google/wiki40b huggingface dataset:
לורנס איגלברגר

חייו

איגלברגר נולד במילווקי, ויסקונסין ולמד באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון. בשנים 1952 – 1954 הוא שירת בצבא ארצות הברית ובשנת 1957, בסיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לשירות החוץ. בראשית דרכו המקצועית שירת איגלברגר במספר שגרירויות וקונסוליות, ביניהן שגרירות ארצות הברית בבלגרד (1961 – 1965).
בשנת 1969 מונה איגלברגר לעוזר היועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר, תפקיד בו הוא שימש עד 1971. הוא המשיך להחזיק בתפקידים בשירות החוץ האמריקני, בהן יועץ למשלחת ארצות הברית לנאט"ו ותפקידים במטה משרד החוץ בתקופת כהונתו של קיסינג'ר כמזכיר המדינה. בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ימי קרטר הוא מונה לשגריר ארצות הברית ביוגוסלביה (1977 – 1980).
החל בשנת 1982 כיהן איגלברגר כסגן מזכיר המדינה לנושאים פוליטיים, התפקיד השלישי בדרג המשרד. לאחר היבחרו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיא, הוא מונה לסגן מזכיר המדינה (התפקיד השני בדרג המשרד) ושימש גם יועץ בכיר לנשיא בנוגע להתפרקות יוגוסלביה. לאחר התפטרותו של מזכיר המדינה ג'יימס בייקר, מונה איגלברגר תחתיו ושירת בתפקיד בחודשיים האחרונים לכהונת ממשל בוש.
משנת 1998 עמד איגלברגר בראש הוועדה הבינלאומית לנושא תביעות ביטוח מתקופת השואה. כמו כן הוא היה חבר בקבוצת היועצים לנשיא ג'ורג' ווקר בוש לענייני עיראק ויו"ר הפורום למדיניות בינלאומית (עמותה).
נפטר ב-4 ביוני 2011 לאחר מחלה ממושכת.
דניאל ויליאמס

ביוגרפיה

ויליאמס נולדה במחוז סנט אנדרו, ג'מייקה. אחותה הגדולה ממנה בשנתיים שרמיין אף היא אצנית מצטיינת בריצת 100 מטר משוכות. היא לומדת מנהל עסקים וספורט באוניברסיטת ג'ונסון סמית' בשארלוט קרוליינה הצפונית.

2013

באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 זכתה ויליאמס במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.84 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה היא סיימה במקום 20 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.13 שניות.

2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2014 סיימה ויליאמס במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.06 שניות.

2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בתחילת יולי 2015 זכה ויליאמס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות.

אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה ויליאמס במדליית זהב, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.57 שניות, לפני סינדי רולדר מגרמניה שיא אישי חדש של 12.59 שניות ואלינה טאלאי מבלארוס שקבעה שיא לאומי חדש של 12.66 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 12.58 שניות, התוצאה המהירה בשלב זה. אחותה שרמיין סיימה במקום שביעי בריצה זו בתוצאה של 12.95 שניות.
שרלוק הולמס ברוסיה

תקציר עלילת הסדרה

ג'ק המרטש מותיר מאחוריו שובל קורבנות ונמלט מלונדון לרוסיה. שרלוק הולמס משאיר את דוקטור ווטסון באנגליה ויוצא אחר הרוצח הקטלני לסנקט פטרבורג. ברוסיה, הוא פוגש את דוקטור קארצב, ממנו הוא שוכר חדר למגורים. ד"ר קראצב מתחיל לעזור לו לפתור פשעים מאוד מוזרים, מבלבלים ומסובכים ושוב נאלץ לשכנע את רשויות האכיפה בנכונות שיטות החקירה הדדוקטיביות שלו.
מוסטאי כרים

