google/wiki40b huggingface dataset:
פטריק גלואה

חייו

גלואה נולד בלינסל אשר סמוכה לעיירה ליל שבצפון צרפת. בהיותו בן 17, החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, בכיתתו של החלילן הידוע ז'אן-פייר רמפל. שנתיים מאוחר יותר אף זכה במקום הראשון בתחרות הנגינה של הקונסרבטואר. בגיל 21 התמנה להיות החלילן הראשי בתזמורת הלאומית של צרפת, אותה ניהל אז לורין מאזל. במשרה זו החזיק גלואה עד שנת 1984, ואחר כך ניגן באופן בלעדי כסולן, ומאוחר יותר, החל לעסוק בניצוח. גלואה ניגן כסולן תחת שרביטם של מנצחים ידועים וחשובים, ביניהם לאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, פייר בולז, קרל בהם, אויגן יוכום וסרג'יו צ'ליבידאקה. הוא שיתף פעולה עם נגנים מובילים, כגון יורי בשמט, נטליה גוטמן, פטר שרייר, ירג דמוס, רביעיית לינדסי, ועם נגנית הנבל אשר עבדה רבות עם רמפל, לילי לסקין. לגלואה חוזה בלעדי עם חברת ההקלטות דויטשה גרמופון, ולאחרונה התחיל להקליט גם בחברת נקסוס. הדיסקוגרפיה שלו כיום כוללת מעל ל-75 הקלטות. 
החל משנת 2003 גלואה הוא המנהל המוזיקלי של תזמורת Jyväskylä בפינלנד. עם התזמורת הזו ערך סיורים באירופה וביפן, ואף הקליט עמם בחברת נקסוס. בין הקריירה הסולנית וקריירת הניצוח, מלמד גלואה בפריז ובטורונטו, ומדיי שנה מעביר קורס  קיץ בסיינה שבאיטליה. גלואה נהג להגיע לישראל, ובמסגרת ביקוריו ניצח על תזמורת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. 
פטריק גלואה מנגן כיום על חלילים מודרניים מעץ, ולטענתו, מכר את כל חלילי הזהב שברשותו, והוא מחליף את חלילי העץ שהוא מנגן עליהם בתדירות גבוהה יחסית. סגנון הנגינה של גלואה ידוע בתעוזתו ובכך שאינו מקדיש חשיבות למסורת הביצוע של העבר. זאת בעיקר בעקבות גישת הביצוע האותנטי, אשר עליה שם דגש רב, על אף שהוא מנגן על כלי מודרני. על-אף גישה שנויה במחלוקת זו, מרבה גלואה להסתמך על ניתוח מוזיקלי בבואו לתת אינטרפרטציה (לפרש) ליצירה אשר אותה הוא עומד לנגן. הוא שם דגש רב על לימוד של נשימה מחזורית, ומשתמש בטכניקת נשיפה זו בהזדמנויות רבות. 
גלואה גרוש פעמיים, ולו ארבעה ילדים. אחיו, פסקל גלואה, הוא בסוניסט מפורסם.
פלשתינה טרטיה

פלשתינה טרטיה (בלטינית: Palaestina Tertia או Palestine III; תרגום: "פלשתינה השלישית") הייתה פרובינקיה ביזנטית, שראשיתה סמוך לשנת 409 לספירה, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקת וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזאנטית.
ראשיתה כפרובינקיה רומית, פלשתינה סלוטאריס (Palaestina Salutaris; תרגום: "נושעת", "ניצלת"), שנגרעה מפרובינקיית סוריה פלשתינה סמוך לשנת 358 והשתרעה על שטחים החופפים לשטחי חצי האי סיני, הנגב ועבר הירדן הדרומי.
הגבול עם הפרובינקיה פלשתינה עבר מחוף הים התיכון, מדרום לרפיח עד לסביבות באר שבע ומשם פנה אל ים המלח בסביבות עין גדי. ממזרח לנהר הירדן עבר לאורך נחל ארנון.
הצו חילק את יתרתה של הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתי פרובינקיות נוספות, "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון ומישור החוף, ו"פלשתינה סקונדה", שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן.
"פלשתינה סלוטאריס" נקראה עתה "פלשתינה טרטיה". במאה ה-4 ואולי גם בחלק מהמאה ה-5 בירתה היתה, ככל הנראה, חלוצה (אלוסה). מאוחר יותר בירתה הייתה פטרה.
היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית עשר ערים בפלשתינה טרטיה. גאורגיוס מקיפרוס הוסיף לרשימה זו במחצית השנייה של אותה מאה, חמישה שמות נוספים: באר שבע, אלס (אולי אילת), פנטקומיה ("חמשת הכפרים"), מאמופסורה ומטרוקומיה.
לונג'ין

