google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם שרוני

ביוגרפיה

שרוני נולד בבגדאד שבעיראק, בנם של דינה ומאיר שעשוע. אמו הייתה בתו של מנהיג הקהילה, הרב שמעון אגסי. למד בכותאב (תלמוד תורה) ובתיכון היהודי "שָמָש" אותו סיים בגיל 16 לאחר שהוקפץ כיתה פעמיים. ב-1931 היה ממקימי תנועת הנוער הציונית "אחיעבר". ב-1934 עלה לארץ ישראל עם חבריו, החבורה התמקמה במושבה רעננה ועסקה בנטיעה ועיבוד פרדסים. בפרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הצטרף לארגון "ההגנה" והשתתף בפעולות הגנה מפני שבט אבו כישכ. לפרנסתו עבד כפועל בהנחת קווי תשתית וסלילת כבישים בשרון. עבר לקיבוץ אשדות יעקב ולימד ערבית בקיבוץ וביישובים סמוכים, ב-1937 עבר לטבריה ולימד ערבית ב"בית הספר התיכון בגליל" ובבית הספר העממי על שם הרמב"ם. ב-1938 שינה את שם משפחתו ל"שרוני". ב-1939 החל ללמוד בהתכתבות הנדסת חשמל במכון הבריטי לטכנולוגיית הנדסה (BIET).
ב-1942 גויס על ידי יגאל אלון למחלקה הסורית בפלמ"ח, שאלון עמד בראשה. עבר קורס אלחוט בצבא הבריטי ופעל במסווה בביירות ובדמשק. במהלך משימותיו בדמשק נתפס ונכלא בחשד לריגול אך שוחרר לאחר התערבות של הבריטים. בשובו לארץ ישראל למד שפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד ערבית בתיכון "סליגסברג" בירושלים, בבית הספר הריאלי בחיפה ובתיכון בקריית מוצקין. במקביל הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה", שירת כמפקד חוליית האלחוט בירושלים ולאחר מכן מפקד חוליית ההאזנה בחיפה, שהאזינה לתקשורת שעברה דרך מרכזת הטלפונים הבין–לאומית שבעיר.
במלחמת העצמאות השתלטה "ההגנה" על תחנת הקשר הערבית בחיפה והמכשור במקום הביא לקפיצה ביכולות החוליה. שרוני הצליח לפענח שידורים מוצפנים של הצבא הירדני והצלחתו הביאה להעברתו למפקדת יחידת האזנה של צה"ל בבית האדום בתל אביב. הוא עסק בפענוח תשדורות הלגיון הירדני והצבא המצרי וייסד קורס הדרכה לחוליות האזנה ניידות. לאחר המלחמה מונה לראש מדור עיבוד בשירות מודיעין 2, בשנת 1952 שימש במשך שלושה חודשים ממלא מקום מפקד היחידה עד כניסתו לתפקיד של אברהם אילוני שסיים קורס קצינים. בשנות החמישים ייסד מערך קורסים קדם צבאיים בו למדו החניכים ערבית לקראת שירותם ביחידת ההאזנה, וטיפח את מערך מגמות המזרחנות בבתי הספר התיכוניים.
ב-1963 זכה צוות בראשותו ממדור "חיבור" ביחידה, שכלל גם את רס"ן שאול שמאי, רס"ן יצחק עמבר, רס"ן עזרא סופר ורס"ר זאב חוסני, בפרס ביטחון ישראל הודות לעבודתם המסורה שזיכתה את מערכת הביטחון להישגים חשובים.
ב-1963 מונה שרוני להקים את ענף ההדרכה ולרכז את פעולות ההכשרה ביחידה. הוא קידם את מערך הקורסים הקדם צבאיים, הקים תוכנית לימודים משולבת ערבית ומתמטיקה במסגרת העתודה האקדמית וקורסים להכשרת אלחוטנים, קציני בינה רשתית, מפענחי צפנים ומתרגמים. לאחר הקמת בה"ד 15 ייסד בו את ענף מקצועות. בסוף 1971 פרש משירות הקבע אך המשיך לשרת במילואים ביחידה.
לאחר שחרורו הקים באוניברסיטת תל אביב את היחידה להוראת ערבית למשרתי ציבור. ב-1976 פנה אליו אל"מ אפרים לפיד וביקש ממנו לעמוד בראש צוות הוצאה לאור של מילון ערבי-עברי. כתיבת המילון נמשכה מפברואר 1977 עד יולי 1980, עיכוב בניקוד המילים הביאה לדחייה בהוצאתו לאור עד 1987, תחילה במהדורה ארוכה בת שלושה כרכים וב-1991 במהדורה מקוצרת בת כרך בודד. גם לאחר הוצאתו לאור של המילון המשיך שרוני באיסוף מילים נוספות למילון, ובעשרים השנים שחלפו מאז צאתו לאור נוספו למילון כ-3,000 ערכים חדשים וכ-12,000 משמעויות חדשות לערכים קיימים.
בשנת 2008, בהגיעו לגיל 90, הועלה לדרגת אלוף-משנה.
ב-1950 נישא שרוני לעדנה גולומב, עולה חדשה מארצות הברית ששירתה אף היא ביחידת ההאזנה, ולזוג ארבעה ילדים.
ויניסיוס דה מוראיס

