואר B.A. בהיסטוריה ובספרות עברית. שימש במקצועו כמורה בבית ספר תיכון.  
בשנת 1969 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר רמלה, ובשנת 1972 נבחר לראש העיר וכיהן בתפקיד עד 1977. ב-1973 נבחר לכנסת מטעם המפד"ל, וב-1977 התמנה לשר הדתות.
נגד אבוחצירא עמדו 32 תיקים – לפי הדלפות המשטרה, לבסוף נותרו מהם שני תיקים בלבד, מאחד זוכה מחמת הספק ומהשני הורשע.  
בשנת 1980 הוגש נגדו כתב אישום בגין קבלת שוחד, והיועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר ביקש להסיר את חסינותו. בפרשייה היו מעורבים עוד שלושה אישים: יועץ השר לשעבר משה גבאי, היהלומן וחבר מועצת העיר בני ברק שמואל דסקל והרב שלמה עמרם קורח, הרב הספרדי הראשי של בני ברק. 
לאחר התלבטויות, הודיע אבוחצירא שהוא מוותר על חסינותו, והיא הוסרה בינואר 1981, אך עד המדינה, שהיה אמור להעיד נגדו, שינה את עדותו במשטרה לאחר חרם רבנים, ואבוחצירא זוכה מחמת הספק - אך מיד אחר-כך הוגשה נגדו עוד תביעה, שכללה עבירות מרמה, גניבה, הפרת אמונים, קבלת דבר במרמה וקשירת קשר לביצוע פשע. באפריל 1982 הוא הורשע, נדון לשלושה חודשי עבודות שירות והתפטר לאלתר מהממשלה, אך לא מהכנסת. 
לאחר זיכויו של אבוחצירא הוא הודיע שבכוונתו לפרוש מהמפד"ל ולרוץ ברשימה נפרדת. אחת מטענותיו הייתה שהשר יוסף בורג רצה "לחסלו".
התנועה שהקים הייתה התנועה למסורת ישראל (תמ"י), אשר התמודדה בבחירות בשנת 1981, וזכתה בשלושה מנדטים. התנועה הייתה תנועה דתית לאומית ספרדית, ובתעמולת הבחירות שלה הדגישה את הקיפוח של המזרחים, ונתנה כדוגמה את הרדיפה, לטענתו, של אבוחצירא על ידי הממסד. בין הפעילים הבולטים במפלגה בתחילת דרכה היה בנימין בן אליעזר.
עם כינון ממשלת בגין השנייה, ב-5 באוגוסט 1981, מונה לשר לקליטת העלייה ולשר העבודה והרווחה, אך ב-2 במאי 1982 התפטר מתפקידו כשר העבודה והרווחה, ויומיים לאחר מכן אף מתפקידו כשר לקליטת העלייה.
בשלהי שנת 1983 ריצה אבוחצירא את שלושת חודשי העבודות שירות שנגזרו עליו במתקן האפסנאות של המשטרה בבית דגן עד לתאריך 2 בינואר 1984.
בבחירות לכנסת האחת עשרה, שנערכו בשנת 1984, קיבלה תמ"י מנדט אחד בלבד – כ-32 אלף קולות (לאחר שבנימין בן אליעזר נטש אותה לטובת יחד של עזר ויצמן) ואבוחצירא כיהן כח"כ היחיד מטעמה. בשנת 1988 הצטרף אבוחצירא כסיעה עצמאית לליכוד. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה ב-1988 התפרקה תנועת תמ"י, ומרבית חבריה ומנהיגה הצטרפו לליכוד. באותה שנה נבחר לכנסת מטעם הליכוד והייתה זו כהונתו הפוליטית האחרונה.
לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים נכנס לעסקי נדל"ן. אבוחצירא נשוי לז'רמן, בתו של קרוב משפחתו הרב מכלוף אבוחצירא, אב"ד במרקש. הם מתגוררים באשדוד ולהם שישה ילדים.
דוד ומשה

