google/wiki40b huggingface dataset:
הסנאט הירדני

חברי הסנאט

על פי החוקה, מספר החברים בסנאט לא יעלה על מחצית מספר החברים באספת הנבחרים של ירדן. לפני מלחמת העצמאות כיהנו בסנאט עשרה חברים. לאחר המלחמה, לאור ההשתלטות על הגדה המערבית, הורחב הסנאט ל-20 חברים, כאשר המטרה הייתה שיהיו 10 נציגים מעבר הירדן ועשרה מהגדה המערבית. בפועל, מינה עבדאללה באפריל 1950 13 עבר ירדנים ושבעה נציגים מהגדה המערבית. בשנות ה-50 כיהנו בסנאט 20 חברים. בשנת 1973 מנה הסנאט 30 חברים, מחציתם פלשתינאים. בסוף 1974 הקטין חוסיין את מספר הפלשתינאים בסנאט לשבעה. בשנת 1989 הוגדל הסנאט ל-40 חברים.
משך הכהונה של חבר הסנאט הוא ארבע שנים, וניתן למנות אדם למספר כהונות. עד 1955 הייתה הכהונה בסנאט למשך שמונה שנים. 
חברי הסנאט נדרשים לעמוד בכל התנאים הנדרשים מחברי אספת הנבחרים, כמו אזרחות ירדנית ללא אזרחות נוספת, ובנוסף נדרשים להיות בני 40 ומעלה ועומדים בקריטריון של שירות למען רווחת האומה. בתנאי זה עומדים למשל מי שכהנו שתי קדנציות בבית הנבחרים, ראשי ממשלה, שרים ושגרירים. 
חברי הסנאט ממונים על ידי המלך, שלא אחת ניצל את סמכותו למנות, לפטר ולפזר את הסנאט. למשל, באפריל 1950 פיזר עבדאללה את הסנאט, לקראת מינוי סנאט חדש עם ייצוג לגדה המערבית. בנובמבר 1951 פיזר טלאל את הסנאט בגלל שחמישה מחבריו התנגדו למדיניות החוץ שלו.
טריטיום

טְרִיטְיוּם הוא איזוטופ של מימן שגרעינו מכיל פרוטון ושני נייטרונים, כלומר יש לו מסה אטומית של 3. סמלו הכימי של הטריטיום הוא ³H או T‏.
הטריטיום הוא איזוטופ רדיואקטיבי הפולט קרינת בטא נמוכת אנרגיה עד מקסימום אנרגיה של 18 קילו-אלקטרונוולט ובעל זמן מחצית חיים בן 12.2 שנים.
תהליך התפרקות הטריטיום נתון ע"י:
את הטריטיום גילו הפיזיקאים פול הרטק (Paul Harteck), מ.ל. אוליפנט (M.L. Oliphant) וארנסט רתרפורד ב-1934, כאשר הם הפציצו דאוטריום, בגרעיני דאוטריום בעלי אנרגיה גבוהה.
טריטיום נוצר באופן טבעי בשכבות הגבוהות של האטמוספירה כתוצאה מתגובה בין הקרינה הקוסמית ואוויר. כמו כן טריטיום נוצר כתוצאה מתגובות גרעיניות בכורים לייצור חשמל וכן מפיצוץ פצצות גרעין. ניתן ליצור טריטיום גם מפירוק ⁶Li בכורים גרעיניים המיועדים לכך.
השימוש העיקרי בטריטיום הוא בפצצות גרעיניות, בהן הוא משמש כ'נפץ' לתגובה התרמו-גרעינית. כמו כן, הוא משמש במדעי החיים כסמן גרעיני למחקר ביוכימי. התמרת המימן שבתרכובת מסוימת, המהווה חומר מוצא לתגובה הביוכימית הנחקרת, בטריטיום, תאפשר לנטר את הצטברות החומר ברקמות, בתאים, ובאברונים מסוימים, באמצעות מדידת עוצמת קרינת הבטא הנפלטת מהם בפרקי זמן קצובים.
שימוש נוסף בטריטיום הוא כמקור אנרגיה להתקנים פולטי אור במקומות בהם לא ניתן לשלב סוללות או מקור חשמל אחר. הקרינה המתפרקת בדעיכת הטריטיום נבלעת בחומרים פלואורסצנטיים ומעוררת אותם לרמות אנרגיה גבוהות. פליטת הקרינה מחומר פלואורסצנטי נעשית בתחום האור הנראה וכך ניתן לייצר שלטים זוהרים מסוגים שונים (וסתים, מכשירי מדידה שונים כגון מדי לחץ, שעוני יד, שלטי סימון, וכן כוונות לילה לרובים) ללא מקור חשמל.
מיירה הס

