google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון ברקו

תולדות חייו

נולד באדג'וור שבצפון לונדון למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. אביו היה נהג מונית.
בצעירותו היה ברקו שחקן טניס, ואף דורג במקום הראשון בדירוג בני הנוער, אך לקה במחלת הנשיקה, דבר שהביא את קריירת הטניס שלו לידי סיום.
בזמן לימודיו באוניברסיטת אסקס, נבחר ליו"ר איגוד הסטודנטים של המפלגה השמרנית הבריטית.
לאחר לימודיו עסק בבנקאות ושתדלנות.

קריירה פוליטית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ב-1986 נבחר למועצת הרובע למבת' שבלונדון.
ב-1995 מונה ליועץ שר, ושימש בתפקיד תחת שר במשרד האוצר ושרת התרבות.
ברקו ניסה לרוץ לבית הנבחרים הבריטי ב-1987 ו-1992 אך לא זכה במועמדות מפלגתו באזור בחירה. לקראת בחירות 1997 שכר ברקו מסוק על מנת להשתתף בתהליכי בחירה בשני אזורי בחירה, שנערכו באותו היום ונחשבו בטוחים לזכייה. הוא אכן זכה במועמדות מפלגתו ונבחר לפרלמנט כנציג אזור בקינגהאמשייר. הוא שב וזכה במושב זה בכל הבחירות שנערכו מאז, ברוב גדול.
ברקו התקדם במהירות במעלה סולם התפקידים שבפרלמנט. ראשית, היה אחראי על צוות התגובות לענייני חינוך ופנים ובהמשך צורף לממשלת הצללים כשר הצללים במשרדי האוצר, העבודה ופיתוח בינלאומי.
ב-2005 נבחר ברקו בידי ערוץ 4 הבריטי לחבר הפרלמנט המצטיין מן האופוזיציה.
לאחר התפטרותו של מייקל מרטין נבחר ברקו ב-22 ביוני 2009 ליו"ר בית הנבחרים בסיבוב ההצבעה השלישי. מינויו אושר על ידי המלכה אליזבת השנייה.
ברקו הוא יו"ר הבית היהודי הראשון וגם הראשון שלא חובש את הפאה הנוכרית המסורתית בעת שבתו על כס היו"ר. הוא גם ויתר על מכנסי הטייטס  הצמודים שהיו חלק מהתלבושת, אך ממשיך לעטות את הגלימה השחורה, המסמלת את מחויבותו לחוקי הפרלמנט.
בקיץ 2019 התפרסם במחאתו הצבעונית נגד נסיונו  הבלתי חוקי של ראש ממשלת בריטניה, בוריס ג'ונסון להשעות את  ישיבות הפרלמנט.

משפחתו

ברקו נשוי לסאלי אילמן מאז שנת 2002. אשתו שהייתה חברה במפלגה השמרנית, עברה לתמוך במפלגת הלייבור, דבר שהוביל לשמועות על עריקתו הפוליטית של בעלה, שמועות שהוכחשו.
לזוג שלושה ילדים. בנם הבכור אוליבר לוקה באוטיזם.
שעת אפס!

ביקורות ותגובות

הסרט זכה לשתי ביקורות בלבד באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, ועל כן לא זכה עדיין לציון. בוסלי קראותר ("ניו יורק טיימס") קרא לסרט זה "התבוננות מרגשת של הרפתקה מפחידה בשמיים", המבוססת על תסריט "תמציתי וטוב"... "דנה אנדרוס בתפקיד הגיבור וסטרלינג היידן בתפקיד הקפטן מצוינים בתפקידיהם, שומרים על דמויותיהם קשוחות וחסרות פשרה". "טיים מגזין" כינה את התסריט "הגזמה פראית של תוכנית טלוויזיה משנת 1956", וציין כי "המאבק המוסרי שבסרט עובר בצורה די טובה, אולם המצב הכללי מאולץ בעליל, כמו חלום בהקיץ של וולטר מיטי".
אלברט בוגן

ביוגרפיה

בוגן נולד בקיקינדה, וויבודינה, סרביה.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) ייצג בוגן את אוסטריה וזכה במדליית כסף בתחרות בחרב קבוצתי אחרי הונגריה ולפני הולנד. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו חמישה סייפים יהודים נוספים: בנבחרת הונגריה דז'ו פולדס, ינה פוקס, אוסקר גרדה ולאיוש ורקנר ובנבחרתו אוסטריה אוטו הרשמן. בתחרות חרב אישי הוא ניצח בשני קרבות בסיבוב הראשון ועלה לשלב רבע הגמר, אך לא השתתף בקרבות הבאים. 
במלחמת העולם הראשונה, שימש בוגן כקצין בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר המלחמה הוא קיבל אזרחות הונגרית ושינה את שמו לבוגאטי.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) ייצג בוגן את הונגריה בתחרות דקר קבוצתי אך נבחרתו לא עלתה שלב.