הרב דוד ומשה מתואר במסורת יהדות מרוקו כצדיק ומחולל נסים. לפי המסופר היה תלמיד חכם שמוצאו מירושלים, אשר סבב כשד"ר בין הקהילות היהודיות בהרי האטלס ושם נפטר בשנת 1171. מסופר בין היתר שביטל גזרה קשה שהפילה חללים רבים, יהודים ומוסלמים.
קברו בהרי האטלס, על יד הכפרים תמזירת ותמסתינת. בתחילת המאה ה-20 סומן קברו באבן. בסביבות מחצית המאה ה-20 נבנו במקום מצבה, אולם קבר, מקומות הדלקה וחדרי אירוח.

בית רבי דוד ומשה

בית רבי דוד ומשה הוא שמו של אתר בשכונת כנען בצפת, אשר הוקם ב-1973 לכבוד רבי דוד ומשה. מקים האתר הוא אברהם בן-חיים, באותה עת פועל ייעור בשנות הארבעים המוקדמות לחייו. הוא סיפר כי לאחר מלחמת יום הכיפורים נתגלתה לו בחלום דמותו של רבי דוד ומשה. באחד מן החלומות הודיע לו רבי דוד ומשה כי הוא עוזב את מרוקו ובא לשכון בביתו שבצפת. בעקבות החלום בנה בן-חיים חדר בביתו אשר כונה "החדר של הצדיק". בחדר היה ספסל עם מספר סידורי תפילה ותהילים, ועם השנים גדל המשכן ונוספו לבית חדרים נוספים. עד מהרה החלו לפקוד מתפללים את המקום.
מדי שנה בראש חודש חשוון, נערכת הילולה לזכרו של הצדיק, ומשתתפים בה אלפי בני אדם. בעקבות כך החלה עזיבה של דיירים מן השכונה. המתחם כיום מורכב ממרבית הבתים באזור וכולל חדר תפילה, בית כנסת, מגרש חנייה ומנגלים המשמשים את באי המקום. המקום זוכה לתמיכה מן העירייה, אשר תחילה התנגדה לקיומו.
הולדת ונוס

הנושא והרקע לציור

הנושא מבוסס על סיפור מתוך המיתולוגיה, לפיו הטיטאן קרונוס כרת את אשכיו של אביו, אורנוס, וזרק אותו לים. המפגש בין הים לאשכים יצר שטף ושצף גלים וכך נולדה ונוס, מהדף הגלים. היא הובלה על ידי הרוח לחופי קפריסין על גבי צדפה.
בוטיצ'לי, שהתחנך בעיקר בגן המדיצ'ים, הושפע רבות במרכז רנסאנס זה שבפירנצה. בגן זה ישבו הוגי הדעות, האמנים והפילוסופים וניסו ליצור חיבור בין הפגאניות, הנצרות והיהדות (הגישה הנאו-פלאטוניסטית). השפעות נוספות בגן היו בעיקרן רנסאנסיות כגון השפעות רינושמנטאליות (אלמנטים אומנותיים וארכיטקטונים קלאסיים).
במרכז התמונה עומדת ונוס על צדף, עירומה לחלוטין. ונוס מסתירה את איבריה ועומדת בעמידה כיאסטית (הישענות על רגל אחת שיוצרת קווי אלכסון בצורת איקס). צורת הצגה זו של ונוס אינה מקורית של בוטיצ'לי אלא לקוחה מן הקלאסיקה. ונוס פודיקה (ביישנית). זהו אלמנט רינושמלאנטי. צבע שיערה הוא ג'ינג'י, אשר קושר פעמים רבות לתשוקה.
הנוף מאחורי ונוס הוא הים הפתוח והיא עצמה עומדת על צדף. ישנו קשר ברור לתפיסה הניאופלאטוניסטית שבה בוטיצ'לי מנסה לקשר את האלה הפגאנית לנצרות. ונוס עוברת סוג של הטבלה.
בצד שמאל של התמונה ישנה האנשה של הרוח. הרוח מורכבת מזוג, אישה וגבר, המייצגים את השלמות ואת רוח האלוהים המביא את היופי וההרמוניה לעולם בדמותה של ונוס.
בצד השני עומדת אישה המייצגת את שעות היום. בידה שמיכה המיועדת לוונוס, ואשר נועדה כדי לכסות את ונוס, להפוך אותה לצנועה.
מצד אחד בוטיצ'לי מיצג רנסאנסיות בעיקר ברעיון הניאופלאטונסטי בציור. מאידך הוא אינו שולט באנטומיה של הגוף האנושי. צוארה של ונוס ארוך מדי וכתפיה נופלות בעוד שהיא אמורה להיות יפה ומושלמת. הגלים של רוח הים לא משכנעים ונראים יותר כקישוט ולא כגלים.
CTEPH: יתר לחץ דם ריאתי טרומבואמבולי