היסטוריה

חברת השעונים לונג'ין הוקמה בעיירה לס לונג'ינס (Les Longines) בשווייץ והחלה לייצר שעוני כיס שהיו פופולריים באותה התקופה. 
החברה החלה לשווק את שעוניה בארצות הברית משנת 1846 ומיד זכתה להצלחה. בשנת 1867 זכתה החברה לפרס בתערוכה הבינלאומית בפריז לאחר שהציגה את המנגנון L20A.
החברה פיתחה מנגנון כרונומטר מדויק ומשלחות שיצאו לחקור את העולם נעזרו בשעוניה. 
עם תחילת המאה ה-20 החלה החברה בשיתוף פעולה עם ענפי ספורט שונים כמו ענף התעמלות הקרקע ומרוצי הגרנד פרי. 
בתקופה זו החלה לשווק את שעוני היד הראשונים שלה ובשנת 1945 הציגה לראשונה שעון יד עם מנגנון אוטומטי מכני שנקרא L22A. 
לאורך השנים החברה שיווקה עצמה באמצעות מפורסמים מתחומים שונים כמו כוכבי הקולנוע אודרי הפבורן והמפרי בוגארט.

תעופה, ניווט וגילוי העולם

לונג'ין תזמנה את טיסת הסולו הראשונה של לינדברג צ'ארלס, אשר חצה את האוקיינוס האטלנטי – לאחר מכן לינדברג עצמו שרטט את שעון הזווית לשעה והכניס לאותו שעון יד – יופי ונוחות.
השעון ליווה גם את רואלד אמונסן שטס לראשונה מעל לקוטב הצפוני ואת אמיליה ארהרט האישה הטייסת הראשונה לחצות את האוקיינוס יחד עם מטוס.

שעוני לונג'ין בישראל

בשנת 2005 הפיצה חברת לונג'ין שעונים באיכות גבוהה גם בישראל, עם דגם מיוחד לרגל יום העצמאות ה-57 של מדינת ישראל.
השעון עם מנגנון אוטומטי, על המטוטלת טבוע מגן דויד .
מדובר בשעון GMT שעל פניו מוצגות ערים ברחבי העולם לרבות ירושלים בצבע כחול.
מר דידס

תקציר העלילה

לונגפולו דידס (אדם סנדלר) הוא צעיר כפרי תמים הזוכה בירושת ענק של 40 מיליארד דולר, המקנה לו שליטה על אימפריית תקשורת. בעקבות הירושה הוא נקלע לסבך של תככים ומזימות הנרקמות סביבו במטרה להשתלט על הונו החדש. בייב באנט (וינונה ריידר) היא עיתונאית עירונית מתוחכמת המתחזה לנערה כפרית על מנת לרכוש את אמונו של דידס ולכתוב רכילות עליו לעיתון. דידס מתאהב בבייב ונאלץ להתמודד עם המזימות סביבו על מנת להציל את ההון והעסקים שירש.
חנוך דב פאדווא