משפחתו

ארנה בתו (1906 - 2002), הייתה אלופת עולם בסיף, בעלת מדליית ארד אולימפית, ייצגה את הונגריה ב-3 אולימפיאדות (אמסטרדם 1928, לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936). בעלה של ארנה, אלדר גרביץ' (1901 - 1991), אחד הסיפים הגדולים בהיסטוריה, בעל 10 מדליות אולימפיות, מהן 7 מדליות זהב ובנם פאל גרביץ' זכה בשתי מדליות ארד בתחרות חרב קבוצתי באולימפיאדת מינכן (1972) ובאולימפיאדת מוסקבה (1980).
כתר המלכה אדלייד

כתר המלכה אדלייד (באנגלית: Crown of Queen Adelaide) היה כתר הרעיה של אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, אשתו והמלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי. בכתר זה נעשה שימוש בעת הכתרת ויליאם כמלך הממלכה המאוחדת ואדלייד כמלכה הרעיה בשנת 1831.

היסטוריה

נהוג באנגליה ובהמשך גם בממלכת בריטניה הגדולה והממלכה המאוחדת להכתיר את המלכה הרעיה במהלך טקס ההכתרה. מאז שלהי המאה ה-17 היה נהוג להכתיר את המלכה הרעיה בכתר מרי ממודנה שנוצר עבור רעייתו של המלך ג'יימס השני - וזאת על אף ביקורת על מצבו הרעוע של הכתר וצורתו התיאטרלית. בשנת 1831 הוחלט שכתר מרי ממודנה אינו מתאים, הוצאו ממנו היהלומים והאבנים היקרות שהיו בו, ומאז מוכתרת כל מלכה רעיה בכתר מיוחד המיוצר עבורה. הראשון שבכתרים אלה היה כתר המלכה אדלייד. לאחריו יוצרו כתרים עבור אלכסנדרה מדנמרק (1902), מרי מטק (1911) ואליזבת בווס-ליון (1937).
יונתן אוריך

ביוגרפיה

נולד בכפר סבא למשפחה דתית, ולמד בישיבת הר עציון. לאחר מכן התגייס לדובר צה"ל והיה במשך כחמש שנים עורך אתר צה"ל. לפני כן היה עורך מדור היהדות של אתר nrg, עורך אתר "כיפה" וכתב מגזין ב"מקור ראשון".
בשנת 2015 מונה לראש מערך הניו מדיה ולדוברו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ודובר תנועת הליכוד. לשם הגיע לבקשתו של טופז לוק, ששירת איתו בדובר צה"ל.
בספטמבר 2019 זומן לוועדת הבחירות המרכזית בחשד לביזיון בית המשפט, לאחר שהופרה הבטחתו כי הצהרת ראש הממשלה לא תכלול תעמולת בחירות. אוריך טען שהאחריות להפרה חלה על ראש הממשלה, ובעקבות זאת חויבו הליכוד ונתניהו בתשלום הוצאות בסך 15,000 ש"ח לכל אחת משתי הרשימות, כחול לבן והמחנה הדמוקרטי.
נשוי לטליה ומתגורר בתל אביב.
יחסי הוותיקן–מקדוניה הצפונית

היסטוריה

הרפובליקה של מקדוניה הצפונית הפכה למדינה עצמאית בשנת 1991, כאשר הכריזה על עצמאותה והיפרדותה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. מדינת קריית הוותיקן הייתה בין המדינות שתמכו בעצמאותה וריבונותה של המדינה כבר מתחילתה.
יחסים דיפלומטיים מלאים בין הוותיקן למקדוניה הצפונית החלו ב-21 בדצמבר 1994. עם זאת, מדינת הוותיקן לא הייתה בין 131 המדינות שהכירו במדינה תחת שמה החוקתי, אלא הכירה בשם שבחר האו"ם: "הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה".
מקדוניה הצפונית זוכה לתמיכה מלאה של הוותיקן בבקשתה להצטרפות לאיחוד האירופי. כמו כן, הנהגת מקדוניה הצפונית מבקרת מדי שנה את האפיפיור בקריית הוותיקן במשך שנים רבות.