מנגנון

לחץ הדם בעורקיקי הריאות, נמוך יותר מלחץ הדם הסיסטמי בגוף. במקרים מסוימים עשוי לחץ דם זה יכול להיות גבוה ולגרום ליתר לחץ דם ריאתי. יתר לחץ דם ריאתי גורם לעומס מוגבר על צד ימין של הלב, מה שגורם לאורך זמן, להיפרטרופיה של חדר ימין של הלב. CTEPH הוא מקרה נדיר של יתר לחץ דם ריאתי, שבו קריש דם נצמד לדופן כלי הדם בריאות וחוסם את זרימת הדם

תסמינים

התסמינים הנפוצים ביותר הם תחושת קוצר נשימה בעת ביצוע פעילות גופנית, תחושת עייפות ותשישות ומצב רוח ירוד. תסמינים אלו אינם ספציפיים ומהווים תסמינים גם של מחלות נפוצות אחרות כגון אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית – COPD, כשל לבבי או תסחיף ריאתי חריף.

אבחון

אבחון יתר לחץ דם ריאתי משני לאירועים קרישיים תסחיפיים-כרוניים אינו פשוט מפני שהתסמינים דומים או אף זהים לאלו של מחלות אחרות. לשם האבחון נדרשות מספר בדיקות. הראשונה היא בדיקת סקר הנקראת אקו לב (אקוקרדיוגרפיה). ייתכן ולאחר מכן תתבצע בדיקת צנתור ימני כדי לאשר את האבחנה: יתר לחץ דם ריאתי. לשם אבחון CTEPH ייתכן ותתבקש בדיקה נוספת, מיפוי ריאות. בדיקה זו נקראת גם V/Q scan (Ventilation/Perfusion). בעזרת אנגיו ריאות ניתן לאשר קיום CTEPH.
צנתור לב ימני: הבדיקה המהימנה והשימושית ביותר לשם אבחון יתר לחץ דם ריאתי היא צנתור לב ימני. בבדיקה זו ניתן למדוד באופן ישיר את לחץ הדם בריאות ובלב, למדוד את כמות הדם שהלב מזרים וכן את איכות פעולת הכיווץ של הלב.
אנגיו ריאות: בדיקת אנגיוגרפיה של הריאות מראה אם יש חסימות בכלי הדם הריאתיים. במהלך הבדיקה, כמו בצנתור ימני, מוכנס קטטר דרך וריד בצוואר או במפשעה אל כלי הדם הריאתיים. דרך הווריד מוזרק צבע הנראה בקרני רנטגן (חומר ניגוד) וכך ניתן לראות בעזרת צילום רנטגן את זרימת הדם בריאות. אנגיו ריאות יכול לקבוע אם יתר לחץ הדם הריאתי נגרם על ידי היווצרות קרישי דם כרוניים.
כלב אנדלוסי

רקע

הסרט הופק בצרפת בשנת 1929, והוא משלב השפעה מתנועת האוונגרד הקולנועית של אותה תקופה וביקורת עליה.
הסרט מורכב מסדרה של סצנות אסוציאטיביות ומטרתן לזעזע את הצופה. מצד שני, הסרט שובר את מסורת האוונגרד בכך שהוא מתרכז בתוכן וגם בצורה: זוויות צילום מפתיעות, "טריקים" קולנועיים ועוד.

