המתחם הדתי בקלוואריה זבז'ידובסקה

היסטוריה

הקמת המתחם החלה בשנת 1600 על ידי מיקולאי זבז'ידובסקי (Mikołaj Zebrzydowski), וויווד קראקוב, שהקים את "קפלת הצליבה" ומקום פרישה קטן ששימש אותו לצרכיו האישיים. שני נזירים ציסטרסיאניים שכנעו את זבז'ידובסקי להרחיב את היקפו של האתר ולהקים בו קפלות ומבנים נוספים, שיקושרו במראם ובשמותיהם למקומות הקדושים לנצרות בירושלים, ואשר ישאו אופי של מקום עלייה לרגל. תכנונו של המתחם התבסס על נופה של ירושלים בזמנו של ישו, ועשה שימוש בגבעות במקום כדי לייצג את הרי ירושלים. 24 הקפלות הוקמו באתר כך שייצגו את הפסיון, וארבע-עשרה התחנות בוויה דולורוזה חוברו אלה לאלה באמצעות שביל שהונח ביער סביב למקום וסומנו בצלבים. צלבים אלה הוחלפו בקפלות בין השנים 1605-1632, והאדריכל הבלגי שהופקד על הקמתן, תיכנן אותן בסגנון המנייריסטי של ארצות השפלה. ב-1632 הוקף המקום בחומה שסימנה את גבולותיו של האתר הקדוש, והונחה רשת שבילים שחיברה בין עשר קפלות העוסקות בחייה של הבתולה. מאז נוספו למקום תשע קפלות נוספות, ו"גשר המלאכים" הוחלף במבנה חדש ב-1907. 
כנסיית גבירתנו של המלאכים והמנזר הציסטרסיאני הושלמו ב-1609. המנזר הורחב באופן משמעותי בין השנים 1654-1656 ואימץ מראה של טירה בסגנון הבארוק. סמוך לאחר מכן הוספה קפלת צליינים לכנסייה, גם היא בסגנון הבארוק, בין השנים 1692-1720 קיבל המבנה את מראהו הנוכחי. המנזר הורחב פעם נוספת בתחילת המאה ה-19, וב-1887 הובא לכנסייה איקונין עושה ניסים של הבתולה המוכר בשם "הגבירה מקלוואריה". 
בתחילת המאה ה-18 הקימה משפחת צ'רטוריסקי (Czartoryski), שאדמותיו של הפארק היו בבעלותה, ארמון מגורים סמוך לכנסייה, אך זה נהרס ברובו במאה ה-19. חלקת קרקע זו עברה לבעלותה של הממשלה הפולנית לאחר מלחמת העולם השנייה, והיא הקימה עליה בית ספר לתאולוגיה. עוד התחדשה במקום ב-1947 שגרת הטקסים הדתיים שנפסקה עם חלוקת פולין והכיבוש האוסטרי ב-1772, וחשובים שבהם נערכים בפסחא ובחג עליית מרים. האפיפיורים יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר ביקרו שניהם באתר, ופסלו של הראשון הניצב בחזית הכנסייה מנציח את האירוע.

האתר

האתר שוכן בין הרי ז'אר (Żar) להרי לנצקורונסקה (Lanckorońska) והוא מיוער ברובו. על מורדות ההרים שמשני צדדיו שוכנים שרידיהן של שתי מצודות מימי הביניים. המבנים הוקמו ברחבי האתר אגב ניצול תנאיו הטבעיים, והם משמשים דוגמה טובה לפארק מנרייסטי המשלב בין גנים צרפתיים בסגנון הבארוק, למבנים איטלקיים בסגנון הרנסאנס. צורתו של הפארק היא כשל אליפסה ושטחו כ-4 קמ"ר. המבנים העיקריים שוכנים לאורך היקפו של תא השטח ומקושרים זה לזה בשבילים. ממקומות שונים ברחבי האתר נשקפים נופי הפארק עצמו כמו גם מראות של הרי טאטרה ושל קראקוב. 
המבנים ברחבי הפארק מגוונים ושונים זה מזה. הם מקוריים ועשירים בפרטים, ולעיתים ממחישים את ייעודם ואת שמם בצורתם. כך לדוגמה עשויה "קפלת לב הבתולה" בצורת לב. חלק מהמבנים פשוטים בבסיסם, כמו ביתו האליפטי של כייפא, וחלקם מורכבים כמו בית הבתולה הבנוי בצורת משולש המחובר באמצעות חצאי עיגולים, או ביתו של פונטיוס פילאטוס העשוי כצלב יווני. גם החומרים ששימשו להקמת המבנים ולעיטורם מגוונים - אבנים ולבנים לא מטוייחות לצד כאלה שטוייחו או צופו; גגות נחושת או אבץ לצד גגות רעפים מקרמיקה, ועוד.   
אנטבלטורות משמשות לחלוקה אופקית של קירות המבנים, וחצאי עמודים מחלקים אותם אנכית. עיטורי המבנים משלבים מוטיבים מהסדר הטוסקאני, הסדר האיוני ומהסדר המשולב, חזיתות דמויות ארקדות וחלונות עגולים או מעוגלים. לחלק מהקפלות כיפות עם עיטורי סטוקו, ולחלקן צמודות בימות דרשה כנסייתיות (Pulpit) מאבן, עץ או לבנים, הבולטות מחזיתותיהן. עם זאת חלל המבנים פשוט בעיצובו ובריהוט שבהם. בחלקם לבנים הנושאות את הכיתוב "Terra Santa" ("ארץ הקודש"), המעיד עליהן כי הן מכילות עפר מירושלים.
באתר שתי כנסיות גדולות - כנסיית קבר הבתולה וכנסיית הצליבה - אך המבנים הבולט בו הם אלה של כנסיית גבירתנו של המלאכים ושל המנזר הציסטרסיאני הממוקמים במעלה הרי ז'אר. בכנסייה ספינה בודדת, ובצידה הדרומי שלוש קפלות הנושאות כיפות. משני צדדיה של החזית ניצבים שני מגדלים עם גגות בסגנון הבארוק שביניהם גמלון. מבני המנזר בנויים סביב שני קלויסטרים פנימיים מצפון לכנסייה, וחזיתם נישאת לגובה של שלוש קומות.