google/wiki40b huggingface dataset:
גניסון (נהר)

תיאור

נהר גניסון נוצר מהתמזגות הנהרות טיילור (Taylor) ואיסט (East) באלמונט (Almont) במזרח מחוז גניסון. מרחק קצר לאחר העיירה גניסון מתחיל הנהר להתרחב תוך יצירת מאגר בלו מסה (Blue Mesa Reservoir), מאגר מים באורך 58 קילומטרים שנוצר על ידי סכר בלו מסה, שאליו נשפך גם היובל "לייק פורק של הגניסון" (Lake Fork of the Gunnison). מרחק קצר במורד הזרם יש סכר נוסף היוצר את מאגר מורו פוינט (Morrow Point Reservoir), ומרחק קצר משם סכר שלישי ואחרון היוצר את מאגר קריסטל (Crystal Reservoir). המאגרים מאפשרים הפקת חשמל הידרואלקטרי ומספקים מים לאזורים מסביב עבור שימושים ביתיים ולמטרות השקיה. המאגרים הם החלק העליון של הקניון השחור של הגניסון, אחד מהערוצים הארוכים, הצרים והעמוקים ביותר בעולם. מיד לאחר סכר קריסטל מתחיל הנהר לזרום בשצף דרך אשדות גדולים והחלקים העמוקים בערוץ. ביציאה מהקניון הוא מקבל את מימיו של הנהר "נורת' פורק" (North Fork - מזלג צפוני), ואז במורד הזרם סמוך לעיירה דלתה נשפך אליו הנהר אנקומפגרה. הנהר מתפתל אז בין אזור קניונים מדברי, שם נשפך אליו "קנה קריק" (Kannah Creek) לפני שהוא נשפך מתוך קניון דומינגז (Dominguez Canyon ) לנהר הקולורדו בסמוך לעיר גראנד ג'נקשן. בשנים מסוימות ספיקת מימיו בנקודה זו שווה לספיקת מי הקולורדו או קטנה ממנה במעט.
רוחב נהר הגניסון נע בין 30 מטרים ל-300 מטרים ועומקו נע בין מטר ל-15 מטרים. הזרם העז של הנהר והאשדות הרבים מונעים אפשרות להשתמש בו לשיט. סירות קטנות מסוגלות לנווט לכל אורכו ומעבר לקניון השחור מסוגלים לשוט בו כלי שיט גדולים. השיט דרך הקניון השחור מסוכן בגלל האשדות ונועד לשייטים מנוסים בלבד.

היסטוריה

האירופי הראשון שראה את הנהר וכתב על כך היה חוקר הארצות הספרדי חואן מריה דה ריברה (Juan Maria de Rivera) שהגיע לגדת הנהר מתחת לשפך הנהר אנקומפגרה ב-1761 וב-1765. ב-1776 הגיע למקום גם חוקר הארצות, האב הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). הספרדים קראו לנהר "ריו דה סאן חאווייר" (Rio de San Javier) והילידים קראו לו "טומיצ'י", אסקלנטה ציין שריברה חשב כי הנהר הוא "ריו דל טיסון" (Rio del Tizón) הגדול, השם הספרדי לחלקו התחתון של נהר הקולורדו.
הנהר קרוי כיום על שמו של קפטן ג'ון גניסון (John Williams Gunnison‏; 1853-1812), טופוגרף מצבא ארצות הברית שנרצח יחד עם שבעה מחבריו על ידי אינדיאנים משבט יוט שעה שמיפה נתיב מערבה בטריטוריה של יוטה ב-1853.

מפעלי הנדסה

חלק ממי הנהר מוטים דרך מנהרת גניסון, מנהרה באורך 8 קילומטרים שנבנתה בין 1905 ל-1909, על מנת להשקות את עמק אנקומפגרה. לאורך הנהר נבנו שלושה סכרים במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו והם: סכר בלו מסה, סכר מורו פוינט וסכר קריסטל.
דוגו ארגנטינו

היסטוריה של הגזע

האחים הדוקטורים למשפחת מרטינז יסדו את הגזע בשנת 1920. אחד מהאחים מרטינז שהיה גנטיקאי וצייד נלהב רצה כלב ציד אידיאלי ומושלם שיוכל להתמודד עם חזירי בר, פומה ויגוארים. כך עירב 10 גזעים שונים עד אשר קיבל את הגזע הרצוי. בתהליך השתתפו כלב הקרבות של קורדובה כבסיס, ועליו התווספו המסטיף ספרדי, דני ענק לגובה, בולדוג אנגלי ובול טרייר לאומץ ונחישות, פוינטר אנגלי לחוש ריח מפותח במיוחד, דוג דה בורדו להוסיף לעוצמת הלסתות, כלב הרים פירנאי לצבע הלבן, אייריש וולפהאונד למהירות, בוקסר לאינטליגנציה ואופי. התוצאה: כלב ציד מעולה בעל מהירות ועוצמת לסתות אמתנית. הכלב משמש גם ככלב משטרה בארגנטינה, ובשל פוטנציאל מסוכנותו הוא מורחק מבריטניה, אוסטרליה, ניו- זילנד ואיסלנד.