תוכן ופרשנות

הסרט נפתח בכותרת "היה היה" ולאחריה סצנה בה אדם (בגילומו של בוניואל) משחיז תער, לאחר מכן הוא חותך באמצעותו את גלגל העין של אישה, וממשיך בסדרה של סצנות סוריאליסטיות - אדם תוחב את מקלו ביד כרותה ברחוב, אדם גורר שני פסנתרי-כנף שבתוכם מוטלות גופות חמורים רקובות, לוחות עשרת הדיברות וכמרים חיים, נמלים מגיחות דרך חור בכף ידו של אדם, שער בית השחי של אישה מצמיד את עצמו לפניו של אדם.
סדר האירועים בסרט אינו אחיד, והוא קופץ מ"פעם אחת" ל"לאחר שמונה שנים" וכן הלאה. שתי דמויות, איש ואישה לא מזוהים, מופיעות שוב ושוב בסצנות השונות.
מבקרי קולנוע טענו ש"כלב אנדלוסי" הוא סרט אנטי-בורגני אנטי-כנסייתי טיפוסי של בוניואל. למשל, האדם הגורר את פסנתרי הכנף, החמורים, הדיברות והכמרים אמור לייצג את האדם שהתקדמותו למימוש מטרותיו מעוכבת על ידי מטען החברה שעליו לשאת על כתפיו.
פרשנות נוספת טוענת שחיתוך גלגל העין בסצנת הפתיחה ניתן לפירוש שבוניואל (ששיחק בעצמו את האיש המשתמש בסכין) "תוקף" את הצופים.
למרות הפרשנויות הרבות המוצעות לסרט, דאלי ובוניואל הסבירו שהקו המנחה היחיד בכתיבת התסריט היה ש"לשום סצנה לא תהיה פרשנות הגיונית". בוניואל גם אמר "שום דבר בסרט לא מסמל כלום".

השפעות

הסרט מוזכר בשירה של להקת הפיקסיז "Debaser".
במהלך מסע הופעות בשנת 1976 השתמש הזמר דייוויד בואי בסרט כסצנת הפתיחה של המופע שלו.
מרדכי איש-שלום (תל אביב)

מרדכי איש-שלום (פרידמן)  (1897 – 1960) היה יו"ר הוועד הארצי לשקל, מייסד וועד הקהילה בתל אביב, יו"ר ועדת הבחירות לקונגרסים הציונים, מייסד תא המשפט ההסתדרותי, מקים התא הראשון של משען בתל אביב, ומנהל הסניף התל אביבי של פניקס, וינה.