ראשית דרכו

דה מוראיס נולד בריו דה ז'ניירו בברזיל למשפחה של מוזיקאים, וכבר מגיל מוקדם נהג לכתוב שירה. בגיל 14 התיידד עם האחים פאולו והרלדו טפאז'וס (Tapajós) עבורם כתב את שירו הראשון – "Loura ou Morena". בשנת 1929 נרשם ללימודי משפטים בריו דה ז'ניירו, אך לא זנח את כתיבתו. החל משנת 1932 כתב מילים לעשרה שירים שהוקלטו על ידי האחים טפאז'וס ועם סיום לימודי משפטים בשנת 1933 פרסם שני ספרי שירה: "O Caminho para a Distância" ו-"Forma e Exegese". דה מוראיס המשיך לשלב קריירה ציבורית עם עיסוקו בכתיבה: בשנת 1935 שימש כצנזור מטעם משרד החינוך והבריאות ובשנת 1936 פרסם ספר נוסף: "Ariana, a Mulher".
בשנת 1938 זכה דה מוראיס במלגה ללימודי ספרות באוניברסיטת אוקספורד באנגליה ובמהלך לימודיו פרסם את ספרו "Novos Poemas". בשנת 1941 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, חזר לריו דה ז'ניירו והחל לעסוק בכתיבה עיתונאית, בין השאר כמבקר קולנוע. שנתיים מאוחר יותר הצטרף לשירות הדיפלומטי הברזילאי ובמקביל פרסם את ספרו "Cinco Elegias". ב-1946 קיבל את תפקידו הדיפלומטי הראשון כשנשלח ללוס אנג'לס כסגן קונסול, אז גם פרסם ספר נוסף: "Poemas, Sonetos e Baladas". עם מות אביו ב-1950, חזר לברזיל.

הבוסה נובה

ב-1953 כתב דה מוראיס את שיר הסמבה הראשון שלו – "Quando Tu Passas por Mim" – עם המוזיקאי אנטוניו מריה, ומיד אחר כך נשלח לצרפת כיועץ לשגריר ברזיל. שנה לאחר מכן כתב מילים לקטעי מוזיקה קאמרית של קלאודיו סאנטורו והעלה את המחזה "Orfeu da Conceição", אשר עובד מאוחר בשנת 1959 לסרט "אורפאו נגרו". המחזה זכה בפרס בתחרות "Centennial Contest" בסאו פאולו.
הפקת המחזה סימנה את תחילת הקשר בינו לבין אנטוניו קרלוס ז'ובים – פסנתרן עלום שם באותה תקופה – אשר כתב את המוזיקה למחזה. היה זה תחילתו של קשר ארוך ופורה: החותמת דה מוראיס-ז'ובים מופיעה על רבים משירי הבוסה נובה לעתיד לבוא.
בשנת 1958 פירסמה הזמרת אליזט קארדוסו את אלבום הבוסה נובה הראשון, מורכב כולו מלחניו של ז'ובים למילותיו של דה מוראיס. האלבום היווה את יריית הפתיחה לסגנון הבוסה נובה כמו גם לקריירה של כל המעורבים בעשייתה. סגנון הבוסה נובה, מעין סמבה מרוככת אשר סגנון ביצועה המעודן אופיין על ידי הזמר-גיטריסט ז'ואו ז'ילברטו, כבש עד מהרה את ברזיל ובשנות ה-60 הפך פופולרי בעולם כולו. רוב לחני הבוסה נובה נכתבו על ידי ז'ובים ומרביתם למילותיו של דה מוראיס. שירים אלו היוו את הבסיס והליבה לסגנון הבוסה נובה, וזכו לאינספור ביצועים בברזיל ומחוצה לה. אחד מהם – "הנערה מאיפנימה" – אף דורג שני ברשימת השירים המוקלטים ביותר עד כה.

קולנוע ויצירה מאוחרת

הסרט אורפאו נגרו – העיבוד למחזהו של דה מוראיס – זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, בפרס "דקל הזהב" בפסטיבל קאן ובגלובוס הזהב לשנת 1960.
שיריו של דה מוראיס "Para uma Menina com uma Flor" ו-"Samba da Bênção", שהולחנו על ידי באדן פאוול, נכללו בפסקול הסרט "גבר ואשה" של קלוד ללוש משנת 1966, אשר זכה אף הוא בפסטיבל קאן.
בשנות השישים והשבעים שיתף דה מוראיס פעולה עם זמרים ברזילאים רבים, במיוחד עם ידידו הקרוב טוקיניו, איתו פרסם סדרה של אלבומים פופולריים ובעלי השפעה.
ויניסיוס דה מוראיס מת בריו דה ז'ניירו בגיל 66 ונקבר בבית הקברות סאו ז'ואו בטיסטה.
גיולה (תואר)