חייה

מיירה הס נולדה בלונדון למשפחה יהודית ולמדה באקדמיה המלכותית למוזיקה אצל טוביאס מאהטאי. הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1907, בנגינת הקונצרט הרביעי לפסנתר מאת בטהובן בניצוח סר תומאס ביצ'ם. לאחר זאת יצאה למסע הופעות בבריטניה ובאמריקה הצפונית. 
פרסום רב יותר קנתה בשנות מלחמת העולם השנייה. כיוון שכל אולמות הקונצרטים נסגרו, אירגנה מיירה הס סדרת קונצרטים לשעת צהריים בנשיונל גאלרי, וברבים מהם ניגנה בעצמה. לאות הוקרה על הקונצרטים האלה הוענק לה תואר הכבוד Dame בשנת 1941.
הס נודעה בעיקר במוצרט, בטהובן ושומאן, אבל היה לה רפרטואר רחב, החל בדומניקו סקרלטי וכלה ביצירות בנות זמנה. היא ניגנה בביצוע בכורה הן את הסונטה לפסנתר והן את הקונצרטו לפסנתר של האוורד פרגוסון. כמו כן הרבתה לנגן מוזיקה קאמרית וניגנה בדואו פסנתר עם דודניתה, איירין שארר.
פרי עבודתה המפורסם הוא עיבוד לפסנתר של הפרלוד הכוראלי "Jesu, bleibet meine Freude" מתוך הקנטטה מס' 147 של יוהאן סבסטיאן באך, Herz und Mund und Tat und Leben.
רומי נוימרק

ביוגרפיה

נוימרק היא התינוקת הראשונה שנולדה בישראל כתוצאה של הפריה חוץ-גופית. גדלה בעמק חפר. אביה, כדורסלן העבר גבי נוימרק, נפטר כשהייתה בת 18.
בשנת 2000 התגייסה לגלי צה"ל והגישה תוכניות רבות, כגון "בוקר טוב צה"ל", "קולה של אמא", "גל עברי ירוק" ורצועות מוזיקה יומית. לאחר שירותה, סיימה בהצטיינות תואר ראשון בספרות ולימודים כלליים במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, וכן בעלת תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבדה ככתבת תרבות באתרים nrg מעריב ווואלה!.
באוגוסט 2008 הצטרפה ל"חדשות עשר" כמגישה ועורכת מבזקים. ב-2009 החלה להכין כתבות תרבות עבור המהדורה המרכזית. מאז אמצע 2013, בימי ראשון-חמישי הגישה נוימרק בשעה 19:00 מבזק חדשות בן כ-10 דקות. מאוגוסט 2014, הגישה אחת לשבוע את התוכנית "היום שהיה".
במקביל לעבודה ב"חדשות עשר", נוימרק המשיכה להגיש תוכניות בגלי צה"ל, כולל "סופשבוע רגוע", ובנוסף, הנחתה קבוצות בארגון "LEAD" לפיתוח מנהיגות צעירה בישראל.
החל מ-21 במאי 2017 היא מגישה בכאן 11 מדי יום חול, בשעות 22:30–23:00, את מהדורת סיכום חדשות היום, "חדשות הלילה". בנוסף, היא מגישה, מדי פעם, את חדשות הערב בערוץ כמגישה-מחליפה.
בן זוגה של נוימרק הוא השחקן רן בכור. השניים הורים לבן ומתגוררים בירושלים.
עמנואל רקמן

מנחם עמנואל רקמן (באנגלית: Emanuel Rackman;‏ 1910 - 1 בדצמבר 2008) היה רב, פרופסור, ממייסדי אוניברסיטת בר-אילן ונשיאה הרביעי.

