רבקה מיכאלי

ביוגרפיה

מיכאלי נולדה, גדלה והתחנכה בשכונת זיכרון משה שבירושלים. אביה, אברהם מיכאלי, היה עורך דין במקצועו, הוא בן למשפחה שעלתה לארץ ישראל מגאורגיה בסוף המאה ה-19. אמה, בלהה לבית קוסובסקי, הייתה דור שמיני בארץ ובת למשפחת ריבלין; מתורגמנית במקצועה. אחיה של מיכאלי הם עו"ד נפתלי מיכאלי והרופא פרופ' דן מיכאלי.
למדה בתיכון ליד האוניברסיטה החל מכיתה ז'.

תחילת דרכה בתקשורת

ב-1949, בגיל 11 בלבד, החלה לשדר ברדיו, במסגרת תוכניות הילדים של קול ישראל.
את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. לאחר מכן שידרה במשך שנים רבות בתוכניות שונות ב"קול ישראל", בהן תוכניות הייעוץ והפנאי "ביקור בית", "מה היה לנו שם" ו"תפוח ועץ".
בשנות ה-60 הופיעה מיכאלי בתוכניות הבידור של "בנות מועדון התיאטרון" בחיפה, אז גילה אותה יוסי בנאי והעלה איתה ב-1964 את תוכנית הבידור "ילדות קשה", בנוסף היא הנחתה את טקסי בחירת מלכת היופי.
נעמי שמר העידה שבזכות מיכאלי נוסף הבית השני של השיר "ירושלים של זהב" ב-1967. כששמר הראתה לה את השיר, העירה מיכאלי כי חסרה התייחסות לעיר העתיקה, ושמר הוסיפה את הבית השני שנפתח בשורה "איכה יבשו בורות המים, כיכר השוק ריקה".
בשנת 1968 הופיעה מיכאלי בסרטו של אורי זוהר "השכונה שלנו".
בשנת 1969 השתתפה מיכאלי בסרט הקולנוע המצליח של אפרים קישון "תעלת בלאומילך".

שנות השבעים

ב-1970 השתתפה מיכאלי בפסטיבל שירי הילדים שנערך לראשונה וזכתה במקום השני עם השיר "לצבי יש בעיה". ב-1972 השתתפה בסרט נוסף בשם "סלומוניקו" לצד טוביה צפיר. בתחילת שנות השבעים הוציאה מיכאלי גם תקליט ילדים בשם "יוני היה חולה" שבו היא שרה את כל השירים ומשחקת את כל הדמויות. הופיעה עם יוסי בנאי במופע בידור נוסף בשם "נישואין נוסח גירושין" (1973).
בשנת 1974 החלה להופיע בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש" לצד דובי גל, טוביה צפיר, ספי ריבלין ובדרנים אחרים. ב"ניקוי ראש" בלטה מיכאלי בכישרון המשחק הקומי שלה, אף בקטגוריית החיקויים, כאשר חיקויה את רה"מ לשעבר גולדה מאיר ויו"ר הכנסת ישראל ישעיהו בלטו מבין הדמויות הרבות בתוכנית. "ניקוי ראש", שזכתה לפופולריות רבה, ביססה את מעמדה כקומיקאית וכבדרנית.
ב-1976 השתתפה בסרטו של אסי דיין "יופי של צרות" לצידם של יונה אליאן, זאב רווח, טוביה צפיר וגבי עמרני. בשנים 1971–1975 הנחתה את פסטיבל הזמר המזרחי ובשנים 1972–1980 הנחתה את פסטיבל הזמר העברי המפורסם, בזכותם נצרבה בתודעה של רבים כמנחה הקבועה של תחרויות הזמר.
מיכאלי המשיכה במהלך שנות השבעים להופיע במופעי בידור, לבד ועם אחרים. בין מופעי היחיד שלה היו "מחברות החשק", "שעות נוספות" ו"בת 26". במופעים אלו ביצעה מספר שירים הומוריסטיים שמפורסמים עד היום: "יוסף ג'ון רבקה ג'ון", "בת 26", "בנימין זאב" ועוד. כמו כן הקליטה באותה תקופה מספר תקליטי ילדים מצליחים, בהם היה להיט הילדים "בים בם בום" (שני חברים יצאו לדרך).

