google/wiki40b huggingface dataset:
חנה טאו

חנה טאו (ת"ש, 1940 לערך - י' בניסן ה'תשס"ה, 19 באפריל 2005) הייתה רבנית ומחנכת בולטת בתחום לימוד תורה לנשים בציבור הדתי לאומי.

ביוגרפיה

נולדה לרב מרדכי אריה (מרטין) הלוי הברפלד, רבה של קהילת זלטה מורבצה שבסלובקיה. במלחמת העולם השנייה איבדה את רוב משפחתה ונדדה עם אמה ואחיה הקטן. לאחר עלותם לארץ ישראל בשנת ה'תש"ז למדה בין השאר ב"בצלאל". בשלהי שנות ה-50 נישאה לרב צבי ישראל טאו, תלמידו של הרב צבי יהודה קוק. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים. רוב שנותיה התגוררה עם משפחתה בשכונת קריית משה בירושלים.
הרבנית חנה טאו הייתה מתלמידותיו של הרב צבי יהודה קוק ולמדה גם מבעלה.
בשנות ה-60 החלה להעביר שיעורים לנשים במחשבת ישראל, במשנתו של המהר"ל מפראג ובתורת הראי"ה קוק ובנו הרצי"ה קוק. בין היתר העבירה שיעורים לנשים במושב קשת, כאשר שכן סמוך לקונייטרה.
מאז שנות ה-70 השתתפה בהקמת כמה מן המדרשות התורניות לנשים בירושלים. לימדה בשתיים מהן, מכון אורה ומדרשת הרובע.
הייתה מעורבת בהקמה ובפעילות של כמה ארגונים, בהם "שלח את עמי" ולאורך שנות המאבק לשחרור נתן שרנסקי תמכה באשתו אביטל, שהייתה בת בית בביתה. הייתה מעורבת גם בארגון "בניין שלם" העוסק בבניין המשפחה, ברוח תלמידי הרצי"ה קוק. שידכה רבים מתלמידי בעלה עם תלמידותיה. לימדה תלמידות רבות לקראת חתונתן והכשירה מדריכות כלות.
כמה משיעוריה רוכזו בספר שירת חנה, בהוצאת המשפחה, ירושלים תשס"ט. אחת השיחות בספר יצאה עוד קודם בחוברת "לעם נולד", תשס"ז. הספר כולל גם דברים לזכרה, מאת הרבנית רבקה בן ארצי. בשנת תשע"ה יצא לאור הספר "כאיש אשר אמו תנחמו", ובו סיכומים משיעוריה על הספר "נצח ישראל" למהר"ל מפראג.
אנטיגונה (אנווי)

המחזה אנטיגונה פרי עטו של ז'אן אנווי הוא טרגדיה בהשפעת המיתולוגיה היוונית ומחזה באותו שם (אנטיגונה מאת סוֹפוֹקְלֵס) מהמאה ה-5 לפנה"ס. באנגלית נוהגים להבדיל אותו מקודמו בביטוי המחזה בצורתו הצרפתית המקורית, on-tee-GONE. המחזה נכשל בתחילה, אף ברבות הימים הפך להצלחתו הגדולה ביותר של אנווי. העלילה דומה מאוד לזו שבמחזה המקורי של סופוקלס, למעט שלושה שינויים: נוספה האומנת שמגדלת את הבנות והושמטו פרשת תריסיאס ופרשת חרטתו של קריאון.

ההפקה המקורית

המחזה הועלה לראשונה בפריז בתיאטר דה ל'אטליה, ב-6 בפברואר 1944, במהלך הכיבוש הנאצי, והופק תחת הצנזורה הנאצית. המחזה מציג עמדה דו-משמעית בנוגע לדחיית סמכות (אותה מבטאת אנטיגונה) וקבלתה (אותה מבטא קריאון). ניתן להבחין בבירור בהקבלה לתנועת ההתנגדות הצרפתית.

הצגת הבכורה הבריטית

הצגת הבכורה הבריטית נעשתה על ידי להקת התיאטרון אולד ויק והתקיימה בניו תיאטר, לונדון, ב-10 בפברואר 1949. ההפקה הופקה בידי לורנס אוליבייה (שגילם את תפקיד המקהלה) ושיחקו בה השחקנים הבאים: המקהלה - לורנס אוליבייה, אנטיגונה – ויוויאן לֵי, האומנת – איילין בלדון, איסמנה – מג מקסוול, המון – דן קנינגהאם, קריאון – ג'ורג' רלף, שומר 1 (ג'ונאס) – תומאס היתקוט, שומר 2 (רב-טוראי) – יו סטיוארט, שומר 3 – ג'ורג' קופר, הרץ – טרנס מורגן, הפג' – מייקל רדינגטון, אורידיקה – הלן בק.