ביוגרפיה

פאדווא נולד בבוסק שבגליציה (כיום אוקראינה) לרב אליעזר זאב טויבער, חסיד בעלזא ואלעסק, ולטויבא בת הרב שמואל יוסף פאדווא, ונקרא על שם סביו האדמו"ר רבי חנוך דב העניך מאיר מאלעסק. 
כשהיה בן חמש פרצה מלחמת העולם הראשונה ומשפחתו היגרה לווינה, שם למד אצל הרב חיים פינטר מבוקאווסק. למד בישיבות צעהלים ומטרסדורף, ולאחר מכן בשטיבל של חסידי בעלזא בקרקוב. נסמך להוראה מהרב שמואל פירר אב"ד קרוסנו.
היה נשוי לחנה גיטל, בתו של נפתלי גוטסמן, הגבאי של האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלזא.
היה רב בית המדרש "שומרי הדת" בווינה, ובעת סיפוח אוסטריה על ידי הגרמנים נאסר על ידם וישב בבית הסוהר משך כשנה, עד ששוחרר בתנאי שיעזוב את המדינה, ועלה לארץ ישראל.
התיישב בירושלים והתקרב בין היתר לרב יוסף צבי דושינסקי, הרב דב בעריש וידנפלד והרב שמשון אהרן פולונסקי. הרב פאדווא התמנה למו"ץ בעדה החרדית ולרב בשכונות בתי ראנד, בתי ברוידא, ושכונת כנסת ישראל. היה חסיד בעלזא. רבי אהרן רוקח מבלעזא כיבדו ושלח אליו שאלות בהלכה. כשיסד הרב מטשעבין את ישיבת כוכב מיעקב בירושלים, קרא לרבי חנוך דב לכהן כראש ישיבה.
לאחר שנפטרה אשתו בח' בטבת תש"ד נשא את יהודית, נכדתו של הרב יוסף חיים זוננפלד. נפטרה ביום ז' שבט תשנ"ג.
בשנת תשט"ו מונה לאב"ד התאחדות קהילות החרדים בלונדון, תפקיד שבו כיהן רבי חנוך דב עד לפטירתו.
חיבר שו"ת "חשב האפוד" (ג' חלקים), בהסכמתו של הרב מטשיעבין.
נפטר בט"ו באב ה'תש"ס (16 באוגוסט 2000) ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
911 (מוקד חירום)

9-1-1 הוא מספר הטלפון של מוקד חירום באמריקה הצפונית. כמו כל יתר מוקדי החירום בעולם מספר זה מיועד לשימוש רק במקרי חירום, והשימוש בו לכל מטרה אחרת (כגון ביצוע מתיחות) נחשב למעשה פשע ברשויות שיפוט מסוימות באמריקה הצפונית.

היסטוריה

בנובמבר 1967 המליצה "ועדת הנשיא על אכיפת החוק ומנהל המשפטים" על יצירת מספר בודד שניתן להשתמש בו בכל רחבי ארצות הברית לצורך דיווח על מצבי חירום. ועדת התקשורת הפדרלית נפגשה עם AT&T לבחור את המספר ובשנת 1968 הוסכם על המספר 911.
ב-16 בפברואר 1968, בוצעה שיחת 9-1-1 הראשונה, מבית עיריית הייליוויל על ידי ראש מועצת מדינת אלבמה, ראנקין פייט, וחבר הקונגרס טום בוויל ענה לקריאה בתחנת המשטרה של העיר. מכשיר הטלפון שענה לקריאה הראשונה, מודל אדום בהיר, נמצא במוזיאון הייליוויל. רפליקה מדויקת שלו עדיין בשימוש בתחנת המשטרה.
עניבה

עניבה היא פריט ביגוד הנכרך סביב הצוואר ומהודק לרוב בקשר. כיום העניבה אינה משמשת עוד לתפקיד מעשי, אלא נלבשת מטעמים אופנתיים בלבד.
בתרבות המערב, העניבה נחשבת כפריט לבוש ייצוגי ומכובד, ועל-כן היא משמשת לעיתים קרובות כחלק מלבוש רשמי, כגון חליפת עסקים, מדי עבודה (בקרב מלצרים ודיילים, למשל) ולעיתים גם כחלק ממדי צבא או משטרה. העניבה נחשבת לפריט לבוש גברי בעיקרו, אם כי גם נשים עונבות עניבות.

