google/wiki40b huggingface dataset:
הבלט הישראלי

הבלט הישראלי היא להקת בלט, המבצעת יצירות בלט קלאסי ונאו-קלאסי. היא נוסדה בשנת 1967 על ידי ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, שניהלו אותה במשך 45 שנים. הלהקה מעלה לעיתים קרובות יצירות בכוריאוגרפיה חדשה ונוסף לכך, היא להקת הבלט המקצועית היחידה בישראל, שמעלה יצירות מן הרפרטואר הקלאסי הבינלאומי. להקת הבלט הישראלי יוצאת בקביעות לסיורים ברחבי העולם.
הלהקה שוכנת במרכז החדש לבלט ישראלי בתל אביב, המצויד באולם החזרות הגדול ביותר בישראל, שבו 250 מקומות ישיבה.
הבלט הישראלי מייצג את ישראל בסיורים ברחבי העולם ובפסטיבלים חשובים באירופה, אסיה ואמריקה.

היסטוריה

המייסדים ברטה ימפולסקי והלל מרקמן העלו את ההופעה הראשונה של הבלט הישראלי ב-25 בינואר 1967 בחולון, עם קבוצה של ארבע רקדניות צעירות. ז'ורז' בלנשין אישר לבצע את יצירתו "סרנדה" ב-1975, וב-1981 העניק ללהקה זכויות ביצוע חופשי לכל יצירותיו.

מרכז הבלט הקלאסי

הבלט הישראלי מחזיק מתקנים משלו בתל אביב, בהם בית ספר רשמי לבלט, הנקרא "מרכז הבלט הקלאסי", המוסד הראשון במעלה בישראל.

רפרטואר

הרפרטואר העכשווי של הבלט הישראלי כולל יצירות רבות משל ז'ורז' בלנשין, הודות לנדיבותו במתן זכויות שימוש חופשי ללהקה. יצירות בלנשין ברפרטואר כוללות את "סימפוניה בדו", "סקווייר דאנס", "הוואלס", "קונצ'רטו בארוקו" ו"ארבעת המזגים". עוד יש ברפרטואר יצירות מודרניות של כוריאוגרפים כמו כריסטיאן שפוק, רודי ואן דנציג, יאן לינקולנס, לאר לובוביץ' וקשישטוף פסטור.
ברשות הלהקה גם יצירות מקור רבות של המנהלת האמנותית ברטה ימפולסקי. מלבד יצירותיה המקוריות, יצרה ימפולסקי כוריאוגרפיה חדשה ל"יפהפייה הנרדמת" ול"מפצח האגוזים". לבלט הישראלי יש ברפרטואר שלו מספר רב של בלטים קלאסיים באורך מלא, בהם "אונייגין", ז'יזל, "דון קישוט", "רומיאו ויוליה" ו"סינדרלה".
לאחרונה הוסיף הבלט הישראלי יצירה מודרנית חדשה לרפרטואר שלו, ה"פוסט-פורסייט" "היקאריזאטו" מאת איציק גלילי.
סטיב מקווין (במאי)

ביוגרפיה

מקווין נולד בלונדון למשפחה שמוצאה ממדינת האי גרנדה שבקריביים. גדל במערב לונדון ואובחן כדיסלקט בילדותו עם מקרה של עין עצלה. מקווין עסק בצעירותו בכדורגל, הוא למד עיצוב ואמנות ב"מכללת צ'לסי לאומנויות" ואמנות יפה ב"מכללת גולדסמית'ס" שבחסות "אוניברסיטת לונדון".
לאחר זמן מה עזב מקווין את לימודיו באנגליה ונסע לארצות הברית ללמוד ב"בית ספר לאומנויות טיש" שבחסותה של "אוניברסיטת ניו יורק". בתחילת דרכו כקולנוען הושפע רבות מיוצרי הקולנוע אנדי וורהול, סרגיי אייזנשטיין, באסטר קיטון, ז'אן ויגו ובילי ויילדר.
לפני שפרץ כיוצר קולנוע עסק מקווין בציור ובאמנות חזותית.

קריירה

מקווין החל את דרכו הקולנועית בבימוי סרטים קצרים במהלך שנות ה-90.
הוא פרץ לתודעה הבריטית והעולמית בשנת 2008 עם צאת סרט הבכורה שלו "רעב". הסרט מתרחש בין כותלי הכלא ומבוסס על שביתת הרעב של בובי סנדס בשנת 1981. כוכב ותגלית הסרט היה מייקל פסבנדר שחקן קולנוע הגרמני שעבד עם מקווין בכל הפרויקטים שלו מתחילת דרכו. מקווין קיבל על סרט הביכורים שלו את פרס מצלמת הזהב מטעם פסטיבל קאן ובכך היה ליוצר הקולנוע הבריטי הראשון שמקבל פרס זה. זכה בנוסף בפרס באפט"א לכישרון המבטיח ביותר.
בשנת 2011 ביים את סרטו השני "בושה", דרמה ארוטית בכיכובם של מייקל פסבנדר וקארי מאליגן המתרחשת בניו יורק.
מקווין זכה לביקורות משבחות גם על סרטו זה, הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל ונציה.