מבנה כללי

גובה: 60-70 ס"מ.
משקל: 40-35 ק"ג (זכרים); 35-30 ק"ג (נקבות).
תוחלת החיים: 12-10 שנים.
משוגעים מאהבה

עלילה

דונלד הוא נהג מונית מדוכדך עם אהבה לציפורים וכשרון במספרים. הוא בעל תסמונת אספרגר, אוטיזם בתפקוד גבוה, תסמונת המקשה עליו להתמודד עם שינויים ולכן הוא אוהב שגרה. הוא מפעיל ומנהל קבוצת תמיכה לאנשים על הספקטרום האוטיסטי, עם תפקוד נוירולוגי נמוך משלו. חייו משתנים כאשר איזבל היפהפייה, המתוסבכת והאימפולסיבית מצטרפת לקבוצת התמיכה שהוא מנהל. הסרט הוא סיפור בדיוני, שעושה שימוש בדמויות המבוססות במידה מסוימת על מערכת היחסים האמיתית של ג'רי ניופורט, אקטיביסט למען אנשים על הקשת האוטיסטית, ומרי מיינל, רעייתו.
משה לוין (איש המוסד)

משה (קוקלה) לוין (1 ביולי 1936 - 19 בספטמבר 1994) היה מבכירי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מוותיקי הצנחנים וסיירת מטכ"ל.

חייו

לוין נולד וגדל בתל אביב ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. ביולי 1954 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. הוא שובץ בגדוד 890 וצורף לפלוגה ה'. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ולחם בפעולות התגמול ובהן פעולת הסבחה ובמבצע כנרת. בשנת 1956 נשלח לקורס מ"כים חי"ר. כמפקד כיתה השתתף בפעולה כנגד משטרת א-רהווה, בפעולת התגמול בע'רנדל, במבצע לולב ובפעולת קלקיליה. במבצע קדש צנח במיתלה, ולאחר המלחמה השלים קורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר לוין מצה"ל, אולם עד מהרה שב לשירות, והוא כבר סרן, והיה ממקימי סיירת מטכ"ל. לוין הוביל את לוחמיה במבצע הראשון שערכה מעבר היחידה לגבול, בחדירה עמוקה לסוריה. 
לאחר מכן השתחרר בשנית והיה לחוקר פרטי. בהמשך עבד כמאבטח באל על, ובשנת 1965 לקח חלק במבצע לחיסול הרברטס צוקורס. בשנת 1970 התגייס למוסד, אומן על ידי צבי מלחין ושירת בתפקידי שטח מבצעים כלוחם ומפקד. משפרצה מלחמת יום הכיפורים שב לוין ארצה משליחות מבצעית, הצטרף לאוגדת שרון ולחם בחזית הדרום. בין היתר פיקד לוין בשנת 1982 על מבצע מעקב אחר מרקוס קלינגברג. ראש המוסד שבתאי שביט, בעברו פקודו של לוין בסיירת מטכ"ל, מינה אותו לתפקיד ראש אגף המבצעים במוסד. בעת שמילא תפקיד זה חלה לוין במחלת הסרטן ובשנת 1994 נפטר לאחר מאבק ממושך במחלה. ארבעה ימים לפני מותו העניק לו שביט צל"ש על מבצע מיוחד עליו פיקד.
גרינסבורו (קרוליינה הצפונית)

יהודים

יהודים ראשונים הגיעו לגרינסבורו לקראת שנת 1900. בשנת 1908 נוסדה רשמית קהילה יהודית העיר. הייתה זו קהילה משותפת של רפורמים, קונסרבטיביים ואורתודוקסים ואף על פי ששמה הרשמי היה "קהילה עברית רפורמית" היא כונתה "הקהילה העברית של גרינסבורו". בשנת 1909 רכשה הקהילה מבנה לבית כנסת ששימש לפני כן ככנסייה. מבנה זה שימש לתפילה עד בניית מבנה לכתחילה לבית כנסת ב-1924. בשנת 1923 קבלה הקהילה נשים כחברות קהילה, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה.
ב-1944 הקהילה התפצלה, כאשר הקונסרבטיבים פתחו בגרינסבורו בית כנסת נפרד בשם "בית דוד", הפעיל כמרכז הקהילה עד ימינו (2019). בעקבות כך שונה ב-1949 שם הקהילה המקורית ל"טמפל עמנואל" כדי לבדל אותה מן הקהילה הקונסרבטיבית, זאת למרות מאמצים של האדמו"ר החב"די, יוסף יצחק שניאורסון לשמור על קהילה דתית אחת בגרינסבורו. באותה שנה פתחה הקהילה הקונסרבטיבית בית ספר יום ראשון לצד בית הכנסת, וב-1979 הוקם מבנה גדול יותר עבור בית ספר יהודי פרטי מלא בשם "בני שלום", הפעיל עד ימינו (2018).
קהילת "טמפל עמנואל" הרפורמית מונה כ-350 משפחות והיא משתייכת לאיגוד הקהילות הרפורמיות. קהילת "בית דוד" הקונסרבטיבית, שהיא הגדולה מבין הקהילות בגרינסבורו, מונה כמה מאות משפחות (2019). בית חב"ד בראשות משפחת פלוטקין מייצג את מיעוט המשפחות האורתודוקסיות בעיר.
בשנת 2001 הוקם בגרינסבורו בית ספר פנימייה יהודי אליטיסטי בשם American Hebrew Academy, שיועד ליהודים מכל הזרמים בית ספר זה, שנחשב לאחד הטובים בארצות הברית, שירת תלמידים, שכולם יהודים, שהגיעו מכל העולם, ובעיקר מאמריקה הדרומית. בכל מחזור למדו כמה ילדים מישראל. בית הספר נסגר ביוני 2019.
לקהילת "בית דוד" בגרינסבורו קשרי ידידות עם קהילת הר אדר.
התרבות הכבארית

