Walk of Ideas

Walk of Ideas הוא השם הרשמי שניתן לתערוכה בה סדרה של שישה פסלים שהוצבו בברלין, ממרץ 2006 למשך תקופה של כשבעה חודשים. הפסלים תוכננו כחלק מההכנות של גרמניה למשחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 2006 אותם היא אירחה, והם היו חלק מרכזי באירועי Welcome To Germany - Land of Ideas ("ברוכים הבאים לגרמניה, ארץ הרעיונות"), כאשר טקסי הסרת הלוט מעליהם סוקרו בהרחבה בכלי התקשורת הבינלאומיים.
מטרת התערוכה הייתה להציג בפני התיירים שהגיעו לגרמניה לרגל משחקי גביע העולם בכדורגל באותה שנה את נכסי התרבות ההיסטוריים של גרמניה, ואת החדשנות והמקוריות ברעיונות של האנשים שחיו בה.
מרבית הפסלים מוקמו לאורך אונטר דן לינדן, שדרה ששימשה בעבר כמרכזה ההיסטורי של ברלין; ובין היתר בכיכר בבל (בֶּבֶּל-פלאץ), בה שרפו הנאצים בשנת 1933 יצירות של סופרים 'מנוונים', בהם יהודים, קומוניסטים והומוסקסואלים, ובסמוך לשער ברנדנבורג המהווה את אחד מסמליה החשובים ביותר של ברלין.

רקע והכנות

נשיא גרמניה באותה העת, הורסט קלר, הגה את פרויקט "Land of Ideas" ודחף לקיומו. את תערוכת הפסלים מימנה ואירגנה הממשלה הגרמנית, בשותפות עם מספר חברות תעשייה ותקשורת גרמניות, שיוצגו על ידי ארגון התעשייה הגרמני.
בתערוכה מוצגים פסלים של רעיונות שנהגו לפני עשרות או מאות שנים, אך הם עדיין רלוונטיים כיום.
הפסלים יוצרו מחומר פלסטי חדשני שפיתחה חברת BASF ("באסף") הגרמנית, קונצרן כימיקלים מהגדולים בעולם, תחת השם המסחרי "Neopor" ("נאופור"). יותר ממאה איש עבדו על תכנון והרכבת הפסלים, תחת הדרכתה של החברה הגרמנית EDAG Engineering + Design AG ("אדאג") המתמחה במתן פתרונות הנדסיים. עלות כל פסל הייתה בין 300,000 - 350,000 אירו.
"המכון הטכנולוגי להנדסת מערכות תוכנה על שם הסו פלטנר" שבאוניברסיטת פוטסדאם, גרמניה, פיתח את התוכנה המיוחדת LandXplorer כדי לאפשר צפייה וירטואלית ממבט טיסה באתרים שבהם ממוקמים הפסלים.
סוכנות הפרסום הגרמנית "Scholz & Friends" ("שולץ וחברים") נטלה חלק בעיצוב שלושה מן הפסלים בתערוכה, והייתה אחראית על עיצוב הסמלילים, וניהול מסע הפרסום של כל פרויקט "Land of Ideas" בתקשורת. מסע הפרסום זכה בפרס "Politikaward" לשנת 2006.

נעלי הכדורגל

ב-10 במרץ נחשף הראשון לציבור. פסל זה נקרא בשם נעלי הכדורגל החדשניות (Innovative Football Boots), והוא הוצב בפארק שפרבוגן, מול ברלין האופטבנהוף, תחנת הרכבת הראשית של ברלין. אורכו של הפסל הוא 12 מטר, גובהו המרבי 5 מטר, ומשקלו כ-20 טון. לאחר הסרת הפסל בספטמבר 2006 הוא הועבר לדרום אפריקה שאירחה את  אליפות העולם בכדורגל לשנת 2010.
הפסל מציג את נעלי הכדורגל המהפכניות שתוכננו על ידי אדולף "אדי" דסלר, מייסד אדידס, בשנת 1953, בעיירה הקטנה הרצוגנאוראך שבבוואריה. לנעליים הללו הייתה אחיזה מוצקה בקרקע הרכה אף כשהייתה ספוגה בגשם, בשל זיזים מיוחדים שבלטו בסולייה וננעצו בקרקע. נבחרת מערב גרמניה אשר שיחקה עם הנעליים החדשות שפותחו, זכתה לראשונה באליפות העולם בכדורגל בשנת 1954 באופן סנסציוני, ומאורע זה כונה לימים בשם "הנס של ברן". פריץ ואלטר, קפטן נבחרת מערב-גרמניה בטורניר אמר:
אדי יצר עבורנו זוג נעליים שמאפשרות ממש להרגיש את הכדור.
— פריץ ואלטר, קפטן נבחרת מערב-גרמניה 1954
במהרה, נעשה שימוש בנעליים מסוג זה בכול העולם, והן נחשבות כאבטיפוס של נעלי הכדורגל המודרניות. כ-25 שנה לאחר מכן, בשנת 1979, ייצרה אדידס את הדגם "Copa Mundial" ונעל זו הייתה לנעל הכדורגל הנמכרת ביותר בכול הזמנים. כיום, גרמניה היא אחת מיצרניות נעלי הספורט הגדולות בעולם, ומטרתו של הפסל היא להנציח את מורשתה של גרמניה, בפיתוח מוצרי ספורט ונעלי כדורגל בכלל, ואת אדי דסלר, מייסד אדידס (ואחיו של רודולף דסלר, מייסד פומה), בפרט.