ביוגרפיה

רקמן נולד באולבני, ניו יורק לאביו הרב דוד רקמן שהוסמך לרבנות מידי הגדולים שברבני ליטא וכיהן כרב בפאר רוקאוואי, ולאימו ינה בתו של הגביר ישראל מנישביץ. למד תורה מאביו ובישיבה יוניברסיטי. למד משפטים באוניברסיטת קולומביה והוסמך כעורך דין. בנוסף לכך למד פילוסופיה. משנכנסה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה התנדב לצבאה, וביקש לשרת כעורך דין, אולם שלטונות הצבא, שהכירו במחסור ברבנים צבאיים אורתודוקסיים, דרשו ממנו לשמש כרב והוא נעתר לבקשה. כרב צבאי בחיל האוויר של ארצות הברית הוא עשה נפשות ליהדות בקרב צעירים יהודים אמריקאים חילוניים והגיע לדרגת קולונל.
כיהן כפרופסור בישיבה יוניברסיטי שבעיר ניו יורק, מ-1946 שימש כרב בקהילת "שערי תפילה" בפאר-ראקאוואי שבניו יורק ובהמשך גם רבו של בית הכנסת שבשדרה החמישית שבמנהטן. היה נשיא מועצת הרבנים של ניו יורק ובהמשך גם נשיא מועצת הרבנים (האורתודוקסיים) של ארצות הברית (RCA).
בשנת 1956 השתתף במשלחת רבנים שבקרה במדינות מזרח אירופה ודווחה בהרחבה על היהודים במדינות השונות. היה פעיל בתנועה הציונית ובשנת 1966 צורף להנהלה הציונית.
בשנות החמישים של המאה העשרים הקים רקמן את אוניברסיטת בר-אילן בצוותא עם פרופסור פנחס חורגין. היה בחבר הנאמנים של האוניברסיטה מ-1955. בשנים 1977 עד 1986 היה נשיא האוניברסיטה ולאחר מכן נעשה נגיד האוניברסיטה, תפקיד בו שימש עד לפטירתו.
בשנות התשעים ניסה להקים בניו יורק בית דין שיתיר עגונות.
גישתו המחקרית, אותה גם יישם כמחנך, הייתה הימנעותו מפלפול מיותר, ונקיטתה של גישה ישירה של הבנת הסוגיה מתוך יסודותיה ההגיוניים. הוא שילב במחקרו את שלוש הדיסציפלינות אותן רכש בלימודיו: הלכה, משפט, ופילוסופיה ומיזגן לכדי מיקשה אחת בחוקרו את ההלכה היהודית. הוא הושפע עמוקות מהרב יוסף דוב סולובייצ'יק, בגישתו ההומניסטית, שהתאפיינה בשילוב מדע ותורה.
כיום פועל באוניברסיטת בר-אילן מרכז רקמן לקידום מעמד האשה ע"ש רות ועמנואל רקמן.
בשנת 1988 נמנה עם מדליקי המשואות בטקס פתיחת יום העצמאות ה-40.
וילחיבצי

היסטוריה

עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בברית המועצות.

יהודי וילחיבצי

יהודים התיישבו במקום בתחילת המאה ה-18 ובשנת 1768 היו בכפר 11 משפחות יהודיות. הקהילה היהודית הוקמה רשמית בשנת 1830 אז גרו בכפר 63 יהודים. לקהילה היו בית כנסת ובית עלמין
בשנת 1941 גורשו מספר משפחות ללא אזרחות הונגרית ונרצחו באזור קמניץ-פודולסקי, בשנת 1944 נשלחו יתר היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ.
שנות ה-60 של המאה ה-2

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גן הזיכרון כפר סבא

גן הזיכרון וחלקת מגורשי יפו, הידוע בקיצור כגן הזיכרון, הוא בית קברות, אתר הנצחה וגן ציבורי בכפר סבא. באתר עצים ותיקים רבים וביניהם עץ אקליפטוס שנמצא בתצלום אוויר משנת 1946 ועדיין עומד עד היום בסמוך לקברי מגורשי יפו. הגן נמצא בדרום מזרח כפר סבא בין הרחובות ויצמן מצפון, רבקה גובר ממזרח, חטיבת הראל מדרום והעמק ממערב.

הקמה ותכנון

גן הזיכרון תוכנן על ידי ליפא יהלום ודן צור חתני פרס ישראל לאדריכלות (1998). יהלום וצור תכננו את גן הזיכרון כך שיהיה גן ציבורי, אתר הנצחה ובית קברות כאחד.

חלקי הגן ותפקידיו

הגן משלב בית קברות ובו חלקת מגורשי יפו אשר נפטרו במהלך הגלייתם, חלקה ובה קבורים ותיקי היישוב, ובית קברות צבאי ובו קבורים מתקופת היישוב ועד היום הזה. באתר אנדרטת זיכרון  לחללי מערכות ישראל, וגן ציבורי.

אירועים היסטוריים

בשנת 1917 הוצא צו עות'מאני על ידי ג'מאל פחה הקובע כי כל יהודי ללא הבדל נתינות חייב לעזוב את יפו תל אביב בגלל כוונות האנגלים לכבוש את ארץ ישראל. כפר סבא ופתח תקווה היו חלק מנפת צפון בהם לא חלה הפקודה, ולכן היו יעד ההגירה של תושבי תל אביב ויפו שגורשו. אל כפר סבא הגיעו כאלף פליטים והיישוב לא היה יכול לתת קורת גג למספר כל כך גדול. הפליטים מצאו מקלט בחורשות ובמבנים מאולתרים כגון בתי חמר וסוכות מענפי אקליפטוסים. התנאים הקשים שבהם חיו המגורשים הובילו למגפות כינים ולמגפת טיפוס שמהן נפטרו רבים מהמהגרים. לאחר שמונה חודשים בהם המהגרים שהו בכפר סבא ובפתח תקווה, בוטל הצו ומי מבין המגורשים ששרד את המגפות חזר לביתו. המגורשים שמתו בגלל המגפות נקברו בגן הזיכרון.
Living for Love