עיבודים

השחקנית קתרין קורנל הפיקה וכיבה בהפקת 1946 של התיאטרון הלאומי בוושינגטון די. סי.. סר סדריק הרדוויק גילם את דמותו של המלך קריאון, בהפקה שיחקו גם ברטה בלמור, וסלי אדי, רות מתסון, ג'ורג' מתיוס, אוליבר קליף, מרלון ברנדו (בתפקיד הרץ) ומייקל היגינס (בתפקיד שומר 3). ההצגה בוימה בידי גאתרי מקלינטיק, בעלה של קתרין קורנל.
מאיה מיטשל

ביוגרפיה

מיטשל נולדה בליסמור, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. אביה, אלכס, הוא נהג מונית ואימה, ג'יל, עובדת במערכת החינוך. למיטשל יש אח קטן אחד בשם צ'ארלי. היא מנגנת בגיטרה אשר שולבה בחלק מהעבודות שלה בטלוויזיה ובקולנוע. למדה לשחק בגיל צעיר.
דה אקדמי איז...

היסטוריה

הסולן ויליאם בקט והגיטריסט מייקל קארדן הקימו את הלהקה ביחד בשנת 2002. הם צירפו ללהקה את אדם טי. סיסקה כבסיסט, אדריאן להטראס הבן כגיטריסט משני ואת מייק דלפרינסיפ כמתופף.
ב-2004, הם הקליטו מיני אלבום שנקרא על שמם, "דה אקדמי", בשביל חברת התקליטים "LLR Recordings.
המיני אלבום הוקלט בוילה פארק, על ידי המפיק בריאן זיסקה. פיט וונטז מפול אאוט בוי שמע את המיני אלבום והתרשם כל כך עד ששכנע את הלייבל שלו, Fueled by Ramen, לטוס ולשמוע אותם. הלייבל החתים באופן מיידי את הלהקה.
ב-2004 חברי הלהקה טסו לפלורידה כדי להקליט ב-Fueled by Ramen את אלבום הבכורה שלהם, "Almost Here שהופק על ידי ג'יימס פאול וויסנר. אחרי הקלטות וסיבוב הופעות בקיץ הלהקה ביצעה מספר שינויים בהרכב הלהקה. טום קונרד, החליף את להטראס בגיטרה המשנית ובקולות רקע ואנדי מורטק החליף את דלפרנסיפ כמתופף. הלהקה התפרסמה כאשר יצאה לסיבובי הופעות עם פול אאוט בוי, Something Corporate, Midtown, Matchbook Romance, Motion City Soundtrack ו- Armor for Sleep.
אלבום הבכורה יצאה ב-8 בפברואר 2005. בקיץ 2005, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ראשון כלהקה ראשית לצדם של פליין וייט טיז, Days Away ו- June.
חברי הלהקה הופיעו בקליפ של פול אאוט בוי לסינגל " A Little Less Sixteen Candles, a Little More 'Touch Me'", לצד חברי להקת פאניק! אט דה דיסקו וג'ים קלאס הירוס. בקט גם שר בשיר של פול אאוט בוי " Sophomore Slump Or Comeback Of The Year" מהאלבום " From Under the Cork Tree".
בקט גם שר את הפזמון של פסקול הסרט "נחשים על מטוס" שמבוצע על ידי הלהקה קוברה סטארשיפ.
ב-2006, הקליטה הלהקה את אלבומה השני "Santi", אשר יצא ב-3 באפריל 2007.
הלהקה נבחרה על ידי הרולינג סטון כאחת מעשר הלהקות שכדי לצפות בהם.
ב-2007, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Honda Civic Tour" עם הלהקות פול אאוט בוי, +44, קוברה סטארשיפ ופול וול. באוגוסט 2007, הופיעה הלהקה באוסטרליה וסינגפור עם קוברה סטארשיפ.
ב-8 באוקטובר 2011 הלהקה הכריזה על התפרקותה בעמוד הפייסבוק שלה.
אדם נהפך לבסיסט להקת "Say Anything" ואילו וויליאם בחר בקריירת סולו.
ירדנה עובדיה

ביוגרפיה

עובדיה נולדה במרוקו. בהיותה ילדה עלתה משפחתה לישראל והתיישבה בדימונה. החלה את דרכה כקופאית בשקם.
עשתה את הונה בזכות קשריה עם תיאודורו אוביאנג, נשיא גינאה המשוונית. הקימה בגינאה המשוונית שני בתי חולים. הראשון הוקם בעיר באטה ב-2007 בשיתוף פעולה עם בית החולים שיבא. בבית החולים 137 מיטות והוא מעסיק עשרות אנשי צוות ישראלים בניהולו של ד"ר אלון שטמלר. בעקבות כשלים שהתגלו, הקים משרד הבריאות הישראלי ועדה שתקבע כללים להתקשרויות מסוג זה. בית החולים השני, בניהולו של גבי אופיר, ממוקם בעיר הבירה מלאבו והוא כולל 160 מיטות. הוא פתח את שעריו ב-2011 ומעסיק אף הוא עשרות רופאים ישראלים.
עובדיה תיווכה בעסקאות בהן סיפקו חברות ישראליות נשק לגינאה המשוונית. מדובר בחברות אירונאוטיקס, מספנות ישראל והתעשייה הצבאית.
היא משמשת קונסול כבוד של גינאה המשוונית בישראל.