ייצוג דיפלומטי

עד שנת 2002 שגריר מקדוניה הצפונית בסלובניה היה גם השגריר בקריית הוותיקן, כשמאותה שנה מחזיקה מקדוניה הצפונית שגריר מיוחד למדינת הוותיקן השוהה ברומא.
למדינת הוותיקן ישנו שגריר השוהה בסלובניה וממונה גם על היחסים עם מקדוניה הצפונית.
מוד נלסון

ביוגרפיה

נלסון נולדה בצפון איטליה בשם קלמנטינה ברידה. כשהייתה צעירה מאוד, משפחתה היגרה לארצות הברית למקום שאינו ידוע. בגיל 16 שיחקה בייסבול במועדון בלומר (Bloomer team או Bloomer Girls). באותם הימים, נלסון ככל הנראה הייתה שחקנית הבייסבול הטובה ביותר בליגת הנשים. היא הייתה המגישה  של קבוצת בוסטון בלומר. בגיל 27 הייתה המגישה של קבוצת צ'רוקי (Cherokee Indian Base Ball Club) שהייתה קבוצה מעורבת מגדרית. היא התחתנה עם מאמן הקבוצה ג'ון אולסון (John Olson). בשנת 1911, נלסון ובעלה הפכו לבעלים של קבוצת Western Bloomer Girls. בשנת 1917 בעלה נפטר, ונלסון המשיכה לשחק עם הקבוצה שבבעלותה. בנוסף, נלסון אימנה את קבוצת הנשים של Chicago Athletic Club. בשנות העשרים המוקדמות, נישאה בשנית לקוסטנט דלקוואה (Costant Dellacqua). עם בעלה השני היא הקימה את קבוצת הנשים The Star Ranger Girls שפעלה משנת 1922 ועד אמצע שנות השלושים. בשנת 1935, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הקבוצות בהן שיחקה, אותן ניהלה ואימנה - נסגרו. נלסון פרשה מעולם הבייסבול ועברה להתגורר עם בעלה בשיקגו.
כלאי בהמה

הגדרת האיסור

המקור בתורה לאיסור זה הוא הפסוק בספר ויקרא: "אֶת חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ, בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם, שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם, וּבֶגֶד כִּלְאַיִם שַׁעַטְנֵז לֹא יַעֲלֶה עָלֶיךָ". 
איסור כלאי בהמה מן התורה הוא הרבעת שני מיני בעלי חיים שונים זה עם זו באמצעות הכנסת האבר הזכרי באבר הנקבי (בלשון חז"ל, "כמכחול בשפופרת"). אולם מעשה הגורם לרביעתם זה את זו - מותר. למשל העלאת הזכר על הנקבה באופן שיגרום לזכר לרבוע מעצמו את הנקבה. אולם חכמים אסרו אף גרימת רביעת מין במין אחר. אמנם הכנסת שני מיני בעלי חיים למכלאה אחת שלא לשם זיווגם זה עם זו מותרת.
עבר והרביע שני מינים זה בזה ונולד מהם וולד, מותר ליהנות ממנו. למשל, עבר והרביע חמור וסוסה ונולד מהם פרד, מותר להשתמש בו לצורכי עבודה ומשא. וכן מותר לקנות פרד ממי שהרביע באיסור. וכן מותר לאכול וולד שנולד מזיווג שני מיני בהמות או חיות טהורות.

הגדרת המינים האסורים בהזדווגות

כל מיני בעלי החיים כלולים באיסור כלאי בהמה, בהמות, חיות, עופות ודגים. והאיסור נקרא 'כלאי בהמה' היות שאלו המינים המצויים אצל האדם ואותם הוא עלול להרביע לצורכי שירותו או מאכלו. אמנם האיסור כולל רק הרבעת שני מיני בעלי חיים שונים, אך מותר להרביע שני מינים שונים של אותו המין, למשל מותר להרביע שני גזעים שונים של כבשים זה עם זה או שני גזעים שונים של חתולים או כלבים זה עם זה. 
סימן להבדל בין שני מינים שונים של בעלי חיים לשני גזעים של אותו המין הוא יכולת הפריון של הוולד הנוצר מההכלאה. כאשר הוולד מסוגל להוליד, הדבר מעיד על כך שהוריו אינם שני מינים שונים לחלוטין אלא תת-מינים שונים של אותו המין. אך אם הוא לא מסוגל להוליד, הרי שהוא נוצר משני מינים שונים לחלוטין, שהשוני במבנה הכרומוזומים שלהם גורם לכך שהוולד הנולד משילוב הכרומוזומים שלהם יחד יהיה עקר.

בני נח בכלאי בהמה

בתלמוד הבבלי, מובאת מחלוקת בין רבי אליעזר בן הורקנוס לחכמים בשאלה איסור כלאי בהמה וכלאי אילן נכללים בשבע מצוות בני נח (לפי רבי אליעזר) או לא (לפי חכמים). יש אומרים שדעת חכמים היא שאמנם אין איסורים אלו כלולים בשבע מצוות בני נח, אך הם מודים לר' אליעזר שהדבר אסור גם לגויים באיסור שחומרתו פחותה מזו של שבע מצוות בני נח. ויש אומרים שלדעת חכמים איסור כלאי בהמה ואילן כלל אינו נוהג בגויים. 
להלכה, רוב הפוסקים סוברים שאיסור כלאי בהמה וכלאי אילן חל גם על גויים, אך יש החולקים.
אלכסיי ורלאמוב