התרבות הכבארית היא תרבות פרהיסטורית שהתקיימה בלבנט, ובכלל זה בארץ ישראל, בתחילת התקופה האפיפלאוליתית בין השנים 23,000 ועד 18,000 לפני זמננו. 
שם התרבות ניתן לה על שם מערת כבארה השוכנת בדרום מערב כרמל, סמוך לרמת הנדיב. הארכאולוגים הבחינו שבשכבה C בממצא חומרי הקדום לתרבות הנאטופית ונתנו לו את השם התרבות הכבארית. 
הכלים המאפיינים את התרבות הם כלי צור מיקרוליתיים בעלי צלע ארוכה, משובררת, וחודי כבארה, וכן במכתשים וכלי כתישה שנחשפו לראשונה במכלול כלי היומיום.
דגל מלאווי

1964–2010

הדגל הראשון של מלאווי היה טריקולור אופקי שחור-אדום-ירוק, המוטען בחצי שמש אדומה. שלושת צבעי הטריקולור הם הצבעים הכלל-אפריקאיים: הצבע השחור מייצג את תושבי היבשת, האדום את אלה שהקריבו עצמם למען עצמאות המדינה והירוק מייצג את הטבע והצמחייה באפריקה. השמש העולה שהוצגה בראש הדגל בצבע אדום על רקע שחור ייצגה את התקווה לזריחתו של עתיד טוב יותר וחופשי באפריקה.
שינוי הדגל נתקל בהתנגדות של מפלגת האופוזיציה, החזית הדמוקרטית המאוחדת, שהביאה את ההחלטה לפתחו של בית המשפט.

2010–2012

בשנים אלה דגל מלאווי היה טריקולור אופקי אך בצבעים אדום-שחור-ירוק, המוטען בשמש לבנה. משמעות שלושת צבעי הטריקולור הם הצבעים הכלל-אפריקאיים נותרה זהה אולם השמש הלבנה ייצגה את ההתפתחות שעברה מלאווי מאז עצמאותה. הדגל אומץ ב-29 ביולי 2010 לאחר אישור הצעתה של מפלגת השלטון, המפלגה הדמוקרטית פרוגרסיבית, לדגל חדש בידי הנשיא, בינגו וה מותריקה.

2012 ואילך

ב-28 במאי 2012, לאחר עלייתה לשלטון של הנשיאה החדשה ג'ויס באנדה, אישר הפרלמנט בהצבעה להחזיר את הדגל המקורי מיום עצמאותה של מלאווי. ההצעה קיבלה תוקף רשמי רק לאחר חתימת הנשיא על החוק.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)

משנה סדורה היא הוצאת ספרים שמוציאה מהדורה של המשנה שמפוסקת ומחולקת לשורות באופן ייחודי שנועד להקל על ההבנה והשינון.