חייה האישיים

עובדיה, המתגוררת בסביון, היא אם לחמישה ילדים, ובהם הסופר קובי עובדיה.
ירדנה עובדיה ידועה באירועים המשפחתיים הגרנדיוזיים שקיימה, ובהם חתונת בתה, בר מצווה לנכד, ויום הולדת לעצמה.
שרשרת (תכשיט)

שרשרת היא תכשיט בצורת חוט הנענד מסביב לצוואר. שרשראות נוצרות לעיתים קרובות על ידי שרשרת מתכת ועליה תכשיטים. שרשראות אחרות עשויות מבד ארוג.
קישוטים נפוצים לשרשראות הם חרוזים או תכשיטים העשויים מאבני חן צבעוניות, עץ מגולף או מלוטש, זכוכית צבעונית, נוצות, צדפים, אלמוגים ועוד. קישוט מרכזי יחיד נקרא "תליון". תליון נפתח המשמש לשמירת חפצים קטנים, בעיקר תמונה או זוג תמונות, נקרא "משכית". תליון שמייחסים לו כוחות סגוליים נקרא "קמע".

היסטוריה

שרשראות הן חלק בלתי נפרד מסוגי תכשיטים מאז ימי התרבויות הקדומות וקדמו להמצאת הכתב.
שרשראות נמצאות בשימוש לפחות מתקופת האבן, בערך לפני 40,000 שנה. עוד לפני המצאת האריגה והחריזה היו קיימות שרשראות. השרשראות הראשונות היו עשויות מחומרים טבעיים בלבד - גפנים חזקים או גידים שנשארו מן הציד נקשרו יחד ועוטרו בצדפים, עצמות, שיניים, עורות צבעוניים, נוצות ציפורים, אלמוגים, חתיכות עץ מגולפות, זרעים, אבנים צבעוניות, אבני חן טבעיות או מרכיבים טבעיים יפים אחרים שנמצאו בקרבת מקום.
התפתחות העיבוד של בד ומתכת הרחיבו מאוד את מגוון התכשיטים שהיו זמינים לבני אדם. המצאת החוט והמחרוזת אפשרה פיתוח של שרשראות קטנות יותר, עמידות יותר ומורכבות יותר. בתקופת הברונזה בני האדם גילו כיצד להתיך מתכת וליצוק אותה לתוך תבניות. מתכות כמו ברונזה, נחושת, כסף, זהב, אלקטרום ופלטינה שימשו ליצירת שרשראות עבור גברים ונשים. מלטשי אבני חן ונפחי זכוכית אפשרו שיבוץ של אבני חן מלוטשות וזכוכיות צבעוניות בשרשראות.
בעידן המודרני, ניתן לייצר שרשראות ממגוון מתכות חדשות שבעבר לא ידעו כיצד להתיך בטמפרטורה הדרושה. לייזר מאפשר חריטת קליגרפיה, סמלים, מילים וציורים על חרוזים ותליונים עבור שרשראות.

ענק יהלומים

ענק יהלומים הוא שרשרת שמשולבים בה יהלומים. במדינות המערב לעיתים קרובות מקבלים אותם כמתנות כסימנים לאהבה ונאמנות בין אוהבים. קיימים סוגים רבים של שרשראות מסוג זה.

שרשרת עם תליון שן

בכמה מחרוזות של גברים (וגם במספר סוגים מועט של שרשראות לנשים) בשרשרת יש תליון של שן של חיה. גרסה פופולרית במיוחד היא שרשרת מעור עם שן של כריש.

מחרוזת תפילה

חרוזי תפילה שאמורים לשמש כמוקד של מדיטציה או תפילה ו / או לסייע בלימוד פסוקים דתיים, מאורגנים לעיתים כשרשרת. מחרוזות תפילה מכילים בדרך כלל חרוזים מכל סוג שהוא (לעיתים קרובות חרוזי עץ, זרעים או חומרים אחרים הזמינים בקלות שקשורים לרוחניות / או ענווה) לאורך כל אורכן. שרשראות מסוג זה בדרך כלל אינן נענדות.