חיים אישיים

מקווין מתגורר בלונדון ובאמסטרדם, הוא אב לילד ולילדה מחברתו מבקרת האמנות ביאנקה סטיגטר.
עיטור המופת (משטרת ישראל)

היסטוריה

בשנת 1972 חוקק חוק העיטורים משטרת ישראל ובמסגרתו יוסד עיטור המופת משטרת ישראל. העיטור הוענק לראשונה בשנת 1975 לכמה עשרות שוטרים ואנשי משמר הגבול. בשירות ביתי הסוהר הוענק העיטור לראשונה בשנת 2005. בין מקבלי עיטור המופת של השב"ס נמנים 37 הסוהרים שנספו באסון הכרמל. 
כמה מקבלי עיטור המופת ידועים הם: ניצב יעקב גנות ומדחת יוסף. למספר שוטרים הוענק יותר מעיטור מופת אחד. 
בפברואר 2019 הוענק האות (בגרסתו האזרחית) לשני אברכים תושבי ברוקלין על שהצילו את רס"ם נעמאן פארס ממחבל שהתנפל עליו בעיר העתיקה בירושלים.

עיצוב העיטור וענידתו

את העיטור עיצב נתן קרפ. מדליית העיטור היא עיגול בקוטר כ-4 סנטימטרים עליו יש צורה של מנורת שבעה קנים. במרכזה של המנורה ענף עץ זית ובתחתיתה כוכב עליו סמל המשטרה או השב"ס. העיטור מחובר לסרט כחול ברוחב 4 סנטימטרים ובו שני פסים לבנים דקים. העיטור עשוי כסף ומשקלו כ-25 גרם. 
את העיטור מנפיקה החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות.
אות העיטור הוא כחול ובו שני פסים לבנים דקים. כאשר אדם זכאי ליותר מעיטור מופת אחד הוא עונד תג בצורת הפארה על אות העיטור ודין תג זה כעיטור נוסף. על אף נוהל זה, מרבית השוטרים שקיבלו יותר מעיטור מופת אחד עונדים יותר מאות עיטור אחד. אות העיטור על הצד השמאלי של החזה והעיטור עצמו, כאשר הוא נענד, הוא נענד בצד ימין.
רובוטים באים

עלילה

הסדרה נפתחת בהתרסקות של ספינת חלל בעלת צוות אנושי על כוכב נטוש וצחיח, במהרה הם מוצאים את עצמם באמצע קרב בין שני סוגי רובוטים: המגניקים, שהם הרובוטים "הטובים" והטרקורים, שהם הרובוטים "הרעים". לאחר שכמה מאנשי הצוות האנושי עוזרים למגניקים להביס את הטרקורים על ידי "התחברות" עם הרובוט בתא הבקרה שלו, דבר שמאפשר לו להגיע לתפקוד מיטיבי, הם חוזרים עם המגניקים לבסיסם שם מתגלה סיפור הרקע של הכוכב. הכוכב "סקאלור" היה מיושב על ידי שני גזעים, המגניקים שוחרי השלום והטרקורים מחרחרי המלחמה, כתוצאה מכך שהשמש המקיפה את הכוכב עברה תהליך של סופרנובה התושבים אולצו להיכנס לתאי הרדמה אולם כתוצאה מן הקרינה הגבוה המחשבים נאלצו להעביר את תודעתם לגופות רובוטים.
הצוות האנושי מסכים לכרות ברית עם המגניקים אולם עד מהרה הוא מתפצל לשני מחנות, כאשר חלק מבני האדם יוצרים קשר עם הטרקורים וכורתים אתם ברית. מכאן עלילת הסדרה מתרכזת בניסיונות הטרקורים לגנוב את "לב המחשב", סוג של מחשב בעל בינה מלאכותית, מהמגניקים כדי להפעיל את ה"טראסטאר", ספינת חלל חדשנית שנבנתה על ידם והייתה אמורה להיות המפתח להבסת המגניקים ושכדי להפעילה הם זקוקים ללב המחשב.
בפרקי הסדרה האחרונים הטרקורים מצליחים לגנוב את לב המחשב ולהפעיל את הטראסטאר, אולם בסופו של דבר מובסים על ידי המגניקים ונינטש על אסטרואיד שומם כאשר ספינת החלל שלהם מתרסקת בה. המגניקים חוזרים לסקאלור במטרה להתחיל לשקמה יחד עם בעלי בריתם האנושיים שמחליטים להישאר על פני הכוכב ולעזור במלאכת השיקום.
עשו (ספר)