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מדונה, תומאס פץ, מורין מקדונלד, טובי גד ואריאל רכטשייד, והופק על ידי מדונה, דיפלו אריאל רכטשייד. על השיר הקדישה מדונה ראיון שלם, שבו דיברה על כל דבר הפקת וכתיבת השיר, ועל למה הוא נבחר להיות הסינגל הפותח מתוך האלבום.
גירסת הדמו של השיר דלפה לאינטרנט בדצמבר 2014, לצד שאר שנים עשר שירי האלבום, Rebel Heart. ב-20 בדצמבר 2014, שם האלבום אושר כ-"Rebel Heart", והפך לזמין בהזמנה מראש באייטונס, יחד עם שש רצועות, כולל השיר עצמו. מדונה אמרה כי השירים נועדו להיות "מתנה מוקדמת לחג המולד". במקור, השיר היה אמור לצאת ביום האהבה. עם זאת, בשל הדליפה של חלקים מהשירים, תאריכי יציאת האלבום והשירים הקודמו. היא המשיכה ואמרה כי: "היא מעדיפה שהמעריצים שלה ישמעו את הגרסאות המלאות של מהשירים מאשר את החלקים שהודלפו לאינטרנט."

וידאו קליפ

בדצמבר 2014, המנהל של מדונה, גיא אוסרי, הודיע כי ווידאו קליפ רשמי עבור השיר עתיד לצאת בתחילת פברואר 2015. הקליפ צולם ובוים על ידי הצמד הצרפתי ז'וליין צ'וקארט וקמיל היריגווין, יחד עם ג'יי.ג'יי., והכוריאוגרפיה נעשתה על ידי מייגן לוסון. מדונה בעצמה אף הקדישה ראיון נוסף שבו היא מספרת את משמעות הקליפ, ואת הרקע שלו.
הקליפ מציג את מדונה כמנהלת בקרקס, שבו היא לובשת בגדים שעוצבו עבור הקליפ. לאורכו של הקליפ ניתן לראות דמויות משונות, כשזוג קרניים לראשן. באחד מן הקטעים מדונה אוחזת באחת מהדמויות, תופסת לה בקרניים, והיא מטיחה את מדונה באוויר. לבסוף, מדונה מכה דמות נוספת, ובעת ריחוק המצלמה מן הבמה ניתן לראות את כל הדמויות שרועות מסביב למדונה, ואותה מנופפת לשלום אל הקהל.
הקליפ זכה להצלחה רבה, ונכון לדצמבר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על כ-30 מיליון צפיות.
דיאנדרה ג'ורדן

ראשית חייו

ג'ורדן נולד ביוסטון שבטקסס, ולמד בתיכון אפיסקופלי בעיר. בשנתו השלישית בתיכון רשם ממוצעים של 16.5 נקודות, 14.0 ריבאונדים ו-7.0 חסימות למשחק, ובארבע שנותיו במדי קבוצת הכדורסל של התיכון נבחר פעמיים לחמישייה המצטיינת במדינה.

קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים, נרשם ג'ורדן ללימודים כלליים באוניברסיטת טקסס A&M, והחל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת "ביג 12" של ה-NCAA.
בעונת הפרשמן שותף ג'ורדן ב-35 משחקים, בהם הוביל את הקבוצה עם 6.0 ריבאונדים ו-1.3 חסימות, והוסיף 7.9 נקודות למשחק. הוא סייע לקבוצתו להעפיל לטורניר אליפות החטיבה, הודחה בחצי הגמר מול אוניברסיטת קנזס. בטורניר אליפות המכללות ניצחה הקבוצה בסיבוב הראשון את אוניברסיטת בריגהם יאנג, אך בסיבוב הבא, בשלב רבע גמר הטורניר האזורי הפסידה בתוצאה 51-49 ל-UCLA.

