google/wiki40b huggingface dataset:
אפיפורה

אפיפורה (מיוונית: επιφορά, לשאת מעל) היא אמצעי ספרותי, המאופיין בחזרה על מילה או כמה מילים בסוף מספר שורות או משפטים רצופים. 
מטרת השימוש באפיפורה היא להבליט ולהדגיש מסר מסוים. בשירת ימי הביניים העברית נכתבו שירים, שכל השורות שלהם הסתיימו באותה מילה, למשל הפיוט "צמאה נפשי" של רבי אברהם אבן עזרא, שכל שורותיו מסתיימות במילה "חי".

צורת הטכניקה ומקורותיה

האפיפורה מופיעה כבר בתנ"ך, ובמידת מה גם במשנה, ועל כן היא נחשבת לאחת מהטכניקות הקדומות ביותר. לדוגמה: וְאַתָּה שָׁלוֹם וּבֵיתְךָ שָׁלוֹם וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ שָׁלוֹם (שמ"א כה 6). 
האפיפורה משמשת בשירה, בסיפורת ובסיסמאות. מבנה החזרה נותן עוצמה לשורות ומקשר אותן בקשר חזק יותר. לרוב האפיפורה מופיעה במרווחים קצרים יחסית, אך לעיתים יש גם חזרות מרוחקות יותר. כך למשל הפזמונאי בוב דילן סוגר כל בית בשירו Ballad for a thin man במשפט: "?Do you, Mr. Jones".

אפיפורה במוזיקה

במוזיקה ישנו מונח מקביל המתאר קטע בו יש תמה מוזיקלית החוזרת בסוף כמה משפטים (אין לבלבל עם אקורד חוזר שאינו אפיפורה, אלא רק חריזה מוזיקלית). על התמה להיות מורכבת ממלודיה והרמוניה גם יחד. במקרים מסוימים הקטע עובר מודולציה בין המשפטים, אך המלודיה וההרמוניה, יחסית לסולם, נשמרות.
המונח המוזיקלי מקובל פחות מהמונח הספרותי וזאת כיוון שהוא נדיר יותר. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר לאפיפורה מוזיקלית היא הבופ סטנדרט Epistrophy (בעברית: אפיפורה) שהולחן בידי הפסנתרן ת'לוניוס מונק והמתופף קני קלארק.
מאוזוליאום מוחמד ה-5

היסטוריה

את המבנה תכנן האדריכל הווייטנאמי אריק וו טון והוא הוקם בין 1961 ל-1971 במשך 10 שנות עבודה יחד עם 400 אומנים מרוקאים. בשנת 2012 הוכרז על ידי אונסק"ו בתור אתר מורשת עולמית ביחד עם "מגדל חסאן".
עמיר רפפורט

קורות חיים

בנם של סימה והעיתונאי, ההיסטוריון והבלוגר אריה רפפורט.
בשנים 1989-1987 היה שותף להקמתו והעורך הראשון של הירחון משוב חקלאות. 
בשנים 1996-1991 שימש כתב "ידיעות אחרונות" בדרומה של ישראל, ובמסגרת תפקיד זה סיקר, בין היתר, את הגעת יאסר ערפאת לרצועת עזה. בשנת 1994 פרסם את הספר "התעלומה" על אודות פרשת רצח חנית קיקוס. 
משנת 1996 היה הכתב הצבאי של "ידיעות אחרונות", ובשנת 2002 עבר ל"מעריב", שם שימש פרשן צבאי עד נובמבר 2008. בין האירועים שסיקר: הנסיגה של צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון, האינתיפאדה השנייה, ההתנתקות ומלחמת לבנון השנייה, שעל אודותיה אף כתב את הספר "אש על כוחותינו". 
בשנת 2006 פרסם ממצאי תחקיר שערך במשך מספר שנים, ביחד עם איש השב"כ לשעבר, הקרימינולוג ד"ר אריאל ליבנה, אשר טען כי הבדואי סולימאן אלעביד, שהואשם ברציחתה ואינוסה של חנית קיקוס, הוא חף מפשע. בעקבות התחקיר הוקמה ועדה בראשות שופטת בית המשפט העליון לשעבר, מרים בן פורת, וקוצר עונשו של אלעביד.
ב-2009 הצטרף לצוות מגישי "רצועת הביטחון" וממשיך בכך עד היום. ב-2010 פרסם מחקר "צה"ל ולקחי מלחמת לבנון השנייה" במרכז בגין- סאדאת, והקים את חברת ארומדיה ישראל בע"מ.
בשנת 2011 החלו לצאת לאור המהדורות המודפסות של כתב העת "ישראל דיפנס" בעריכתו של רפפורט, והוקם אתר האינטרנט של המגזין.
רפפורט הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בן-גוריון. הוא נשוי לאורית ואב לשניים.
קורי היים