סמלים מקובלים

שרשרת עם סמל פופולרי כתליון, כגון: יין ויאנג, צלב, חמסה או מגן דוד.
אדי מלך המסטולים

עלילת הספר

אדי נולד לשני הורים נרקומנים. בצעירותו עזב אביו את הבית, והאם שלא מצאה דרך להשיג את מנת הסם שלה הדרדרה לזנות.
כאשר אדי הגיע לגיל חינוך, ולאחר שהפריע ללקוחותיה של אמו שושנה, החליטה אמו למסור אותו לפנימייה בכפר מגדיאל שם נחשף לעולם הפשע. כאשר היה לנער אמו החליטה לקחתו חזרה הביתה ואז החל להיות בלדר לסמים ואף מכור, בצוותא עם חבריו לשכונה.
פעמים רבות מצא את עצמו חסר בית ובבית מעצר תל אביב.
בשנים אלו גר ונעצר ביחד עם חבריו לתא יקי ועומרי אשר הכירם משחר נעוריו.
צד האור היחידי של אדי הייתה נערה בשם ענת שבה התאהב.
ענת החלה בניסיונות לגומלו מההרואין, ולאחר שהכה אותה נמרצות במהלך קריז, נטשהו עוד בהיותה הרה.
חברו של אדי, יקי, החל במערכת יחסים אינטימית עם אמו, שושנה, למרות שלפי אדי "הייתה יכולה להיות אמא שלו", ואדי נקרע בדילמה, בין אהבת חבר, לדאגה לאמו.
אדי נעצר בתקופה זו, ונשלח למכון גמילה בכפר מלכישוע שבגלבוע, כאשר הוא לא ידע מה עלה בגורל ילדו שלא ראה, וחברו עומרי.
היידן (שווייץ)

היסטוריה

היידן מוזכרת לראשונה במקור משנת 1461 בשם guot genant Haiden.
בשנת 1650 התגלעה מחלוקת בין היידן לבין וולפהלדן על השליטה על הכנסייה. סכסוך זה הוביל להקמתן של כנסיות בשני הכפרים ב-1652 ולהפרדתם כשני כפרים עצמאיים.
מייסד הצלב האדום, ז'אן אנרי דינן בילה את שנותיו האחרונות בהיידן. הנשיא לשעבר של הוועד הבינלאומי של הצלב האדום, יקוב קלנברגר, הוא יליד היידן.

גאוגרפיה, דמוגרפיה ותחבורה

שטחה של היידן הוא 7.5 קמ"ר. מתוכם 52.4% משמשים לחקלאות, 30.6% הם שטחים מיוערים, 16.8% הוא שטח בנוי ו-0.3% הוא שטחי נהרות, קרחונים והרים. העיירה כוללת את הכפר היידן עצמו וכפרים קטנים הפזורים סביבו.
נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית היידן 4,082 תושבים.
היידן מחוברת באמצעות רכבת גלגלי שיניים עם העיירה רורשאך הנמוכה ממנה ב-400 מ'.
ג'ינג ג'אן הונג

ג'ינג ג'אן הונג הייתה שחקנית טניס שולחן סינגפורית, ילידת שאנגחאי ששיחקה החל משנות השמונים.
טימור רודוסלסקי

קריירה

רודוסלסקי גדל במחלקת הנוער של קאיראט אלמטי. בעונת 2010/2011 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה, אך כעבור שנה חזר לקאיראט.
ב-28 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד קייסר. עד לסיום העונה רודוסלסקי שיחק עוד 4 משחקים. בעונת 2015 הפך רודוסלסקי לשחקן הרכב לאחר עזיבתו של לובומיר מיכאליק. בזכות העובדה שרודוסלסקי יהודי, מספר קבוצות מליגת העל הביעו בו עניין במהלך קיץ 2015 עקב העובדה שלא יחשב כזר.
בתום עונת 2017 חתם בז'טיסו, אך שוחרר ממנה ביוני 2018.
בספטמבר 2018 רודוסלסקי חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-14 בינואר 2019 רודוסלסקי חזר לקזחסטן וחתם באוקז'טפס
לזכותו של רודוסלסקי 6 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של קזחסטן.
זרימת קואט

במכניקת הזורמים, זרימת קואט (מצרפתית: Couette) היא זרימה למינרית של זורם צמיגי במרחב שבין שני לוחות מקבילים, כאשר אחד מן הלוחות נע יחסית לשני.
הזרימה מונעת על ידי כוח הצמיגות המופעל על הזורם וגם על ידי גרדיאנט הלחצים בין שני הלוחות.
סוג זה של זרימה קרוי על שם של מוריס מארי אלפרד קואט, פרופסור לפיזיקה מאוניברסיטת אנז'ה, צרפת, בשלהי המאה ה-19.