שנות השמונים והתשעים

ב-1980 שיחקה מיכאלי בסרט נוסף של אסי דיין, "מלך ליום אחד".
ב-1981 הקליטה את הלהיט ההומוריסטי "אין לי רגע דל", שכתבה והלחינה חברתה הטובה נעמי שמר (עיבוד: רוני וייס).
ב-1984 השתתפה בסרטו של יקי יושע "מכת שמש". בסוף השנה הנחתה את פסטיבל שירי הילדים מספר 15 לצד גידי גוב והתחרתה שם עם השיר "ילד טוב של אמא" (מילים: לאה לופנפלד וינקלר, לחן: משה וילנסקי, עיבוד: רוני וייס) שהגיע למקום השמיני. בשנת 1986 התארחה בעונה השלישית של קומדיית המצבים "קרובים קרובים".
במהלך שנות ה-80 ותחילת ה-90 ביססה מיכאלי את מעמדה כמנחת טלוויזיה, כשהנחתה את התוכניות "סיבה למסיבה" ו"סופשבוע" של הערוץ הראשון. אלו היו תוכניות הבידור המרכזיות של הטלוויזיה הישראלית בלילות שישי בימי הערוץ היחיד ומיכאלי נחשבה אז למלכת תוכניות האירוח. במיוחד היא זכורה בחיקויים שביצעה עם טוביה צפיר ובהצגת הפינה הסאטירית של שלמה ניצן. כמו כן הגישה פינה היתולית בתוכנית ההומור "זהו זה", שם גילמה את דמותה של שדרנית הרדיו "גברת תשובה" ואת המאזין המזדמן שעולה לשידור. ב-1994 הנחתה את תוכנית הגיל הרך "מסיבת גן" והנחתה פעמיים (ב-1986 ו-1988) את תחרות הקדם אירוויזיון. באמצע שנות ה-90 העלתה עם מני פאר את המחזה הצרפתי "כיצד להיות אמא יהודיה בעשרה שיעורים".
ב-1988 השתתפה בסרטו של דובי גל "מלך הסלים".
ב-1992 זכתה לביקורות משבחות כששיחקה תפקיד דרמטי של אם לבן חולה איידס בסרטו של עמוס גוטמן, "חסד מופלא", שהשתתף בפסטיבלים שונים בעולם. עד להופעתה בסרט זה השתתפה מיכאלי כמעט ורק בקומדיות, סאטירות ותוכניות קלות. מיכאלי חששה להשתתף בסרט מפחד שהקהל יתקשה להזדהות עם דמות קשת יום שמוצגת על ידי קומיקאית. הצלחת הסרט שיכנעה אותה לקבל תפקידים מגוונים יותר כשחקנית.
ב-1995 סיימה 39 שנות עבודה ברדיו, לאחר שפוטרה מ"קול ישראל" עם מגישים ותיקים אחרים. היא החלה להנחות את תוכנית הבידור של ערוץ 2 "בליינד-דייט" ב-1996, לאחר מכן החלה להנחות את תוכנית הבוקר של שידורי קשת. ב-1998 שיחקה לצד אלון אבוטבול בסרטו הקצר של דובר קוסאשווילי "עם חוקים" שהשתתף בפסטיבל ירושלים ופסטיבל קאן.
החל מראשית שנות התשעים השתתפה מיכאלי בהצגות התיאטרון "אדם הוא אדם", "לבלוב האהבה", "זוג משמיים", "הדוד מקייפטאון", "אולפן למתחילים", "מכתבי אהבה", "המקרה המוזר", "נתניה" ו"אישה בעל בית" בתיאטרוני הקאמרי והבימה.
ב-1995 הוקדשה לה התוכנית "חיים שכאלה" בערוץ הראשון.