גיולה (בהונגרית: Gyula, במקורות פוגשים גם את הצורות Yula, Gula, Gila) היה, לפי כרוניקות מוסלמיות וביזנטיות תואר של מנהיגים צבאיים של שבטי ההונגרים במאה ה-9-10.ה"גיולה" היה השני מבחינת המעמד הרשמי לעומת ה"קֶנְדֶה"(Kende), המנהיג הרוחני.
מקור המילה אינו ידוע. יש סבורים כי השתמשו במלה דומות בשפות טורקיות.

ה"גיולה" במאה ה-9

האיזכור הראשון של התואר "גיולה" קיים אצל הכרוניקונים הפרסים אחמד אבן רוסתה וגרדיזי בסביבות שנת 870.
לפי עדויות אלה, בראש שבטי ההונגרים עמדו זוג של מנהיגים: הקנדה או קינדה (kende או künde), המנהיג הרשמי והרוחני, בעוד שבפועל הפיקוד נמצא בידי המנהיג הצבאי בקרוי "גיולה". ייתכן כי מנהיגות דו-ראשית מסוג זה (דיארכיה) הייתה קיימת בחאנות של הכוזרים (החאזארים).
לדברי הכרוניקון הערבי:
"המג'אריםהם גזע של טורקים ומנהיגם רוכב יחד עם פרשים 20,000 במספר. מנהיגם נקרא קינדה (קנדה), אבל זהו רק תואר סמלי, מפני ששם האדם הממלא בפועל את תפקיד המלך נקרא ג'ילה (ג'ולה) וכל המג'ארים מצייתים לג'ולה שלהם בעל ענייני מלחמה והגנה.
גרדיזי כתב: המג'ארים האלה הם סוג של טורקים. מנהיגם רוכב יחד עם 20,000 פרשים. מנהיגם זה נקרא קינדה. זהו התואר של הגדול שבמלכיהם. ולאותו מנהיג הממנה את הפקידים הם קוראים לו ג'ולה. מה שהג'ולה אומר לעשות, המג'ארים מבצעים.

ה"גיולה" במאה ה-10–11

אחרי פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים בסביבות 896, התואר "גיולה"
מצוין בספר "על ניהול האימפריה" (בלטינית - De administrando imperio) 
מאת הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגניטוס. הקיסר מאשר כי בסביבות שנת 950 ה"גילה" היה אחד משני הקצינים שעזרו למנהיג של שבטי ההונגרים. לכל שבט גם כן היה מנהיג משלו.
לדבריו, להונגרים יש מנהיג ראשון שהוא הנסיך היורש מבית ארפאד, בעוד לשניים האחרים, ה"גילה" וה"קרחאס" (הערתנו:ככל הנראה - קארא-חאן) יש מעמד של שופטים. ולכל שבט יש נסיך.
ואחר כן, הוא מוסיף: הקרחאס בולצוס הוא בן של הקרח'ס קאליס, וקרחאס הוא שם פרטי, אבל קרחאס הוא תואר כמו גילה, שהוא מעל הקרחאס". 
הכרוניקון יואניס סקיליצס שחי במחצית השנייה של המאה ה-11, סיפר על ההטבלה לנצרות בקונסטנטינופול של מנהיג הונגרי בשם גיולה באמצע המאה ה-10.
לפי סקיליצס, גיולה הקפיד על האמונה החדשה ולקח איתו בישוף מיסיונרי בשם היירותאוס
מידע דומה נמסר גם ממקורות סלאביים.
טאו תשואות

היסטוריה

טאו הוקמה על גבי החברה ירדן בע"מ שהתאגדה בשנת 1944 ובשנת 1956 הציעה החברה לראשונה את ניירות הערך שלה לציבור בבורסה. פעילות החברה משנת 1990 ועד לשנת 2001 התמקדה בהחזקת נכסי מקרקעין להשכרה ובהחזקת תיק השקעות בניירות ערך. בשנת 2001 רכשה גבור ספורט החזקות בע"מ את גרעין השליטה בחברה.
במרץ 2005, רכש אילן בן דב מידי חברת גבור ספורט את השליטה בחברת ירדן השקעות, ביולי 2005 שינה את שמה של החברה לשם טאו תשואות בע"מ (טאו הואחברת הש קיצור של טאואיזם, אחת מדתות סין ומשמעותה היא "דרך".) ורכש עמה את תיק ההשקעות הפיננסיות של סאני אלקטרוניקה.
ביולי 2012 בית המשפט נתן צו הקפאת הליכים לטאו. במרץ 2013 החליט בית המשפט שלא להאריך את צו הקפאת ההליכים, ומינה מפרק לטאו.
נכון למרץ 2013 לטאו חוב של יותר מ-400 מיליון שקל למחזיקי האג"ח.
בהסדר חוב שגובש ביולי 2018 נקבע שבגין אגרות חוב של החברה בסך 330 מיליון ש"ח יפרעו רק 110 מיליון ש"ח.