ביוגרפיה

אלכסיי ורלאמוב נולד במוסקבה בשנת 1963. הוא למד בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, בה סיים דוקטורט ומלמד כעת כפרופסור לספרות הרוסית מהמחצית הראשונה של המאה ה-20. עבודת הדוקטור שלו דנה ב"חיים ויצירה ביומן ובפרוזה האמנותית של פרישבין".
עם מוריו האהובים נמנו ורה בלופשקובה, מיאיל פאנוב וניקיטה טולסטוי.
ורלאמוב הוא חבר באיגוד הסופרים של רוסיה החל משנת 1993, מנחה סמינר במכון לספרות ע"ש גורקי, וכותב במגזינים ספרותיים שונים. הוא נמנה עם חברי חבר השופטים שלה פרס יסנאיה פוליאנה לספרות.
בעבר לימד ורלאמוב כפרופסור אורח באוניברסיטת איווה.
ורלאמוב פרסם לראשונה בשנת 1987 בירחון "אוקטיאבר" את הסיפור Тараканы "מקקים". אולם תהילתו באה עם הנובלה "אידיוט" וזכה פרסים רבים על ספרו "הלידה".
ורלאמוב כתב ביוגרפיות של כמה סופרים רוסים מפורסמים: מיכאיל פרישבין, אלכסנדר גרין, אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי, מיכאיל בולגקוב, אנדריי פלטונוב.
פיטוליתים

פיטוליתים הם משקעים מיקרוסקופיים של צורן (סיליקה) שנוצרים בתאי צמחים שונים. הפיטוליתים עמידים בפני פגעי הזמן, יחסית לחלקי צמח אחרים, ולפיכך משמשים בארכאולוגיה, פלאואקולוגיה ופלאונטולוגיה לשחזור הצומח הקדום. הפיטולית הוא מעין שלד שברירי עשוי מינרלים. בניגוד לחומרים האורגנים שבצמח שנרקבים ומתפרקים עם הזמן, המשקע הצורני האנאורגני, המופיע בצורת כתמים לבנים, עמיד בפני פגעי הזמן. אנליזה של פיטוליתים מאפשרת זיהוי של עלים, זרעים וחומר עצי. הפיטוליתים מאפשרים זיהויים שלא ניתן היה להבחין בהם בשיטות אנליזה אחרות. מחקר הפיטוליתים מאפשר את הבנת השימוש בצמחים על ידי תרבויות וחברות פרהיסטוריות.
קלונימוס בן קלונימוס

רבי קָלוֹנִימוּס בן קָלוֹנִימוּס (1286 או 1287, ארל - אחרי 1328) היה חכם צרפתי-איטלקי נודד בן למשפחת קלונימוס. נשא, כאביו, את התואר "נשיא". חיבר את הספר "אבן בחן" ו"מסכת פורים", וכן עסק רבות בתרגום ספרי פילוסופיה ורפואה מערבית לעברית.

ביוגרפיה

קלונימוס נולד בארל שבפרובאנס, ובצעירותו החל ללמוד מקרא, רבנות ושפות, והחל לתרגם ספרות. ככל הנראה החל לנדוד בשנת 1306, ונסע ללמוד בברצלונה. משם הוא כתב אגרת למשפחתו בצרפת בה תיאר את החכמים עמם נפגש, ואת מצבם הירוד מבחינה תורנית של תושבי פרובאנס. ב-1308 חזר לעיר הולדתו, ובמשך שנתיים תרגם ספרי מתמטיקה ורפואה מערבית לעברית. ב-1314 הוא היה באוויניון, וב-1318, מהעיירה סלון שבקרבת ארל, שבה למד מפי המלומד אבא מרי בן אליגדור, כתב "תשובה" נגד הספר "ספר הסוד" של יוסף אבן כספי. בין השנים 1318-1323 הוא התגורר בקטלוניה, שם גם כתב את ספרו העוסק בענייני מוסר "אבן בחן".
בעקבות ספרו הוא התפרסם בקטלוניה וספרו הפך נפוץ, עד כדי כך שב-1324 מלך נאפולי, רובר (החכם) לבית אנז'ו, הזמינו לשבת אצלו ולתרגם ספרות מערבית ללטינית. קלונימוס נעתר להזמנה, אך העדיף להתגורר ברומא מפני ששם התגוררו יותר יהודים. בזמן ישיבתו ברומא כתב לבנו את "אגרת המוסר". אחיו של קלונימוס, שמואל, התכתב עם עמנואל הרומי בנוגע לשובו של קלונימוס לעירו, ועמנואל הרומי באחת מאגרותיו מפליג בשבחו של קלונימוס: "אמרנו בצלו נחיה... משך ביפיו הלבבות, נפלא בעיני המחשבות". בסופו של דבר שב קלונימוס לעירו. אין בידינו ידיעות אודות פעולותיו לאחר 1328.