ביוגרפיה

היים נולד בטורונטו, קנדה. הוא בנם של ג'ודי, ישראלית לשעבר, וברני, איש מכירות קנדי ממוצא יהודי. בילדותו למד בקורס למשחק, ובשנים 1982-1986 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקנדית "The Edison Twins". תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "בן בכור" לצד שרה ג'סיקה פרקר. 
ב-1985 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "קליע הכסף", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג, וגילם את מרטי, ילד נכה שהורג כומר שהפך לאיש-זאב. פריצתו הגדולה הייתה בסרט "Lucas" ב-1986, בו כיכב בתפקיד הראשי וזכה לביקורות חיוביות. ב-1987 כיכב בסרט הערפדים הנודע "נשיכות קטנות", בסרט הופיע גם קורי פלדמן, עמו שיתף פעולה במספר תפקידים בהמשך. כן הופיע היים בסרטים: "מעריץ אלמוני" לצידה של קלי פרסטון, "נהיגה במבחן" (1988), "מעקב גורלי" (1988) ו"חלום שהתגשם" (1989). בתקופה זו גם הוציא סרט וידאו תיעודי על חייו, בשם "Corey Haim: Me, Myself, and I".
בשנות ה-90 הופיע היים במספר סרטים, בהם "חבורת הרולר בליידס" (1991), "חלום שהתגשם 2" (1995), ו"תואר בחבלה" (1996), אותו גם הפיק. בנוסף הופיע במספר סרטים שיצאו ישירות לווידאו, וכן במשחק הווידאו "Double Switch". ב-1997 הכריז על פשיטת רגל. בשנות ה-2000 ניסה לחזור לשחק בתפקידים משניים בסרטים, ובמקביל החל תהליך גמילה מסמים. ב-2006 הקים עם ידידו קורי פלדמן את הצמד "The Two Coreys", ויחד העלו ב-2007 תוכנית ריאליטי-אימפרוביזציה בשם זה, שליוותה את חייהם של השניים. ב-2008 החליטה רשת הטלוויזיה האמריקאית A&E, בה שודרה התוכנית, על הפסקת שידורה באמצע העונה השנייה; בתקופה זו סירב פלדמן להמשיך להופיע עם היים עד שלא יעבור גמילה מהתמכרותו החוזרת לסמים. 
היים המשיך להופיע במספר סרטים, בהם תפקיד אורח בסרט "קראנק: מתח גבוה" (2009).
ב-10 במרץ 2010 אושפז עקב לקיחת מנת יתר של תרופות מרשם, שהתגלתה מאוחר יותר כדלקת ריאות שהחמירה עקב חוסר טיפול. בבית החולים ברבנק, קליפורניה היים נפטר באותו יום, בגיל 38.
אלקטרומגנטיות

אֱלֶקְטְרוֹמַגְנֵטִיּוּת היא הענף בפיזיקה העוסק בתופעות שקשורות למטען חשמלי. אלקטרומגנטיות עוסקת בשדות חשמליים ומגנטיים, כמו גם באור וקרינה אלקטרומגנטית. שדה כוח אלקטרומגנטי מורכב משדה חשמלי ושדה מגנטי מצומדים, כלומר מתפשטים יחד ומשפיעים זה על זה.
הכוח האלקטרומגנטי הוא הכוח המעורב בתגובות כימיות, ונמצא בבסיס התאוריה הקוונטית המסבירה את מבנה הקליפות האלקטרוניות באטומים. אור הוא קרינה אלקטרומגנטית בתחום תדרים מסוים. תדרים אחרים יוצרים סוגי קרינה אחרים, כפי שמתאר הספקטרום האלקטרומגנטי. בפיזיקת החלקיקים, אלקטרומגנטיות מוסברת כנישאת על ידי חלקיק הפוטון.