בעלי עניין

עד לפירוק החברה, מנכ"ל החברה היה יוסי ארד ויושב הראש היה אילן בן דב.
בנובמבר 2014 בית המשפט הורה על השעיית עו"ד יוסי שגב מתפקידו כמנהל המיוחד של טאו.
רום ברנע

ביוגרפיה

ברנע הוא בנם של השחקנית איריס ברנע ועודד ברנע, ואחיהם הקטן של השחקנים עומר ברנע ואיתי ברנע. 
הוא למד בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו, במגמת קולנוע. שירת בצה"ל כצלם וראש מדור צילום וידאו וסיקור ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל. הוא בוגר תלמה ילין, במגמת קולנוע. במסגרת לימודיו ביים וכתב את תסריט הסרט "אנשי הפלדה", שזכה בפסטיבל הרצל הזהב לסרטים צעירים.

קריירה

חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה של רום הייתה בשנת 2001 כאשר השתתף בתוכנית "ההיסטוריה המטורפת של ערוץ הילדים", ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2005 הנחה את התוכנית "זאפ לראשון", לצדה של עדן הראל. בשנת 2006 הגיש וכתב פינה בתוכנית "אקזיט". באותה שנה כתב, הפיק, שיחק וביים (יחד עם אחיו עומר ברנע) את הסרט "יצורי החולות". בשנת 2008 גילם את דמותו של "טוהר" בסדרה "משמורת" ששודרה בערוץ 2.
בין השנים 2010-2011 שיחק בסדרת הדרמה "חסמבה דור 3" ששודרה ב-HOT3, לצדם של יהודה לוי, דורית בר-אור, גבי עמרני, זאב רווח ושחקנים נוספים. במהלך השנים 2011-2012 שיחק בשתי עונות של סדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה", פרי עטם של נעה רוטמן ושחר מגן. בשנת 2012 גילם את דמותו של "גיא קליין", בסדרת הדרמה "עניין של זמן".
בין השנים 2012-2013 שיחק בשתי עונות של סדרת הנעורים "יומני החופש הגדול", בערוץ דיסני ישראל ללקוחות yes. בשנת 2015 החל לשחק בסדרת דרמת הפעולה של זכיינית ערוץ 2, רשת, "המדרשה". במהלך השנים 2015-2016 שיחק בסדרת הנעורים "גאליס", בה גילם את דמותו של איתן במשך שתי עונותיה (6-7) האחרונות.
רלית ספאטה

מאפיינים

הרלית חיה רק במערב קובה. זו רלית בינונית שאורכה 29 סנטימטרים. צבע הגב והעורף חום-זית עם עורף וצדדים כחולים-אפורים וחזה לבן. כנפיה קצרות מאוד ומעוגלות, זנבה לבן ורגליה אדומות. מקורה ארוך ואדום עם פנים כחולות-אפורות. הרלית שקטה מאוד ולא משמיעה כמעט קולות.
הרלית חיה בערבות שיחים גבוהות וביצות בספאטה. היא מסתתרת בביצות ומחפשת יצורים קטנים וחלקי צמחים למאכל. באזור הביצות ישנה צמחייה וסביבת מחיה אנדמית הנתונה בסכנה, כולל דרורים שונים ועד ללהקה של תנין קובני. הרלית נפוצה גם בביצות מנגרובים הקרובות לחוף.
הרלית בסכנה כיום עקב פגיעה בבית גידולה הקטן והנידח, הפרעה מתיירים וטריפה על ידי מינים מיובאים לאמריקה כמו נמייה אסייתית קטנה או שפמנון מצוי פוגעת בהם רבות. בעתיד עקב התחממות הכדור יהיו בעיות נוספות של עליית פני הים, מה שיגרום להמלחת הביצה והרג היצורים שבה וכן להוריקנים ולשריפות צמחים יבשים בקלות.
קונטרס ההתפעלות

"קונטרס ההתפעלות" הוא קונטרס שנכתב על ידי רבי דובער שניאורי - אדמו"ר האמצעי, שהיה בנו של בעל התניא וממשיכו בשושלת אדמו"רי חב"ד. הקונטרס נשלח לחסידים בשנת תקע"ד (שנה לאחר מות בעל התניא). הקונטרס הוא איגרת לכלל חסידי חב"ד והוא עוסק בדרכי ההתפעלות במוח לב ובמחשבה על פי דרך חב"ד, ומסביר את עיקרי עבודת האלוהים החבדי"ת. על פי הקונטרס, "התפעלות" מושגת על ידי התבוננות בהנהגת ה' את העולם.