תורת היחסות

הפסל השישי והאחרון נחשף ב-19 במאי, והוא נקרא תורת היחסות (The Theory of Relativity). הפסל הוצב בפארק לוסטגארטן שבאי המוזיאונים, בסמוך למוזיאון הישן ולקתדרלת ברלין. גובהו של הפסל כארבעה מטר, אורכו כ-12 מטר ומשקלו הכולל הוא 10 טון.
הפסל עוצב על ידי סוכנות הפרסום הגרמנית Scholz & Friends Berlin. הוא מציג משוואה ידועה מתחום הפיזיקה התאורטית שהוצגה לראשונה על ידי אלברט איינשטיין במאמרו על תורת היחסות בשנת הפלאות 1905: E=mc² (אנרגיה שווה למסה כפול מהירות האור בריבוע). מהשלכות הנוסחה משתמע שמסה היא צורה של אנרגיה, ובאופן שימושי היא הובילה לפיתוח פצצת האטום וליישומים נוספים כדוגמת פיתוח מערכת ניווט לוויינית מדויקת.
מטרת הפסל היא הנצחת זכרו של איינשטיין ותגליותיו שהיוו מהפכה רעיונית בעולם הפיזיקה, וכמו כן מטרת הפסל להנציח את הפיתוחים שנשענו על רעיונות אלו, מהפיתוח של מכניקת הקוונטים בידי זוכי פרס נובל ורנר הייזנברג, ארווין שרדינגר ועד לתאודור האנש, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2005.
בנוסף, מטרת הפסל היא הנצחת גרמניה כמדינה המהווה כר פורה למחקרים מדעיים ומתמטיים באוניברסיטאות, במכללות, בתעשייה, ובמכוני המחקר, כדוגמת מכון פראונהופר לפיזיקה יישומית, ומכון מקס פלאנק העוסק בעיקר במחקר בסיסי במדעי הטבע.
חלקה של גרמניה בתרומה למדע ולפיזיקה מתבטא במציאות במספר זוכי פרס נובל לפיזיקה מתחומה, ובמספר הגדול של המחקרים המדעיים שנערכים בה.

תגובות

הפרויקט זכה לסיקור תקשורתי נרחב של עיתונאיים, צלמים, וצוותי תקשורת מרחבי העולם.
רוג'ר בויס, כתב חדשות גרמניה וצפון אירופה של עיתון הטיימס הבריטי אמר על ההכנות של גרמניה לקראת אליפות העולם בכדורגל לשנת 2006:
הגרמנים נוטשים את הפסימיות המסורתית שלהם והופכים נלהבים אודות המדינה שלהם. שירי פופ פורצים בגאווה לאומית. מסע פרסום חדש מציג את גרמניה כארץ הרעיונות. הנוף העירוני של ברלין התמלא בפסלים מתכתיים נוצצים המציגים את ההמצאות הגדולות של גרמניה: מגלולת אספירין גדולה יתר על המידה, ועד לנעלי אדידס ענקיות.
— רוג'ר בויס, כתב הטיימס
ביל וילסון, הכתב הכלכלי של חדשות ה-BBC, סקר את ההשקעות הכלכליות בפרויקט ואת ההכנות של גרמניה לקראת אליפות העולם בכלל:
המארגנים של פרויקט "גרמניה - ארץ הרעיונות" יצרו קשר עם יותר מ-1200 ארגונים וחברות תעשייה, שרצו לקחת חלק בפרויקט לטובת קידום המכירות, והיו מעורבים בו כמה פסלים הקשורים לכדורגל בברלין שזכו לסיקור נרחב.
— ביל וילסון, כתב ה-BBC
למרות התגובות החיוביות הרבות לפרויקט והצלחת מסע הפרסום, לא נחסכה ממנו ביקורת, בעיקר על ההתעלמות מהשואה. כך למשל, כתב רשת CNN האמריקאית, כריס ברנס, שסיקר את האירוע ואת נחיצות הפרויקט, אמר על ניסיונה של גרמניה לשפר את תדמיתה:
רבים רואים בגרמניה של היום כתקועה בסרט מימי מלחמת העולם השנייה - ארץ של רעיונות רעים מאוד, כמו גז הציקלון בי, טיל V-2,  שריפת ספרים. מיותר להגיד כי מצבת זיכרון לשואה איננה נמצאת בתערוכת Walk of Ideas.
— כריס ברנס, כתב ה-CNN
גם בארגון העיתונות היהודית האירופאית (European Jewish Press), הושמעה ביקורת על "הבחירה הסלקטיבית של הזכרונות":
יש בקושי שתי שורות קצרות על לוחית המידע שליד הפסל [פסל הספרים] המזכירות את שריפת הספרים בגרמניה הנאצית שמתוארת כ"סוף זמני ל-500 שנה של תרבות וספרות גרמנית", במקום למשל תיאור הדברים כהקדמה לשריפת בני אדם, כפי שאמר המשורר היינה... ההכללה בניסוח הזה היא גם אי צדק עבור הקרבנות הספציפיים של השריפה, והספרים שנשרפו. למעשה מתוך שבעה עשר הכותבים, רק לחמישה מהם שרפו הנאצים את עבודתם... נראה כאילו הפוליטיקאים הגרמניים ממעיטים ביכולת של אוהד הכדורגל הממוצע לעכל את אי הנעימויות של ההיסטוריה... ברלין עשתה אי צדק עם אזרחיה ואורחיה באופן דומה.
— בנג'מין גוד, סטודנט המשתתף בתוכנית פולברייט