סיפור העלילה

הספר מתאר את קורותיה של משפחת אופים המתגוררת בשפלה ומקורה בירושלים. בספר מתוארת ראשיתה של המשפחה בירושלים והקורות אותה עד שהשתקעה בשפלה והקימה את המאפייה. המספר מכנה עצמו "עשו" ומספר את סיפורו בשנת 1978 עם שובו לכפר בו נולד וגדל, לאחר 30 שנה בהן חי בארצות הברית, לאחר שנודע לו על ההחמרה במחלת אביו. הוא פוגש שוב את אחיו התאום, יעקב, אביהם של רומי ומיכאל. יעקב הוא גם אביו השכול של בכורו, בנימין, ששירת כלוחם ביחידה מובחרת, ונהרג מאש ידידותית בעת פעולה מבצעית. בהמשך מתברר כי "עשו" עזב לאחר שבשנת 1948 הוכרעה סוגיית הירושה בין התאומים, ממש כמסופר בפרקי ספר "בראשית": יעקב זכה גם במאפייה וגם בלאה היפה, ואילו "עשו" עזב את הכפר לארצות הברית ונתקיימה לגביו נבואתה של אמו: "לא יהיה לך משפחה. לא יהיה לך ילד. לא יהיה לך אדמה". דמותו של שלו מופיעה לרגע בספרו, בחור צולע עם משקפיים, אשר הוא חברו של בנימין מן הסיירת שנפצע בתקרית בה נהרג, המתרועע עם רומי.
כספרים אחרים של מאיר שלו, הספר כתוב בשפה עשירה המתובלת בהומור דק ודמיון פרוע ונרחב.
אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד

ביוגרפיה

אמליה נולדה ב-12 באוקטובר 1834 במדריד, לאינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד וללואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד.
בשנת 1829 מתה אשתו השלישית של פרננדו השביעי, מלך ספרד - מריה יוזפה אמליה, נסיכת סקסוניה, ואמה - לואיזה קרלוטה שכנעה את פרננדו השביעי להתחתן עם אחותה מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות. בדצמבר אותה שנה התחתן פרננדו עם מריה כריסטינה, ובשנת 1830 נולדה בתם איזבלה. בשנת 1837 סירבה מריה כריסטינה לתת לאביה מקום בסנאט, ובעקבות כך ניסו הוריה לחתור תחת מעמדה של מריה כריסטינה, ובתגובה לכך היא גירשה אותם מהממלכה.
בני הזוג התיישבו בצרפת בחצר לואי פיליפ, מלך הצרפתים, אולם בשנת 1840 הדיח בלדומרו אספרטרו, נסיך ורגארה את מריה כריסטינה מהעוצרות, ובני הזוג חזרו להתגורר בספרד. בלדומרו אספרטרו סירב להם להתיישב במדריד, ובשל כך התיישבו בני הזוג בבורגוס.
ב-25 באוגוסט 1856 התחתנה אמליה עם אדלברט, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אף כי אמליה חיה כל ימי חייה במינכן, היא נשארה מחוברת לארץ הולדתה. היא ביקרה בספרד לעיתים קרובות, ובנה הבכור לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה נולד בארמון המלכותי של מדריד. היא בילתה את החורפים במעון במינכן ובקיץ בארמון נימפנבורג. בעלה נפטר בשנת 1875, ואילו אמליה מתה במינכן ב-27 באוגוסט 1905.
יוחנן הגדי

יוחנן הגדי היה בנו של מתתיהו החשמונאי, אחיו של יהודה המכבי ואחד ממנהיגי מרד החשמונאים.
לא ידוע לנו הרבה על יוחנן, והוא הפחות מפורסם מבין חמשת בני מתתיהו: הוא לא עמד בראש הנהגת העם (כמו יהודה, יונתן ושמעון אחיו), ולא נהרג בקרב הרואי (כמו אלעזר אחיו). נראה ששמו השני של יוחנן, גדי, מרמז על מזל טוב. יוחנן מוזכר ראשון ברשימת חמשת בני מתתיהו בספר מקבים א, וייתכן שיש ללמוד מכך שהוא היה הבכור בין האחים.
יוחנן היה מהמפקדים הבכירים במרד החשמונאים. על פי ספר מקבים ב, בקרב מול ניקנור, חילק יהודה את הצבא לארבעה ראשים ואת כל אחד משלושה מאחיו הציב בראש מחלקה ובה אלף וחמש מאות איש. במקור היווני כתוב "יוסף" בין "שמעון" ו"יונתן", אולם נראה שנפלה בו טעות ומדובר ביוחנן. אולם ייתכן והמילה "אחיו" משמעותה כאן קרוביו וידידיו של יהודה. גם בזמן מאוחר יותר, בתקופת הנהגתו של יונתן, מכונה יוחנן "ראש החיל".
לאחר מות יהודה המכבי בקרב אלעשה מול בכחידס (מראשי צבאו של דמטריוס הראשון), מינה העם את יונתן אחיו למנהיג תחתיו. בכחידס רצה להרוג את יונתן, ויונתן ברח למדבר תקוע. לאחר מכן שלח יונתן את יוחנן הגדי אל נבטים כדי להפקיד אצלם את הרכוש הרב שהיה עמו, אולם בני השבט הערבי "יַמְרִי" או "אמראיוס", שישבו במידבא, תפסו את יוחנן ואת הרכוש שהוביל, והרגו אותו.
אולם לאחר זמן לא רב נקמו אחיו של יוחנן, יונתן ושמעון, את מותו מיד בני ימרי. נודע להם שבני ימרי עושים משתה נישואין גדול, והם יוצאים לקראת הכלה, שהייתה בת של אחד מראשי השבטים האחרים באזור. הם ארבו לחבורת מלווי החתן בסתר אחד ההרים, וכשאלה הגיעו, מלווים בכלי נגינה, בתופים, בנשק וברכוש רב – קמו עליהם אחי יוחנן מן המארב, המיתו רבים מהם (לפי יוסף בן מתתיהו היה מספר ההרוגים ארבע מאות איש), הבריחו את האחרים ולקחו את השלל.
יוז'ף מארקוש (אלפונזו)