מבנה הקונטרס

הקונטרס מחולק להקדמה, שהיא אגרת נפרדת, שבה מבאר האדמו"ר את חיוב ההתפעלות, ושולל מחד את המתפעלים "התפעלות חיצונית" הנקראים בפיו "הדרכים הישנות" (הכוונה לחסידויות הפולניות), ומאידך את אלה שחוששים, כביכול, להתפעל (כאן הכוונה לר' אהרן מסטרשלה שהיה תלמיד של בעל התניא והנהיג חלק מהחסידים אחרי מותו). האדמו"ר מבכה את המצב שרוב החסידים לא מתעוררים להתפעלות ומסביר את הסיבות למצב. הקונטרס עצמו מחולק למספר חלקים שבהם מסביר האדמו"ר את המדרגות בהתפעלות, הדרכים להגיע אליהן ואת מונעי ההתפעלות.

תרגומים

בשנת 1898 תורגם הספר בפרפזה לגרמנית על ידי אהרן מרקוס בעתון היהודי בקראקוב.
בשנת 1963 תורגם הספר לאנגלית על ידי לואיס ג'ייקובס.
בשנת 1975 תורגם הספר לצרפתית על ידי ז'ורז' לוויט
טטיאנה מלמד

קריירה

בשנת 1994 מלמד ייצגה את אוקראינה סיימה במקום ה-9 באליפות אירופה לנוער ובשנת 1996 היא זכתה באליפות אוקראינה לנשים. 
 בשנת 1999 הוענקה לה דרגת רב-אמן לנשים.
בשנת 1996 ו-1998 היא סיימה במקום השלישי בתחרות לנשים בסנקט פטרבורג. בשנת 2001 היא זכתה בתחרות זו.
בשנת 2010 מלמד היגרה לגרמניה.
טולואן

כימיה

טולואן משתתף בתגובות של התמרה ארומטית אלקטרופילית והקבוצה המתילית הופכת אותו פעיל פי 25 מבנזן בריאקציות כאלו. כך ניתן לקבל בסולפונציה פרה טולואן חומצה סולפונית (p-Toluenesulfonic acid).

בתגובה עם כלור Cl₂ בנוכחות FeCl₃ מתקבלים האיזומרים אורתו ופרה כלורוטולואן. קבוצת המתיל מגיבה עם מחמצנים ומתקבלת חומצה בנזואית או בנז-אלדהיד. טולואן מגיב עם ברום לקבלת בנזיל ברומיד

שימושים

בדומה לבנזן, גם הטולואן משמש כממס אורגני טוב. הוא משמש להמסת שרפים מלאכותיים, צבעים, דיו, לכה, גומי ועוד. הטולואן משמש גם כחומר מוצא לחומר הנפץ TNT, לחומרים פלסטיים כגון פוליאורטילן, לחומצה בנזואית ובנז-אלדהיד.
ניתן להשתמש בטולואן להעלאת מספר האוקטאן של דלקים. טולואן בריכוז נפחי של 86% שימש במרוצי פורמולה 1 בשנות ה-80; 14% הנותרים היו הפטאן (C₇H₁₆) שנועד להוריד את האוקטאן לרמה המותרת בתחרות. ניתן להשתמש בטולואן נקי למנועי 2 פעימות ו-4 פעימות אלא שיש לחמם את הנוזל ל-70°C. טולואן משמש להוצאת הקוקאין מעלי הקוקה לשם הכנת תרכיז קוקה קולה.

סיכונים

שאיפת אדי הטולואן עלולה להיות קטלנית והיא הדרך המהירה ביותר לריכוז מרבי בדם. רמות חשיפה נמוכות גורמות עייפות, בלבול, חולשה, התנהגות הדומה לשכרות, אבדן זיכרון, בחילה, אבדן תיאבון, ואבוד ראיית צבע ושמיעה. תופעות אלו חולפות בתום החשיפה. שאיפת כמות גדולה עלולה לגרום אבדן הכרה ומוות. טולואן עלול לגרום פגיעה בתפקוד הכליות.
לטולואן מסיסות נמוכה מאוד במים ולכן אינו יכול לצאת מהגוף בשתן; כדי לסלקו יש לחמצן את הטולואן באמצעות cytochrome P450 לבנזיל אלכוהול. בריאקציה נוצרים גם חומרים מסרטנים, למשל בנזאלדהיד.
הטולואן כלול ברשימת 189 החומרים המוגדרים מסוכנים על ידי ה- USEPA במסגרת חוק אוויר נקי שנחקק בארצות הברית בשנת 1990.
לואי-כריסטוף זלסקי-זמנהוף

שנותיו הראשונות

הוא נולד בוורשה בשם לודוויג זמנהוף. לאחר שאביו, אדם זמנהוף, נעצר ונורה למוות על ידי הנאצים בפולין, הוא ואמו ונדה בקושי הצליחו להימלט מהגירוש למחנה המוות טרבלינקה שבו נרצחו דודותיו סופיה זמנהוף ולידיה זמנהוף. בגילאי העשרה שלו חי בפולין בשם הבדוי "כריסטוף-זלסקי", שם שהוא נשא לזכר אותם ימים.
בעת שהסתתר מהנאצים, עבד זמנהוף בשדה עגבניות, יחד עם איכר פולני שבמקרה ידע אספרנטו. לפני שהאיכר נתן לו עבודה בשדה הוא שאל אותו באספרנטו אם הוא יודע לדבר את השפה. "כריסטוף" ענה בלהט באספרנטו "כמובן, אני יודע אספרנטו. סבי המציא אותה!", ואז פחד שהאיכר ילשין על שורשיו היהודים, אך למזלו הדבר לא קרה.