לוס אנג'לס קליפרס

לאחר שנה אחת בלבד במכללות, העמיד עצמו ג'ורדן לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2008, ונבחר במקום ה-35 על ידי לוס אנג'לס קליפרס. בעונת הרוקי שלו, שימש ג'ורדן כמחליפו של מרקוס קמבי, מתחת לסלים. הוא שותף ב-53 משחקים, בהם עלה בחמישייה ב-13, וקיבל קרדיט מועט כשעלה לשחק 14.5 דקות בממוצע, בהן רשם 4.3 נקודות ו-4.5 ריבאונדים. הקליפרס סיימו את העונה עם 19 ניצחונות בלבד מול 63 הפסדים והיו לאחת הקבוצות החלשות בליגה.
בעונתו השנייה בליגה, עונת 2009/2010, עזב קמבי את המועדון וכריס קיימן תפס את מקומו כסנטר הפותח. ג'ורדן שותף ב-70 משחקים, בהם עלה ל-16.2 דקות ותרם 4.8 נקודות ו-5.0 ריבאונדים. הוא סייע לקבוצתו לסיים במאזן טוב יותר של 29 ניצחונות מול 53 הפסדים, ובמקום ה-12 במערב, שאינו מוביל להעפלה למשחקי הפלייאוף.
לקראת עונת 2010/2011 שב בלייק גריפין מפציעה שהותירה אותו מחוץ למגרשים בכל העונה הקודמת. ג'ורדן החל להוות בורג משמעותי יותר בקבוצה, כשהפך לשחקן חמישייה ופתח ב-66 משחקים בהם תרם 7.1 נקודות ו-7.2 ריבאונדים והיה לחוסם המצטיין של קבוצתו עם 1.8 למשחק. הקליפרס סיימו את העונה עם 32 ניצחונות, אך פעם נוספת לא העפילו למשחקי הפלייאוף.
בעונת 2011/2012, שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת השחקנים, עלה ג'ורדן בחמישייה הפותחת בכל 66 משחקי העונה הסדירה. עם הגעתו בטרייד של כריס פול תמורת קיימן, אריק גורדון ואל פארוק אמינו, הפכה הקליפרס לכוח משמעותי יותר בליגה. ג'ורדן תרם 7.4 נקודות, 8.3 ריבאונדים והיה פעם נוספת לחוסם המצטיין של קבוצתו עם 2.0 למשחק. הוא סייע לקבוצתו לסיים את העונה עם 40 ניצחונות מול 26 הפסדים בלבד, ובמקום החמישי במערב. במשחקי הפלייאוף גברה הקליפרס על ממפיס גריזליס בשבעה משחקים בסיבוב הראשון, והודחה בסיבוב השני בסוויפ של 4-0 מול סן אנטוניו ספרס. ג'ורדן פתח בחמישייה בכל 11 המשחקים, ותרם 4.5 נקודות ו-5.3 ריבאונדים בלבד למשחק.

דאלאס מאבריקס

בקיץ 2018 חתם ג'ורדן על חוזה בדאלאס מאבריקס, לאחר 10 עונות עם הקליפרס.

ניו יורק ניקס

בפברואר 2019, לאחר כחצי עונה בדאלאס, הועבר לניו יורק ניקס יחד עם דניס סמית', וסלי מת'יוז ושתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לקריסטפס פורזינגיס, טים הארדוויי, קורטני לי וטריי ברק.

ברוקלין נטס

ב-6 ביולי 2019 חתם על חוזה בברוקלין נטס.

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
המדבר הסורי

המדבר הסורי (בערבית: بادية الشام), ידוע גם בשם המדבר הסורי-ערבי, הוא אזור המתאפיין בשילוב של מדבר וערבות המתפרס על שטח של כ-500,000 קמ"ר בצפון חצי האי ערב בשטחה של סוריה. המדבר מתאפיין באזורים סלעיים וברובו שטוח וכמעט ללא אזורי דיונות.

גאוגרפיה

המדבר הסורי מכסה חלקים מטורקיה, סוריה, עיראק, ירדן וערב הסעודית. הוא גובל עם נהר עאסי במערב ובנהר פרת במזרח, בצפון גובל המדבר עם אזורי צמחייה פוריים ובדרום נמשך עד אזורי המדבריות הדרומיים של חצי האי ערב. אזור העיר דמשק, שנמצאת בתחום המדבר הסורי, נחשב לנווה מדבר. תצורת נוף ייחודית במדבר הסורי נמצאת באזור הר הדרוזים, המהווה רמה געשית אשר מתאפיינת בזרמי לבה שפרצו בעבר אל פני השטח. חלקו הדרומי של המדבר הסורי נקרא אל-חאמד (Al-Hamad). המדבר הסורי מהווה בית גידול לאוגר הסורי.

היסטוריה

מבחינה היסטורית היה המדבר הסורי מיושב על ידי שבטים בדואים. שבטים רבים עדיין מתגוררים באזור כשרובם שוכנים בעיקר בערים וביישובים שנבנו בקרבת נאות מדבר. ברחבי המדבר הסורי נמצאו כ-12,000 כתובות שנכתבו בניב ערבי-צפוני מיוחד. כתובות אלה נחקקו בסלעים על ידי בדואים יודעים קרוא וכתוב ומתוארכים על ידי הארכאולוגים לתקופה שבין המאה ה-1 - המאה ה-4 לספירה. 
ב-1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, החל הצבא העות'מאני, בהוראת הממשלה, בגירוש מיליון וחצי ארמנים מאסיה הקטנה למדבר הסורי. אלה ששרדו את צעדות הגירוש רוכזו בכ-25 מחנות, בהם מתו ברוב המקרים מרעב או מקור.
במהלך מלחמת עיראק שימש המדבר הסורי כקו הספקה עיקרי למורדים העיראקיים. חלקו המזרחי של המדבר, המצוי כיום במחוז אל-אנבר שבעיראק, הפך למעוז המורדים הסוניים לאחר נפילת העיר פלוג'ה לידי כוחות הקואליציה לאחר הקרב השני על פאלוג'ה (7 בנובמבר - 23 בדצמבר 2004). לכל אורך מלחמת עיראק שימש המדבר הסורי כאחר הנתיבים המרכזיים להברחת ציוד הספקה ולחימה בשל מיקומו הנוח לאורך הגבול הסורי.
פעמונים