משפחתו

אביו היה ברטלן מרקשטיין ואמו יוליה שטרן. לאלפונזו נולדו שלושה ילדים. בנו הבכור הוא השחקן הידוע ג'ורג' מארקוש (הו'), הומוריסטן, הופיע יחד עם אביו כמה פעמים. בתו הייתה ז'וז'ה מרקוש (1995-1954). בנו הצעיר, אישטוואן מרקוש, גר בקנדה מתחילת שנות ה-90 של המאה הקודמת, למד באוניברסיטה באוטווה ומונטריאל ומאז 2001 מלמד גם בהונגריה ומשמש כמתורגמן מאנגלית ומצרפתית.

חייו

כבר כנער היה בעל כוח פיזי רב, אביו היה סוחר עופות יהודי, ובבעלותו היו גם שלושה בתי קפה/מסעדה. בבית הספר היה תלמיד גרוע. הלימודים לא משכו אותו. בגיל 17 סולק מבית הספר לאחר סכסוך קשה עם אחד המורים שלו. סילוקו מבית הספר עורר את טינת אביו ששלח את הנער הסורר לחבר בשטרסבורג, אבל הוא נסע לבסוף לפריז, שם שהה שמונה חודשים ועבד כמכונאי רכב במפעל המכוניות רנו. הוא לא אהב את העיסוק הזה וחזר הביתה והפך לארטיסט בלהקה שפעלה בלונה פארק בבודפשט. עם להקה זו יצא לבולגריה והגיע לסופיה. שם הוצג כ"שור הבלתי מנוצח של הורטובאדי" (ערבת הדשא הטבעית הגדולה ביותר באירופה). הוא ניצח במספר קרבות היאבקות ברחבי בולגריה עד שנוצח על ידי יריב טורקי.
לאחר חזרתו לבודפשט שיחק במועדונים אחדים. חייו הסוערים הובילו אותו בשנת 1935 למצרים לסודאן, ללבנון, לסוריה ולטורקיה - בהם הופיע במועדונים שונים. ב־1937 וב־1938 הגיע לקולנוע האיטלקי, שם שיחק עם מרסל מרסו ועם לואי ארמסטרונג הצעיר וכך הגיע גם לאולימפיה בפריז. במסעותיו רכש ידיעת מספר שפות: גרמנית, איטלקית, צרפתית, רוסית וערבית.
כיהודי, גויס בתחילת 1944 ל"שרות עבודה", אך נמלט והתחבא עד סוף מלחמת העולם השנייה. בשנים לאחר המלחמה שיחק על במות שונות ובעשרות סרטים ובפרסומות, עד יום מותו כמעט בשנת 1987.
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד

ביוגרפיה

ביטנפלד נולד בעיר ורטר שבתורינגיה ב-4 בספטמבר 1796. הוא היה נצר למשפחה פרוסית עתיקת יומין אשר נזכרת במסמכים כבר משנת 1246. אביו היה הגנרל יוהאן אברהרד ארנסט הרווארת פון ביטנפלד (1753–1833), אשר לחם בשורות הצבא הפרוסי במלחמות צרפת המהפכנית ובמלחמות הנפוליאוניות. אמו הייתה יוהנה פרדריקה אוגוסטה פון ארנסטדט (1765–1851), ושני אחיו היו הגנרלים הנס הרווארת פון ביטנפלד (1800–1881) ופרידריך הרווארת פון ביטנפלד (1802–1884).
פון ביטנפלד התגייס לצבא הפרוסי כמוסקטר ב-15 בפברואר 1811. בין השנים 1813-1815 הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת לוטננט שני. הוא השתתף בקרבות ליצן, דרזדן, לייפציג ופריז. בשנת 1835 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1839 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-1 של המשמר, ונטל עמו חלק חשוב בדיכוי מהפכת מרץ 1848 בברלין, שפרצה במסגרת אביב העמים. בשיאה של המהפכה, ללילה אחד בין 18 ל-19 במרץ מונה פון ביטנפלד למפקד הטירה המלכותית. בשנת 1850 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-16. בשנת 1852 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1854 מונה למפקד המבצר של מיינץ.
בשנת 1856 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-7 (הווסטפלי). בשנת 1864 מונה לראש מטהו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם עם הקורפוס שבפיקודו במלחמת שלזוויג השנייה, וב-29 ביוני 1864, הביס את הדנים בקרב אלס שהיה הקרב הגדול האחרון של המלחמה. על פעולותיו, עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-21 באוגוסט קיבל את צלב האבירים של המסדר הצבאי של מריה תרזה מטעם האימפריה האוסטרית. 
ב-29 ביוני 1865 מונה למפקד הקורפוס ה-8. עם פרוץ מלחמת אוסטריה-פרוסיה מונה למפקד ארמיית האלבה שכללה את הקורפוסים ה-7 וה-8. הארמייה שלו נעה אל ממלכת סקסוניה לצד הארמייה הראשונה בפיקודו של הנסיך פרידריך קרל, וכבשה את דרזדן. ב-22 ביוני 1866 נעה הארמייה שלו אל בוהמיה, וכבשה את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב. הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר לפקד על הקורפוס ה-8, ומאוחר יותר הועבר לפקד על המחוז הצבאי ה-7. מ-1867 עד 1870 הוא היה חבר ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון גרמנית.  הוא לא פיקד על כוחות במלחמת צרפת-פרוסיה, אולם מילא תפקידי ניהול ומטה חשובים. בשנת 1871 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. 
עוד באותה שנה הוא פרש מהצבא וחי בבון עד מותו ב-2 בספטמבר 1884 יומיים לפני יום הולדתו ה-88.

משפחתו

ב-23 במאי 1823 נישא ביטנפלד לאשתו הראשונה, קרולינה שולצה, אשר מתה ב-2 במאי 1828 בלי שילדה לו ילדים. ב-22 ביוני 1831 הוא נישא לסופי פון שולטן, בתו של הגנרל הפרוסי וילהלם פון שולטן. היא ילדה לו חמש בנות, וארבעה בנים שכולם שרתו בצבא הגרמני והגיעו לדרגות בכירות.
חוק הגנת הצרכן

חוק הגנת הצרכן התשמ"א - 1981, הוא חוק מרכזי בדיני הגנת הצרכן, שנועד להגן על ציבור הצרכנים מפני הטעייה וניצול מצד העוסקים. החוק נוצר בעקבות התפתחות חיי המסחר וריבוי תלונות של ציבור הצרכנים בגין הטעייה וניצול. ביסוד החוק ניצבת מצוקת הצרכנים, שמצויים בנחיתות מבחינת כושר המיקוח והמידע שברשותם, לעומת כוחם הרב של העוסקים. חובות החוק חלות בעיקר על "עוסק" – שמוגדר: "מי שמוכר נכס או נותן שירות דרך עיסוק, כולל יצרן".

היסטוריה

החוק אושר בקריאה ראשונה, פה אחד, באוקטובר 1980 ואושר סופית באפריל 1981 ותחולתו נקבעה להחל מ-1 באוגוסט 1981. בהסתדרות ראו בחוק "חוק מסגרת" שיש צורך להוסיף לו עוד סעיפים. לעומת זאת, עמוס שוקן טען שהחוק מהווה נסיגה מעקרונות השוק החופשי שיוסיף בירוקרטיה מיותרת ויגרום להתייקרויות.
בעיית RSA

בקריפטוגרפיה, בעיית RSA היא הבסיס התאורטי להצפנת RSA שהומצאה על ידי שמיר, ריבסט ואדלמן ב-1977 ונמצאת מאז בשימוש מאסיבי בכמעט כל מערכת הצפנה מודרנית. בעיית RSA היא בעיה בתורת המספרים שאפשר לנסחה בקיצור: "מציאת שורש ממעלה  של  מודולו ".