גזירה קבועה

תובנה הראויה לציון שניתן להסיק מן המודל הנ"ל היא שלאורך הלוח מאמץ הגזירה קבוע. במיוחד ניתן לראות שהנגזרת הראשונה של המהירות  היא קבועה. לפי חוק ניוטון של הצמיגות מאמץ הגזירה הוא התוצר של המכפלה הווקטורית בין הביטויי הנ"ל וצמיגות הזורם.

מודל רוחב-סופי

פתרונו של טיילור תקף במכשירים בהם יש עקמומיות גלילית שלעיתים באים בשימוש ליצירת זרימת קואט, אבל איננו תקף למקרה של רוחב סופי. אידיאליזציה נוספת אכן תקפה למקרים סופיים אך לא למקרים בעלי עקמומיות. בתרשים שלעיל, אולי נחשוב ש-"לוח הגבול" ו-"הלוח הנע" הם בעצם שפות של שני גלילים בעלי רדיוס ענק. נניח  בהתאמה, כאשר  הוא גדול רק במעט מ-. במקרה הזה באופן מקומי ניתן להזניח את העקמומיות. הפיזיקאי/מתמטיקאי רתיפ ברקר דיווח על פתרון מתמטי של הקונפיגורציה הזאת במונחים של פונקציות טריגונומטריות.
אסתי רוזנברג

ביוגרפיה

אסתי נולדה בשנת 1965 בארצות הברית, בת רביעית להוריה, הרב ד"ר אהרן וד"ר טובה ליכטנשטיין ועלתה עם הוריה לישראל בגיל שש, בשנת 1971. היא למדה באולפנת חורב בירושלים והייתה חברה בתנועת הנוער עזרא. היא למדה תואר ראשון בספרות עברית באוניברסיטה העברית והשתלמה במקצועות היהדות במכללה ירושלים.
שימשה כר"מית במדרשת ברוריה וכרכזת הדרכה של מחוז ירושלים בבני עקיבא, ובשנת 1997 הקימה את בית המדרש לנשים במגדל עז, בחסות ובשיתוף ישיבת הר עציון שבראשה עמד אביה. בנוסף לתפקידה כראש בית המדרש, מעבירה רוזנברג שיעורי תורה רבים ברחבי ישראל, חברה בהנהלה הארצית של בני עקיבא ומשתתפת בקבוצות שיח שלום בין דתיים לחילוניים ובין ימניים לשמאלנים.
אסתי רוזנברג נשואה לרב הרצל רוזנברג, מפקח מטעם החינוך ההתיישבותי ומדריך מסעות לפולין.
לזוג שבעה ילדים, והם מתגוררים באלון שבות.

השקפת עולמה

באשר להקמת בית המדרש לנשים, אמרה: "העמדת לימוד התורה במרכזו של בית המדרש אתגרה את ציבור הלומדות להעמיק בהוויות אביי ורבא ובסוגיות הלכתיות בצד לימודי מחשבה רציניים כחלק מבניית אישיותן הדתית וכחלק מפריצת דרך משמעותית לשילובן של נשים בעולם התורה ולהצבתן כדמויות מופת בקרב הבנות והנערות אותן תלמדנה ולהן תשמשנה דמויות לחיקוי".
על פי השקפתה של רוזנברג לימוד התורה מהווה נדבך עיקרי ומשמעותי בעבודת ה' של האישה היהודית, ובכלל זה לימוד כל מקצועות התורה, בהם תלמוד, תנ"ך, מחשבת ישראל וחסידות. כל המקצועות האלו נלמדים באופן מעמיק בבית המדרש במגדל עז, עם דגש ללימוד העצמי - בחברותא, שהוא הכרחי ליצירת לימוד התורה כנדבך ממשי בחיי הלומדת בעתיד. רוזנברג ידועה באמירותיה כי הישיבה בבית המדרש היא זכות שהופכת לחובה כלפי עם ישראל, ולפיכך היא, לא אחת, קוראת לתלמידותיה להשפעה בכל תחומי החיים של החברה הישראלית, ובפרט במקצועות ההוראה והחינוך.
M99

היסטוריה

M99 התגלתה ב-15 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שבאותו לילה גילה גם את M98 ואת M100 הסמוכות. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בהן ב-13 באפריל וצירף אותן לקטלוג מסיה. M99 תוארה על ידיו כ"ערפילית ללא כוכבים, שאורה חלש מאוד, אך לא חלש כמו M98, על הכנף הצפונית של הבתולה ליד הכוכב 6 בשערות ברניקי". ויליאם הרשל צפה ב-M99 ב-14 בינואר 1787 וציין שהיא בהירה וגדולה ושבהירותה גדלה בהדרגה לכיוון המרכז. בשנת 1831 צפה בה גם ג'ון הרשל וציין שהיא בהירה, גדולה ועגולה. ב-1846 גילה ויליאם פרסונס שלערפילית מבנה ספירלי וזו הגלקסיה השנייה שהתגלתה ככזו אחרי M51, שהמבנה הספירלי שלה התגלה כשנה קודם, גם כן על ידי פרסונס.
עד היום התגלו ב-M99 ארבע סופרנובות: סופרנובות מסוג II בשנים 1967 ו-1972 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה, וסופרנובות מסוג I בשנים 1986 ו-2014 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה.