העשור הראשון והעשור השני של המאה ה-21

בעשור הראשון של המאה ה-21 ביססה מיכאלי מצד אחד מעמדה כשחקנית דרמטית ובמקביל, כמארחת ועורכת תוכנית ראיונות, גם בשעות הבוקר.
כשחקנית נטלה חלק בסרטים "קדוש" של עמוס גיתאי (1999), "זמזום" לצד אסי דיין (2001), בסרט הדרמטי "חיים זה חיים" לצד משה איבגי (2003) ובסרט "מוכרחים להיות שמח" (2005), עליו זכתה בפרס אופיר על שחקנית משנה. בנוסף, שיחקה בסדרות "סיפורים לנימי", "חיבוקים עם באלי ושלוק" ו"יום הולדת למדינה" בערוץ הופ ובתפקידי אורח בסדרות הדרמה "בנות בראון", "שבתות וחגים" ו"החיים זה לא הכל".
בשנת 2005 שיחקה בטלנובלה "פיק אפ". ב-2006 החלה להנחות, יחד עם גלי עטרי ומנחות נוספות את תוכנית הפאנל "בנות" בערוץ 3 בכבלים. במקביל, תוכנית הבוקר שלה "גלריית המומחים" שודרה פעמיים בשבוע ב"רשת" וזכתה לרייטינג נאה. בתוכנית, אשר עסקה באוכל, אופנה, תחביבים וטרנדים חדשים, התבססה גם פינה של מומחי רפואה. מיכאלי אירחה את טובי המומחים תוך הצגת ידע ומיומנות רבה.
ב-2006 הוקדשה לה התוכנית "גריל" בערוץ 2 בהשתתפות קומיקאים שונים.
בשנת 2007 טענה מיכאלי, בתוכנית של אושרת קוטלר בערוץ 10 בנושא תקיפה מינית, "גבול אינטימי", כי הותקפה מינית בעת היותה חיילת על ידי אישיות בכירה. בשנת 2015 אמרה בתוכנית "שי בשידור" בערוץ 10 כי הייתה קורבן להטרדה מינית על ידי "מישהו חדל אישים שיש יום מורשת על שמו". באפריל 2016 פורסם כי העידה בתוכנית "עובדה" בערוץ 2 כי הוטרדה מינית על ידי רחבעם זאבי.
החל משנת 2001 דיבבה מיכאלי את הפרופסור מינרווה מקגונגל בסדרת סרטי "הארי פוטר".
ב-2007 הייתה קריינית בסרט הפיל שרצה להיות הכי מאת פאול קור.
ב-2008 זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על מפעל חיים. שנה אחר כך, זכתה בפרס על מפעל חיים על תרומתה לרדיו ב"כנס אילת לעיתונות".
ב-2011 החלה להשתתף בתוכנית "בנות הזהב" ביחד עם מיקי קם, תיקי דיין וחנה לסלאו.
כמו כן השתתפה במחזה "אורזי המזוודות" מאת חנוך לוין בתיאטרון הקאמרי, לצידם של חנה מרון, דרור קרן וגילת אנקורי.
ב-2012 שיחקה באופרת הסבון "תנוחי". ב-2013 יצא לאקרנים הסרט "הקרודים", בו מיכאלי מדבבת את דמותה של גראן.
ב-2014 הוענק לה התואר "יקירת העיר תל אביב יפו". באותה שנה החלה לשחק בתיאטרון הקאמרי, בהצגה "הפושעים החדשים" מאת עדנה מזי"א ובבימויה.
החל מ-2015 היא משחקת את ציפי אכילס, הסגנית המרשעת של מנהלת בית הספר, בקומדיית המצבים "אלישע" שמשודרת בערוץ הילדים. על תפקיד זה בעונתה הרביעית של הסדרה, זכתה מיכאלי בפרס "השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער" מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. באותו טקס של פרסי האקדמיה לטלוויזיה, הייתה מועמדת גם לפרס "השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית" על גילום דמותה של מליקה בעונה השנייה של הסדרה "איפה אתה חי?", תפקיד שגם אותו שיחקה החל מ-2015.
ב-2016 גילמה את אמו של נורברט, סוכן מוסד שחוזר בזמן על מנת להרוג את ישו בסרט הצרפתי "היהודים" (Ils Sont Partout).
ב-2016 גילמה את הדודה מאשה-צ'וצ'ה במחזה "בזעיר אנפין" על פי ספרו של ירמי פינקוס בתיאטרון גשר ובאותה שנה השתתפה בסרט ההרפתקאות "האוצר מעבר לנהר".
ב-2017 החלה לשחק (לראשונה) בתיאטרון הבימה בהצגה "סיפור אהבה בשלושה פרקים", שם גילמה את תפקיד האמא, גב' ויינברג (לסירוגין עם מיקי קם).
ב-2018 השתתפה בעונה השנייה של "צומת מילר", שם גילמה את דמות אמו של הסוכן של מילר, עופר (גל זייד). באותה שנה השתתפה גם בעונה השנייה של הסדרה "אף פעם לא מאוחר" ברשת 13, לצד נורית גפן, ציפי פינס ושרה'לה שרון.
ב-2018 היא משחקת במחזה "היורשת" מאת גורן אגמון בתיאטרון בית לסין בתפקיד סבתא מלכה. באותה שנה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים. החל מ-2019 משתתפת בסדרה "זה לא הגיל" לצד מירי מסיקה, גפן ברקאי ויעל לבנטל ובסדרה "אבא משתדל" לצד טל פרידמן בתפקיד חנה.

חיים אישיים

ב-1967 נישאה מיכאלי ליורם לייבוביץ', איש ביטוח, ולזוג בן ובת. בשנת 1979 השניים התגרשו. לאחר כמה שנים מיכאלי נישאה לראובן שרוני, אף הוא איש ביטוח. לאחר 16 שנים השניים נפרדו ולאחר מכן חזרו לחיות יחד.
מתגוררת בתל אביב.
מיכאלי היא חברת המועצה הציבורית של ארגון "בצלם".