חיבוריו ועבודתו

חיבורו המפורסם של קלונימוס הוא "אבן בחן" העוסק בענייני מוסר, שאותו, כאמור, כתב בקטלוניה. מהדורה מחודשת של הספר על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים יצאה לאור בשנת 1956 על ידי אברהם מאיר הברמן בצירוף הערות ושינויי נוסחאות. עוד הוא עסק רבות בתרגום, ובין השאר תרגם את "איגרת בעלי חיים" מערבית, ושפורסמה מאוחר יותר במהדורות שונות בעברית. במהלך עבודתו אודות האיגרת הוא נאלץ למצוא שמות עבריים רבים לבעלי חיים, ובתוך הדברים הוא מזכיר ש"הזמיר בעל הלשונות ובעל הנגינות הוא זה העומד על ענף האילן". יעקב עציון כותב כי השימוש במונח "זמיר" אינו משמש לתיאור ציפור במקורות הקדומים, וייתכן כי זהו המקור הראשון לקרוא כך לציפור השיר. כשישב ברומא כתב פרודיה על התלמוד בשם "מסכת פורים", שעוררה התנגדות רבנית.
כן התפרסם חיבורו "מגלת ההתנצלות הקטן". באיגרת זו מתנצל קלונימוס בפני אחיו על שהרחיק נדוד מביתו בארל, נטש את משפחתו, וגלה למקום תורה בברצלונה. כדי להצדיק את המעשה, קלונימוס משרטט תיאור מעניין וחי של בתי המדרש הסמוכים לארל, על מעלותיהם ובעיקר חסרונותיהם.
חיבור אחר שלו התפרסם ללא ציון מלא של שם המחבר. זהו ספרו "משרת משה" העוסק בהגנה על הרמב"ם ועל ספרו מורה נבוכים כנגד מתקיפיו. שיטת ההגנה של ר' קלונימוס היא להציג פרשנות שמרנית (יחסית) לעמדותיו של הרמב"ם.
חיבורים שונים שלו עודם מצויים בכתב יד, בהם תרגום לביאור האמצעי של אבן רושד ל"ספר הניצוח" (כ״י ניו יורק, בהמ״ל 2486); תרגום לביאור האמצעי של אבן רושד ל"ספר ההטעאה" (באותו כ"י); תרגום לספר "אחצאא אלעלום אמר אלפאראבי" של אלפאראבי; ועוד.

טרנסג'נדריזם

חיבורו "אבן בחן" מתקבל בקהילת הלה"טב היהודית כמעיד על דיספוריה מגדרית, ועל רצון המשורר להוולד כאישה, דבר שיכול לרמוז על זהות המשורר בתור אישה טרנסג'נדרית.
אחרים טוענים שהחיבור הינו סאטירי.
מוסריות לגליסטית

מוסריות לגליסטית הוא מונח ביקורתי] המתאר מצב בו נעשה שימוש בחקיקה במסגרת חברתית כלשהי, על מנת להטמיע ערכים מוסריים.
חקיקה מטבעה שואפת להתאים בין חוקים לערכים המוסריים המקובלים בחברה, ולכן השימוש במונח למוסריות לגליסטית מתייחס לרוב] לגבי חקיקה שאוסרת פעילות שלא עוברת על עקרון הנזק, כלומר פעילות שנעשית בין אדם לעצמו, או בין אדם לחברו בהסכמה. חוקים האוסרים על הומוסקסואליות, או על פעילויות מיניות מסוימות אשר נעשות בהסכמה, נחשבים כמוסריות לגליסטית. דוגמה נוספת היא צנזורה על תכנים פורנוגרפיים או אלימים במיוחד. העקרון המנחה את הצנזורים בנושאים אלו הוא לרוב עקרון מוסרי (ולא עקרון ביטחוני כמו בצנזורה צבאית): התנהגות אלימה או פרונוגרפיה היא לא ראויה לצפייה, עד גיל מסוים, או בכלל.
במדינות המערב, הוויכוח] בנוגע לחוקים שנחשבים כנגועים במוסריות לגליסטית מתרכז בשאלת הנזק שמביאה הפעילות האסורה. המצדדים בלגליזציה של מריחואנה יטענו כי שימוש במריחואנה לא גורם נזק למשתמש או לזולתו, וכי עצם האיסור נובע מעיקרון מוסרי האוסר שימוש בסמים לצורכי הנאה. לעומתם, מצדדי החוק יטענו כי השימוש מביא נזק למשתמש ומשפיע לרעה על זולתו ולכן הוא מוצדק.     
מוסריות לגליסטית נבדלת ] מסוגים שונים של חקיקה פטרנליסטית, בכך שחקיקת החוק נובעת מעקרון מוסרי כלשהו, ולא מתוך סיבות תועלתניות אחרות.
סברינה גרסיארנה

ביוגרפיה

בתם של סוזנה ואוסוואלדו, לסברינה יש ארבעה אחים - דיגו, ורוניקה, לורה ונדיה - ולמדה בבית הספר דון בוסקו. היא איננה אוהבת לדבר בפומבי על חייה הפרטיים, אך ידוע כי היא מנהלת קשר רומנטי עם העיתונאי הארגנטינאי ז'רמן פאולוסקי, וב-1 באפריל 2014 נולד להם בנם הראשון, לאון.] בעבר היא הייתה שחקנית טניס, אף על פי שהוצעו לה הצעות להציב עירום על העטיפה של מגזין, היא תמיד דחתה אותם.] היא מתגוררת בבואנוס איירס (ארגנטינה).