ההיסטוריה של העניבה

גברים ונשים לאורך ההיסטוריה ענדו על צווארם מיני צעיפים וקישוטים שונים. עם זאת, את תחילת השימוש בעניבה כפי שהיא מוכרת לנו היום מייחסים למלחמת שלושים השנים. שכירי החרב הקרואטים בצבא צרפת לבשו צעיפים לצווארם; יש הטוענים, שמטרת הצעיף הייתה לקינוח הפה בעת האכילה, או להגנה על החולצה מפני כתמים ויש הטוענים שמטרת הצעיף הייתה לניגוב הזיעה. מכל מקום, תושבי פריז התלהבו מהמראה החדש ובמהרה פשטה אופנת צעיפי הצוואר, לנשים ולגברים, בכל רחבי אירופה. המילה עניבה בצרפתית (קְרַווָאט) ובשפות אירופאיות נוספות התפתחה מהמילה "קרואטים". מאופנה זו התפתחו סוגי העניבות השונים המוכרים לנו כיום.

עניבה ביהדות החרדית

יהודים חרדים רבים נוהגים לענוב עניבות, בעיקר בשבתות, בימים טובים ובאירועים חגיגיים. הרבה רבנים וראשי ישיבות ליטאים נוהגים לענוב עניבות גם בימות החול.
לעומתם, בולט הציבור החסידי או הירושלמי השורשי בכך שאינו נוהג כלל לענוב עניבה. פריט לבוש זה נחשב בקרב ציבור זה ללבוש מודרני, החורג ממנהגי הלבוש ומצורות הלבוש החסידיות, המקפידות לשמר את הלבוש היהודי האותנטי הקדום. בחסידות גור, למשל, מודגש מעמדה של העניבה כפריט גינדור בורגני שיש להסתייג ממנו, והיא מכונה שם בלעג, ככל הנראה על שם צורתה, בכינוי דג מלוח. עם זאת, גם בעולם החסידי ישנם יוצאי דופן. כך, לדוגמה, אדמו"רים בני שושלת רוז'ין, נוהגים לענוב עניבה, הנחשבת, בחצרות השייכות לשושלת זו, לחלק מלבושו הייחודי של האדמו"ר. בעבר רווח שימוש בעניבות גם אצל חסידי קרלין, אולם כיום, גם בחצר זו, רק האדמו"ר ובני משפחתו הקרובה נוהגים לענוב עניבה.

התנגדות לעניבות

לצד התומכים בעניבה כפריט לבוש יש המתנגדים ללבישתה מטעמים אישיים, חברתיים ואף בריאותיים. להבדיל מרוב פרטי הלבוש, עניבות אינן מנוקות ומכובסות לעיתים קרובות ומשכך הן עלולות להיות מזוהמות. קיימים מחקרים המצביעים על כך שרופאים מעונבים עלולים להעביר זיהומים בין חוליהם בפריט לבוש זה. החל משנת 2007 נאסר על רופאים בבתי חולים בבריטניה לענוב עניבות. לעובדים הבאים במגע עם אנשים העלולים להיות אלימים, כך למשל בתפקידי שיטור, בבתי הסוהר או במערכת בריאות הנפש, לבישת עניבה עלולה להציבם בסיכון מיוחד לתקיפה באמצעות ניסיון חנק.
יש הרואים בעניבה סמל חברתי הראוי לדחיה. כך באיראן הוכרז כי עניבה היא סמל לשלטון הדיכוי האירופי. אף שבאיראן יש גברים הלובשים חליפות מערביות, הם אינם עונבים עניבה. אחרים טענו כי העניבה היא סמל לעבדות ולכפיפות לאליטה מושחתת והעניבה מדמה שרשרת סמלית על צווארו של העונב אותה. בין הבולטים בהתנגדותם לעניבות הוא ריצ'רד ברנסון.
אחי ברנדט