הכוח החשמלי

הכוח החשמלי (שדה חשמלי) גורם לכך שמטענים חשמליים בעלי סימן זהה דוחים זה את זה, בה במידה שמטענים הפוכים בסימנם מושכים זה את זה. בדומה לכוח המשיכה הגרוויטציוני, עוצמת המשיכה פרופורציונית למכפלת המטען של החלקיקים והופכי לריבוע המרחק ביניהם. חוק פיזיקלי זה נקרא "חוק קולון".
הכוח החשמלי חזק בהרבה מכוח הכבידה, היחס ביניהם הוא מסדר גודל של ‎10⁴⁴‎ כך שאילולא היה סך המטענים החיוביים בגוף מסוים שווה בדיוק לסך המטענים השליליים בו, אפשר היה להזניח את שדה הגרביטציה (כוח המשיכה) שהגוף יוצר. הכוח הגרעיני החזק אמנם חזק יותר מהכוח החשמלי (אחרת גרעיני האטומים היו מתפרקים באופן ספונטני, שכן הם מורכבים מפרוטונים חיוביים, שדוחים זה את זה, ונייטרונים נייטרליים), אך הוא קצר טווח וניתן להזנחה במרחקים שהם מסדר גודל של אנגסטרום ומעלה. לכן מבין ארבעת הכוחות היסודיים, הכוח הרלוונטי ברוב המוחלט של התופעות שקורות סביבנו הוא הכוח האלקטרומגנטי.

הכוח המגנטי

הכוח המגנטי (שדה מגנטי) קצת יותר מורכב מהכוח החשמלי והוא מנוסח במשוואת כוח לורנץ. כוח מגנטי לא נוצר מתוך מטען מגנטי בודד אלא מדיפול מגנטי, כלומר מזוג מטענים מגנטיים ("קטבים") הפוכים בסימנם וצמודים. לא נמצא מעולם מטען מגנטי בודד (מונופול מגנטי).

פיזיקת החלקיקים

ניתן לסווג את כל החלקיקים בפיזיקת החלקיקים (אבני היסוד של הטבע) לפי המטען החשמלי שלהם: חיובי, שלילי או נייטרלי. גודל המטען אינו רציף אלא בדיד (דיסקרטי), וערכו בחלקיק חופשי בא בכפולות שלמות של  (מטען האלקטרון). לקוורקים מטענים של שליש ושני שלישים , אך הם אינם חופשיים אלא מתחברים תמיד ליצירת חלקיקים מורכבים בעלי מטען שלם.
תורת החלקיקים המסבירה את הכח האלקטרומגנטי היא אלקטרודינמיקה קוונטית, שהיא תורת כיול המכילה פוטון כחלקיק (בוזון כיול) הנושא את הכוח.
סונומה (מחוז)

היסטוריה

האזור היה מיושב בשבטים אנדיאניים החל מהאלף השמיני לפנה"ס. מגלי ארצות אירופאיים הגיעו לאזור לראשונה במהלך המאה ה-16. הראשון שבהם היה חואן רודריגס קבריו, שתבע את האזור (עד לנהר רוסיאן) בשנת 1542 עבור האימפריה הספרדית. תביעה זו חזרה ונשנתה בידי סבסטיאן ויסקאינו בשנת 1602.
ממלכת אנגליה, ביוני 1579 במהלך מסעה של הגולדן היינד תחת פיקודו של סר פרנסיס דרייק, תבעה אף היא בעלות על השטח. גם בעיניי האימפריה הרוסית היה האזור תחת חסותה, אחרי שמשלחת רוסית-אמריקנית ייסדה את עיר-הנמל פורט רוס (Форт-Росс)  באזור בשנת 1812, ונוכחות רוסית התקיימה באזור עד שנת 1842.
האימפריה המקסיקנית הראשונה שלטה באזור (במקביל לנוכחות הרוסית) בין אוגוסט 1821 ועד להתפוררותה בשנת 1823. אז השתלטה רפובליקת מקסיקו על האזור, ושלטה בו עד ליוני 1846. ביוני 1846 הוקמה רפובליקת קליפורניה קצרת הימים, וב-9 ביולי 1846 סופח האזור כולו לארצות הברית כחלק ממדינת קליפורניה. אז גם נקבעו גבולות המחוז, ושמו על שם העיירה סונומה שבשטחו.
העיירה שהייתה באותה עת זנוחה ורחוקה, התמודדה עם ערים בשטח המחוז שגדלו במהירות ושתבעו את כתר בירת המחוז אליהם. בסופו של דבר נקבעה העיירה סנטה רוזה כבירת המחוז בשנת 1854.
בשנת 1996 הצלם צארחס א'וריר תמונה של גבעה ירוקה עם שמיים כחולים הנמצאת במחוז שהפכה לתמונה המפורסמת של windows XP התמונה נקראת Blis (אושר עילאי)
Rumors (לינדזי לוהן)