היסטוריה

בשנת תשנ"ב (1992) הוציא הרב אליהו דורדק את המהדורה הראשונה של "משנה סדורה". הרעיון היה להעניק ללומד את האפשרות לראות את כל המשנה כיחידה אחת וכך להבינה מתוך ההקשר, כמעט ללא פירושים. המשניות מחולקות לשורות קצרות, בדומה לכתיבת שירה. השורות חולקו והושם רווח בין קטעים כדי לעזור בהבנה. בתחתית הדף צורף ביאורו של הרב אלישע בן אברהם מהורדנה - "קב ונקי" שנדפס לראשונה בשנת תנ"ז (1797).  פירוש זה נבחר בהיותו קצר ותמציתי שעיקרו הסבר מילים לא מוכרות.
משניות "משנה סדורה" זוכות לפופולריות רבה - נמכרו עשרות אלפי עותקים. בציבור הדתי לאומי המשתמשים העקריים הם תלמידים בישיבות ובתלמודי תורה בשיטת ברקאי, ובמגזר החרדי - בעיקר בתלמודי תורה בשיטת זילברמן ושיטת "זכרו". במסגרות החינוכיות הנ"ל - ספרי "משנה סדורה" הם הטקסט המרכזי שבו עוסקים התלמידים במשך לימוד חטיבת המשנה - בין 3 עד 5 שנים. 
עיקר ההצלחה נובע מהעיצוב הנקי המקל על הזיכרון, ומכך שיש מקום לכתוב הערות בצד הטקסט ובכך לעזור ללימוד.
בסוף כל כרך מופיע תקציר של המשניות במסכת. צורת הסיכום הושפעה מעבודה שכתב הרב דן בארי "כותרות התנ"ך", ובעידודו. זאת במטרה לאפשר ללומד או למורה לגשת לטקסט תוך מבט כוללני, מלמעלה למטה. בדומה לדרכו של פירוש המשנה לרמב"ם שמקדים הקדמות למשנה, וסדרים (קדשים וטהרות), ואף בביאור המשנה מקדים לבאר רקע כללי, לפני פירוש הסברות וביאורי המילים.
מצורפות טבלאות לסימון חזרות על הלימוד.
הספרים מודפסים בכמה גדלים, ממהדורות כיס ועד למהדורות בגודל A4.
בשנת תשע"ג (2013) יצאה מהדורה עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא בעיצוב חדש ומתוקן. פירוש רע"ב החליף במהדורה זו את ביאור "קב ונקי".
בשנת תשע"ד (2013) עלו ל-App Store אפליקציות של משנה סדורה ל-iPad. אפליקציה אחת כוללת את כל הגרסה של משנה סדורה עם פירוש קב ונקי. השנייה כוללת את כל הגרסה של משנה סדורה עם פירוש רבינו עובדיה מברטנורא.  בנוסף, האפליקציה מכילה כלים מיוחדים העשויים לעזור ללימוד בעל פה, בשיטה מדורגת.
בשנת תשע"ז (2017) עלה לGoogle Play Store עדכון לאפליקציה "קהתי" מעשי ידיו של המתכנת אריאל וייצברג, המשלבת מבט של "משנה סדורה" על המשנה או על הפרק. יותר מאוחר באותה שנה, הוסיף וייצברג שילוב הקראה מקצועית של הטקסט של "משנה סדורה" על ידי צבי פלורנטל, וכן הקראה של פירוש "קהתי". כל אלו הוקלטו באולפני הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.

ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה

בדומה ל"משנה סדורה" בתחום המשנה, יצאו לאור גמרות עם סממנים ויזואליים דומים, של חלוקת פסקאות ושבירת שורות על מנת לסייע לתלמיד לקרוא ולהבין.
בשנת תשנ"א ייסד הרב דניאל וינט, מורה ומחנך בוגר ישיבת מרכז הרב, את מפעל גמרא סדורה על התלמוד הבבלי. המסכת הראשונה - ברכות, יצאה לאור בשנת תש"ע. 
בשנת תשע"ב החלה לצאת לאור סדרת גמרא סדורה המאיר בהוצאת הרב ישראל יצחק בן שלמה, בהשראת "משנה סדורה".
דרור (סוג)

טקסונומיה

מחקרים בחנו את הקשר האבולוציוני של הסוג דרור עם חברים אחרים במשפחת הדרוריים. לפי מחקרים אלו הסוג דרור מקורו באפריקה, והמין Passer melanurus הוא בבסיס אילן היוחסין של הסוג. אילן היוחסין המדויק בתוך הסוג דרור, כגון דרור הבית ודומיו, ככל הנראה הגיעו מדרום ומערב אפריקה.

תיאור

דרורים אלו הם בעלי מופע חום או אפרפר, לרוב עם כתמי שחור, צהוב או לבן. בדרך כלל אורכן בין 10 ל-20 ס"מ. גודלם נע בין ה-Passer eminibey שאורכו 11.2 ס"מ ומשקלו 13.4 גרם, ל-Passer gongonensis שאורכו 18 ס"מ ומשקלו 42 גרם. יש להם מקור חזק וקוני. לכל המינים יש קריאות הדומות לדרור הבית, וכמה מינים פיתחו שירה, מלבד קריאותיהם.

תפוצה

רוב מיני הדרור נמצאים באופן טבעי באזורי מחיה פתוחים בעלי מזג אוויר חם של אפריקה ודרום אירואסיה. מחקרים אבולוציוניים הראו כי מקור הדרור הוא באפריקה. כמה מינים הסתגלו לסביבת האדם, וסתגלנות זו סייעה לכמה מהם, במיוחד לדרור הבית, להרחיב את תחום מחייתם הרבה מעבר לאזור אירואסיה, ומה שהיה בעבר אזורי מחייתו הטבעיים שהיו ככל הנראה במזרח התיכון. מלבד התפשטות טבעית זו, דרור הבית הובא לחלקים רבים בעולם מחוץ לאזור מחייתו הטבעי לרבות אמריקה, אפריקה שמדרום לסהרה, ואוסטרליה. דרור ההרים הובא באופן מלאכותי בקנה מידה קטן יותר, לאוסטרליה ולמקומות מסוימים בארצות הבית כגון מיזורי ואילינוי.