קריירה

לאחר שהשלים דוקטורט בהנדסה ימית ואזרחית, הוא החל לעבוד כמהנדס מקצועי. תחילה בפולין לאחר מלחמת העולם השנייה, ומשנות השישים בצרפת, הוא תכנן מבנים מבטון יצוק ופרויקטים שונים החל מאסדות קידוח, מתחמי ספורט וכן את האנדרטה לזכרו של שארל דה גול. כמו כן לימד את התאוריה והטכניקה של בנייה בים וביבשה במספר מוסדות אקדמיים.
זמנהוף העניק לאפיפיור יוחנן פאולוס השני אות הוקרה לסבלנות, בעת ביקורו ההיסטורי של האפיפיור בפולין ב-10 ביוני 1999.

כנס האספרנטו העולמי

בשנת 2001 נשא זלסקי-זמנהוף נאום בכנס האספרנטו העולמי שנערך בזגרב שבקרואטיה. הוא אפיין את הכנס לא רק ככנס האספרנטו ה-86 במספר, אלא ככנס האספרנטו הראשון של האלף השלישי וכן כנס לציון מאה שנות קיומה של השפה. בשנה שלאחר מכן שלח מכתב לכנס האספרנטו ה-87 במספר ובו מילות תודה לברזילאים שאירחו את הכנס. בהזדמנויות שונות פיאר את שפת האספרנטו ותיאר אותה כשפה שבאה ליצור אחדות ושיתוף פעולה בין אנשים ללא הבדלי לאום. כמו כן, קרא להרמוניה בין עמים, להכרה בזכותו של כל אדם לדבר בשפתו ולמיגור הרעב העולמי בעצרות של האו"ם ושל אונסקו.
נפטר בפריז ב-9 באוקטובר 2019.
כשל המהמר ההפוך

כשל המהמר ההפוך הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מגיעים למסקנה שכיוון שקרה כעת אירוע נדיר, סביר שנערכו לפניו ניסיונות רבים. זהו היפוך לכשל המהמר, שבו מסיקים שאם נערכו עד כה ניסיונות רבים, הרי שהסיכויים לאירוע נדיר נעשו גבוהים יותר.

דיונים על כשל המהמר ההפוך

ישנו וויכוח האם הטענה שמכך שקרה האירוע הנדיר שנוצר העולם, משמע מכך שקדמו לו\נוצרו במקביל הרבה עולמות
Clostridium acetobutylicum

שימושים בהנדסה גנטית

בשנת 2008 הצליחו מדענים לייצר זן מהונדס גנטית של E. coli שמסוגל לייצר בוטנול. על מנת לייצר את הזן השתמשו המדענים בגנים של C. acetobutylicum. בשנת 2013 הצליחו מדענים לייצר זן מהונדס גנטית של חיידקים המסוגל לייצר אלקאנים. לשם כך השתמשו החוקרים בגנים לאנזים fatty acyl-CoA reductase שמקורו ב-C. acetobutylicum.
האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים

האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים (Treaty Banning Nuclear Weapon Tests In The Atmosphere, In Outer Space And Under Water), המכונה גם האמנה החלקית למניעת ניסויים (PTBT - Partial Test Ban Treaty), האמנה המוגבלת למניעת ניסויים (LTBT - Limited Test Ban Treaty) או האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (NTBT - Nuclear Test Ban Treaty) (אף על פי שהאחרון מתייחס גם להסכם המקיף למניעת ניסויים) היא אמנה האוסרת על קיום ניסויים בנשק גרעיני להוציא ניסויים תת-קרקעיים. האמנה נועדה להאט את מרוץ החימוש, ולמנוע פיזור נשורת גרעינית לאטמוספירה.
היא נחתמה על ידי ברית המועצות, בידי נציגה, שר החוץ אנדריי גרומיקו, הממלכה המאוחדת, בידי נציגה, מזכיר החוץ אלק דאגלס-יום וארצות הברית, בידי נציגה, מזכיר המדינה דין ראסק, ב-5 באוגוסט 1963 במוסקבה. האמנה נכנסה לתוקף ב-10 באוקטובר 1963. אל הצדדים המקוריים הצטרפו לאמנה 110 מדינות נוספות. 17 מדינות נוספות חתמו על האמנה אך טרם אשררו את הצטרפותם אליה.
מוטי שטיינמץ