וידאו קליפ

צילום הקליפ הבויים על ידי ג'ק נאווה, שהפיק באותה העת את הקליפ ללהיט My Prerogative של בריטני ספירס ונראה לעיני הקהל בפעם הראשונה ב-14 באוקטובר 2004 בערוץ המוזיקה MTV.
בתחילת הקליפ נראית לוהן נעקבת על ידי פאפרצי ונכנסת למכונית שלה ומתברר שזוהי כפילה שלה, בהמשך רואים את לוהן נמצאת במועדון כאשר היא מצולמת על ידי מצלמה, בסצנות מסוימות רואים את לוהן רוקדת בתוך כלוב מקיימת, מתנשקת עם בחור שאינה מכירה, רוקדת על הבמה עם קבוצת בנות ולקראת סוף הקליפ נראית לוהן מוקפת בפפראצי ובורחת בהליקופטר מהמועדון וכך מסתיים הקליפ.
בשנת 2005 הקליפ היה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ הפופ הטוב ביותר" אך לא זכה.
מצד מבקרי המוזיקה זכה הקליפ לביקורות מעורבות וברובן טובות.

הצלחה במצעדים

מבחינת מצעדים זכה השיר להצלחה נאה, השיר נכנס למקום עשירי באוסטרליה ונשאר במצעד חמישה עשר שבועות וקיבל מעמד זהב (35,000 עותקים), בארצות הברית נכשל השיר ולא נכנס לבילבורד הוט 100 אך בכל זאת קיבל מעמד זהב (500,000 עותקים).
באוסטריה, גרמניה ושווייץ נכנס הסינגל לשלושים המובילים.
בישראל נכנס השיר למקום הראשון בגלגלצ.
חג עליית מרים

חג עליית מרים הוא חג נוצרי המסמן את עליית מרים, אמו של ישו, השמימה. הוא נקבע בשנת 1950 על ידי האפיפיור פיוס ה-12, ונחוג על ידי נוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית והאורתודוקסית בתאריכים קבועים.
העולם הנוצרי מציין מדי שנה בחודש אוגוסט את עליית מרים השמימה. הקתולים עורכים טקסים מרשימים ב-14 וב-15 באוגוסט בגת שמנים, ואילו האורתודוקסים עורכים טקסים ב-25 וב-28 באוגוסט. אור לבוקר 25 באוגוסט, נערכת תהלוכת איקונת מרים, אירוע המסמל כעין "לוויה" וקבורה סמלית לקראת עלייתה השמימה. האיקונה שמורה לאורך השנה במנזר גת שמנים היווני – המטוכיון מול כנסיית הקבר. עם שחר ב-25 באוגוסט נערך במקום טקס הוצאת האיקונה למסע "הלווייתה". האיקונה נישאת על ידי איש דת יווני ממונה מטעם הפטריארכיה. בשעה חמש בדיוק נעה התהלוכה מלווה במאות נזירים, נזירות, צלייניות וצליינים, נרות, צרורות ריחן, זרי פרחים ועמודי שושן צחור בידיהם ומזמורים בפיהם, התהלוכה נעה בסמטאות העיר העתיקה הדוממות, מרחוב בית הבד, לויה דולורוזה ולשער האריות. עם זריחה יוצאת התהלוכה לעבר כנסיית קבר מרים, בעמק הקדרון, המואר באור זריחה מעל הר הזיתים, גדושה באלפי נרות, והמוני מאמינים הבאים לראות, לגעת ולנשק את האיקונה, ולזחול תחת אפיריון העץ שעליו ניצבת האיקונה לצד קפלת הקבורה.
הפרוזה הכפרית

הפרוזה הכפרית (ברוסית: Деревенская проза - "דרוונסקאיה פרוזה"  או Деревенская литература) הייתה בשנות ה-1950 בתקופת "ההפשרה" של ניקיטה חרושצ'וב ואחר כך עד לשנות ה-1980 מגמה בספרות הרוסית הסובייטית, שהתמקדה בחיים העכשוויים ובערכים המסורתיים של הכפר הרוסי.