התנהגות

הדרורים נוהגים לקנן במושבות, בתלות במין עצמו ובזמינות אתרי קינון. הקן עשוי להיות בשיחים או בעצים, בחורים טבעיים בעצים, בבניינים או על סכך, או בקנים של ציפורים אחרות. התטולה מונה עד 9 ביצים, ושני המינים דוגרים עליהם בין 12 ל-14 ימים, ועוד 14 - 24 ימים עד לפריחת הגוזלים מהקן. הדרורים הם באופן טיפוסי ציפורים הניזונים מן הקרקע, אוכלי זרעים, אולם יצודו גם חרקים קטנים במיוחד בזמן הרבייה. כמה מינים, כגון דרור הבית, יתורו אחר אוכל בסביבה אורבנית, והם כמעט אוכלי כל. רוב הדרורים הם ידידותיים ויצרו להקות גדולות.
הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה

הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה היא עמותה ישראלית הפועלת למען עליית שארית הפלשמורה מאתיופיה לישראל. נשיא העמותה היה השופט בדימוס מאיר שמגר. מרכז הוועד הוא הרב מנחם ולדמן.
בוועד חברים אישי ציבור מגוונים שונים של האוכלוסייה, בהם אנשי ימין ושמאל מובהקים. בין החברים: לובה אליאב, מנחם אלון, אלן דרשוביץ, גאולה כהן, חיים פרי, פרופ' מיכאל קורינאלדי, דוד אפרתי, גדי בן עזר, אבשלום אליצור, נסים דנה, יוסף פייט, יוסי שוורץ, בנימין איש שלום, מרים אברהם, יוסף דוד, עו"ד עינת אסרס, אפרים מאיר, אברהם נגוסה, הרבנים שאר ישוב הכהן, חנן פורת, מנחם ולדמן, מזור בהיינה ואלעד סנבטו.
מיוצר בישראל

תו "מיוצר בישראל" הוא מיזם שיצר משרד הכלכלה והתעשייה שנועד לעודד צרכנים בישראל לבחור לקנות מוצרים שמיוצרים בישראל. קניית מוצרים ישראליים תשפר את כלכלת ישראל משום שהכסף נשאר בבעלות אזרחי המדינה, ואינו עובר למדינות אחרות. הדרך שנבחרה היא להטביע תו בולט על מוצרים שעמדו במדדים (קריטריונים) להגדרתם כתוצרת ישראל.
הגדרתו: מוצר ישראלי הוא מוצר שמחיר המרכיב הישראלי בו, מהווה לפחות 35% וכתוצאה ממנו התקבלו מוצרים אחרים או שונים.
אלכסנדר פון קלוק

קריירה מוקדמת

פון קלוק נולד במינסטר, וסטפליה, ושירת כחייל בצבא פרוסיה במלחמת שבעת השבועות (1866) ובמלחמת צרפת פרוסיה (1870–‏1871), שם נפצע פעמיים וזכה בשל כך בצלב הברזל. לאחר מלחמות אלה התקדם בסולם הדרגות בצבא הקיסרות הגרמנית. ב-1902 מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-5, וב-1907 מונה למפקד הקורפוס ה-1. ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השמיני וקודם לדרגת גנרל-אוברסט.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הופקד פון קלוק על הארמייה הגרמנית הראשונה, אשר הוצבה בקצה המערבי של הכנף הימנית החזקה בחזית המערבית ולחמה בבלגיה ובצרפת. תפקידה של הארמייה היה להתקדם במקביל לארמייה השנייה בפיקודו של קארל פון בילוב לכיוון פריז ולאגף את העיר ממערב.
לאחר הקרבות נגד חיל המשלוח הבריטי במונס ולה קאטו, המשיכה הארמייה הראשונה של פון קלוק לרדוף אחרי הארמייה הצרפתית החמישית בפיקודו של שארל לנרזאק לכיוון דרום–מערב, אך בה בעת, פון בילוב עצר את התקדמות הארמייה השנייה ודרש מפון קלוק סיוע ישיר. כתוצאה מכך נפער פער של כ-50 ק"מ בין הארמיות הראשונה והשנייה. פון קלוק נעתר לדרישתו של פון בילוב, והארמייה הראשונה פנתה לכיוון דרום-מזרח, תוך שהיא חושפת את האגף הימני שלה.
הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של מישל-ז'וזף מונורי ניצלה את חשיפת האגף הימני של הארמייה של פון קלוק, ופתחה במתקפה כנגדה מכיוון פריז, מתקפה אשר סימנה את תחילתו של הקרב הראשון על המארן. בנוסף, הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, אשר החליף את לנרזאק) פתחה במתקפת פתע על הארמייה השנייה של פון בילוב, אשר גרמה להרחבת הפער בין הארמיות הגרמניות. לתוך פער זה נכנס גם כוח המשלוח הבריטי. לאור מצב זה, הורה המטכ"ל הגרמני לארמיות לסגת לכיוון נהר האן לצורך ארגון מחדש.
לחוסר התיאום בין פון קלוק לפון בילוב הייתה תרומה מרכזית בבלימת המתקפה הגרמנית. עם זאת, מומחים גרמנים טוענים שאילו פון בילוב היה מעז כמו פון קלוק, אזי הכוחות הגרמניים היו יכולים לנצח בקרב על המארן.
ב-27 במרץ 1915 נפצע פון קלוק ברגלו באורח קשה ושנה וחצי לאחר מכן פרש משירות פעיל. הוא פרסם את זכרונותיו בספר "הצעדה על פריז והקרב על המארן", אשר יצא לאור בשנת 1920. פון קלוק נפטר בברלין בשנת 1934.
בנו אגון פון קלוק נהרג במלחמה בתחילת 1915.
בולה