תצפית

M99 נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 9.9 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים וקל לאתרה כ-50 דקות קשת מדרום-מזרח לכוכב 6 בשערות ברניקי, שבהירותו הנראית היא מדרגה 5, וכ-7.2 מעלות ממזרח לדנבולה. M98 נמצאת כ-1.3 מעלות ממערב-צפון-מערב ל-M99,‏ M100 ו-NGC 4350 נמצאות כ-1.7 מעלות ו-2.6 מעלות בהתאמה מצפון-מזרח לה ו-M88 נמצאת כ-3.2 מעלות ממזרח לה. כמעלה וחצי מדרום-דרום-מערב ל-M99 נמצאת NGC 4216, כ-1.6 מעלות מדרום לה נמצאת NGC 4267, כ-2.25 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאות זוג הגלקסיות M84 ו-M86 ובאותו הכיוון במרחק של כ-3.5 מעלות נמצאת הגלקסיה האליפטית הענקית M87, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

מישור הדיסקה של M99 כמעט ניצב לקו הראייה אליה כך שהיא נראית כמעט מעגלית עם קוטר זוויתי של כ-5.4 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-80,000 שנות אור. מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה מוערכת בכ-278 קילומטר לשנייה, ומשילוב מהירות הסיבוב ורדיוס הסיבוב ניתן לקבל את מסת הגלקסיה שמוערכת בכ-‎2.2×10¹¹‎ מסות שמש (כ-40% ממסת שביל החלב). מתוך מסה זו מהווים הכוכבים כ-20% בלבד (‎4.7×10¹⁰‎ מסות שמש). זרועותיה של הגלקסיה אינן סימטריות ואחת מהן פתוחה בהרבה מהשנייה. תצפיות בגלי רדיו מראות מעין זרוע של מימן נייטרלי שמחברת את הגלקסיה עם ענן עצום של מימן חסר כוכבים במרחק של כ-390,000 שנות אור מ-M99 ושמסתו מוערכת בכ-‎1.6×10⁸‎ מסות שמש. הענן שקיבל את השם Virgo H21 אינו פולט אור נראה וניתן לצפייה רק באמצעות רדיו-טלסקופ. נראה שלפני כ-280 מיליון שנים M99 חלפה בסמוך לגוף מסיבי אחר, ככל הנראה Virgo H21, וכתוצאה מכך קיבלה את צורתה הא-סימטרית. אפשרות נוספת היא ש-M99 נפגשה עם הגלקסיה הסמוכה NGC 4262 שנמצאת כחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לה.
על פי ההסחה לאדום של אורה, M99 נעה במהירות של כ-2,400 קילומטר בשנייה בעוד שצביר הבתולה נע במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה בלבד, כך שהיא למעשה נעה במהירות של כ-1,300 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת. אף על פי שגלקסיות אחרות בצביר, שנעות במהירויות גדולות ביחס לצביר, איבדו את המימן הנייטרלי שלהן, M99 עדיין מכילה כמות גדולה של מימן, כך שייתכן שהיא כעת בתהליך של הצטרפות לצביר וזו הפעם הראשונה שהיא עוברת דרכו. M98 שנראית סמוכה ל-M99 מתקרבת אל מערכת השמש במהירות של כ-140 קילומטר בשנייה כך שהפרש המהירויות ביניהן הוא למעלה מ-2,500 קילומטר בשנייה.
מערת חילזון תחתית

מערת חילזון תחתית היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי בנחל חילזון שבגליל התחתון. במערה נחשף בית קברות מהתרבות הנאטופית המאוחרת, כ-12,000 שנים לפני זמננו, ובו קבר של אשה שאמאנית.