השערת RSA

השערת RSA מניחה שבעיית RSA המתוארת קשה לפתרון במידה והתנאים הבאים מתקיימים: הגורמים הראשוניים של המודולוס אינם ידועים לתוקף, המודולוס גדול מאוד, המודולוס נוצר באקראי (הגורמים נבחרו באקראי) וכן המסר  (ומזה נובע גם הצופן ) ממופה לאלמנט אקראי ב-, דהיינו בטווח . 
השערה זו זהה לטענה שפונקציית RSA היא חד-כיוונית עם דלת מלכודת כשהמפתח הפרטי הוא דלת המלכודת. דהיינו בעוד שקל לחשב חזקה ממעלה  של  (מודולו ), הרי שקשה לבצע את הפעולה ההפוכה, לחשב את השורש ממעלה  של  מודולו . אלא אם כן יינתן רמז סודי שהוא במקרה זה .
אקראיות  חשובה כיוון שאם ידוע ש- נבחר מתוך טווח קצר, היריב יכול לנסות לפענח את  פשוט על ידי ניסוי כל האפשרויות (מבלי צורך להפוך את פונקציית RSA כלל). 
גם אם  נבחר באקראי היריב יכול למפות את כל האלמנטים ב- עד שהוא נתקל ב- הנכון. אולם התקפת כוח גס מסוג זה מעריכית עם זמן ריצה בסדר גודל של . בטכנולוגיה הנוכחית ועם מספרים גדולים (כמה אלפי ספרות) אלגוריתם כזה אינו יעיל.

תכונת המעגליות

בשל העובדה שהצפנת RSA הנה תמורה ב-, אם  קיים שלם  המקיים . מאותה סיבה . אם  קטן חיפוש סדרתי של  כזה אפשרי. אפשר להתחיל בערך נמוך ולקדם את  עד שהמשוואה האמורה מתקיימת. יתרה מזו, ניתן לייעל את ההתקפה על ידי מציאת השלם  העונה על הדרישה . יש סיכוי טוב למצוא את  בפחות מהזמן הדרוש למצוא את . אם  מודולו אחד מהגורמים הראשוניים של , אזי  הוא גורם ראשוני של  וכאמור ידיעת הגורמים הראשוניים מספקת לחילוץ מפתח הפענוח. במקרה ש- אזי מתקיים בהכרח  וכאמור , במקרה כזה מתקבל  בלא צורך במפתח הפענוח כלל. למעשה אפשר לראות בשיטה זו כדרך שונה לפירוק  לגורמים. כאמור, פירוק לגורמים היא בעיה קשה כך שתכונה זו אינה מהווה איום משמעותי על אלגוריתם RSA.

מחשב קוונטי ובעיית RSA

היות שביטחון הצפנת RSA מבוסס בעיקר על פירוק לגורמים - בידיעת הגורמים הראשוניים של המודולוס השיטה הופכת ללא בטוחה כלל, יש חשיבות בהקשר זה להתקדמות הטכנולוגית בכל המישורים בתחום פירוק לגורמים. מסיבה זו עם המצאת אלגוריתם שור והדיון על מחשבים קוונטיים, הנושא נעשה רגיש. כאשר מחשב קוונטי פונקציונלי יהפוך למעשי רוב האלגוריתמים האסימטריים ביניהם RSA יצאו מכלל שימוש. 
ב-2011 פרסמה חברת D-Wave הקנדית שהצליחה לייצר מעבד קוונטי המכיל 128 קיוביטים שנועד בעיקר לפתרון בעיות כמו אופטימיזציה, מדגמים, ביואינפורמטיקה וכדומה. מומחי החברה הדגישו שהמעבד אינו מסוג מעבד לשימוש כללי ולכן לא מתאים לכל מטרה ועוד הם מצפים לכל היותר לשיפור ריבועי ביכולת החישובית לעומת מחשב קונבנציונלי בפתרון בעיות מסוימות בתורת המספרים. במאי 2013 הכריזה החברה על מחשב קוונטי מדור שני בעל 512 קיוביטים. המעבד של D-Wave כפי שהוצג אינו מתאים לפירוק לגורמים משום שלא ניתן להריץ עליו את אלגוריתם שור. המחשבים הקוונטיים הדיגיטליים שפותחו נכון להיות אינם מסוגלים לפרק לגורמים מספרים גדולים לפי התקן העולמי הנוכחי. בנוסף כל מספר שניתן לטעון ב-512 קיוביטים אפשר לפרק לגורמים על מחשב קונבנציונלי.
מיצוי מוגבר של תפוקת הנפט