ביוגרפיה

מרדכי איש שלום נולד בשם מרדכי פרידמן בפינסק שהייתה אז מסופחת לאימפריה הרוסית, בן בכור לרבי יהודה ופרידה איש-שלום (פרידמן). בהיותו בן למשפחה ציונית, היה פעיל בילדותו באגודת "פרחי ציון". בתחילת 1914, עלה לארץ ישראל והחל ללמוד בבית הספר החקלאי בפתח תקווה בהנהלת ד"ר פיקהולץ. במהלך מלחמת העולם הראשונה גלה מפתח-תקווה עם שאר תלמידי בית הספר, שסבלו בגלות מרעב וקשיים אחרים. 
לאחר המלחמה התיישב בשנת 1919 ביפו.  בשנת 1920 יצא לפינסק והעלה את כל משפחתו לארץ ישראל. ביתו היה פתוח תמיד לסיוע לבני עירו פינסק שעלו לארץ ישראל. 
עם הקמתו של ועד הצירים צורף לצוות עובדיו כמבקר חשבונות. אחר כך שימש כמנהל בנק למלאכה (שהוקם על ידי מרכז בעלי מלאכה), וסגן מנהל בנק הלוואה וחסכון שנוסד אז בתל אביב. הוא מונה על ידי זליג ויצמן למנהל הסניף התל אביבי של חברת הביטוח פניקס, וינה, למרות שהיה אז איש צעיר. התמוטטות החברה בשנת 1936, שנישלה מחסכונותיהם רבים מבני היישוב, זעזעה מאד את איש-שלום, והוא התייסר בייסורי מצפון על שמכר לבני היישוב פוליסות ביטוח של החברה. 
איש-שלום היה פעיל ציבור, חבר בית משפט השלום העברי וממייסדי ועד הקהילה בתל אביב. 
הוא יסד את תא המשפט ההסתדרותי ליד מועצת פועלי תל אביב, הקים את התא הראשון של "משען" בת"א והקים את ארגון הצרכניות למחוסרי העבודה. בשנת 1942 היה אחד מ-132 חברי בית הדין העליון של ההסתדרות. 
איש-שלום היה מזכיר ועדת הבחירות לעיריית תל אביב בשנת 1925 וחבר בוועדת הבחירות לאספת הנבחרים. 
בשנות ה-30 היה יושב ראש הוועד הארצי לשקל שבו פעל שתים עשרה שנה, והיה חבר בוועדה הראשית לבחירות לקונגרסים הציוניים שניהלה בתקופתו חמש מערכות בחירות. 
ע. אורי כתב עליו: "וזכורני את התסיסות הרבות שהיו בבחירות לקונגרסים, בייחוד לפני הקונגרס הי"ח. לאחר רצח ארלוזורוב נדמה היה כי עוד מעט תתפוצץ המסגרת הארגונית לביצוע הבחירות כפי שקרה אחרי כן בקונגרס עצמו. והוא, (מרדכי איש-שלום) ברוחו השקטה, בדבריו השקולים, בטון קולו המתון ובסיועם הרב של חבריו שפעלו אתו, שיככו את הסערות, עקפו את המכשולים והביאו לתוצאות רצויות של הבחירות שצוינו לשבח על יד ביה"ד של הקונגרס והקונגרס עצמו".  
בשנת 1933 בתקופת עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הוא מונה למנהל הסניף התל אביבי של המגבית למען יישוב יהודי גרמניה בארץ ישראל.
איש שלום נפטר באוגוסט 1960. הוא הותיר אחריו את אשתו, אסתר איש-שלום לבית רבינוביץ ובתו חמודה איש-שלום (מר-חיים). אחיו הוא פרופ' מיכאל איש-שלום. בתו הצעירה, תחיה, נפטרה בגיל 18.
M69

היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-31 באוגוסט 1780 יחד עם M70 הסמוך והוכנס לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית ללא כוכבים עמומה וקשה לצפייה. לדברי מסיה, הערפילית כבר התגלתה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי סביב שנת 1851 ותחת הציון Lac I.11, תוארה כ"דומה לגרעין של שביט". לפי רישומיו של לאקאי שכוללים מיקום ובהירות, לא נראה שהוא אכן צפה בצביר זה אלא בערפילית NGC 6634. בשנת 1784 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M69 וציין שזהו צביר כוכבים שנראה כמו מיניאטורה של M53. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1834 וציין שיש בו כוכבים מדרגת בהירות 14-15 ושהוא עגול ובהיר עם מרכז בהיר יותר מהשוליים.
בהירותו של הצביר היא מדרגה 7.6 כך שהוא עמום יחסית. ניתן להבחין בו רק באמצעות משקפת איכותית או טלסקופ ועל מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14, יש צורך בטלסקופ מקצועי. זהו אחד מעצמי מסיה הדרומיים ביותר ובשל כך ובשל עמימותו קשה לצפות בו מאירופה. מיקומו כ-2.5 מעלות מצפון-מזרח לכוכב קאוס אוסטרליס (ε בקשת) וכ-3.3 מעלות מדרום מזרח לכוכב קאוס מרידיונליס (δ בקשת). כ-2.5 מעלות ממזרח לו נמצא הצביר הכדורי M70 וכ-5.3 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לו נמצא הצביר M54.