ביוגרפיה

נולד ב־20 באוקטובר 1919 בכפר קליאשבו ליד צ'ישמי במחוז אופה (לימים בשקורטוסטן) במשפחת איכרים.
ב־1941 סיים את המכון הבשקירי לחינוך (לימים האוניברסיטה הבשקירית הממלכתית) בפקולטה ללשון וספרות. לאחר סיום הלימודים גויס לצבא האדום ונשלח לבית הספר לתקשורת במורום. במאי 1942, בדרגת סגן משנה נשלח להיות קצין תקשורת בחיל התותחנים. באוגוסט 1942 נפצע קשה והחלים חצי שנה בבתי חולים. לאחר ההחלמה שב לחזית בתפקיד כתב של עיתונים צבאיים בשפה הטטרית (הקרובה לבשקירית) "למען כבוד המולדת" (Ватан намусы өчен) ו"החייל הסובייטי" (Совет сугышчысы). ב־1944, בדרגת סגן, קיבל את עיטור מלחמת המולדת.
כרים התחיל לכתוב באמצע שנות השלושים. ספרו הראשון "המחלקה יצאה לדרך" (Отряд ҡуҙғалды) יצא לאור ב־1938. הוציא במהלך חייו יותר ממאה ספרי שירה ופרוזה, ויותר מעשר יצירות דרמטיות.
חבר אגודת הסופרים של ברית המועצות מ־1940.
מ־1951 עד 1962 כרים היה יושב ראש אגודת הסופרים של הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הבשקירית, מ־1962 עד 1984 – מזכיר אגודת הסופרים של הרפובליקה הסובייטית הרוסית. היה פעיל גם בחיים הציבוריים – השתתף בוועידות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, מ־1955 עד 1980 היה חבר המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית הרוסית, חבר המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית הרוסית. המשיך את הפעילות הציבורית גם לאחר קריסת ברית המועצות ב־1991 ושימש יועץ לנשיא בשקורטוסטן.
ספרו הידוע ביותר – הרומן האוטוביוגרפי "ילדות ארוכה־ארוכה" (Оҙон-оҙаҡ бала саҡ), שנלמד בתוכנית הלימודים בספרות בבתי ספר ממלכתיים בבשקורטוסטן, ועובד לסרט בשנת 2004.
כרים מת ב־21 בספטמבר 2005 מאוטם שריר הלב בבירת בשקורטוסטן אופה.

הנצחה

על שמו של כרים נקראים תיאטרון הנוער הלאומי של בשקורטוסטן ואחד הרחובות הראשיים באופה.
פסל בדמותו מוצב בבית הסתדרות העובדים באופה.
השריר כופף שורש היד החישורי

תיאור

תחילתו של השריר בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע (גיד הכופפים המשותף).
חלקו המרוחק של השריר, נכנס כגיד לשורש כף היד דרך תעלה בחלקה הצידי של רצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ונאחז בבסיס עצם המסרק השנייה.

עיצבוב

השריר כופף שורש היד החישורי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6, C7) דרך עצב התווך.
מפרץ דופרה

היסטוריה

המפרץ התגלה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את האזור בין השנים 1903 - 1905), בהנהגתו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר קרא למפרץ על שם סגן אדמירל שארל דופרה מחיל הים הצרפתי.
אוסף פריק

אדריכלות

המבנה, שהיה מקום מגוריו של הנרי קליי פריק במהלך חמש השנים האחרונות של חייו, הוא בעל סגנון נאו קלאסי. התפתחות המבנה מבית מגורים מפואר למוזיאון תרמה לאווירה המיוחדת בתצוגת האוסף. חצר הגינה תוכננה לפי דגם של אטריום רומי, עם אפיריון מעליו ונטיעות עצי דקל בגן. אולם המוזיקה העגול בחצר משמש כיום לקונצרטים וכנסים. בין האמנים הידועים שהופיעו בו נמנים אייזק שטרן, אלפרד ברנדל וונדה לנדובסקה. המשורר טי אס אליוט הקריא בו שירים.
ששה עשר החדרים הגדולים המרכיבים את המוזיאון כוללים סלון שתוכנן על ידי סר צ'ארלס אלום (Allom), מעצב שעבד בעיקר עבור משפחת המלוכה הבריטית.

בתרבות הפופולרית

אחוזת האוונג'רס ביקום הבדיוני מארוול עוצבה בהשראת בית המוזיאון, שכמוהו מתפרס על כל גוש הבניינים בפינה של השדרה החמישית ומזרח רחוב 70.
אתר הנופש הפולינזי של דיסני

אתר הנופש הפולינזי של דיסני (באנגלית: Disney's Polynesian Resort) הוא בית מלון הממוקם לחופי אגם בואנה ויסטה המלאכותי, בסמוך לפארק השעשועים ממלכת הקסם. המלון ממוקם בחלקו הצפוני של אתר הנופש דיסניוורלד במדינת פלורידה שבארצות הברית.
המלון נפתח ב-1 באוקטובר 1971, והיה אחד משני המלונות שנפתחו בעת הקמת אתר הנופש (השני היה אתר הנופש העכשווי של דיסני). המבנה נבנה בתמה פולינזית ואוקיאנית, ונועד ליתן למבקרים בו אשליה של שהות באיי הים הדרומי.