בּוּלַה (מלטינית: bulla, ברבים: bullae) היא סוג של חותמת, עשויה חרס (טין) או מתכת. פירוש המילה הוא "בועה" – החותמות נקראו כך על שם צורתן שדמתה לבועה. מטרת הבולה הייתה לחתום מסמך. היא הוצמדה לשרוך שקשר את המסמך, ונטבעה בטביעת חותם של כותב המסמך.
ברומא העתיקה התייחסה המילה "בולה" לקמע נגד עין הרע בצורת עיגול, שניתן לתינוקות בלידתם ונישא על צווארם עד אשר זכו באזרחות (גברים) או התחתנו (נשים).

בולות ממתכת

בתקופות מאוחרות יותר, המילה בולה עברה להתייחס גם לחותמות עשיות מתכת. בדרך כלל בולות אלו נוצרו מעופרת, אבל לפעמים גם מזהב, כמו הבולות שהודבקו ל"בולות הזהב" (Golden Bull) של קיסרי האימפריה הביזנטית, קיסרי האימפריה הרומית הקדושה ומלכים אחרים מימי הביניים. דוגמה ידועה היא הבולה האפיפיורית מעופרת שהודבקה למסמכים חשובים שיצאו מלשכתו של האפיפיור; על בולות אלו יש תמונה של הקדושים פטרוס ופאולוס מצד אחד, ושם האפיפיור בצד השני.

בולות מתקופת בית המקדש הראשון

בשנת 1982 גילה הארכאולוג יגאל שילה בשטח G של עיר דוד מצבור בולות בשכבת החורבן של סוף ימי הבית הראשון במבנה ששימש כנראה ארכיון ציבורי (בית הבולות). על גבי 45 בולות מן המצבור מופיעים עשרות שמות עבריים ובהם שמו של גמריהו בן שפן, המוזכר בספר ירמיהו כמי שעזר לנביא במאבקו בשחיתות אנשי ירושלים (ל"ו,י), שר וסופר בימי המלך יהויקים.
בחפירותה של ד"ר אילת מזר בעיר דוד בשנת 2005 נתגלתה בולה נוספת שכונתה "בולת יהוכל". על הבולה כתוב השם: יְהוֹכָל בן שלמיהו בן שבי, שר בממלכת צדקיהו ואויבו של ירמיהו הנביא (ירמיהו ל"ח,א). הבולה נמצאה בתוך מבנה האבן הגדול שזוהה על ידי מזר כארמון המלך דוד. שלא כמקובל, יהוכל בן שלמיהו הוסיף לחתימתו גם את שם סבו. בשנת 2008 צוותה של מזר מצא בולה נוספת, בולת גדליהו. על הבולה מופיע השם גדליהו בן פשחור, שר בממלכת צדקיהו, אויב נוסף של ירמיהו המוזכר באותו פסוק (ירמיהו ל"ח,א). בולת גדליהו נמצאה למרגלות הקיר החיצון של אותו מבנה שבתוכו נמצאה בולת יהוכל, מתחת למגדל שנבנה בימי נחמיה. בשנת 2012 נמצאה בולה מהמאה ה-7 או ה-8 לפנה"ס עם הכיתוב "בשבעת, בת לחם [למל]ך" וזהו המקור הראשון החוץ מקראי לקיומה של בית לחם בתקופה זו.
בשנת 2019 נחשפה בירושלים, צפונית לעיר דוד בולה מתקופת ממלכת יהודה ששימשה כנראה לחתימת מסמכים ועליה כתוב בכתב העברי קדום: לאדוניהו אשר על הבית"
שמואל בן דרור

שמואל (שמוליק) בן דרור (1924 - 6 בינואר 2009) היה כדורגלן מכבי פתח תקווה והקפטן הראשון של נבחרת ישראל לאחר קום המדינה. ייסד יחד עם אשתו, דבורה, את עמותת אדי.
בין היתר כיהן בן דרור כיושב ראש אגודת מכבי פתח תקווה ויושב ראש ארגון מגדלי הירקות.

ביוגרפיה

שמואל בן דרור היה בנם של צפורה לבית סטור ומרדכי בן דרור, שהיה מראשי הציבור בפתח תקווה ויו"ר מכבי ישראל. נולד במושב עין גנים כנער שיחק בקבוצת "מכבי אבשלום" פתח תקווה ולמד בתיכון אחד העם בפתח תקווה.
היה פעיל בהגנה, התנדב ל"נוטרי הרכבת" במסגרת משטרת היישובים העבריים, ונטל חלק בהתנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה במסגרת הבריגדה היהודית. השתתף בשלוש מלחמות ישראל. לחם נגד הנאצים באיטליה, נפצע ברגליו והיה מאושפז במשך תקופה ארוכה. הוא סבל בשארית חייו מזיהומים ברגליים. עסק בחקלאות בענף הכותנה.
בין השנים 1938–1953 שיחק בליגה הלאומית, במדי מכבי פתח תקווה, שם שיתף פעולה עם אחיו ישראל. בעונת 1951/1952 היה שותף לזכייתה ש הקבוצה בגביע המדינה.
ב-26 בספטמבר 1948 במשחקו היחיד בנבחרת ישראל, כבש את השער הראשון של הנבחרת הטרייה, שנוצחה 3:1 על ידי נבחרת ארצות הברית בניו יורק.
ב-30 באוקטובר 1978 ייסד יחד עם אשתו, דבורה, את עמותת אדי. הפועלת לעידוד תרומות איברים בישראל, לזכרו של בנם, אהוד (אדי) בן דרור, שנפטר זמן קצר לאחר השתלת כליה, עקב סיבוכים שנבעו מכך שהמתין זמן רב לתרומה.
בשנת 2010 ניהלו אוהדי מכבי פתח תקווה קמפיין לקריאת שמו של אצטדיון המושבה על שמו של בן דרור.