החפירות ותוצאותיהן

ב-2008 בחפירות שנעשו באתר על ידי פרופסור ליאור גרוסמן מהאוניברסיטה העברית ונמשכו מספר עונות חפירה. במהלך החפירות נחשפו 28 שלדים שנקברו במערה. הקבר הייחודי ביותר שנמצא האתר הוא של האישה השאמאנית, שלד של אישה נכה שבזמן מותה הייתה בת כ-45. 
בית הקברות שנחשף לימד שאנשי התרבות הנאטופית השקיעו מאמצים רבים בבית קברות ובקבורה. הם הקימו בשקע שבמערה שני מבנים ושלושה בורות שאותם חפרו ברצפת המערה. בתוך המבנים התגלו שלוש קבורות ראשוניות כאשר בבורות התגלו שרידי קבורה של 25 אנשים נוספים. הממצאים הראו שהם נהגו לעשות קבורה ראשונית ולאחר מכן הם פתחו את הקברים ומתוכם הוצאו הגולגולות והעצמות הארוכות.
רלף קליין

ביוגרפיה

קליין נולד בברלין בירת גרמניה בשנת 1931 לרודולף ואליזבת קליין. המשפחה היגרה לגרמניה מהונגריה והצליחה בעסקי רהיטים אומנותיים. עקב רדיפת היהודים שבה המשפחה בשנת 1937 לבודפשט עוד לפני מלחמת העולם השנייה. אביו נרצח באושוויץ. רלף ומשפחתו (אמו, אחיו ואחותו) שרדו את השואה, בעיקר הודות לחסיד אומות העולם ראול ולנברג.
לאחר המלחמה בגיל 16 החל לעסוק בספורט, תחילה בכדורגל ולאחר מכן עבר לכדורסל ואף שיחק בקבוצת כדורסל בליגה הלאומית של הונגריה.
קליין עלה ארצה עם אמו בשנת 1951. לאחר שירות צבאי בחיל הים, החל לשחק בקבוצת מכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. היה שותף בסגל נבחרת ישראל, שהשתתפה במשחקים האולימפיים בפעם היחידה בתולדות הכדורסל בישראל, באולימפיאדת הלסינקי (1952) וב-1953 בהשתתפותה ההיסטורית של הנבחרת באליפות אירופה בכדורסל במוסקבה.
מאחר שבאותה תקופה הכדורסל הישראלי היה עדיין חובבני, קליין התפרנס כשוטף מכוניות במכבי האש בתל אביב.
בשנת 1964 הפך למאמן. ב-3 בינואר 1965 נבחר כעוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורסל. הוא אימן בקבוצות הפועל גן שמואל, הפועל חיפה, הפועל ירושלים, הפועל תל אביב והפועל חולון. ב-1970 החל לאמן את מכבי תל אביב וזכה עימה בשנת 1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל כאשר הוא זכור נאום הציונות שנשא בטרם המשחק. כמאמן נבחרת ישראל הגיע בשנת 1979 לגמר אליפות אירופה והוביל את נבחרת ישראל לזכייה במדליית כסף לאחר הפסד לברית המועצות 98-76. מתחילת שנות השמונים היה מאמן קבוצת סאטורן קלן הגרמנית, ושל נבחרת מערב גרמניה.

תארים ופרסים

כשחקן זכה בשש אליפויות ושישה גביעים עם מכבי תל אביב. 
כמאמן זכה ב"גביע אירופה לקבוצות" ושתי סגנויות, עשרות אליפויות וגביעי מדינה עם קבוצת מכבי תל אביב וגביע מדינה עם קבוצת הפועל תל אביב.
בשנת 1979 כמאמן הוביל את נבחרת ישראל לזכייה במדליית כסף, באליפות אירופה בכדורסל.
רגע השיא של רלף קליין היה ניצחונה של קבוצתו, מכבי תל אביב על קבוצת צסק"א מוסקבה בוירטון בבלגיה. הקבוצה, שנמנעה לשחק בישראל (וקיבלה מהוועדה המארגנת של גביע אירופה לקבוצות הפסד טכני), אירחה את מכבי באולם זר. לפני המשחק עודד המאמן רלף קליין את שחקניו בין היתר בעובדה שמכבי תל אביב הפכה להיות קבוצה ייצוגית שלא רק עיני אוהדי המועדון נשואות אליה אלא כל המדינה. הוא גם דיבר על החשיבות הסמלית במשחק שחורג מתחרות כדורסל, וכי זהו "קרב דוד וגלית" וכי יש לתת מענה ל"דב הרוסי" המחרים את ישראל. כל אלה עזרו ואכן מכבי ניצחה, מה שהוליד חגיגות-ניצחון בישראל.
בשנת 2004, נבחר קליין להשיא משואה לציון יום העצמאות ביחד עם מיקי ברקוביץ'.
בשנת ה'תשס"ו (2006) זכה קליין בפרס ישראל לספורט.
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל קליין אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
ב-25 במאי 2008 ארגן ארגון אוהדי מכבי, אולטראס מכבי 96, ערב הוקרה והערכה לכבודו של רלף קליין, בו נכחו ראשי הספורט הישראלי, כוכבי עבר בכדורסל העולמי ושחקני מכבי תל אביב בעבר ובהווה. בערב זה קיבל רלף מהאוהדים העתק של גביע אירופה מ-1977 .