עיצוב המלון ותכנונו

בדומה למבנה אתר הנופש העכשווי של דיסני, המלון תוכנן על ידי ולטון בקט והוקם על ידי חברת תאגיד הפלדה של ארצות הברית. חדרי המלון נבנו באתר אחר והובאו לאתר המלון. במרכז המלון הוקם מבנה שכונה "המבנה הטקסי הגדול" (Great Ceremonial House) -שעוצב על פי מבנה האספה המלכותי של טהיטי. במבנה מרכזי זה מוקמו הלובי של המלון, אתרי ההסעדה והחנויות. בסמוך למבנה המרכזי הוקם יער טרופי ובו 75 זנים של צמחים האופייניים ליער טהיטי, וכן מספר מפלי מים. בעת הקמתו היו במלון 492 חדרים אשר מוקמו ב-8 מבנים ארוכים שנקראו: באלי היי, בורה בורה, פיג'י, הוואי, מאווי, סמואה, טהיטי וטונגה (שמות איים באוקיינוס השקט) . באותה עת סברו שניתן יהיה לשפץ את המלון על ידי הוצאת החדרים ממקומם והחלפתם, אולם לימים התברר שלא ניתן להוציא את החדרים מבלי לערער את המבנה, והחדרים שופצו באופן קונבנציונלי. 
בדומה למלון העכשווי, במלון הפולינזי הוקמה תחנה של המונורייל אשר הובילה את אורחי המלון לפארק השעשועים הסמוך. כמו כן מערכת של סירות הובילה מבקרים אל פארק השעשועים. כיום, מערכת של אוטובוסים מקשרת את המלון לייתר פארקי השעשועים שנבנו.
בשנת 1978 הורחב המלון בראשונה ונבנה בית ארוך נוסף (שנקרא על שם האי אוהאו). בשנת 1985 נוספו שני מבנים ארוכים נוספים למלון (שנקראו על שם מואוראה ופאגו פאגו), וכיום במלון 847 חדרים. 
בשנת 1999 שונו שמות האגפים - ובמקום להיקרא על שם איי הוואי, נקראים כיום המבנים על שם איים באזור פולינזיה: באלי היי שינה שמו לטונגה, בורה בורה לניווה, הוואי לסמואה, מאורי לררוטונגה, מואוראה לטהיטי, אוהאו לטוקלאו, פאגו פאגו לרפה נוי, סמואה לטובלו, טהיטי לאאוטארואה, וטונגה להוואי.
חדרי המלון הם הגדולים ביותר בחדרי מלונות דיסני - כ-50 מ"ר רבועים לכל חדר.
בעת הקמת המלון יכלו המבקרים להתרחץ בלגונת שבעת הימים המלאכותית, שחופי חול נבנו סביבה, ומתקני גלים הוצבו בה על מנת ליצור אשליה של אוקיינוס. בדיעבד התברר שמכונות הגלים גורמות לארוזיה (שחיקה) של קו החוף והן הוסרו. כיום אורחי המבנה רוחצים בבריכות שנבנו בתמה פולינזית, ובסמוך לבריכה שנבנתה בשנת 2001 הוקם מבנה דמוי הר געש ובו מפלי מים ומגלשות מים.
עטאא ג'אבר

קריירה

ג'אבר התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-2 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 על מ.ס אשדוד. ג'אבר פתח בהרכב ואף בישל את השער הראשון במשחק לדלה ימפולסקי. למרות הבכורה המוקדמת, בעונת 2012/2013 ג'אבר שותף בעיקר במשחקי קבוצת הנוער, במדיה כבש 3 שערים באותה העונה ואף זכה עימה בדאבל. 
ב-18 במאי 2013, במהלך משחק קבוצת הנוער של מכבי חיפה נגד מכבי נתניה, תוקל ג'אבר בחריפות, נאלץ לעבור ניתוח והחמיץ את עונת 2013/2014 כולה. ג'אבר עבר שיקום ממושך, ולאחר שנה ושלושה חודשים מאז הפציעה, ב-13 באוגוסט 2014, עלה לראשונה על כר הדשא במשחקה של מכבי חיפה מול הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו.
ב-3 בפברואר 2015 הושאל לבני סכנין יחד עם מוחמד כליבאת ועאיד חבשי, במסגרת עסקת ההשאלה שהביאה את הבלם אברהם פאס למכבי חיפה, ובתום העונה חזר למכבי חיפה.
ב-6 בנובמבר 2015 מונה ג'אבר לקפטן הנבחרת הצעירה של ישראל, במדיה ערך 8 הופעות וכבש שני שערים.
ב-29 בדצמבר 2016 החליטה הנהלת מכבי חיפה לשחרר את ג'אבר, וב-31 בינואר 2017 הוא חתם לארבע וחצי שנים בבני סכנין. בתום עונת 2018/2019 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
Staphylococcus aureus