ביוגרפיה

ברנדט נולד ב-1938 בגבעת ברנר. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד באוניברסיטה העברית, שם קיבל תואר שני ב-1963. סיים דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1965. המשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק. 
בשנת 1968 החל ללמד במכון ויצמן, שם מונה עם הזמן לפרופסור. היה מדען אורח במעבדת IBM, במעבדת NASA, באוניברסיטת סטנפורד וב-Colorado State University. זוכה בפרס לנדאו ב-1978 ופרס רוטשילד ב-1990.
ברנדט משמש כמדען הראשי של חברת "videosurf", המפתחת מנוע חיפוש לסרטי וידאו באינטרנט.
מלאכת מחתך

מלאכת מחתך היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, והוא חיתוך עץ או מתכות או אריגים לפי מידה והגודל הדרוש לו.
עם זאת, חכמים תיקנו, שדבר שדרך להקפיד על מידתו, אין לחתכו גם בדרך הפסד, מתעסק או שחוק.

בדברי מאכל

הכלל הוא, שאין מלאכת מחתך באוכלים, אך דווקא דבר שהוא מאכל גמור לאדם או בהמה, כגון עשבים ותבן, אבל חיתוך ענף, שאינו משמש למאכל בהמה אינו מאכל בהמה, הוא בכלל המלאכה. לעומת זאת, תיקון כלי באמצעות אוכל, למשל אם יש חומר בכלי ונוטל חתיכת לחם, חותכה לפי מידת החור ומניחה בחור כדי לסותמה, עובר על מלאכת מחתך.

התייחסויות אקטואליות

גם בחגים ומועדים, שהעישון מותר לפי רבים מהפוסקים למי שמורגל בו משום מלאכת אוכל נפש, המחתך את קצה הסיגריה עובר על איסור זה. כך גם, כאשר לאחר האכילה נוטל קיסם שיניים קטן לצחצח את השינים משיירי אכילה, יש להקפיד שלא לעבור על האיסור בכך שחותך את קצה הקיסם כדי לחדדו.
לדעת חלק מהרבנים חיתוך הנייר בבית שימוש אסור גם בגלל איסור מחתך (ולא רק משום קורע ומתקן), ולמרות שהנייר כבר חתוך ונקוב במידה מסוימת ויש רק להשלים את החיתוך.
בית"ר פרובנס