קריירה בטלוויזיה

את הקריירה הטלוויזיונית החלה בשנים -1998–1999 בסדרת הנוער של כריס מורנה קיץ 98 וגילמה את דמותה של מוריטה. בשנת 2000 שיחקה בסדרה PH בתפקיד רומינה בשנת 2001 שיחקה בטלנובלה En Amor ("באהבה") בתפקיד טטיאנה בכיכובם של סלסטה סיד ועמנואל אורטגה, בשנת 2002 שיחקה בטלנובלת הנוער המורדים שנוצרה על ידי כריס מורנה בתפקיד לוס לגיסמון בשנת 2003 קיבלה תפקיד אורח בטלנובלה שיצר אדריאן סואר Son amores ("הם אוהבים) בתפקיד אליזבת. באותה שנה קיבלה תפקיד אורח בסדרה מכס ארגנטינאי בתפקיד לאורה. בשנת 2004 שיחקה בטלנובלה אשמים באהבה הזאת בתפקיד ורוניקה. בשנת 2005 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית אהבה במעצר בתפקיד נסים. באותה שנה שיחקה בטלנובלה משפחה מיוחדת בתפקיד סלינה לצד מריאנו מרטינז ואחרים. בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה קוראים לזה אהבה לצד חואן דארסט בתפקיד מאגי בשנת 2007 שיחקה בטלנובלה חוק האהבה בתפקיד קרולינה לצד סבסטיאן אסטבנז בשנת 2008 שיחקה בעונה השנייה של הטלנובלה בעיית סקס. בשנת 2009 שיחקה בסדרה הארגנטינאית Epitafios בתפקיד חואנה בשנת 2010 שחקה בסדרה טרה ריבל בתפקיד לואיזה ג'יארדינדי ושיחקה בטלנובלה L'ombra del Destino בתפקיד קרולינה . בשנת 2011 שיחקה בטלנובלה פיזיקה או כימיה בתפקיד שרה פיירס באותה שנה קיבלה תפקיד אורח בסדרה מוכה בתפקיד ויקטוריה. בשנת 2012 חזרה לשחק בסדרה הארגנטינאית טרה ריבל בתפקיד לואיזה ג'יארדיני בשנת 2013 השתתפה בתוכנית סיפורי לב בתפקיד רוקסי בשנת 2014 שיחקה בטלנובלה מילגרוס בקמפיין לצד חימנה אקרדי וניקולס ואסקס בתפקיד מלנה. בשנת 2015 שיחקה בסדרה קונפליקטים מודרניים בתפקיד מריה. בשנת 2016 שיחקה בטלנובלה שיצר אדריאן סואר עשירים לא מבקשים רשות לצד גונסלו הרדיה וחואן דרסט בתפקיד אנה ויז'לבה. בשנת 2017 שיחקה בסדרה 7 טיסות בתפקיד קלרה באותה שנה השתתפה בתפקיד אורח בטלנובלה לב פועם בתפקיד פאולה סולאנו .
חיים כהן ("החלבן")

ביוגרפיה

נולד לעזרא אליהו ובלנקה פרחיה-כהן. משפחת אביו עלתה לארץ ישראל מטורקיה בשנת 1904 ועסקה בייצור גבינות ומוצרי חלב. בתחילת שנות ה-30 הקים אביו את 'מחלבת הכהנים'-מחלבת גבינות בתל אביב, שם עבד גם הרב כהן.
בילדותו למד במוסדות בילו ואליאנס.
בצה"ל שירת כסמל משמעת.
החלבן היה נשוי לדבה אדית ואב ל-4 ילדים.
מגיל עשרים לערך החל החלבן לעבוד למחייתו עם בני משפחתו, ב"מחלבת דשן" – מחלבת גבינות בתל אביב, שהייתה בבעלותו (בשותפות עם אחיו דוד).
נחשב לאחרון מקבוצת מקובלים שלמדו יחד בשנות ה-60, ושחלקם כונו על שם המקצועות שמהם התפרנסו. גם אביו למד עמם.
לחלבן לא היה מראה חיצוני האופייני למרבית הרבנים האורתודוקסים: הוא לא גידל זקן בשונה מהרבה רבנים ובפרט מקובלים, לא לבש חליפה ונהג לחבוש כובע קסקט.
הוא לימד שיעורים בגמרא ובקבלה בכולל "השלום" בגבעתיים. בנוסף לברכות שהוא העניק, היה ידוע גם בתחזיות פוליטיות וכלליות.
במרץ 2013 ניסה אדם לדקור אותו בסכין מאחר שהרב לא הסיר ממנו כישוף, אך התוקף נהדף.
ביוני 2019 אושפז במצב קשה בבית החולים תל-השומר. נפטר ב-13 באוגוסט 2019.
מונסטר (סרט)