היסטוריה

ראשיתה, לפעמים, מזוהה עם המסות הבקורתיות על הקולקטיביזציה של החקלאות שפורסמו בתחילת שנות ה-1950 במגזין הספרותי "נובי מיר" על ידי ולנטין אובצ'קין ורשימותיהם של אלכסנדר יאשין, אנטלי קלינין, יפים דורוש ואחרים. עם זאת רוב היצירות שכונו "פרוזה כפרית", כפי שמעיד שמה, היו כתבי פרוזה - רומנים ונובלות. הנציגים הבולטים של "הפרוזה הכפרית" הסובייטית היו אלכסנדר יאשין, וסילי בלוב, פיודור אברמוב, ולנטין רספוטין, בוריס מוז'אייב, וסילי שוקשין. מבקרים אחדים מחשיבים אף את אלכסנדר סולז'ניצין בקטגוריה זו, הודות לסיפורו הקצר "ביתה של מטריונה".כבטאון חצי-רשמי של הזרם שימש המגזין הספרותי "נאש סוברמניק" ("בן זמננו").
רבים מכתבי הפרוזה הכפרית נטו לאידיאליזציה של חיי הכפר הרוסי המסורתי ומחבריהם ביטאו, בדרך כלל באופן מתון את רוח הלאומנות והשמרנות הרוסית משנות ה-1980- 1970. הסאבטקסט הלאומני היה, לפי סברות אחדות, הסיבה ליחס הסלחני ואף תומך של ההנהגה הסובייטית כלפי הסופרים הנ"ל, ב"תקופת הקפאון", בהשוואה לרדיפה הקשוחה נגד נציגי "הפרוזה הצעירה" ו"הפרוזה העירונית" הדיסידנטיות.
תהליך הפרסטרויקה בסוף שנות ה-1980 הביא לעלייה משמעותית בעיניין הציבור ביצירות החדשות של אחדים מנציגי זרם זה ("בערה" מאת רספוטין,"הבלש העצוב" מאת ויקטור אסטאפייב, "כולם ראשונים" מאת בלוב), אולם שינויי המצב החברתי-פוליטי אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי והתפרקות ברית המועצות היטה את מרכז הכובד של הכתיבה הספרותית לכיוונים רבים אחרים והפופולריות של הפרוזה הכפרית ירדה בקרב הקהל. 
עם זאת ליצירות של הסופרים ה"כפריים" נשמרה חשיבות עצומה בשימור התרבות הלאומית הרוסית והזיכרון ההיסטורי הרוסי. במיוחד השתפקה בהן טרגדיית הקולקטיביזציה (כמו בספר "מוז'יקים ובאבושקות" של בוריס מוז'אייב)
Symphony (אלבום)

רקע ויציאה

האלבום הופק על ידי פרנק פטרסון, שהפיק לברייטמן גם את אלבומה הבא, A Winter Symphony. ביפן, זכה האלבום להצלחה רבה, כאשר הוענק לאלבום תואר הזהב, על סך מכירות של מאה אלף עותקים.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מינה טייכר

ביוגרפיה

טייכר נולדה בירושלים וגדלה בתל אביב. את שלושת תאריה הראשונים עשתה באוניברסיטת תל אביב ואת הפוסט דוקטורט עשתה באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. תחום המחקר המרכזי של טייכר הוא גאומטריה אלגברית ותורת הצמות, אשר באים לידי יישום בחקר המוח, ראייה ממוחשבת ופיזיקה תאורטית.
בין תפקידיה הציבוריים והאקדמיים הנוספים, בעבר ובהווה: המדענית הראשית של משרד המדע, התרבות והספורט (2008-2005), יו"ר המועצה הלאומית לקידום נשים במדע וטכנולוגיה, ראש הוועדה לחינוך למתמטיקה של האיחוד האירופי, חברה בוועדה מדעית של מכון מקס פלאנק בגרמניה, חברת מועצת קרן וולף לקידום המדע והאנושות, חברה בוועדת ההיגוי העליונה למדע וטכנולוגיה של משרד החינוך ובדירקטוריון של הקרן למנהיגות של פורום הנשים הבינלאומי, מנהלת מכון המחקר למתמטיקה ע"ש אמי נתר וחברה בוועדת המינויים בראשות נציב שירות המדינה. זכתה במספר פרסים, ביניהם: מלגת רוטשילד, פרס לנדאו למדעים ולמחקר, פרס בת-שבע דה-רוטשילד ופרס מינרווה.
טייכר נשואה לאדריכל צ'רלי דוראל, ולזוג שתי בנות ובן.
מעבר אפק

מעבר אפק הוא פרוזדור יבשתי צר, בן כ-3 ק"מ, העובר בין הרי השומרון במזרח וביצות הירקון במערב. היה אחד המעברים החשובים בארץ ישראל בעת העתיקה. כיום בתחום ראש העין.
עוד מהתקופה הפרה-היסטורית שימשה ארץ-ישראל כנתיב עיקרי מאפריקה לשאר יבשות העולם. אזור השרון והשפלה נחשבו חבלי ארץ נוחים למעבר, יחסית למדבריות ערב, ושופעים מקורות מזון ומים. עם זאת המעבר בין השרון לשפלה היה חסום ברובו. ממזרח התנשאו הרי השומרון וממערב נחל הירקון שהיה בעבר הנחל בעל הספיקה הגבוהה מבין נחלי החוף וצפונית ממנו ביצות השרון שהיו קשות מאד למעבר. הפרוזדור היבשתי היחיד, שנותר נוח למעבר, השתרע בין מעיינות הירקון ומרגלות הרי השומרון. המעבר שימש דרכי מסחר רבות ובהם הידועה ביותר דרך הים הקדומה שחיברה בין מצרים ובין מסופוטמיה.
למעבר ישנה חשיבות אסטרטגית  בשל היותו "צוואר בקבוק" גאוגרפי. מסיבה זו הוקמו בסביבתו מבנים שחלשו עליו, ובהם תל אפק(אנטיפטריס) ממערב המעבר ומגדל אפק ממזרח.
מוהילב (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מוהילב 43,166 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 40,230 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 93.07% בלארוסים, 5.02% רוסים, 1.03% אוקראינים ו-0.88% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (73.94%) ורוסית (24.30%).
גטה בורלקו