ביוגרפיה

נולד בבני ברק למשפחה המשתייכת לחסידות ויז'ניץ.
בבחרותו היה שר גראמען (חרוזים) בבר מצוות וחתונות של חבריו מהקהילה בשיתוף עם המפיק החרדי יוסי פרנקל. לאחר כמה חודשי עבודה החליט שטיינמץ לעזוב והחל לשתף פעולה עם המעבד רובי בנט. שטיינמץ הוזמן לשיר באירועים בהם ניגנה להקתו של בנט. לאחר מכן החל לשתף פעולה גם עם איש העסקים שלמה רכניץ, שר כמה מלחניו והוזמן להופיע במספר הופעות בארצות הברית אותן ארגן רכניץ. הוא מופיע גם בהופעות המכונות ״זיץ״ בהן שרים בעיקר שירי רגש והתעוררות מן המקורות ומשלבים בהן דברי תורה, הופעות אלו מיועדות בדרך כלל לקהל בני ישיבות גברים בלבד. שטיינמץ מקפיד לא להופיע בהופעות ללא הפרדה בין גברים ונשים. 
החל להתפרסם מאמצע העשור השני של המאה ה-21 כשהחל לשתף פעולה עם המעבד והמלחין רובי בנט, ושר עם מרדכי בן דוד כמה משיריו של איש העסקים והמלחין שלמה רכניץ.
בחודש חשוון תשע"ח (נובמבר 2017) הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו 'הנשמה בקרבי' בהפקתו של יוסי רובין. האלבום זכה להצלחה מסחרית ולאחר כחצי שנה הגיע למעמד אלבום פלטינה.
ביוני 2018 הוציא דואט עם ישי ריבו בשם "נפשי" על המילים נַפְשִׁי חָמְדָה בְּצֵל יָדֶךָ, לָדַעַת כָּל רָז סוֹדֶךָ מתוך שיר הכבוד. השיר זכה ליותר ממיליון האזנות ביוטיוב תוך כחודשיים, ונכון לאוגוסט 2019 השיר זכה לכ-6 מיליון צפיות.
בסיכום שנת תשע״ח במוזיקה החסידית באתרים כיכר השבת ובחדרי חרדים זכה בתואר זמר השנה וכן בשיר השנה. בין השיקולים נמנו האלבום הנשמה בקרבי שיצא בתחילת השנה והגיע למעמד פלטינה, וכן הדואט נפשי עם ישי ריבו.
ביולי 2018 הופיע ב"חסידיסטוק" סדרת דוקו על גיבורי התרבות של המוזיקה היהודית העכשווית בערוץ כאן 11. שירים וקליפים שלו המועלים ליוטיוב זוכים למיליוני צפיות אף על פי שחלק מקהל היעד שלו אינו מחובר לרשת האינטרנט.
באוגוסט 2019 עתרה שדולת הנשים נגד הופעה שלו שיועדה עבור הציבור החרדי בעיר עפולה והייתה אמורה להתקיים בהפרדה מגדרית. השופט יונתן אברהם אסר לקיים את ההופעה. בעקבות כך ביטל שטיינמץ, שאינו מופיע בפני קהל מעורב, את הופעתו. לאחר ערעור שהגיש משה ארבל החזיר השופט עאטף עיילבוני את ההחלטה לעירייה וההופעה התקיימה בהפרדה כמתוכנן. בדיון בבג"ץ שהתנהל בעיצומה של ההופעה ביטל בגץ את ההחלטה השנייה של בית המשפט אך ההופעה כבר עמדה לקראת סיומה ולפיכך הייתה חסרת משמעות. החלטות בית המשפט גרמו לסערה וגררו תגובות רבות.
לשטיינמץ קול נערי וגבוה, הוא שר בעיקר שירי רגש בהגייה חסידית מסורתית, ומכונה בפרסומים שונים "אמן הרגש החסידי".