מאפייני הצביר

M69 נמצא קרוב יחסית למרכז שביל החלב - כ-6,000 שנות אור בלבד. גודלו הזוויתי כפי שמופיע בחשיפה ארוכה הוא פחות מ-10 דקות קשת שממרחק של כ-29,700 שנות אור נותן לו רדיוס של כ-85 שנות אור. ליבתו צפופה, חצי ממסתו המוערכת בכ-300,000 מסות שמש מרוכזת ברדיוס של כ-7 שנות אור בלבד. מתכתיותו גבוהה יחסית לצבירים כדוריים, אך עדיין נמוכה בהרבה מזו של כוכבים כמו השמש, והספקטרום של אורו מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי G2 או G3, שמאפין צבירים זקנים יחסית. בצביר התגלו מעל ל-60 כוכבים משתנים, מהם 8 מסוג משתני RR בנבל ושניים דומים למירה.
המרחק לצביר הסמוך M70 דומה למרחק אל M69 כך שהם קרובים זה לזה והמרחק ביניהם מוערך בכ-1,800 שנות אור. הצביר M54 שנראה קרוב לשניהם נמצא למעשה במרחק גדול פי שלושה מהם כך שהמרחק בינו ובין M69 גדול פי שניים מהמרחק בין M69 ובין כדור הארץ.
תחום רחב סרט

תחום רחב סרט (אנגלית: Ultra Wide Band, UWB)- הוא טכנולוגית שידור מידע בתחום תדרי הרדיו (RF) המתפרשת על פני רוחב סרט גדול שאמור לחלוק את אותו הספקטרום עם משתמשים נוספים. 
הוועדה הפדרלית לתקשורת של ארצות הברית (Federal Communications Commission - FCC), אישרה את השימוש בו בתחומים של 3.1-10.6 ג'יגה-הרץ. כך ניתן לאפשר שימוש נוסף בתחומי הרדיו המוגבלים ובאותו זמן לאפשר גם קצב מידע גבוה עבור רשתות פרטיות (Wireless Personal Area Network -WPAN), תקשורת אלחוטית בטווחים קצרים של עד 10 מטרים (SRW- Short Range Wireless), וכן אפליקציות לטווח ארוך וקצב מידע נמוך כגון מכ"מים ומערכות דימות. למעלה מ-50 מכשירים ושימושים הוגדרו על ידי ה – FCC ב-UWB, רובם מכ"מים, מערכות דימות ומיקום.