מאפיינים

סטפילוקוק זהוב הוא פתוגן אופורטוניסטי, הפוגע בעיקר באנשים שמערכת החיסון שלהם פגיעה (זקנים, חולי HIV, אנשים לאחר ניתוח) וגורר זיהומים בבתי חולים. החיידק מחולל במקומות שונים בגוף זיהום נקרוטי מוגלתי, הגורר הרס מסיבי של הרקמה. במצב של זיהום של סטפילוקוק זהוב, החיידק מתפשט ומתרבה במהירות, ועלול לגרום להידרדרות מהירה במצב החולה.
החיידק גורם למחלות שונות, בהתאם למקום הזיהום: זיהומים שטחיים בעור, אנדוקרדיטיס, דלקת ריאות, ואצל נשים עלול אף לגרום לתסמונת הלם רעלי בזיהום נרתיקי.
החיידק זוהה לראשונה במוגלה של חולים לאחר ניתוח. התרבית המפורסמת של אלכסנדר פלמינג, שבה התגלתה תרכובת הפניצילין, הייתה של סטפילוקוק זהוב. שנים ספורות לאחר התחלת השימוש בפניצילין התפתחו זנים העמידים לתרופה, ובהמשך פיתחו גם עמידות לאנטיביוטיקות יותר פוטנטיות כדוגמת מתיצילין.
זנים אלו (MRSA) הם בעיה בריאותית קשה, וגורמים למותם של אלפי אנשים בשנה, בפרט מזיהומים הנרכשים בבית חולים.
החיידק הוא בטא-המוליטי (מפרק תאי דם אדומים), נצבע בסגול בצביעת גראם (חיידק גראם-חיובי), גדל במושבות אופייניות בצורת אשכולות, ובעל עמידות לסביבה מלוחה (6.5% NaCl). הוא מפריש את האנזים קואגולאז, אשר הופך פיברינוגן לפיברין, ויוצר קרישי דם. בנוסף, הוא מפריש את האנזים בטא לקטמאז המפרק תרופות בטא-לקטמיות, וכמויות גדולות של אנזימים נוספים הפוגעים ברקמות החולה. הוא אינו יוצר נבגים, ועמיד לבציטריצין.
פולחן מטען

סקירה כללית

מגעה הראשון של חברה מבודדת עם העולם החיצון יכול לגרום הלם לבני אותה חברה: פעמים רבות הילידים יניחו שהזרים הם ישויות רוחניות כלשהן המחזיקות ביכולות אלוהיות. ייתכן שיהיו ניסיונות להתאים את המפגש לאמונות קיימות. שיתוף בעושרם של המנהיגים היה לרוב חלק במסורות הילידיות במיקרונזיה. אולם, עם הזמן, יתברר כי הזרים הם בני תמותה, כוחם מגיע מציודם (מטענם), וכי הם אינם חולקים אותו עם הילידים. הסתמכות על מסורות תרבותיות עלול להעיד כי הטקסים הדתיים אינם ממולאים כראוי וכי יצירתם של טקסים חדשים עשויה לספק את ציפיות הילידים.
פולחני מטען נוטים להופיע בין אנשים החומדים חפצים אלה אך אינם יכולים להשיגם בקלות דרך מסחר. בהינתן בידודם היחסי, למאמינים יהיה ידע מועט בתהליכי ייצור מודרניים ופקפוק בהסברים מערביים.
דוגמאות של פעולות פולחני מטען הן בניית מנחתים, שדות תעופה, משרדים וחדרי אוכל מזויפים, פטישיזציה וניסיון לבנות מוצרים מערביים כמו רדיו, ועריכת מצעדים כמו צבאיים תוך החזקת מקלות במקום רובים, לבישה של סמלים בסגנון צבאי וציור סמלים לאומיים על גופם במטרה להיראות כמו חיילים, תוך שהם מתייחסים לפעילותם של אנשי צבא מערביים כמו לטקסים שיש לבצע כדי לקבל מטען.
ברע

ברע הוא דמות מקראית הנזכרת בתנ"ך בספר בראשית. מלך סדום הנוטל חלק פעיל במלחמת ארבעת המלכים את החמישה. הוא אינו נזכר במקורות נוספים מלבד התנ"ך.

הסיפור המקראי

ברע מלך סדום, ברשע מלך עמורה, שנאב מלך אדמה, שמאבר מלך צבוים, ומלך העיר בלע, התמרדו נגד כדרלעומר מלך עילם (הרמב"ן מזהה את עילם כיוון), והפסיקו לשלם לו מיסים. כדרלעומר כרת ברית עם אמרפל מלך שנער (בבל, מקובל בקרב המפרשים לזהותו כנמרוד), אריוך מלך אלסר, (הרמב"ן מפרש שאלסר היא מדי, אם כי יש המזהים אותה כעיר לרסה), ותדעל מלך גוים (ייתכן שהכוונה לתודחליאש השני מלך האימפריה החיתית), הקואליציה יצאה למלחמה על המורדים. בקרב שנערך במקום המכונה "עמק השדים", הובסו חמשת המלכים. ברע וברשע נמלטו, אולם נלכדו בבארות מלאים חימר ונפלו בשבי. שאר המלכים נמלטו אל ההרים.
המנצחים בזזו את סדום, ולקחו בשבי את התושבים, ככל הנראה על מנת למוכרם כעבדים. בין השבויים היה גם לוט אחיינו של אברהם אבינו. אברהם מגייס את בעלי בריתו ויוצא למלחמה על מנת להציל את אחיינו. הוא זוכה בניצחון והמלכים השבויים משוחררים. ברע פונה אל אברהם ומציע לו לקבל את כל רכוש סדום אם רק ישחרר את אנשי העיר השבויים. אברהם מסרב להצעה ומעניק לברע את הרכוש והאנשים גם יחד, ורק מבקש שכר עבור בעלי בריתו.
במדרש תנחומא (לך לך, ח) מפורש, שברע קיבל את שמו משום שהיה "רע לשמים ולבריות".
מארי נחמיאס