העלילה

איילין וורנוס, המכונה גם לי בלובק (שרליז ת'רון) היא זונה חסרת בית. סלבי וול (כריסטינה ריצ'י), נערה לסבית צעירה, פוגשת בה ומנסה ליצור עימה מערכת יחסים. סלבי מתגוררת אצל דודתה כדי "לרפא" אותה מהעדפותיה המיניות. עם התפתחות העלילה, נוצר קשר בין השתיים וסלבי עוזבת את בית דודתה ועוברת לגור עם לי. לשתיהן זהו חידוש שכן סלבי לראשונה מממשת את הפנטזיות שלה ומאידך לי אשר נוצלה פעמים כה רבות בעברה מקבלת יחס חם ואוהב. 
חרף מאמציה למצוא עבודה מכובדת, לא מצליחה לי להיכנס לשוק העבודה הרגיל ונאלצת להמשיך ולהתפרנס מזנות. עקב ניצול שעוברת על ידי אחד מלקוחותיה, מחליטה לי לנקום ומתחילה בסדרת רציחות של לקוחותיה. אם בתחילה, רצחה לי רק את אלו אשר התעללו בה הרי שככל עובר הזמן, הרצח נעשה יותר ויותר טריוויאלי ונרצחים אנשים שכל חטאם היה עצירה בצד הדרך. בעת הזו סלבי מתחילה לסגת ולפחד ואף פונה לרשויות החוק כנגד לי, במהלך המשפט הייתה סלבי עדת התביעה המרכזית ולאחר המשפט, הורשעה לי וקיבלה גזר דין מוות.
אנה פרנק (מחזה)

אנה פרנק הוא מחזה מאת מאיר לוין, שנכתב על פי יומנה של אנה פרנק, שנספתה בשואה.
באמצע שנות ה-50 קרא לוין את יומנה של אנה פרנק בצרפתית, ומיד הבין את חשיבותו. הוא הביא לתרגום הספר ולרכישתו על ידי בית הוצאה אמריקני גדול, דאג לביקורות משבחות, ועיבד את הספר למחזה. מלכתחילה הבין לוין כי הספר יכול להוות בסיס למחזה ולסרט קולנוע שיצליחו מבחינה מסחרית, אך חשוב מכך, יביאו את קולה של אנה פרנק, וקולו של הילד היהודי שנספה בשואה, אל ההמונים בארצות הברית ובעולם. לאחר שעמד במשא ומתן מתקדם עם מפיקים ובעלי הזכויות, הופקה לבסוף גרסה אחרת למחזה ולסרט, שכתבו פרנסס גודריץ' ואלברט האקט.
לוין נפגע מאוד מההתרחשות. בשני ספרים שכתב "הקנאי" (1964) ו""האובססיה" (1972) הוא טוען כי נפגע עקב התנגדותו הנחרצת לקומוניזם, שלא מצאה חן בעיני מפיקי הסרט והמחזה, כמו גם בשל היות המחזה "יהודי מדי".
בשנת 1966 הועלה המחזה בישראל, בתיאטרון הדרמטי של צה"ל, בתרגומן של שולמית גבעולי ועדנה שביט ובבימויו של פיטר פריי.
פארק אלונה

פארק אלונה הוא פארק טבעי של חורש ים תיכוני, אשר משתרע ממושב עמיקם ועד בת שלמה בשטח המועצה האזורית אלונה.
בפארק, סמוך לכניסה למושב עמיקם, נמצאת נקבת המים "מי קדם" שהיא מפעל מים מהתקופה הרומית-ביזנטית, המשתרע על פני למעלה מעשרים ושלושה קילומטרים. נקבת המים שימשה חלק ממערכת המים הקדומה המובילה לקיסריה. מערכת תת-קרקעית זו שימשה לצורך אספקת מי שתייה ומים להשקיה, והצורך במפעל מים כזה עלה כתוצאה מגידול משמעותי באוכלוסיית העיר קיסריה.
במקום נערכו עבודות שחזור, בהן שוחזרה נקבה באורך של כ-280 מטר מתוך שישה ק"מ. אל הנקבה ניתן להיכנס בליווי הדרכה מטעם המקום. הנקבה חשוכה לגמרי וכדאי ורצוי להצטייד בפנסים, בבגדים נוחים ונעליים המתאימות להליכה במים. עומק המים משתנה ויכול להגיע עד לכ-70 ס"מ. לנקבה שתי נקודות יציאה, האחת באמצע הדרך, והשנייה לאחר 200 מטרים.
אריוזו