ביוגרפיה

בורלקו נולדה בבלץ והחלה לשיר בגיל שבע, היא למדה נגינה בכינור בבית ספר למוזיקה בעירה ובנוסף היא בוגרת בית ספר תיכון מוזיקלי, מ-1993 ועד 1997 היא למדה ג'אז ומוזיקה עממית באקדמיה למוזיקה בקישינב, לאחר מכן החלה בקריירה מקצועית בתחום וביצעה הופעות במספר מדינות, היא זכתה במספר פרסים ופסטיבלים בתחום.
בין השנים 1998–2011 הייתה זמרת בלהקת "Univox", ומ-2005 ועד 2007 לימדה באקדמיה למוזיקה, תיאטרון ואמנות יפה של מולדובה.
בשנת 2007 השתתפה במסע ההופעות הבינלאומי של להקת בואנה ויסטה סושיאל קלאב ברומניה.
ב-2008 נבחרה לייצג את מולדובה באירוויזיון עם שירה "המאה של האהבה" בתחרות הגמר הלאומית בה השתתפו 12 זמרים והרכבים מוזיקליים שונים, באירוויזיון שנערך בסרביה לא הצליחה לעלות לגמר.
בשנת 2009 השתתפה בפסטיבל הבמה המוזהבת ברומניה.
ב-2010 השתתפה בקונצרט בפריז שנערך לכבוד יום האישה ואורגן על ידי אונסק"ו, היא משמשת כשגרירה של רצון טוב עבור קרן של האומות המאוחדות (United Nations Population Fund).
אליפות העולם בכדורסל נכים

היסטוריה

אליפות העולם הראשונה בכדורסל נכים התקיימה בשנת 1973. האליפות, אשר טרם נחשבה לרשמית, נערכה בבלגיה וזכתה בה נבחרתה של בריטניה, במדיה שיחק פיליפ קרייבן, לימים נשיא הוועד הפאראלימפי הבינלאומי. בשנת 1975 התקיימה בבלגיה האליפות הרשמית הראשונה ובה זכתה נבחרת ישראל בכדורסל נכים כשניצחה בגמר הטורניר את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 47-50.
קורטוב

קוּרטוב היא יחידת מידה קטנה לנפח של נוזלים, שנהגתה בתקופת חז"ל ומשמשת בהלכה. המילה קורטוב נגזרה מהמילה קורט (גרגר קטן, קמצוץ, שמץ) שבעצמה נגזרה משמו היווני של החרוב. זאת, משום שזרע החרוב, הקרט, נחשב בימי קדם למשקל הקטן ביותר, וכן שזרעי החרוב נחשבו לבעלי משקל קבוע.
בימינו משמשת המילה לעיתים קרובות לתיאור כמות קטנה של חומר כלשהו - גם מוצק (כמו קורטוב מלח), ובהשאלה משמשת המילה לשם תיאור כל דבר מצומצם, כמו בשיר "תכול המטפחת" שתרגם אברהם שלונסקי, שם מופיעה המילה בפזמון החוזר: "תכול המטפחת, קורטוב של נחת ויתגשם החלום".

בהלכה

הקורטוב מופיע בתלמוד בבלי כשווה ערך לחלק השישים וארבע של לוג. ערכו ביחידה המטרית שווה ל-5.4 מ"ל ע"פ ר' חיים נאה], ל-9.33 מ"ל ע"פ החזון איש], או ל-1/2 מ 1/8 של הרביעית בשיטת הרמב"ם (קורטוב = = 2.40065 מ"ל){(מנחות יב, ד)}.
She Loves You

רקע

לנון ומקרטני כתבו את השיר ב-26 ביוני 1963, בעת שהשתתפו בסיבוב הופעות משותף עם רוי אורביסון והלהקה ג'רי והפייסמייקרס בניוקאסל. הרעיון לשיר עלה לראשונה באוטובוס שבה הלהקה נסעה, ובמהלך הלילה הבא לנון ומקרטני סיימו לכתוב את השיר בחדר המלון.
ויליאם פליטווד שפרד