מיצוי מוגבר של תפוקת הנפט (באנגלית: Enhanced Oil Recovery ‏, בר"ת EOR; או Tertiary Recovery – תפוקה שלישונית. על פי האקדמיה ללשון העברית – "הֲשָׁבַת נפט מוגברת") היא הפקה בשיטות מתקדמות שבאה לאחר הפקה ראשונית והפקה משנית, אך יכולה להתחיל בכל שלב במהלך החיים היצרניים של מאגר נפט (אפילו בכמה מאגרים מלכתחילה) שנועדה לשחזר את הלחצים בשדה ולשפר את קצב הזרימה של הנפט על ידי הקטנת החיכוך של הנפט בסלע או הנמכת הצמיגות של הנפט. וזאת, באמצעות הזרקת כימיקלים (פולימרים או חומרים פעילי שטח), גזים (דו תחמוצת הפחמן, פחמימנים או חנקן), או קיטור אל תוך המאגר. בשיטות ההפקה הראשונית והמשנית מצליחים להפיק בדרך כלל 35%-30% מכלל הנפט המצוי במאגר. יישום טכנולוגיות משופרות עשוי לסייע להפיק 20%-5% הנוספים. שיטות מתקדמות כוללות גם מיצוי משופר (Improved Oil Recovery, בר"ת IOR) במובן הרחב, ובכלל זה קידוח השלמה (infill drilling), שבירה הידראולית (hydraulic fracturing), קידוח בארות אופקיים (drilling horizontal wells) ועוד.
מנג'רו

סביבות שולחן עבודה

ניתן להשתמש בהפצה זו בסביבות שולחן עבודה רבות, ביניהן נמצאות בתמיכה רשמית Xfce, KDE ו-GNOME.
מעבר לכך, יש גם גרסאות לא רשמיות שנתמכו שנתמכות על ידי קהילת מפתחי ההפצה, והן כוללות גם סביבות עבודה נוספות, דוגמת MATE וCinnamon.

מאפיינים

הפצה זו אמנם מתבססת על Arch Linux, אך רוב כליה פותחו בגרסה ייחודית לה. עם זאת, ניתן להתקין ולהשתמש גם באלה של Arch Linux, ואף לגשת למאגרי התוכנה שלה (AUR).
הפצה זו כוללת הן ממשק התקנה גרפי והן אחד העושה שימוש בממשק שורת פקודה. באשר לאחרון, הנקרא Manjaro Architect זהו קובץ התקנה המוריד את קובצי ההתקנה דרך האינטרנט ועל כן עדכני בקביעות ושוקל פחות מקבצי התקנה גרפית. הוא מאפשר לבחור מסביבות שולחן העבודה השונות, כולל אלו הלא רשמיות.
דורה וקרולה

היסטוריה

בשנת 1933 הקימו חמישה יהודים גרמנים חברה לספנות, בעיקר לשם הוצאת הונם מגרמניה טרם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. החברה נרשמה בהמבורג בשם Orient Shipping Line. הם רכשו שתי אסדות משא בנות שמונה שנים (משנת 1925), עם כושר לשאת כ-240 טון, ועליהן התקינו מנועים. על סיפוני האסדות נבנו מגורי צוות וחוברו מנופים ימיים. רבי החובלים של האוניות היו גרמנים, והקצינים הראשונים יהודים. על כל אחת מהאוניות שירתו כשבעה אנשי צוות יהודים.
השתיים הגיעו לחופי ארץ ישראל תחת דגל נאצי עם צלב קרס המתנוסס על תורן הירכתים, ועל התורן המרכזי דגל החברה - רקע לבן עם מגן דוד כחול ובמרכזו האות הלועזית 'O'. בנמל חיפה עזבו רבי החובלים הגרמנים את האסדות המוסבות, והקצינים הראשונים היהודים הועלו לדרגת רב חובל. שתי האוניות הוכנסו לשירות מקומי ועסקו בהובלה של מלט, שמן וסבון ממפעלי "נשר" ו"שמן" שבחיפה אל נמלי לבנון, סוריה, יוון ומצרים. אף שהספינות היו עדיין ברישום גרמני, כדי להימנע מנפת הדגל הנאצי נהגו האוניות להפליג בין נמלי הים התיכון כשדגל החברה בלבד מונף על התורן (תקנה להנפת דגל מנדטורי הוצאה רק בשנת 1935).
בתקופה הזו הועסק נוער עברי בימאות. חלקו רצה להגיע לתחום הימאות וראה הזדמנות באפשרות להשתכר תוך כדי לימוד. רבים מאלה הפכו לימים לימאים, חובלים ומכונאים בצי הבריטי, בפלי"ם, בחיל הים הישראלי ובצי הסוחר הישראלי.
כמו גורלה של "גוזל", לימים נקלעה החברה לתקופה קשה של תזרים מזומנים על רקע מחירי תובלה נמוכים ויורדים ומעט ביקוש למטען בסוף שנת 1934. משעובדיה הימאים החלו מחפשים פרנסה אחרת ועוזבים אותה, התפרקה החברה ושתי האוניות נמכרו. דורה נמכרה לחברה בקפריסין וזו מכרה את האונייה לחברה ישראלית בשם 'חברה ישראלית לספנות ואספקה' בנמל חיפה. דורה הפליגה במתחם הנמל עד שנות השישים לאספקת מי שתייה לאוניות העוגנות בנמל. קרולה נמכרה לחברה יוונית בנמל פורט סעיד במצרים, שם פעלה כדוברת פחם. שמה הוחלף ל-Nikitas Dendriuos ובשנת 1939 שוב הוחלף ל-Evangelistria וכך פעלה עד שנגרטה בשנת 1956.
Delilah

הצלחה

השיר הגיע למקום ראשון במצעדי פזמונים במדינות שונות בהן גרמניה ושווייץ. במרץ 1968 הגיע השיר למקום השני במצעד הבריטי, והיה הסינגל השישי הנמכר ביותר באותה שנה. במצעד הבילבורד האמריקאי הגיע השיר למקום ה-15.