עלילה

הסרט מספר על קבוצת הכדורגל של העיירה הדמיונית גבעת צורים, בית"ר גבעת צורים מליגה ג', שמצליחה להשתחל לשמינית גמר גביע המדינה בכדורגל. הקבוצה הוגרלה לשחק נגד מכבי תל אביב. מנהל הקבוצה (זאב רווח), שחקן עבר שנזרק ממכבי תל אביב לאחר פציעה, מנסה להעמיד קבוצה מכובדת, ולשם כך הוא שואל שחקן רכש ברזילאי לשבועיים. העניינים מסתבכים כאשר השחקן נפצע ומנהל הקבוצה צריך להשיג כסף. האפשרות היחידה שלו, היא מכירת החלוץ הצעיר והמוכשר להפליא של המועדון, שלומי חזי (איתי תורג'מן), לקבוצת הפועל עכו. העלילה מתמקדת בעשרת הימים שבין ההגרלה לבין הגעתה ההיסטורית של מכבי תל אביב ליישוב הקטן. סיפור משני שנכלל בסרט הוא סיפורה של אישה מהעיירה, שהתגרשה מאחד משחקני המועדון לאחר נישואים כושלים. חברו הטוב ביותר (שהוא גם שחקן במועדון) מתחיל איתה, דבר שגורם לחיכוכים בין השניים.
אלבה (אי)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בעקבות אמנת פונטנבלו הוגלה הקיסר הצרפתי נפוליאון בונפרטה לאלבה, לאחר הדחתו הראשונה. 
נפוליאון נשאר באי 9 חודשים ו-21 יום וניתן לו התואר קיסר אלבה. אף כי נפוליאון היה שליטה הרשמי של אלבה, סיורים של הצי הבריטי קיימו תצפיות על האי. במהלך חודשים אלו, הן כדי להעביר את הזמן והן מתוך דאגה כנה לרווחת התושבים, הנהיג נפוליאון שורה של רפורמות כלכליות וחברתיות במטרה לשפר את איכות החיים באלבה. נפוליאון ברח מאלבה בסופו של דבר ושב לצרפת ב-26 בפברואר 1815.
במהלך מלחמת העולם השנייה האי היה בשליטת איטליה. לאחר כניעת ממשלתו של פייטרו באדוליו לבעלות הברית בספטמבר 1943, עלו כוחות גרמניים על האי ופרקו את החיילים האיטלקים מנשקם. במאי 1944 הופצץ האי על ידי בעלות הברית. כוחות צרפתיים נחתו על האי ב-17 ביוני 1944 ושיחררו אותו מידי הכיבוש הגרמני הנאצי שהיה תחתיו בקרב שנמשך 78 שעות, ארוך מן המתוכנן.
בעת האחרונה החל האי להתפרסם כאתר תיירות מבוקש ובזכות יינותיו.
RAM Drive

דיסק RAM (באנגלית: RAM Drive) הוא בלוק של זיכרון גישה אקראית (לדוגמה DRAM), אשר תוכנת מחשב מתייחסת אליו כאילו היה דיסק קשיח רגיל המחובר למחשב. לפעמים מכונה "דיסק זיכרון וירטואלי".

יתרונות

לדיסק מסוג כזה יתרון בולט של ביצועים הטובים בסדר גודל יותר מאשר דיסקים "רגילים" כגון SSD, דיסק קשיח או כונן תקליטורים אופטי. דיסק מבוסס RAM הוא בעל זמני גישה קצרים במיוחד לקבצים, עקב העובדה שהזיכרון אינו מכני, בעוד דיסק קשיח, DVD או Blu-ray מחייבים ראש קורא או עין אופטית במיקום מסוים לפני שמתחילה פעולת הקריאה או הכתיבה. דיסק RAM זקוק לכתובת של המידע בלבד.
עקב השיפור הניכר בביצועים, זיכרון זה נמצא בשימוש מערכות המחשבות חישובים הדורשים עבודה אינטנסיבית עם קבצים בזמן קצר ככל שניתן, בחישובי סימולציה שונים וכן אצל "גיימרים" המחפשים ביצועים טובים יותר בזמן הרצת משחק מחשב.

חסרונות

כמובן עקב היותו מבוסס RAM, הדיסק הוא "נדיף", כלומר עם כיבוי המחשב (כולל מהפסקת חשמל), המידע נאבד. המשתמש צריך לדאוג להעביר את המידע שהוא רוצה לשמור באופן יזום לאחסון במיקום שאינו על ה־RAM.
הארמון הנשיאותי אוע'וזחאן

היסטוריה

הארמון הנשיאותי הראשון של טורקמניסטן נבנה כבר בשנת 1997, אך הוא הוצא משימוש לאחר שנחשב למבנה ראוותני. בשנת 2008 בנתה חברת הבנייה הצרפתית Bouygues את הארמון הנשיאותי וסיימה לבנות אותו בשנת 2011. ב-18 במאי 2011 נחנך הארמון, ועבר להתגורר בו נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב. עלות הוצאות הארמון נאמדות על 250 מיליון דולר בשנה.
יחסי מונקו–קמבודיה