ביוגרפיה

מארי נחמיאס נולדה בתוניס שבצפון אפריקה בשנת 1926, לשלום וחנה סבח.
כשהייתה נחמיאס בת 6 עברה עם הוריה ואחיה לאלג'יר, שם פתח אביה קונדיטוריה. כשהייתה בת 14 התעקשו האחים לחזור לתוניס. כשהייתה בת 16 וחצי, נישאה לאברהם נחמיאס.
באותה תקופה פלשו הנאצים לתוניס, ומארי סבלה מרדיפות שמלוות אותה עד היום. אביה גויס כמתורגמן ובזכות זה הוא ניצל.
בתוניס נולדו לה ארבעה ילדים. בשנת 1950 עלתה עם משפחתה לישראל ושוכנה בתחילה במעברה בחדרה. במעברה ילדה מארי בת נוספת. ממעברת חדרה עברה המשפחה למעברת עפולה וממנה לעפולה עילית, שם נולדו למארי עוד שלושה ילדים. בזמן הזה גם הוריה של מארי עלו לארץ, והיא סעדה אותם וטיפלה בהם.
כאשר גדלו מרבית ילדיה של מארי, היא החליטה לפתוח את ביתה ל-52 ילדים, ומשפחתה שימשה להם כמשפחת אומנה. חלקם הגיעו מבתים הרוסים וחלקם היו ילדים שנולדו עם צרכים מיוחדים, וזכו לטיפול מסור ממנה עד שהלכו לעולמם. נשיא המדינה, יצחק נבון, העניק לה פרס על הנתינה המרובה.

השאת משואה

בערב יום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל, השיאה נחמיאס משואה בטקס המסורתי ברחבת הר הרצל בירושלים. שרת התרבות והספורט מירי רגב אמרה על בחירתה:
"הבחירה במארי, ממו, נחמיאס להשיא משואה ביום העצמאות ה-71 מייצגת בעיניי את רוחו של פתחון הלב הישראלי במיטבו. מארי, שורדת שואה, נציגה מפוארת של משפחות האומנה בישראל, אימצה אל ליבה ואל חיק משפחתה חמישים ושניים ילדים״.
בנימוקי הוועדה הבוחרת:
"נחמיאס מייצגת בפעולתה את עולי העלייה הגדולה שהשתיתו את החברה הישראלית על ערבות הדדית ועזרה לנזקק ואת אלפי משפחות האומנה בישראל שפותחות את ליבן ומסייעות לילדים במצוקה".
במהלך השאת המשואה, קם הקהל על רגליו ומחא כפיים.
לנחמיאס 25 נכדים ועוד נינים ובני נינים. בעשור האחרון איבדה נחמיאס שניים מילדיה. לכל אורך השנים האחרונות, למרות גילה המתקדם, ממשיכה מארי בפעילות עבור הקהילה.
כיום מתגוררת מארי בביתה שבעפולה.
פאראדיי (יחידת מידה)

פאראדיי היא יחידת מידה ישנה למטען חשמלי, על שמו של מייקל פאראדיי. פאראדיי אחד שווה למטען של מספר אבוגדרו של אלקטרונים.
יחידת המטען הסטנדרטית (בשיטת SI) המחליפה את הפאראדיי כיום היא הקולון. פאראדיי אחד שווה ערך לכ-96,500 קולון בקירוב. מטענו של פאראדיי אחד F ניתן לחישוב באמצעות הנוסחה , כאשר  הוא מספר אבוגדרו, ו- הוא המטען האלמנטרי.
אין להתבלבל בין פאראדיי לבין פאראד, שהיא יחידת SI לקיבול.
דון בלות'

