מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין

ראשית חייה

הנסיכה מריה לואיזה נולדה באכסניית קמברלנד שבוינדזור גרייט פארק, לכריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין, בנם השלישי של כריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ולואיזה סופיה פון דנסקאולד-סמסו, ולהלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת, ילדתם החמישית ובתם השלישית של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ושל אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה. היא הוטבלה ב-18 בספטמבר 1872. הסנדקים שלה היו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומריה, מלכת הנובר.
הוריה של מריה לואיזה התגוררו בבריטניה והנסיכה נחשבה כחברה במשפחת המלוכה הבריטית. על פי צו מלכותי מה-15 במאי 1867 הוענק לילדיו של הנסיך כריסטיאן התואר "הוד מעלתו". לפיכך, מלידתה נקראה הנסיכה מריה לואיזה בבריטניה, בתואר "הוד מעלתה הנסיכה מריה לואיזה משלזוויג-הולשטיין".
ב-1885 היא הייתה השושבינה בטקס הנישואין של דודתה מצד אמה, ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת עם הנרי, נסיך בטנברג.

נישואין

ב-6 ביולי 1891 נישאה הנסיכה מריה לואיזה לאריברט, נסיך אנהלט בקפלת סנט ג'ורג' שבטירת וינדזור. הנסיך אריברט היה בנם השלישי של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט ושל אשתו אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. בן דודה של מריה לואיזה, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היה פעיל מאוד בהסדרת השידוך.
עם זאת, הנישואין היו בלתי מאושרים ולא הניבו צאצאים. שנים לאחר מכן נטען שאריברט היה למעשה הומוסקסואל ואף נתפס במיטה עם משרת, על ידי מריה לואיזה או על ידי אביו. בדצמבר 1900 עשה חמיה של מריה לואיזה שימוש בזכותו כדוכס אנהלט, לבטל את הנישואין. הנסיכה מריה לואיזה, ששהתה אז בביקור רשמי בקנדה, שבה מיד לבריטניה. בזיכרונותיה היה התייחסה לשבועות הנישואין שלה כמחייבות והיא מעולם לא נישאה שנית. יחד עם זאת, היא מתייחסת בזיכרונותיה בזעם לנישואיה וברור שהיא סלדה מבעלה לשעבר.

תפקידים מלכותיים

לאחר ביטול הנישואין, הקדישה הנסיכה מריה לואיזה את עצמה לארגוני צדקה ושמשה כפטרונית של האומנויות. היא השפיעה על בנייתו של בית הבובות של המלכה מרי. היא ייסדה את מועדון הנערות של ברמונדזי שפעל כבית חולים במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא גם הייתה פעילה בעבודה של בית החולים של הנסיך כריסטיאן בוינדזור. היא לקחה חלק באירועים הרשמיים של המשפחה המלכותית, כגון טקסי הכתרה והלוויות, בכלל זה בטקסי ההכתרה של ג'ורג' השישי ושל אליזבת השנייה.

פעילות בצופים

ב-1919, קיימה הנסיכה מריה לואיזה פגישה עם קבוצת צופים מסטרייטהאם, שבדרום לונדון. הקבוצה מינתה אותה כמנהיגת הכבוד שלה. הנסיכה התרשמה מאוד מהקבוצה ומאמות המידה הגבוהות שלה, שהיא הכריזה על הקבוצה כעל שלה ומאז הקבוצה מכונה "קבוצת צופי הים הרביעית של סרייטהאם של הנסיכה מרי לואיז".

מלחמת העולם הראשונה

ביולי 1917, כאשר שינה ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת את שם בית המלוכה הבריטי מבית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור, הוא גם הורה למספר רב של בני דודים שלו וקרוביו מקשרי נישואין, שהיו נתינים בריטים, להפסיק להשתמש בתואריהם ובשמות המשפחה הגרמנים שלהם. מאחר שמעולם הן לא נשאו תארים או שמות משפחה אחרים, החלו הנסיכה מרי לואיז ואחותה הרווקה, הלנה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, להיקרא פשוט בשמות "הוד מעלתה הנסיכה מרי לואיז" ו"הוד מעלתה הנסיכה הלנה ויקטוריה" ובכך הן קיבלו את ההבחנה המוזרה שהן למעשה לא חברות בשום משפחה מלכותית כל שהיא. גישה זו הייתה שונה מזו שהתקבלה על ידי קרובי משפחתו האחרים של המלך, שוויתרו על כל תואריהם, לא רק אלה הגרמנים, וקיבלו תוארי אצולה בריטים. למרות שתואריהן נגזרו ממוצאו של אביהן, ואת התואר "הוד מעלתה" הן קיבלו על פי צו מלכותי של המלכה ויקטוריה, הן לא נחשבו רשמית נסיכות של הממלכה המאוחדת. יחד עם זאת, רווקותן של הנסיכות והזכות להיקרא בתואר "הוד מעלתה" גרמו להן למצבים מביכים, כך שהיה זה קל יותר לאפשר להן לשמור על מעמדן כנסיכות ולהתחמק מהשאלות של המשפחה הקרובה.

שנותיה האחרונות

הנסיכה מרי לואיז נכחה בארבעה טקסי הכתרה של מלכי בריטניה. טקס ההכתרה של אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה ב-1901, טקס ההכתרה של ג'ורג' החמישי והמלכה מרי ב-1911, טקס ההכתרה של ג'ורג' השישי והמלכה אליזבת וטקס ההכתרה של אליזבת השנייה ב-1953. ב-1956 היא פרסמה את זכרונותיה, "זכרונותי משישה מלכים". היא מתה בביתה שבלונדון כמה חודשים לאחר מכן ונקברה בבית הקברות המלכותי פרוגמור בוינדזור גרייט פארק.