קדחת קרציות כלבית

פתופיזיולוגיה

קדחת הקרציות היא מחלה מסוכנת - חוסר טיפול ואפילו עיכוב בטיפול יכולים להביא למותו של הפרט החולה. המחלה איננה נדירה והשכיחות שלה בקרב אוכלוסיית הכלבים נמצאת ככל הנראה במגמת עלייה: בארצות הברית בשנת 2011 כלב אחד מתוך 87 כלבים נשא את גורם המחלה; בשנת 2016 המספר עלה לכלב אחד מתוך 35. בשנים האחרונות, ככל הנראה כתוצאה מהגלובליזציה, האורבניזציה, ההתחממות הגלובלית והתפתחות המסחר והתיירות, המחלה התפשטה ברחבי העולם והגיעה למקומות שבהן היא לא הייתה קיימת בעבר.

וקטור המחלה

קרציות אינן הגורם למחלה אלא הווקטור של גורם המחלה. ישנם מינים שונים של קרציות שמהוות את הווקטור לקדחת אך בישראל, קרצית הכלב החומה (Rhipicephalus sanguineus) היא זו שמעבירה את הגורם למחלה. קרצית זו נפוצה מאוד בעולם. סיבה אחת לכך היא שבשונה מקרציות אחרות היא יכולה להטיל את הביצים שלה על פני כל משטח, ואיננה זקוקה לאדמה, עלים או ענפים על מנת להטיל עליהם – לכן היא יכולה לחיות בקלות גם בבתים ויכולה לשרוד כך גם באזורים קרים. סיבה נוספת היא שבשונה ממיני קרציות אחרים, היא יכולה לעבור על הכלב את כל שלבי מחזור החיים שלה ואיננה צריכה לעבור לפונדקאי אחר כאשר היא עוברת שלב במחזור החיים שלה.
בישראל היא נפוצה יותר בשטחים פתוחים בצפון הארץ אך ניתן למצוא אותה גם באזורים אחרים. היא מעדיפה כלבים אך ניתן למצוא אותה גם על חיות משק וחיות בר אחרות.

אבחון וחשיבות האבחון המוקדם

אבחון סופי של קדחת קרציות נעשה באמצעות בדיקת דם. 
כאשר מבוצע אבחון מוקדם של קדחת הקרציות אצל פרט חולה, סיכויי ההחלמה שלו טובים והטיפול איננו מסובך. לעומת זאת, במקרים שבהם האבחון מתעכב והמחלה מתקדמת סיכויי ההחלמה של הפרט החולה יורדים בצורה משמעותית, הטיפול מסובך יותר ובמקרים רבים הפרט החולה ימות מהמחלה.

קדחת קרציות כלבית במינים אחרים

למרות שקדחת הקרציות מופיעה אצל מינים שונים של בעלי חיים ואף בבני אדם, במרבית המקרים הגורם איננו זהה – מינים שונים של חיות נפגעים ממינים שונים של חיידקים וחד-תאיים אחרים. עם זאת קדחת הקרציות הכלבית יכולה לפגוע גם בבני אדם ובמספר מיני בעלי חיים אחרים.

בני אדם

קדחת קרציות בבני אדם (שכוללת בין השאר את המחלות קדחת מערות וקדחת בהרות) וקדחת קרציות כלבית אינן אותה המחלה כיוון שיש להם גורמים שונים. בעבר היה מקובל לחשוב שקדחת הקרציות הכלבית איננה יכולה להדביק בני אדם אך כיום כבר ידוע שאין זה כך ובני אדם, במקרים מסוימים, יכולים להידבק בקדחת הקרציות הכלבית. כמו כן, כיום ידוע שככל הנראה קרצית הכלב החומה יכולה להעביר את המחלה לבני אדם ולא כפי שהיה מקובל לחשוב בעבר שהמחלה מועברת על ידי קרציות ממין אחר. המחלה איננה קטלנית לבני אדם מלבד במקרים בודדים שבהם הפרט החולה היה בעל מערכת חיסונית מוחלשת במיוחד.

חיות אחרות

למרות שידוע כיום שהא. קאניס תוקף גם חיות ממשפחת החתוליים, המחלה נדירה יותר אצלם וגם תוקפנית במידה פחותה. הסיבות לכך אינן ידועות עדיין. 
א. קאניס התגלה אצל כלביים בטבע, כולל בישראל. א. פגוציטופילום התגלה גם אצל חתולים, פרות, עיזים, כבשים, סוסים, מספר מינים של איילים, מספר מינים של ציפורים ומכרסמים.

רגישות של פרטים בהתאם לגזע ולמין

המחלה אמנם פוגעת בכל גזעי הכלבים אך ישנם ככל הנראה גזעים הרגישים יותר מאחרים למחלה.
מחקרים הראו שכלבים מהגזעים רועה גרמני והאסקי סיבירי רגישים יותר לא. קאניס, מפתחים סימנים קליניים חמורים יותר כשהם נדבקים במחלה וסיכויי ההחלמה שלהם נמוכים יותר. מחקר הראה שהמערכת החיסונית של כלבים מהגזע רועה גרמני מתמודדת פחות טוב עם גורמי המחלה מזו של כלבים אחרים. באשר לגורמי המחלה האחרים לא נמצאה רגישות מיוחדת בגזע מסוים. כלבים מגזע גולדן רטריבר אמנם נמצאו נגועים יותר בגורמי המחלה אך ככל הנראה הדבר נובע מהעובדה שלבעלי הכלבים הללו יש נטייה גבוהה יותר להוציא אותם לפעילות בטבע היכן שסיכויי ההידבקות גבוהים יותר.
למין הכלב אין השפעה על מהלך המחלה. מחקר אמנם הראה שיותר זכרים נגועים בגורם המחלה אך הדבר נובע ככל הנראה מהתנהגות ולא מגורמים פיזיולוגיים. גם לגיל אין ככל הנראה השפעה על מהלך המחלה.