ראשית חייו והשנים בדיסני


בלות' נולד באל פאסו, טקסס, בנם של אמלינה ווירג'יל רונסיל בלות'. סבא רבא שלו היה הלמנה פראט, מנהיג צעיר בכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים. הוא משושלת אנגלית, גרמנית וסקוטית.
כילד באל פאסו, הוא רכב על סוסו לבית הקולנוע בעיר לצפות בסרטי דיסני, מאוחר יותר אמר בלות', "ואז הייתי חוזר הביתה ומעתיק כל ספר קומיקס של דיסני אשר יכולתי למצוא". בגיל שש עבר עם משפחתו לפייסון, יוטה, שם הוא גר בחווה המשפחתית. בשנת 1954, בגיל 17, משפחתו עברה לסנטה מוניקה, קליפורניה, היכן שלמד את שנתו האחרונה בתיכון. בלות' למד באוניברסיטת בריגהם יאנג ביוטה למשך שנה אחת ואחריה התקבל לעבודה בחברת וולט דיסני. הוא התחיל בשנת 1955 כעוזר של ג'ון לונדסברי בסרט היפהפייה הנרדמת. בשנת 1957, שנתיים בלבד לאחר שנשכר, עזב את החברה. לאחר מכן בלות' בילה שנתיים וחצי בארגנטינה בשליחות הכנסייה ישו המשיח של קדושי אחרית הימים. הוא חזר לארצות הברית, שם הוא פתח את "תיאטרון האחים בלות'" עם אחיו הצעיר טובי, אף על פי שהוא מדי פעם עבד עבור דיסני.
בלות' חזר למכללה וקיבל תואר בספרות האנגלית בריגהם יאנג. בשנת 1967, הוא חזר לעסוק באנימציה והצטרף לאולפני פילמיישן מבצע תסדיר עבור סדרות כמו The Archies ואחרים. בשנת 1971, הוא חזר לעבוד במשרה מלאה בדיסני שם הוא עבד על רובין הוד (דיסני), פו הדב וטיגר גם, הרפתקאות ברנארד וביאנקה (The Rescuers) ובימויים על חברי הדרקון אליוט. המעורבות האחרונה שלו עם חברת דיסני בשנת 1978 הייתה בהפקת הסרט הקצר, "The Small One".
ב-1975, הוא עזב את דיסני מאחר שלדעתו היא נטשה את סגנון האנימציה הקלאסי שלהם. הוא ועמיתיו ג'ון פומרוי (John Pomeroy) וגארי גולדמן (Gary Goldman) החלו לעבודה על סרט קצר הראשון של בלות', "בנג'ו, חתול ערימת העץ"" (Banjo the Woodpile Cat).
ב-2015 הודיע בלות' ביחד עם גולדמן כי לאור הפופולריות של "מאורת הדרקון" ו"מאורת הדרקון 2" בכוונתם ליצור סרט אנימציה מסורתי באורך מלא שימומן מתרומות. בתחילה, היו אמורות התרומות לעבור דרך אתר "kickstarter" אך מהר מאוד הוחלפה כתובת התרומות לאתר "indiegogo". בין האחד ל 7 בנובמבר בערך פרסם בלות' בערוץ היו טיוב שלו סקיצות מהסרט וב-17 בנובמבר וה-24 בנובמבר הופיע בלות' בתוכנית האינטרנט נוסטלג'יה קריטיק, במטרה לגייס תרומות למימון הסרט.
פאנדום

תרבות הפאנדום בישראל

בדומה לקהילות האנימה, קהילות הפאנדומים גם הן התפתחו דרך האינטרנט וצברו דרכו תאוצה. פורומים וקהילות רבות נפתחו סביב תרבות הפאנדומים וכן, קמו כנסים רבים סביב הנושא, כדוגמת עולמות, נוער קורא ופסטיבל אייקון ששמים דגשים רבים על קהילות הפאנדומים שאותם לרוב מארגנת האגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה. במהלך כנסים אלו, אנשים רבים מגיעים בקוספליי ומשתתפים בתחרויות השנתיות המתקיימות מדי שנה בכנסים עצמם.
מאיר גורביץ

ד"ר מאיר גורביץ (1890 – 3 בפברואר 1950) היה מהנדס, מחנך ואיש ציבור ביישוב היהודי בארץ ישראל, יזם בתחומי התעופה והימאות, הוגה ומחדש הימאות העברית בארץ ישראל.

חייו

גורביץ נולד בעיר טאלין שבאסטוניה (אז חלק מן האימפריה הרוסית). סבו היה רבהּ של אסטוניה. הוא התחנך ברוסיה ורכש השכלה גם בארצות נוספות. בין היתר למד בז'נבה והוסמך כמהנדס תעופה באקדמיה בפריז. בשלהי שנות העשרים, עשה דוקטורט בתחום הימי באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, וושינגטון ארצות הברית, ובסוף העשור השתלם שנתיים באגף הדיג של מחלקת החקלאות הפדרלית של ארצות הברית. תרומתו לימאות העברית מובהקת ונגדעה עקב גישה בלתי מתפשרת בה האמין. הוא עסק בסיוע לגופים וארגונים בתחום הימי והיה סוכן אוניות עד סוף ימיו.