מילים ולחן

על אף שהשיר הוא בסגנון מוזיקת נשמה, הוא יכול להיחשב גם כבלדת רוק במסורת הבלדה הבריטית. הגרסה של ג'ונס כוללת ליווי של ביג-בנד המותאמת לקצב פלמנקו.
ג'ונס שר מנקודת מבט של גבר המרגיש נבגד, ועוקב אחר דמותה של האישה שנראית כצללית בחלון, בעוד היא מתעלסת עם גבר אחר. למרות שהוא מבין שהיא לא בשבילו הוא מכנה אותה "שלו". עם עלות השחר כשהוא חמוש בסכין, הוא מחכה שהמאהב ילך, ואז הוא נוקש על הדלת. היא פותחת וצוחקת בפניו. הוא דוקר אותה למוות, ואחר כך מחכה לשוטרים שיבואו לקחת אותו.

גרסאות כיסוי

בין גרסאות הכיסוי של השיר יש גרסת רגאיי של הוראס אנדי, ביצוע של להקת הרוק הגותי Inkubus Sukkubus באלבומם "Wild", להקת הפאנק האירית-אמריקאית Flogging Molly באלבום "Alive Behind the Green Door", להקת הפופ האיטלקית Il Volo באלבומם "Grande Amore", וכן The Sensational Alex Harvey Band הקליטה סינגל שהגיע למקום השביעי במצעד הבריטי בשנת 1975. בקיץ 1968 במסגרת תחרות זמר Cantagiro שר הזמר האיטלקי את השיר בגרסה איטקלית בשם "La nostra favola". להקת Faith No More האמריקאית ביצעה חלק מהשיר במסגרת סיבוב ההופעות שלהם "The Second Coming Tour".
רועי פרננדס

רועי פרננדס (נולד ב-10 בפברואר 1976) הוא שחקן סנוקר ישראלי. במשך קריירה של כ-20 שנה זכה בתארים רבים בישראל, בתואר אלוף ישראל ובתארים בינלאומיים. בנוסף, פרננדס הוא היצרן היחיד בישראל למקלות סנוקר וחבר הנהלה בהתאחדות הסנוקר בישראל.
עמנואל שריקי

ביוגרפיה

שריקי נולדה במונטריאול שבקוויבק, קנדה למשפחה יהודית אורתודוקסית. שני הוריה ממוצא יהודי-ספרדי ממרוקו, ויש לה גם קרובי משפחה בישראל. כאשר הייתה בת שנתיים משפחתה עברה לטורונטו שבאונטריו. בילדותה למדה שריקי שיעורי משחק. בנוסף, למדה דרמה בתיכון יוניונוויל.
שריקי החלה לשחק בגיל 10 בפרסומת למקדונלד'ס. בשנות ה-90 היא עברה לוונקובר, כדי לשחק בסדרת הטלוויזיה "מי מפחד מהחושך?" ובמספר סדרות נוספות.
בהמשך עברה להוליווד ושיחקה בסרטים "100 בנות", "טעות בסיבוב" ועוד. היא זכתה לחשיפה ציבורית רחבה כששיחקה בסרט הקומדיה "אל תתעסקו עם הזוהאן" לצידו של אדם סנדלר. שריקי גילמה בסרט את דמותה של דליה, ספרית פלסטינית שבה זוהאן (סנדלר) התאהב. בנוסף, היא הופיעה בקליפ של להקת הינדר "Lips of an Angel". בשנת 2008 שיחקה בסרט "קאדילק רקורדס" - סרט ביוגרפי אודות חברת ההקלטות צ'ס רקורדס.
בשנת 2010 נבחרה שריקי במקום הראשון כאישה היפה ביותר לשנה זו במגזין "Ask Men". ב-2015 חזרה שוב לתפקידה כסלואן הפעם בסרט "הפמליה" שמבוסס על הסדרה.
בשנת 2015 שיחקה ב-2 פרקים בסיטקום "הכריש" (The Grinder) של רשת FOX, בכיכובו של רוב לאו.
איתן גפני

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
סרטיו של גפני הוקרנו בישראל וברחבי העולם, ואף זכו בפרסי קולנוע. הוא ממפעילי וכותבי בלוג ביקורת הקולנוע "רוזבאד" ובוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
סרט הקולנוע באורך מלא הראשון שביים הוא "בשר תותחים", משנת 2012.