קורות חייו

ויליאם פליטווד שפרד נולד בסידני, אוסטרליה. הוא היה הבן השני של אדמונד שפרד, אזרח אנגלי שהיגר לאוסטרליה בשנת 1859 והתחתן עם אימו של ויליאם, גרייס מארי, בשנת 1860. אדמונד שפרד היה עורך דין וכיהן כשופט בבית המשפט העליון של קווינסלנד.
כשהיה בן 10, נשלח ויליאם ללמוד בבית ספר בבריזביין, אך נשאר ללמוד שם סמסטר אחד בלבד כיוון שמנהל בית הספר סבר שתלמיד מבריק שכמותו זקוק לסביבה לימודית טובה יותר, ולכן כדאי שילך לבית ספר באנגליה.
באנגליה הלך לבית הספר "צ'רטרהאוס סקול" שבמחוז סארי. לאחר מכן הלך לטריניטי קולג' עם מלגה. בשנת 1884 סיים את לימודיו כסטודנט למתמטיקה בעל הציונים הגבוהים ביותר באותה שנה (Senior Wrangler), תואר יוקרתי מאוד המוענק בטריניטי. כל ארבעת הסטודנטים בעלי הציונים הגבוהים ביותר באותה שנה אומנו על ידי המתמטיקאי אדוורד ג'ון רות.
לאחר מספר שנים בהן התכונן להפוך לעורך דין המתמחה במשפט מקובל, הצטרף שפרד בשנת 1896 למחלקת החינוך של בריטניה כבוחן. עד שנת 1914 הגיע לתפקיד עוזר מזכיר בוועדת החינוך. הוא פרש בשנת 1921 בהיותו בן 58, עקב תוכנית ממשלתית שביקשה לעודד עובדי מדינה שצפויים לפרוש בשנים הקרובות לפרוש באופן מיידי. כיוון שכלכלית לא יכל להרשות לעצמו לפרוש, הוא לקח עבודה כבוחן במבחני ההסמכה של קיימברידג' ובאוניברסיטת לונדון.
במקביל לעבודותיו אלו, הייתה לשפרד קריירה שלמה כמתמטיקאי, שאיפשרה לו אף לקבל תואר דוקטור מקיימברידג' בשנת 1908 ולקבל מעמד חבר ב"רויאל סוסייטי אוף אדינבורו" (Royal Society of Edinburgh) בשנת 1932.
שפרד קיבל עידוד לנצל את כישוריו המתמטיים בתחום הסטטיסטיקה מפרנסיס גולטון, אותו פגש בימין בקיימברידג' כשביקר במעבדתו של גולטון. בין השנים 1897–1907 פרסם שפרד מספר מאמרים על קורלציה, על חישוב מומנטים ועל תיקונים לחישובים. לאחר 1907 החל להתמקד יותר בתחום האינטרפולציה.
איציק קיפניס

ביוגרפיה

איציק קיפניס נולד ב-1896 בעיירה סלובשנה (Словечно) שבווהלין למשפחת בורסקאים יהודים. למד ב'חדר' מסורתי, אבל השלים לימודי עברית ורוסית מגיל צעיר. שיריו הראשונים, בעברית, יידיש ורוסית, נתפרסמו בעיתונות היהודית כשהיה נער בן 12. אחרי מלחמת העולם הראשונה והמהפכה הרוסית השתקע בקייב בירת אוקראינה. כבר משנות כתיבתו הראשונות לאחר השתלטות הבולשביקים, לא הלך בדרכי האידאולוגיה הקומוניסטית האדוקה. מאחר שלא אפשרו לו לפרסם שירים הסוטים מהקו הרשמי, החל לכתוב ולפרסם גם סיפורת ביידיש.
בשנות השלושים הוצא מאיגוד הסופרים של אוקראינה בשל נטיות לאומיות, קרי: יהודיות, בכתיבתו. הוא הותקף על הסטיות ביצירתו, ואף ניסה לחזור למוטב, ולכתוב ברוח המפלגה הקומוניסטית. בעוד שבברית המועצות הופיעו יצירותיו בתרגום לרוסית, הרי שבפולין ובאמריקה הן פורסמו בלשון כתיבתם, היידיש. על יצירותיו אלה נהג לחתום בשם יצחק קיפניס.
בשנת 1948 נעצר קיפניס עם סופרים יהודים רבים אחרים. הוא נכלא והועבר למחנה עבודה בסיביר. אפשר וזה היה מזלו, כיוון שהסופרים היהודים שהתגוררו בערים הראשיות, נתפסו, נכלאו והוצאו להורג. הוא שוחרר ממחנה העבודה רק לאחר מותו של סטלין, באמצע שנות החמישים. הותר לו לחזור לאוקראינה, אך לא להתיישב בקייב הבירה. במשך כמה שנים התגורר בעיירה בויארקה הסמוכה לקייב.
קיפניס שב לקייב בראשית שנות השישים, ובה גם נפטר בשנת 1974. יצירותיו שבו ונדפסו בברית המועצות, ואף נתרגמו לרוסית. קיפניס היה גם מתרגם פורה, ועיקר תרגומו היה מסופרי העידן הסובייטי ליידיש. בין הסופרים הרוסים ושל העידן הסובייטי שתרגם: פרט לקופרין מהקלאסיקה הרוסית, ויקטור שקלובסקי, רוזנוב , יפימוב, אולייניקוב , זולוטובסקי, סרפימוביץ'  ועוד רבים. מסופרי העולם הידועים תרגם מסרוונטס, מרק טוויין, ז'ול ורן, אנטון צ'כוב ואחרים. בימים הרעים של השלטון הסטליניסטי התפרנסו סופרים מוחרמים רבים מעבודות תרגום.
בשנים האחרונות תורגמו כמה מספרי הילדים המפורסמים שלו לאנגלית. מיצירותיו תורגם רק מבחר קטן בכרך "בבית ובדרך", תל אביב, 1977.
ארי-אדם ממערת שטאדל