חזון התעופה העברית והימאות העברית

גורביץ הגיע לארץ ישראל בשנת 1909, אך ממנה עוד יצא לתקופות לימודים ושליחויות ארוכות בחו"ל. משנכח כי ביישוב העברי אין ולו ימאי או טייס אחד, וחסרה המודעות לחשיבותה של ימאות ותעופה עברית, ובשנת 1913 בהיותו מורה בגימנסיה, בנה כלי טיס נסיוני ונכשל. הידע שהיה אז בעולם כולו בתחום התעופתי היה מוגבל למדי, ובוודאי הידע והחומרים שהיו לרשותו בתקופתו בארץ ישראל. 
בסוף אותה שנה הרצה בפני שומעיו בתל אביב בנושא "האווירון", כאשר הדגם האמיתי שבנה עמד מאחוריו. הוא שיכנע את שומעיו לערוך מגבית לרכישת שני אווירונים - האחד ללימוד בני נוער עברי ש'יקבל כנפיים', והשני יימסר לאוויריית השלטון העות'מאני, לשמירה על יחסים טובים ולמניעת תחושה, כאילו היישוב העברי צובר עוצמה שתסכן את השלטון. 
הוא שיכנע בדבריו וגייס את כל הכסף, אך כוונתו לא התגשמה. שבועות לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כדי להציג טיסה, הזמין אווירון ללימוד. אירוע התרסקות האווירון העות'מאני בחולות ים תל אביב, גרם ליישוב לוותר על חזונו. 
בראשית 1914 קידם את חזונו לכיוון הימי. תכנן הקמת 'מסגרת כלכלית' לתמיכה ב'בית ספר ימי' שיוקם ליד התכניון, ובו ילמד נוער עברי את מקצועות הים והתעופה. משנתגבשה תודעתו הציונית, היה פעיל בפועלי ציון.
לפרנסתו עבד כמורה למתמטיקה בגימנסיה הרצליה בתל אביב הקטנה, אך עיקר זמנו הוקדש לניסיונות להגשים את חלומו - הקמת צי עברי לכיבוש השמים והים.
בראשית 1914 תיכנן להקים בית ספר ימי ותעופתי. המימון הראשון תוכנן להיעשות על ידי הקמת חברת ספנות ברוסיה, שרווחיה ישמשו להפעלת בית הספר ולהקמת צי עברי למסחר ולמגן, ומאוחר יותר, תורחב פעילות בית הספר לתחום האווירי, לתעופה. בסיוע איש עסקים חיפאי, יהודי ממוצא רוסי בשם יצחק ברגר, הוקמה חברת ספנות ברוסיה (אוקראינה) בעיר חרקוב ונקראה בשם "זבולון".
בתחילת דרכו להגשמת חזונו, התעת'מן גורביץ עקב חובת התעתמנות שקבע ג'מאל פאשה כמושל סוריה (וארץ ישראל), ושם יהבו על קשרים טובים של היישוב היהודי בארץ ישראל עם השלטון העות'מאני; לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 יצא לשרת לצד הבריטים בגדודים העבריים, ונאלץ לעשות פסק זמן בתוכניות להגשמת חזונו. באותה תקופה התרחשה גם המהפכה הרוסית, וחברת הספנות בחרקוב שבה תלה תקוות חוסלה ב-1917. כשהסתיימה המלחמה החל השלטון הבריטי בארץ ישראל, וגורביץ יכול היה לחזור במלוא המרץ לתוכניותיו.
שדרות פאוליסטה

שדרות פאוליסטה (בפורטוגזית: Avenida Paulista, אָוֶונִידָה פָאוּלִיסטָה) היא אחת השדרות החשובות בסאו פאולו, ברזיל, ואורכה 2.8 קילומטרים. סימן ההיכר שלה הוא נוכחות בולטת של מבני מוסדות פיננסים ותאגידים חשובים. לעיתים, נהוג לזהות אזור זה כמרכז העסקים של העיר סאו פאולו. יחד עם שדרות בריני שבדרום העיר ושדרות בריגדיירו פאריה לימה, נחשבת השדרה כסמל לעוצמתה הכלכלית של מדינת סאו פאולו. בהיות מיקומה הטופוגרפי של השדרה באחת הנקודות הגבוהות בעיר, מצופפים בה יחד אנטנות של תחנות רדיו וטלוויזיה, דוגמת מגדל השידורים של תחנת הטלוויזיה בנדייראנטס. עלות המקרקעין בשדרות פאוליסטה היא בין הגבוהות ביותר באמריקה הלטינית.
בעבר, היו שדרות פאוליסטה דרך מעבר המוקפת בבתים של בני המעמד הגבוה ושל "ברוני הקפה" של סאו פאולו. מעטים הבתים הללו שעודם עומדים על תילם. דוגמה חשובה היא "בית הוורדים" (Casa das Rosas) שעבר תהליך שחזור ושימור, אשר כיום הוא מבנה ציבור, הכולל ספריה, בו נערכים מיצגים וחתימות סופרים על ספרים חדשים. במחצית השנייה של המאה ה-20 עברה השדרה בנייה מסיבית לגובה.
בשדרה נמצא פארק קטן עם עצי יער אנדמיים לאזור סאו פאולו, שצמחו גם באזור העיר, בטרם החלו בנייה ופיתוח מואצים באזור החל מסוף המאה ה-19, עם גלי ההגירה הגדולים לברזיל. שמו של הפארק הוא "פארק סיקיירה קמפוס" (Parque Siqueira Campos) וכינויו השגור יותר הוא "הטריאנון" (Trianon). בשדרה נמצא גם המוזיאון לאמנות של סאו פאולו (Masp - Museu de Arte de São Paulo), הידוע באוספי האומנות המעולים המוצגים בו ובארכיטקטורה המרשימה של מבנהו, שהוא אחד מסימני ההיכר של העיר סאו פאולו.
על פי ההערכות, לסביבותיה של שדרות פאוליסטה באים לעבוד מדי יום כ-800,000 מתושבי העיר סאו פאולו. בשדרה מסעדות רבות המקבלות מדי יום את פניהם של אלפי סועדים העובדים והמתגוררים באזור. במבנה "פדרציית התעשיות של מדינת סאו פאולו" (FIESP) מצוי תיאטרון בו נערכות הצגות הפתוחות לציבור בחינם וגם ספריה מרווחת עם מספר רב של כותרים חדשים, בה יכול כל תושב המציג אישור על מקום מגוריו לשאול ספרים בחינם.
בשדרה ממוקמות הקונסוליות הכלליות של איטליה, ארגנטינה וצרפת בסאו פאולו.
מדי שנה, נערכים בשדרות פאוליסטה מצעד הגאווה של סאו פאולו. בנוסף, עובר דרך השדרה, מדי שנה ביום חגיגות ליל הסילבסטר, מרתון הרחוב הבינלאומי סאו סילבסטרי. לעיתים תדירות, נערכות בה גם הפגנות פוליטיות.
לאורך השדרה פרוסות 3 תחנות של קו מס' 2 ("הקו הירוק") של הרכבת התחתית של סאו פאולו, העוברת לאורך שדרות פאוליסטה מתחת לפני הקרקע.
צלופן