פעמונים אירגון חסד הוא עמותה החותרת למציאות שבה המשפחות בישראל מנהלות חיים כלכליים מאוזנים ואחראיים בדרך ישרה, מציאות שתסייע לבניית חוסן כלכלי וחברתי. הארגון נוסד בשנת 1997 ונרשם כעמותה בשנת 2002.
פעמונים חותר לשיתוף פעולה עם ארגונים נוספים מהמגזר השלישי, כולל מוסדות וולונטריים וארגונים ללא כוונות רווח (מלכ"רים), ועם גופים במגזר הציבורי והעסקי.

תהליך הליווי וההדרכה למשפחות

השירות של ארגון פעמונים מיועד לכלל הציבור, מתוך גישה שלפיה פיתוח מיומנויות להתנהלות כלכלית נכונה הוא כלי חיוני העשוי לתרום לכל משפחה. עם זאת, השירות של פעמונים מותנה במוטיבציה וברצון המשפחה לקבל סיוע ולבצע תהליך של שינוי, בנכונותה לשתף פעולה תוך שקיפות מלאה ובקיומה של הכנסה קבועה או פוטנציאל ומאמץ מוכח ליצירת הכנסה קבועה. 
המשפחה נמצאת במרכז תהליך העבודה של פעמונים. פנייתה היא הבסיס למתן השירות, והתקדמותה בתהליך ההבראה הכלכלית נעשית בסיוע צמוד של פעמונים. על מנת שהשירות יהיה נגיש לכלל האוכלוסייה ניתן הליווי האישי ללא תשלום.
השירות למשפחות הפונות נעשה על ידי מתנדבים. עקרון ההתנדבות תורם לפיתוח אחריות הפרט בקהילה לזולת, מסייע להירתמות המשפחה לתהליך ההבראה ומאפשר סיכויי הצלחה גבוהים יותר. נוסף על כך, ההתנדבות מאפשרת הגדלה של היקף הפעילות והפצת העקרונות והערכים של פעמונים. בקרב קהלים ואוכלוסיות רבות ומגוונות.

סדנאות והרצאות

פיתוח תחום הסדנאות וההרצאות בארגון החל בשנת 2007 כאשר הקימו בפעמונים אגף בשם פהמ"ון ("פעילות הדרכה מונעת"), מתוך ההבנה שחלק משמעותי בהתמודדות עם הבראת משקי הבית מגיע כבר בשלב המניעה. 
הסדנאות וההרצאות מותאמות לכל קבוצה החל מנוער ועד לגיל השלישי. כמו כן הארגון מעביר סדנאות והרצאות בכלכלת המשפחה לגופים עסקיים.

למידה והתייעלות

פעמונים מפעילה יחידת מחקר ופיתוח העוסקת בלמידה שוטפת של תהליכי ליווי המשפחות, ומפתחת כלים חדשניים המשמשים את המלווים בעבודתם השוטפת.
בית פאצי

בית פאצי (באיטלקית: Pazzi) הייתה משפחת אצולה טוסקנית, שעסקה בעיקר בבנקאות במהלך המאה ה-14 וה-15 בפירנצה.
הם ידועים בעיקר בשל "מזימת פאצי", שבה ניסו בני המשפחה להתנקש בחייהם של שניים מראשי המשפחה היריבה בשליטה על פירנצה, משפחת מדיצ'י. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה את פרנצ'סקו סלוויאטי, הארכיבישוף של פיזה, שצידד במשפחת פאצי. האפיפיור סיקסטוס הרביעי, שתמך במשפחת פאצי, הכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י והטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה. תגובתם של אנשי פירנצה, שהיו ברובם תומכי מדיצ'י, הייתה קשה והמשפחה ברחה מן העיר.
אנדראה ד'פאצי היה גם מצנט אשר מימן בין היתר את בנייתו של משכן הפרנציסקנים בבזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, הידוע לעיתים כ"קפלת פאצי" (1442–1444), על ידי פיליפו ברונלסקי.
שם המשפחה נובע מטענתם כי הם מצאצאי "פאצו" (Pazzo, "המשוגע"), חייל שהיה בין הראשונים לעלות על חומות ירושלים במסגרת המצור על ירושלים ב-1099 במסגרת מסע הצלב הראשון. על פי המסורת, פאצו הביא עמו לפירנצה אבן מכנסיית הקבר. אנשי פירנצה נהגו להעניק לאיש משפחת פאצי את הכבוד בהדלקת אש מאבן זו ביום שבת הקדוש שלפני חג הפסחא, שתועבר לאש מזבח הקתדרלה של פירנצה ומשם תועבר אש לכל פירנצה. ביום למחרת, חג הפסחא, יודלקו זיקוקים מטיל בצורת יונה שיעבירו את האור לכל העיר. את "מזימת פאצי" יזם יאקופו דה פאצי (1421-1480) שהיה גם ראש המשפחה, הוא רקם ובצע את הקנוניה יחד עם קרובי משפחתו, נזירים ומהפכנים אחרים.
באייר