חיים אישיים

נישא ב-2015 למלכה ויזל. לזוג בת.
דן אלבו

ביוגרפיה

דן אלבו עלה בגיל 9 עם הוריו ומרים אחותו הקטנה לארץ ב-1965 באניית הנוסעים "מולדת" לאחר שהות של כחצי שנה (חורף 1964/1965) בעיר טולון בדרום צרפת. בהגיעם לארץ התיישבו במושב רמות נפתלי, שבגליל העליון. המושב היה ברובו נטוש, גרו בו מספר משפחות וותיקות וכחמש עשרה משפחות צעירות ]. אלבו גדל באשדוד, בשנת 1973 השלים את לימודיו התיכוניים בגבעת וושינגטון. שירת כחובש בחיל רפואה. למד מדע המדינה ויחסים בינלאומיים לתואר ראשון ומדע המדינה לתואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים והיסטוריה לתואר שלישי באוניברסיטת בר-אילן. 
בסוף שנות ה-80, היה כתב לענייני אדריכלות בעיתון "כל העיר" בירושלים.
בתחום הפרוזה, דן אלבו פרסם סיפורים קצרים בכתב העת מאזניים. פרסם מאמרים ומסות וכן מאמרי ביקורת בתחום הספרות. כמו כן בשני הבלוגים האישיים שלו: "חצי קולמוס" באתר "בננות" ו"פרדס הסברסים" באתר "רשימות".
אלבו ייסד וערך את כתב העת שֶלֶם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. כמו כן ערך את האנתולוגיה הביוגרפית שירת מרים על שירת מירי בן-שמחון.
שלושה מן השירים בספרו "הקצה שאין מאחוריו דבר": "הייתי אז ילד", "חייו של אסקלפוס" ו"טכניקה פואטית" הולחנו על ידי המלחין טל קלמפרר מהאקדמיה למוסיקה בירושלים, והושרו על ידי זמרת הסופרן אפרת וולפסון בקונצרט שנערך ב 17 יוני 2015, בקונסרבטוריון האקדמיה, בירושלים. השיר "תל אביב, עוד לא חורף" מתוך ספרו "הערות אחדות על השקט" הולחן בסגנון ג'אז ובוצע על ידי הזמר ארז הלוי ולהקתו "לחם" בראשית שנות ה-90.
תרגם מצרפתית בין היתר, שתי מסות של הפילוסוף הצרפתי רולאן בארת "על שבעה תצלומים מתוך המודל של "אמא קוראז'"
ו"דידרו, ברכט, אייזנשטיין" (מסה), התרגומים ראו אור ב"ספר ברכט" בכתב העת לספרות ומחשבה רדיקלית, מִטַּעַם בעריכתו של המשורר יצחק לאור. כמו כן, תרגם מצרפתית לעברית משירי המשורר הצרפתי מישל וולבק.
בין השנים 2013-2017 דן אלבו השתתף בהפקת סרט על חייה ושירתה של המשוררת מירי בן שמחון, כתסריטאי של הסרט עם הבמאים: דוד בוגנים וישראל וינקלר.
דן אלבו הוא צאצא לפילוסוף רבי יוסף אלבו, בעל "ספר העיקרים". אשר השתתף בוויכוח טורטוסה Tortosa, שהתנהל בין יהודים ונוצרים, ב
שנים 1413-1414].
כוכב יעקב

היסטוריה

היישוב הוקם באב ה'תשמ"ד (יולי, 1984) בשם "אביר יעקב", על ידי כעשר משפחות מעדות המזרח שרובן ניסו להתקבל קודם להתנחלויות אחרות ונדחו. היישוב נקרא על שמו של הרב יעקב אבוחצירא, מגדולי רבני מרוקו, אשר היה ידוע בתואר אביר יעקב, ולווה בידי תנועת אמנה.
בשנת תשמ"ז (1987) הגיע הרב ציון ויצמן לישוב. הרב ויצמן היה פעיל רבות בקליטת משפחות חדשות, וכדי להקל את קליטתן עסק בעצמו בשיפוץ קראוונים למגורים. הוא הקים בה גרעין חדש של יוצאי מכון מאיר ושכונת נווה יעקב. הרב ויצמן שימש כרב היישוב עד לפטירתו בשנת 2005.
במאי 2000 הוקם על ידי חסידות ויז'ניץ] יישוב חרדי ממערב ובצמוד ליישוב בשם תל ציון.

חינוך

מערכת החינוך בכוכב יעקב כוללת מעון יום, גני ילדים, צהרון, בית ספר יסודי תורני לבנים (א'–ו'), בית ספר יסודי לבנות (א'–ח'), אולפנה תורנית בראשות תהילה ביטי - אולפנת צביה כוכב יעקב תלמוד תורה, סמינרים לבנות וכן ישיבת הסדר בראשות הרב שאול דוד בוצ'קו - ישיבת היכל אליהו.

בסיס קליטה יישובי

נפתח בשנת ה'תשנ"ט. הוא קולט משפחות עולים מארצות כמו צרפת, ברזיל, ארגנטינה, מקסיקו ואיראן, ומסייע למשפחות בשנה הראשונה לעלייתן, כולל אולפן עברית וסיוע במציאת מקום מגורים ותעסוקה.
ביסקוויט פסחא

ביסקוויט פסחא (באנגלית: Easter biscuits) הם מאכל מסורתי במטבח האנגלי. מאכל זה ניתן לרוב כמתנה ומוגש לאורחים ביום ראשון של חג הפסחא.
מקורו של הביסקוויט, כמו גם של המנהג לאכלו בפסחא, באזור "הארץ המערבית" של אנגליה.
הביסקוויט עשוי קמח, חמאה, ביצה, אבקת אפיה וסוכר. מתכונים מסורתיים כוללים גם שמן קינמון. צורתו של הביסקוויט עגולה, והוא גדול מהביסווקיטים הנמכרים בחנויות בדרך כלל (קוטרו של הביסקוויט 10 ס"מ).