נייר צלופן הוא משטח דק ושקוף של חומר העשוי מתאית מחודשת של עצים או פלסטיק. הצלופן שימש לעטיפת מזון עקב אטימותו כך שמנע מעבר לחות, חיידקים, שמן ואוויר. וכך המוצר שעטוף בתוכו שומר על טריותו. בנוסף בעת גילויו זה היה המוצר השקוף היחידי (עד להמצאת הפלסטיק) כך שאפשר לראות את המוצר מבעד לעטיפתו ללא הצורך בפתיחת האריזה.

גילוי וייצור

הצלופן נוצר לראשונה ב-1908 על ידי כימאי שווייצרי בשם ז'אק בראנדנברגר בזמן שעבד בחברת Blanchisserie et Teinturerie de Thaon. את הרעיון הוא פיתח בשנת 1900, אולם רק בשנת 1908 הוא הצליח לייצר את הצלופן הראשון על ידי מכשיר שאיפשר לייצור משטח שקוף של תאית. הוא פרסם את תגליתו ורשם עליו פטנט בשם הצלופן בשנת 1917. זה היה גם שם החברה שהוא הקים על מנת לייצר את הצלופן בשני מפעלים שונים באזור פריז. מקור השם של הפטנט שהפך לשמו של המוצר נוצר מהלחם של שתי מילים cellulose (תאית) ו-diaphane (שקוף-למחצה).
תהליך הייצור בנוי משבלונה שבו פתח צר שדרכו מעבירים זהורית בתוך אמבטיית חומצה אשר הופך זהורית לתאית בצורה של הסרט בעובי של הפתח שבשבלונה. בתהליך דומה עם שבלונה בה יש חורים, ניתן לייצר סיבים סינתטיים של זהורית.
ייצור הצלופן שהחל בשנות ה-20 נמשך עד היום.

שימושים

הצלופן שימש במקור כדי לאטום צנצנות של ריבה. בשימוש לאטימה היו מרטיבים את הצלופן כך שהוא היה מתייבש ומתהדק על פתח הצנצנת.
נייר צלופן משמש גם לאריזות ססגוניות. צלופן צבעוני או שקוף עוטף כמות ניכרת מהמתנות והחבילות שאנו מקבלים ונותנים. בעונת החגים הצלופן מככב בכל חנות או קיוסק אשר מציעים חבילות וסלסלות שי לחג.
החל משנות ה-80 החליף את הצלופן הפוליפרופילן בשימושים רבים מפני שייצורו זול יותר. אולם עד היום הצלופן משמש בעיקר לאריזות.
גלוטולוגיה

גלוטולוגיה (באנגלית: Gelotology, מילה שנגזרה מהמילה היוונית לצחוק) הוא המדע העוסק בחקר הצחוק ובהשפעתו על בני אדם מבחינה פיזיולוגית ופסיכולוגית.
William F. Fry מאוניברסיטת סטנפורד הוא אחד החלוצים בשדה מחקר זה ועשה ניסויים על עצמו כבר בשנות ה-60‏.