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1863 בברמן, כיום פרוור של וופרטל על ידי הכימאי פרידריך באייר ושותפו יוהאם פרידריך וסקוט. בשנת 1904 עוצב סמלה של החברה "צלב באייר", המילה "באייר" כתובה משמאל לימין ומלמעלה למטה, כאשר האות Y האמצעית משותפת וה"צלב" מוקף בעיגול. 
ב-1898 החלה החברה לשווק את הכימיקל diacetylmorphine כתרופה נגד שיעול תחת השם המסחרי "הרואין". שנה לאחר מכן החלה החברה לשווק חומצה אצטילסליצילית, תחת השם המסחרי "אספירין". שני החומרים, שהיו ידועים עוד קודם, סונתזו על ידי פליקס הופמן ב-1897 בתהליך שאיפשר ייצור תעשייתי. 
בשנת 1904 רכשה באייר פטנט לייצור התרופה פנוברביטל ושיווקה אותה כתרופת הרגעה תחת השם "ורונל". רק ב-1912 התגלו תכונותיה האנטי-אפילפטיות, ומאז שווקה בשם "לומינל". הייתה זו התרופה האנטי-אפילפטית הראשונה והנפוצה ביותר בעולם. 
ב-1916 פותחה התרופה סוראמין, המשמשת לטיפול במחלת השינה ובמחלות נוספות הנגרמות על ידי פרוטיסטים מהסוג טריפאנוזומה (Trypanosoma), וכן בעיוורון הנהרות (אונכוצריאזיס), מחלה הנגרמת על ידי התולעת Onchocerca volvulus, כיוון שלתרופה הייתה חשיבות למאמץ המלחמתי בזירה האפריקנית במלחמת העולם הראשונה, נוסחתה נשמרה בסוד והיא פורסמה רק ב-1924. 
ב-1925 נרכשה באייר על ידי אי גה פארבן, חברת הכימיה הגדולה בעולם באותם ימים. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 עבד צוות בראשותו של גרהרד דומק במטרה לייצר תרופה אנטיביוטית סינתטית שניתן לייצר ולהפיץ בשימוש נרחב. תוצאת המחקר, עליו זכה דומק בפרס נובל לרפואה לשנת 1939, הייתה התרופה פרונטוסיל, מבוססת סולפונאמיד, התרופה האנטיביוטית הראשונה בשימוש נרחב.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה באייר, יחד עם חברת האם שלה, אי גה פארבן, חלק ממכונת המלחמה הנאצית. במפעליה יוצר נשק כימי כמו גם ציקלון בה, ששימש להשמדה בתאי הגזים במחנות ההשמדה, והיא עשתה שימוש בעובדי כפייה במפעליה הכימיים ליד אושוויץ וסייעה לניסוייו של יוזף מנגלה.
לאחר המלחמה ומשפט אי גה פארבן, פירקו בעלות הברית את תשלובת אי גה פארבן, ובאייר הוקמה מחדש כחברה עצמאית, תוך שהיא "יורשת" רבים מנכסיה של חברת האם שלה. רק ב-1995 הביעה הנהלת החברה חרטה על פעולותיה במלחמת העולם השנייה והכירה באחריותה, במסגרת מסר שמסר המנכ"ל שלה לאלי ויזל.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 חקרה החברה את נושא בדיקות ההיריון על מנת לפתח ולספק ערכת בדיקה ביתית. הערכה שפותחה, פרימודוס (Primodos), כללה לקיחת גלולה, לאחר מספר שנות שימוש הואשמה גלולה זו בגרימת מומים מולדים ושיווקה הופסק באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20. עם זאת, מחקרים שפורסמו ב-2014 לא הצליחו להכריע האם היה ממש בטענות אלה.
ב-1992 החלה באייר לשווק סטטין לוויסות רמת הכולסטרול תחת השמות המסחריים בייקול (Baycol) וליפוביי (Lipobay). אולם לאחר 52 מיתות של חולים שנטלו את התרופה התברר כי אחת מתופעות הלוואי שלה היא תמס שריר שגרם לאי-ספיקת כליות. הדבר הוביל לביטול שיווקה של התרופה ב-2001 ולצל כבד על החברה.
ב-2004 רכשה Bayer HealthCare AG את עסקי התרופות ללא מרשם של הופמן לה רוש, וב-2014 רכשה מחברת מרק מספר מותגים, בהם Scholl ("שול", מוצרים לכף הרגל). בספטמבר 2016 הגיעה החברה להסכם לרכישת חברת הזרעים האמריקאית מונסנטו תמורת 66 מיליארד דולר.
קיארה מרגריטה קוצולאני