חייו האישיים

ב-6 בינואר 2009 נפטר בן דרור, והוא בן 85. היה נשוי לדבורה בן דרור, בתו של אהרן לייב מכנס, ממייסדי כפר סבא ואבי משפחת מכנס בארץ ישראל. במשפחתו ובמשפחתה היו כדורגלנים רבים: אחיו ישראל בן דרור ובנו השני גד בן דרור, אמנון בן דרור, אילן בן דרור, עודד מכנס וגד מכנס.
יגניונטקוב

היסטוריה

הכפר הוקם בידי פרוטסטנטים בוהמיים בשנת 1621 ונקרא על שם ברברה אגנס פון שאפגוטץ'  אשתו של הרוזן לאופולד פון שאפגוטץ' בעליה של מצודת חויניק (בגרמנית: קינאסט) , שסייעה לפרוטסטנטים נרדפים שנמלטו מצ'כיה.
מאמצע המאה ה-19 יגניונטקוב היא עיירת נופש פופולרית ובה אכסניות רבות. העיירה היא הגבוהה ביותר באזור וממנה מובילים שבילים רבים להולכי רגל ולרוכבי אופניים במסלולים שונים להרי קרקונושה .
עד 1945 הייתה העיירה חלק מגרמניה, ונקראה אגנטנדורף (על שם אגנס פון שאפגוטץ', בהטיה הגרמנית). התושב המפורסם ביותר שלה היה הסופר והמחזאי הנטורליסט, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1912, גרהרט האופטמן. מיד לאחר מלחמת העולם השנייה גורשה אוכלוסייתה הגרמנית של העיירה, ושמה שונה לאגניישקוב (Agnieszków). לאחר כשנה קיבלה העיירה את שמה הנוכחי. האופטמן שלא היה אהוד על הנאצים, נשאר בעיירה עד מותו ב-1946. בווילה שבנה עבור אשתו בשנייה, מוצגת גלריה שבה ציורים של סצינות מתוך ספריו.
מאז 1998 נכללת העיירה במחוז העירוני של ילניה גורה.
טורפדו מאויש

טורפדו מאויש הוא כלי שיט תת-ימי צבאי שהופעל לראשונה במלחמת העולם השנייה על ידי הקומנדו הימי של איטליה ומטרתו השמדת כלי שיט של האויב באמצעות חומרי נפץ.
היתרון של הטורפדו המאויש על פני התקפה רגילה של צוללים, הוא שהטורפדו מגדיל את הטווח והמהירות של הצוללים, וגם את "כוח האש" שלהם, הודות לראש הנפץ הגדול מאוד של הטורפדו לעומת המוקשים שצוללים יכולים לשאת על גופם, ויכול לטבע אוניות גדולות מאד, ואף אוניית מערכה.
הטורפדו המאויש נקרא כך משום שהוא נבנה על בסיס טורפדו רגיל שהוסב לשמש ככלי שיט מאויש המצויד במושבים לאנשי הצוות, אמצעי היגוי, ארגז כלי עבודה, מוקשים, ועוד.
במשימה אופיינית, מספר טורפדות מאוישים מובאים למרחק מספר קילומטרים מהיעד על ידי צוללת שהותאמה במיוחד לנשיאתם. הם מפליגים בצלילה אל היעד, כל צוות מגיע אל מתחת לספינת המטרה "שלו", ראש הנפץ הנתיק הגדול של הטורפדו המאויש מוצמד אל תחתית הספינה, הצוות מפליג משם בצלילה, וכעבור זמן מרעום ההשהיה של ראש הנפץ מתפוצץ ומטביע את הספינה. 
גרסאות נוספות של טורפדו מאויש שפותחו בהמשך מלחמת העולם השנייה היו כאלו שנשאו טורפדו רגיל מתחת הטורפדו המאויש (פותח בגרמניה), או הגרסה היפנית שהייתה טורפדו קמיקאזה שהמפעיל שלו מתאבד על ידי התנגשות עם ספינת המטרה שמפוצצת אותה ואותו.
הדגם המוצלח ביותר במלחמת העולם השנייה היה הדגם המקורי, האיטלקי, שכונה "חזיר", ובין השאר הטביע בדצמבר 1941 שתי ספינות מערכה גדולות של הצי הבריטי בנמל אלכסנדריה.
כלי שיט תת-ימיים המבוססים על הטורפדו המאויש, אם כי ללא ראש הנפץ הגדול הדרוש להשמדת ספינות גדולות, קיימים ביחידות קומנדו ימי בעולם גם כיום (בהם "חזיר" בחיל הים הישראלי).