סקירה כללית

בין שתי המדינות שרר נתק מוחלט עד שנת 2019 בה החלו גישושים ומגעים בין מנהיגי שתי המדינות. המגעים נשאו פרי ובסופו של דבר כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-11 ביולי 2019 בטקס חגיגי שנערך בשגרירות מונקו בפריז, בירת צרפת. בטקס נכחו השגרירים של שתי המדינות בצרפת.
מיד לאחר הטקס נחתמו בין שתי המדינות שורה של הסכמים שמפתחים את היחסים. ההסכם המפורט ביותר היה הסכם שיתוף הפעולה של שתי המדינות בשמירה על איכות האוקיינוסים בכדור הארץ.
אהרון דרשביץ

הרב אהרון חיים דרשביץ (נולד בכ"ז בתשרי ה'תשי"ח, 22 באוקטובר 1957), הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע ורב בית כנסת הכיפה בשכונה ה' בעיר.

ביוגרפיה

נולד לצבי יהודה ורחל לאה, וגדל בבני ברק. בוגר בית הספר סגולה בעיר וישיבת נתיב מאיר בירושלים. לאחר גמר התיכון, החל ללמוד בישיבת הכותל ושרת בחיל השריון במסגרת ה"הסדר". לאחר חתונתו התגורר ביישוב מעלה מכמש שבבנימין.את לימודי הדיינות עשה במכון אריאל ובהמשך שימש אף כראש מחלקת הדיינות במקום. ב-5 בנובמבר 1997 התמנה לכהן כדיין בבית הדין האזורי בבאר שבע, וב-25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע.
בשנת 2010 התמנה להיות חבר בוועדה מטעם הרבנות הראשית לישראל לבחינת גיורי צה"ל.
בנוסף לתפקידו הוא מרבני קהילת 'בית מוריה' בבאר שבע ומעביר שם שיעורים באופן קבוע. בשנת 2016 התמנה לרב קהילת בית הכנסת הכיפה בשכונה ה' בבאר שבע, לאחר פטירתו של הרב אהרן רבנשטיין.
כתב מספר מאמרים בכתב העת 'כתלנו' אשר יצא לאור על ידי ישיבת הכותל, וכן בספר הזיכרון "ישועות עוזו" לזכר הרב עוזי קלכהיים.
נשוי לחדווה ומתגורר בבאר שבע.
קואנקה (אקוודור)

היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מלמדים על כך שכבר בסביבות שנת 500 היה האזור מיושב. באותה עת, הקימו הקניארים עיר בשם גוּאָפּוֹנְדֶלֶג (פירוש השם: "ארץ גדולה כגן עדן"). באמצע המאה ה-15 כבשה אימפריית האינקה את מרבית השטח בו נמצאת היום אקוודור, ובכלל זה את גואפונדלג. קיסר האינקה באותה עת, טופאק אינקה יופאנקי, הורה על הקמתה של עיר גדולה חדשה במקום, בשם פּוּמָפּוּנְגוֹ (בקצ'ואה: "שער הפומה"). על פי תיאורים מאותה תקופה, העיר נבנתה בפאר רב, שכמעט השתווה לזה של קוסקו. 
הספרדים הקימו את קואנקה ב-12 באפריל 1557, כעשרים שנה לאחר שכבשו את האזור. היא נקראה על שם העיר קואנקה שבספרד, עירו של אנדרס אורטאדו דה מנדוסה, שעמד בראש מלכות המשנה של פרו באותה העת.
קואנקה השתחררה משלטון הספרדים ב-3 בנובמבר 1820, ולאחר עצמאותה של אקוודור כולה, ב-1822, הייתה לבירתו של אחד משלושת מחוזותיה של המדינה, לצידן של קיטו וגויאקיל.
במשך המחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה בעיר תעשייה מוגבלת של כינין וכובעי קש, דבר שתרם לביסוסה הכלכלי, ואיפשר את הקמתם של מספר מבני ציבור, ביניהם אוניברסיטת קואנקה שקמה ב-1867. לעיר הגיעו אדריכלים מחוץ למדינה אשר הביאו עמם סגנונות בנייה חדשים, ונבנו הבתים הראשונים בני שלוש קומות. בתחילת המאה ה-20 חלו שינויים מפליגים במבנה ובמראה של פלאסה מיור (Plaza Mayor), עת ניבנו בה הקתדרלה החדשה, מבנה הסמינר ומבנה ההנהלה החדש של האוניברסיטה, המשמש כיום כבית המשפט. 
בשנת 1982 הוכרזה העיר העתיקה של קואנקה כאתר מורשת לאומית, והייתה ליעד תיירותי בינלאומי, וב-1999 הוכרה כאתר מורשת עולמית.