ארי-אדם ממערת שטאדל, היא צלמית זואומורפית (בעלת צורת חיה) עשויה משנהב ממותה העתיקה ביותר שהתגלתה מעולם. תיארוך בעזרת בדיקות פחמן-14 שנעשו בשכבה שבה נמצאה הצלמית קבעו, שהיא בת 32,000 שנים. צלמית זאת מהווה את אחת העדויות הקדומות ביותר לאמנות וכנראה גם לדת אצל האדם.
הצלמית היא בעלת ראש של לביאה או אריה וגוף של אדם. גובה צלמית 29.6 ס"מ, רוחבה 5.6 ס"מ ועובייה 5.9 ס"מ. הצלמית משויכת לתרבות האוריניאקית (Aurignacian culture) מהתקופה הפלאוליתית העליונה. הצלמית גולפה בעזרת סכין העשויה מאבן צור. על גבי הזרוע השמאלית של הצלמית גולפו שבעה חריצים מקבילים. הצלמית היא חלק מאוסף המוזיאון השוכן בעיר אולם שבגרמניה.

היסטוריה

שברי הצלמית התגלו בשנת 1939 במערת שטאדל השוכנת בהרי הולשטיין השוכנים במדינת באדן-וירטמברג שבדרום מערב גרמניה. בגלל תחילת מלחמת העולם השנייה, נעזבו השברים ולא טופלו. בשנת 1969, 30 שנה לאחר מכן בעת בעת הרכבת יותר מ-200 חלקים על ידי יואכים האן (Joachim Hahn), הוא גילה שמדובר בצלמית שהיא הכלאה של אדם ואריה המערות. בין השנים 1997–1998 נמצאו חלקים נוספים של הצלמית וראש הצלמית חובר לגוף. בתחילה סווגה הצלמית על ידי יואכים האן כאריה זכר, לאחר שנמצאו פיסות נוספות סווגה הצלמית על ידי אליזבט שמיד (Elisabeth Schmid) כנקבה. שתי הפרשנויות אינן מבוססות על ממצאים מדעיים. הקושי בסיווג בין זכר ונקבה נובע מהעובדה שאצל אריה המערות האירופי (Panthera leo spelea) אין את המאפיינים המייחדים את הזכר האריה האפריקאי מהנקבה.
הקושי בהבנה והפרשנות של הממצא נובעת מהעדר מקבילות באתרים ארכאולוגים אחרים. הצלמית חולקת קווי דמיון עם ציורי קיר של דמויות משולבות אדם-חיה שנמצאו על מערה בצרפת, אבל ציורי קיר אלה על פי תיארוכם, צעירים במספר אלפי שנים בהשוואה לצלמית זאת.
ממצא דומה של צלמית עם ראש ארי קטן יותר נמצא מאוחר יותר במערה אחרת באותו אזור בגרמניה. הממצא הנוסף נמצא ביחד עם צלמיות בדמויות של חיות ומספר חלילים. ממצאים אלה העלו את האפשרות שדמות האריה מילאה חלק חשוב במיתולוגיה של בני האדם שחיו באזור בתקופה הפלאוליתית העליונה.
הצלמית הוצגה לראשונה לציבור באפריל 2011.