חייה

משפחת קוצולאני הייתה משפחה מילאנזית עשירה. נראה שקיארה מרגריטה קיבלה הכשרה מוזיקלית מקיפה לפני שנכנסה למנזר בשנת 1619, כשהגיעה לפרקה.
ארבע יצירותיה המוזיקליות יצאו לאור בין 1640 ל-1650, מועד הוצאתה לאור של "ערביות", שהיא אולי יצירתה היחידה המוכרת ביותר. כמו כן כתבה מיסה לחג הפסחא. 
כאם מנזר הגנה על המוזיקה של הנזירות, שהייתה נתונה למתקפה מצד הארכיבישוף אלפונסו ליטה. איש הדת הבכיר רצה להכניס בנוהלי המנזר תיקונים, שכללו הגבלה של עיסוק הנזירות במוזיקה וקשרים אחרים עם העולם החיצון. חששותיו של הארכיבישופ מצאו חיזוק בדין וחשבון הנלהב של פיליפו פיצ'ינלי ב-Ateneo dei letterati milanesi (מילאנו 1670), שמצא, כי "הנזירות של סנטה ראדגונדה במילאנו מחוננות בכשרונות מוזיקליים נדירים ומיוחדים כל כך במינם, שאפשר לראות בהן את מיטב הזמרות של איטליה. הן עוטות גלימות של בנדיקטיות קאסיניות (גלימות שחורות) אך לכל המאזין לשירתן הן נדמות כברבורים צחורים ומלודיים, הממלאים את הלבבות בפליאה ואת הלשונות בשבחיהן. בין האחיות הללו, דונה קיארה מרגריטה קוצולאני היא הזוכה בשבח הרם והנישא מכולן, קיארה (לובן צח) בשמה אך עוד יותר מכך במעלותיה ומרגריטה (פנינה) על שום אצילות המצאתה היחידה במינה והמצוינת...".
בתקופת פעילותה של קוצולאני פעלו במנזרי מילאנו עוד שלוש מלחינות נזירות - רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה רוסקה וקלאודיה ססה.
דונה קיארה מרגריטה קוצולאני נעלמת מרשימות המנזר אחרי 1676. ההוצאה המודרנית הראשונה של מכלול המוטטים שלה, לקול אחד עד חמישה קולות וקונטינואו, נערכה על ידי רוברט ל. קנדריק, 1998 ISBN 978-0-89579-402-4 .
סוציאליזם ליברטריאני

סוֹצְיָאלִיזְם לִיבֶּרְטַריָאנִי או סוציאליזם חירותני (Libertarian socialism) היא קבוצת פילוסופיות פוליטיות אשר דוגלות ביצירת חברה ללא היררכיות פוליטיות, כלכליות או חברתיות. לפי תפיסה זו השוויון והחופש במדינה יושגו באמצעות ביטול מוסדות קפיטליסטיים שונים או מוסדות אשר נמצאים בבעלות פרטית (או מוסדות אותם תומכי הסוציאליזם הליברטריאני ראו כבלתי חוקיים) אשר בעלי שליטה באמצעי הייצור של המדינה על מנת שהשליטה הישירה באמצעי הייצור הללו תהיה משותפת למעמד העובדים ולחברה כולה.
בעוד שסוגים רבים של גישות סוציאליסטיות נוטות להדגיש את תפקידה של המדינה או המפלגה בקידום ההלאמה של המדינה את השליטה בתשתיות הכלכליות ובהנדסה החברתית, תומכי הסוציאליזם הליברטריאני מדגישים דווקא את תפקידיהם של האיגודים המקצועיים, מועצות העובדים, הרשות המקומיות, אסיפות האזרחים ודרכי פעולה לא בירוקרטיות נוספות בהן מתקיים פיצול סמכויות. רוב תומכי הסוציאליזם הליברטריאני מתנגדים למוסד המדינה אותו הם רואים כמעוז הגורמים הקפיטליסטים במדינה.
פילוסופיות פוליטית נפוצות אשר מתוארות כסוציאליזם ליברטריאני כוללות סוגים שונים של פילוסופיות אנרכיסטיות (בעיקר אנרכו-קומוניזם, אנרכיזם קולקטיביסטי, אנרכו-סינדיקליזם, צורות שונות של הדדיות, צורות שונות של אנרכיזם אינדיבידואליסטי ואקולוגיה חברתית). כותבים אחדים משתמשים בתיאור הסוציאליזם הליברטריאני כמונח נרדף לאנרכיזם.
המונח "סוציאליזם ליברטריאני" הוטבע לראשונה על ידי המהפכן הצרפתי ג'וזף דה-ז'אק (Joseph Dejacque) באמצע המאה ה-19 משום שהבין את הקונוטציות השליליות של המונח אנרכיזם בתודעה הרווחת ועל כן רצה להדגיש את האספקטים החיוביים הטבועים באידאולוגיות האנרכיסטיות.