סקירה

עד לא מזמן מקובל היה להתייחס לUWB כאל פולס רדיו, אולם הוא הוגדר על ידי ה- FCC במונחים של שידור מאנטנה הפולטת אות ברוחב פס שהוא הנמוך נמוך מבין 1.5 ג’יגה הרץ או 25 אחוז מרוחב הפס החלקי בתחום.
שיעור החזרות (repetition) של הפולס יכול להיות נמוך או גבוה מאוד. מכ"מים מבוססי פולס ומערכות דימות נוטים להשתמש בשיעור חזרות נמוך, ככלל בטווח של 1 עד 10 מגה-פולסים בשנייה. מנגד, מערכות תקשורת מעדיפות שיעורי החזרות גבוהים, בדרך כלל בטווח של 1 עד 2 ג'יגה פולסים בשנייה, וכך מאפשרות ביסוס מערכות תקשורת לטווח קצר של ג'יגה ביט לשנייה. 
כל פולס מבוסס UWB תופס את כל תחום רוחב הפס, ובכך "מרוויחים" חסינות רבה מפני דעיכה ועיוותים (multipath-fadings), המהווים גורם בעייתי במערכות בעלות גל נושא (carrier-based systems).
צפיפות הספק: הגבלת ה-FCC עבור צפיפות ההספק הספקטראלית הנפלטת בתחום נמוכה משמעותית מזו של חלקים מסוימים בספקטרום. 
בשל עוצמת פליטה נמוכה יחסית, מערכות UWB נוטות להיות קצרות טווח. אולם, בשל העובדה שמשך הפולסים המשודרים ב-UWB קצר מאוד, ניתן לשלוח מידע בקצבים גבוהים מאוד, וכך, קצב שידור מוחלף בטווח על ידי כיול מספר פולסים לכל ביט מידע.
השוואה למערכות גל-נושא: הבדל משמעותי נוסף בין שידורים רגילים לבין אלו של ה-UWB, הוא ששידורים רגילים (מבוססי גל נושא) משדרים אינפורמציה על ידי שינוי ההספק, התדר או המופע בתדרים המתאימים למערכת, ואילו שידורי ה-UWB מבוצעים על ידי יצירת פולס אנרגיה בזמנים קבועים ומוגדרים בעלי טווח תדרים רחב.
Where the Wild Roses Grow

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ניק קייב לבדו, והופק על ידי ויקטור ואן ווגט וטוני כהן. השיר עוסק בסגנון הרוק האלטרנטיבי, בדומה לשאר השירים שנכללו בתוך אלבומו של קייב. לשיר יצאה גרסה נוספת שנכללה בגרסת הבי סייד B-Sides & Rarities, שיצאה עבור אלבומו של קייב, Murder Ballads.
על פי עיתון המוזיקה שמתפרסם על ידי "OnlineSheetMusic.com", לשיר יש קצב של 56 פעימות בדקה.

וידאו קליפ

הקליפ של השיר לקח השראה מתוך התמונה המפורסמת "אופליה", שאותה צייר ג'ון אוורט מיליי. בקליפ ניתן לראות את מינוג, כשהיא שקועה בתוך אגם, בלב יער, ואת חיות היער הולכות עליה, ואף מביטות בה, וכך גם את קייב.
נכון למרץ 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-14 מיליון צפיות.
ממלכת גן עדן