שנותיו האחרונות

קליין לקה בסרטן המעי הגס, והיה על סף המוות, אך לאחר שמצב בריאותו השתפר הוא המשיך באימון קבוצת הכדורסל אליצור אלקנה, אותה העלה מליגה ב' לליגה א' בשנת 2007. הוא אימן אותה בשנים 2006-2008. כמו כן אימן בהתנדבות את קבוצת הבנות של בית ספר "הדסים".
רלף קליין נפטר ב-7 באוגוסט 2008 והוא בן 77 שנים.

משפחתו

קליין נישא לרות (לבית רם) ולזוג נולדו 3 ילדים (רינת, גילת וערן)
מלחה (שכונה)

היסטוריה

הכפר הערבי אל-מאלחה היה זירה של קרבות מרים במלחמת העצמאות. עד ההכרזה על מדינת ישראל, היה הכפר נקודה אסטרטגית ממנה צלפו כוחות ערבים על ירושלים. הוא נכבש בידי צה"ל ב-14 ביולי 1948 ותושביו נמלטו. שטח הכפר והאדמות סביבו סופחו לירושלים המערבית, יחד עם שטחי הכפרים עין כרם, ליפתא, דיר יאסין וכפרים נטושים נוספים שהיו בתקופת המנדט הבריטי מחוץ לגבול השיפוט של העיר. 
בתחילת שנות ה-50 יושבו הבתים הנטושים של מלחה בעולים, רובם מכורדיסטן, ומיעוטם מתוניס וממרוקו, אך הכפר עוד לא שויך מוניציפלית לירושלים, והיה אמור להיות יישוב חקלאי. ואף הוגדר כמושב עובדים.
בראשית ימיה נחשבה לשכונה מרוחקת ונחשלת, הסובלת מהזנחה ומיושבת באוכלוסייה מעוטת יכולת. בנוסף, קרבתה לקו הגבול הירדני, פגמה בתחושת הביטחון במקום. עם השנים, ובעיקר לאחר מלחמת ששת הימים החלו אנשי בוהמה לגלות עניין באופי הכפרי והציורי של השכונה, על בתי האבן הערביים שנשתמרו בשלמותם וסמטאותיה הצרות. בשכונה החל תהליך איטי ובלתי-מאורגן של שימור ושיפוץ חלק מהבתים.
בשנות ה-90 החל גל פיתוח גדול בסמוך של מלחה ההיסטורית. בצד בתי הכפר הישנים קמה שכונה של בתים פרטיים, קוטג'ים ודירות יוקרה. בסמוך הוקמו אצטדיון טדי, היכל הכדורסל של ירושלים, גן טכנולוגי, היכל פיס ארנה, וקניון ירושלים (הידוע לרוב כ"קניון מלחה") – מהגדולים והמצליחים בקניוני ישראל.
בשנת 2005, עם חידוש קו הרכבת ההיסטורי תל אביב-ירושלים שעבר בסמוך לשכונת מלחה, נבנתה במלחה תחנת הרכבת הראשית של ירושלים. בנוסף, פועל במקום מסוף מרכזי לאוטובוסים לשכונותיה הדרום-מערביות של העיר וליישובי יהודה.
לאחר שמוצו עתודות הקרקע לבינוי בשכונה, בשנת 2011, אישר להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה ירושלים, תוכנית בניין עיר לבנייה של 400 יחידות דיור על המורדות ההדרומיים של השכונה. לאחר שייעודה של הקרקע באזור, שהייתה חלק מהפארק המטרופוליני של ירושלים, שונה משטח ציבורי ייעור למגורים.  ביולי 2019, אישרה הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה בירושלים תוכנית להקמת 224 יחידות דירות ב-14 בניינים בשטח. 80 אחוז מהדירות בפרויקט ישווקו במסגרת תוכנית מחיר למשתכן.
הסמטאות שבשכונה הישנה (שבסיסה בתי הכפר הערבי) נקראות על שם ספינות מעפילים. רחובותיה של מלחה החדשה נקראים על שם בעלי חיים, בשל הקרבה לגן החיות התנ"כי הסמוך.
דגל סרביה

התאמות

במקום היחס של 2:3 המוצג לעיל, הדגל הרשמי של סרביה הוא ביחס ממדים של 1:2. דגל זה נמצא בשימוש הרפובליקה סרפסקה, אחת משתי הישויות המדיניות שמרכיבות את בוסניה הרצגובינה.
גרסה קודמת של דגל מונטנגרו אימצה את עיצוב דגל סרביה, אך עם גוון שונה של כחול ויחס ממדים אחר.
הכנסייה הסרבית האורתודוקסית משתמשת בדגל סרביה ביחס ממדים של 1:4 או יותר, המקושט בצלב הסרבי.