אריוזו (באיטלקית: arioso בריבוי: ariosi "אריוזי", גם "אריה פרלאנטה" (aria parlante "אריה מדוברת") הוא סוג של קטע קולי סולו, בעל אופי דרמטי, המופיע, בדרך כלל, באופרה ובאורטוריה, שסגנונו הוא ב"אמצע"  בין רצ'יטטיב לאריה הלירית או הקישוטית. המילה נגזרת  מהמילה האיטלקית aria "אריה" במשמעותה המוזיקלית ומובנה הוא "כמו אריה". המושג הופיע במאה ה-16 יחד עם ראשיתן של האופרה, האורטוריה ותחיית המונודיה באיטליה. לעיתים קרובות מחליפים אותו בטעות עם "רצ'יטטיב אקומפניאטו".  
משתמשים במילה "אריוזו" גם כהוראת ביצוע מוזיקלית, כלומר "כמו אריה", "כמו שירה או זמרה".   
אריוזו דומה לרצ'יטטיב במבנהו ובהטיות הקול הבלתי מרוסנים, קרובים לדיבור. עם זאת, הוא נבדל ממנו בקצבו. אריוזו דומה לאריה בצורתו המלודית, כששניהם קרובים יותר לשירה מאשר לרציטטיב. מבחינת צורה מוזיקלית, להבדיל מהאריה, האריוזו אינו מתאפיין, בדרך כלל, בחזרתיות.
האריוזו יכול להיות משפט  מלודי קצר באמצע הרצ'יטטיב או קטע מלודי קצר המקדים את האריה עצמה או המושר מיד אחריה. משתמשים בו רק ברגעים מלאי פאתוס הדורשים דיקלום יותר זמרתי ואקספרסיבי.

היסטוריה ודוגמאות מפורסמות

האריוזו הופיע לראשונה באופרה הפלורנטינית והוונציאנית, אצל יאקופו פרי,ג'וליו קאצ'יני, מונטוורדי,קאוואלי, כשהוא נדרש להפסיק את המונוטוניה של הרצ'יטטיב אך מבלי להיסחף לסגנון אריה ממש. (רצ'יטטיבו אריוזו recitativo arioso).
במוזיקה הבארוקית דוגמאות קלאסיות של אריוזי ניתן למצוא באופרות של הנדל, בקנטטות ובפסיונים של יוהאן סבסטיאן באך. כך למשך  האריוזו 31  'Betrachte meine Seel המושר על ידי זמר באס באורטוריה "יוהנס פסיון" מאת באך. או האריוזו 
Nehmet, esset; das ist mein Leib במתאוס פאסיון מאת באך. באותה תקופה נקרא האריוזו לעיתים גם 
"קאוואטה", "אריה קאוואטה" (cavata, aria cavata) או מזאריה (mezz'aria). תחת השם קאוואטה מוכר למשל אותו אריוזו הבא בסיומו של רצ'יטטיב ומחזק אותו        
דוגמאות מאוחרות יותר של אריוזו הן קטע האנדנטה של הכוהן (הדובר - Sprecher) "Sobald dich führt der Freundschaft Hand ins Heiligtum zum ew'gen Band" בהתחלת הפינאלה של המערכה הראשונה של "חליל הקסם" (1791) של מוצרט, וגם המלודיה Amor ti vieta המושרת על ידי לוריס באופרה "פדורה" מאת אומברטו ג'ורדאנו יכולה להיות דוגמה של אריוזו מודרני.
באופרות מודרניות רבות במחצית השנייה של המאה ה-19 (אצל ורדי או בעיקר וגנר) ובמאה ה-20 שבהן ויתרו המלחינים על צורות קבועות כמו "אריה דה קאפו" או הרצץ של אריות ורצ'יטטיבים, סגנון הדיקלום (כמו ב"מלודיה האין סופית") התקרב לזה של אריוזו, תוך מיזוג בין רצ'יטטיב ואריה.
בשנת 1927 סר תומאס ביצ'ם התייחס ל Sea Drift מאת פרדריק דיליוס כ"דוגמה הטובה ביותר של אריוזו רצ'יטטיבו בכל תולדות המוזיקה"

אריוזו כלי

למרות היותו צורה קולית, עבר המונח "אריוזו" גם אל יצירות כליות בעלות אותו אופי מלודי, כפי קרה גם במקרים של ה"אריה" וה"רצ'יטטיב" המשמשים כ"אריה כלית" או "רצ'יטטיב כלי".
אחד ה"אריוזי" הכליים הידועים ביותר  הולחן על ידי יוהאן סבסטיאן באך ומשמש כ"סינפוניה" של הקנטטה שלו Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156 וגם הפרק האמצעי של הקונצ'רטו שלו לצ'מבלו רי"ב 1056.