עלילה

צרפת של שנת 1184. באליאן הוא נפח הנרדף בשל התאבדותה לאחרונה של רעייתו. כאשר חייל בדרך למסעי הצלב חולף בכפר הוא מציג עצמו כאביו של באליאן, הברון גודפרי מאיבלין ומבקש ממנו לחזור עמו לארץ הקודש, אך באליאן דוחה אותו. אחרי שכומר העיירה מודה כי הוא זה שהורה לכרות את ראשה של אשתו של באליאן לאחר קבורתה, באליאן הורג אותו ועוזב את הכפר. הוא מצטרף לאביו בתקווה להשיג רחמים וגאולה לעצמו ולרעייתו בירושלים. חיילים נשלחים על ידי הבישוף לעצור את באליאן אך גודפרי מסרב להיכנע להם ובמתקפה הוא נפגע על ידי חץ שנשבר בגופו והוא נותר פצוע בפציעה שהופכת לקטלנית כעבור כמה ימים.
במסינה, איטליה, גודפרי מושח את באליאן לאביר ומצווה עליו לשרת את מלך ירושלים ולהגן על חסרי התקווה ולבסוף מת מפצעיו. בעת מסעו של באליאן לירושלים הספינה נקלעת לסערה והוא נותר הניצול היחיד. הוא מתעמת ביבשה עם לוחם מוסלמי שתוקף אותו רכוב על סוס. באליאן שוחט את הלוחם אך חוסך על חיי המשרת שלו והמשרת מספר לבאליאן שמעשהו הטוב יביא לו תהילה וכבוד בקרב הסָרָקֶנִים.
באליאן מתחיל להכיר את הזירה הפוליטית בירושלים: המלך בלדווין המצורע; טיבריאס מרשל ירושלים; אחות המלך, הנסיכה סיבילה; בעלה גי דה ליזיניאן, שתומך בפעילויות נגד המוסלמים ובמסדר הטֶמפּלָרִים. גי פותח במלחמה נגד המוסלמים ואנשיו של צלאח א-דין: גי ובן בריתו, רנו משטיון, תוקפים שיירה של סָרָקֶנִים. בתגובה צלאח א-דין מתקדם אל טירתו של רנו בכַּרַכּ.
לבקשת המלך, באליאן מגן על אנשי הכפר שבמצודת כרכ חרף מספרם המועט אל מול הכוח המוסלמי. באליאן נלקח בשבי, הוא נתקל במשרת ששחרר בהגיעו לארץ הקודש ומגלה כי הלה הוא למעשה יועצו של צלאח א-דין, עימאד א-דין. עימאד משחרר את באליאן כתמורה למעשהו של באליאן. צלאח א-דין מגיע עם צבאו על מנת לפרוץ את המצור בכַּרַכּ ופוגש את אנשיו של בלדווין. הם מנהלים משא ומתן להסגת הכוח המוסלמי בעוד בלדווין נשבע להעניש את רנו, אף שהאירועים גורמים לו לחולשה גופנית רבה.
בלדווין מבקש מבאליאן להינשא לסיבילה וליטול את הפיקוד על הצבא, בידיעה כי הם נמשכים זה לזה, אך באליאן מסרב מאחר שהדבר יאלצו להוציא את גי להורג. לאחר מותו של בולדווין, סיבילה יורשת את אחיה וגי מתמנה למלך. הוא משחרר את רנו ומבקש ממנו לתת לו מלחמה. רנו רוצח את אחותו של צלאח א- דין ושולח אליו את ראשי השליחים חזרה אליו, גי מכריז מלחמה על הסָרָקֶנִים ושולח מתנקשים להתנקש בבאליאן, אך באליאן שורד את הניסיונות.
גי ואבירי מסדר הטֶמפּלָרִים מובילים את צבא ירושלים למלחמה, חרף עצותיו של באליאן להישאר סמוך למקורות מים. צבאו של צלאח א-דין משמיד את האבירים בקרב במדבר, מוציא להורג את רנו וצועד אל ירושלים. טיבריאס ואנשיו עוזבים לקפריסין, מאמינים כי איבדו את ירושלים, אך באליאן נשאר להגן על העיר ואנשיה. לאחר מצור שנמשך שלושה ימים, צלאח א-דין המתוסכל נפגש עם באליאן. כשבאליאן מודיע לו כי יהרוס את העיר לפני שייכנע לו, צלאח א-דין מסכים לאפשר לנוצרים לעזוב בבטחה בתמורה לירושלים, אם כי הוא אומר שמוטב היה לו לא היה על מה להילחם.
בתוך קהל האנשים היוצא מהעיר, באליאן מוצא את סיבילה ששבה לתבוע את תוארה כמלכה. בחזרתם לצרפת הם פוגשים באבירים אנגלים בדרכם לכבוש מחדש את ירושלים. האבירים ששמעו על תהילתו של באליאן כמגינה של ירושלים מבקשים לגייס אותו, אך הוא מספר לאחד הלוחמים שהוא בסך הכל נפח ולא לוחם ודרכיהם נפרדות לשלום. באליאן מתאחד עם סיבילה והם חולפים על פני קברה של רעייתו של באליאן בעודם רוכבים אל חיים חדשים יחד.
באפילוג של הסרט מצוין כי כמעט אלף שנים לאחר מכן, השלום בארץ הקודש הוא עדיין עניין חמקמק.