בחיל הים הישראלי

במהלך מלחמת העצמאות, ב-22 באוקטובר 1948, טובעה אוניית הדגל של הצי המצרי, "האמיר פארוק", על ידי יחידת קומנדו ימי של חיל הים הישראלי, בפיקוד יוחאי בן-נון, שכללה שלוש סירות נפץ וסירת איסוף אחת.
בתחילת שנות ה-70 החל בשייטת 13 פיתוח דגם חדש של סירת נפץ שכונה "פצחן", והתבסס כל סירת "סנונית" שנשאה 270 ק"ג חומר נפץ. 
במבצע מגבית 15, שנערך על ידי שייטת 13 במהלך מלחמת יום הכיפורים, בלילה שבין 19 ל-20 באוקטובר, נעשה שימוש בשני "פצחנים" (אף שהניסויים בכלי טרם הושלמו, והכלי עדיין לא הוכרז מבצעי) לתקיפת סטי"לים במעגן ע'רדקה. לוחם שייטת השיט את סירת הנפץ הראשונה אך לאחר שנפלט ממנה לקראת פיצוצה החלה לשוט ללא שליטה בתוך המעגן כשהיא חולפת פעמיים ליד הכוח ומסכנת אותו. לבסוף התפוצצה הסירה פיצוץ עצמי וחשפה בכך את הכוח. המצרים פתחו באש על הכוח ובתוך כך שוחררה סירת הנפץ השנייה, שפגעה במזח וגרמה לו לנזק רב.
רות ג'בט

קריירה

ג'בט, ילידת קניה, החלה להתחרות עבור בחריין בגיל 16. באפריל 2013 זכתה באליפות התיכונים בקניה בריצות ל-3,000 מטרים ו-5,000 מטרים. אליפות מדינות ערב באתלטיקה שהתקיימה בקטר הייתה אירוע הבכורה בו ייצגה את בחריין. היא סיימה במקום השני בריצת 3,000 מטרים מכשולים בזמן של 9:52.47 דקות, שיא בחרייני חדש. באליפות אסיה באתלטיקה, שהתקיימה ביולי אותה שנה, היא שיפרה את שיאה האישי וקבעה שיא אליפות חדש כשסיימה את הריצה בזמן של 9:40.84 דקות וזכתה במדליית הזהב.
ביולי 2014 זכתה באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה ביוג'ין, אורגון תוך שהיא קובעת שיא אישי חדש 9:20.55, שיא אסייתי חדש ורחוק רק 13 מאיות משיא האליפות.
באולימפיאדת ריו זכתה במדליית הזהב עם זמן של 8:59.75, הזמן השני בטיבו בכל הזמנים. ב-27 באוגוסט 2016 שברה את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:52.78 דקות.
ב-2018 דיווחה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית על איתור אריתרופויאטין (EPO) בבדיקות שנערכו לג'בט, והפנייתה להעמדה לדין משמעתי.
מיעוט נראה

לפי החוק הקנדי, קבוצת "מיעוטים נראים" (באנגלית: A visible minority) היא קבוצת מיעוט המובחנת על פי גזעה. זאת להבדיל מקבוצה של מיעוט שאינה נראית, כלומר קבוצה שמובחנת לפי קריטריון של שפה או דת, פרמטרים שאי אפשר להבחין בהם במבט חיצוני. המונח משמש בעיקר לצרכים דמוגרפיים סטטיסטיים בקנדה, וכן לשם אפליה מתקנת.

יישומים בחוק

בשנת 1986 חוקקה קנדה את חוק השוויון בתעסוקה לפיו מוגדרים בני "מיעוטים נראים" כ"אנשים, להוציא ילידים, ששייכים לגזעים לא-קווקזים או שהם בלתי-לבנים בצבעם." גם ההגדרה בארצות הברית דומה, אך היא משמשת גם להכללת ילידי אמריקה אדומי העור.

ביקורת

מבקרי ההבחנה הזו טוענים שטרמינולוגיה זו זהה לזו ששימשה את מבצעי העיקורים במחצית הראשונה של המאה ה-20. תומכי הקיטלוג הזה טוענים שבהיעדר אמצעים טובים יותר להבחנה בין אוכלוסיות על פי מוצא אתני, יש לנקוט קטגוריות ישנות, פשוטות יותר, למרות כובד המשקל ההיסטורי והעוולות שנקשרו לאורך ההיסטוריה המודרנית עם שיטות סיווג אלה.
You Sent Me Flying

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס ופליקס הווארד, והופק על ידי סאלאם רמי. עם השיר הופיעה ויינהאוס בסך הכל ארבע פעמים, בשנת 2004. אחת מההופעות נערכה בפסטיבל - "New Pop", שם הופיעה ויינהאוס עם מיטב שיריה, ובין היתר גם עם השיר הזה.