גאוגרפיה

קואנקה נמצאת באזור הסיירה, בגובה שנע בין 2,350 ל-2,550 מ' מעל פני הים, והיא מוקפת בהרים גבוהים ממנה. בעיר זורמים 4 נהרות, טוֹמֶבָּמְבָּה (הגדול והחשוב שבהם), יָנוּנְקָאי, טָארְקִי ומָצָ'אנְגָארָה, המהווים חלק מאגן ההיקוות של האמזונאס.
הטמפרטורה הממוצעת בקואנקה היא 14.6 מעלות צלזיוס. העונה היבשה נמשכת בין יוני לדצמבר והעונה הגשומה בין ינואר למאי. החודשים הגשומים ביותר הם בין מרץ למאי.

תחבורה

שדה התעופה מָריסקָאל לָאמָאר, הסמוך לקואנקה, משמש 3 חברות תעופה המפעילות טיסות פנים לקיטו ולגואיקיל. קווי אוטובוס סדירים מקשרים את קואנקה עם ערים אלה, ועם ערים גדולות אחרות בדרום ובמרכז אקוואדור, כגון לוחה, ריובמבה ומצ'אלה. בעבר חיברה מסילת ברזל בין קואנקה לגואיקיל, אך היא אינה פעילה עוד.
גוסטבו פטרו

ביוגרפיה

פטרו נולד בסיינגה דה אורו במחוז קורדובה שבצפון קולומביה, בן להורים חקלאים. בגיל 17 הצטרף לקבוצת הגרילה M-19, כינוי המחתרת שלו היה "אאורליאנו" על שמו של גיבור הספר "מאה שנים של בדידות". ב-1985 נעצר בשל אחזקת נשק ושהה במשך 16 חודשים בכלא. לאחר שחרורו סיים תואר ראשון בכלכלה וב-1994 סיים תואר שני בכלכלה מהאוניברסיטה האפיפיורית חווריאנה, כמו כן הוא בעל תואר שלישי במינהל ציבורי באוניברסיטת סלמנקה שבספרד.
פטרו כיהן בשנים 1991–1994 כנציג מחוז קונדינמרקה בבית הנבחרים של קולומביה. איומים על חייו הביאו לעזיבתו את קולומביה ולעבור לבלגיה שם שימש במשרה דיפלומטית כמזכיר הראשון של המשלחת למוסדות האיחוד האירופי. ב-1996 שב לקולומביה והתמודד ללא הצלחה לראשות עיריית בוגוטה. ב-1998 נבחר פעם נוספת לבית הנבחרים, הפעם כנציג בוגוטה. הוא נבחר לכהונה נוספת ב-2002 וכיהן בתפקיד עד 2006. בפרלמנט התבלט כאחד ממבקריו של נשיא קולומביה אלווארו אוריבה, כמו כן הביא לחשיפת פרשת השחיתות והפרת זכויות האדם המכונה "Parapolítica" , שהובילה להרשעתם של פוליטיקאים ימנים רבים. הוא חבר לנציגי אופוזיציה נוספים להקמת מפלגת "Polo Democrático Alternativo" ונבחר מטעמה ב-2006 לסנאט של קולומביה. ב-2010 התפטר מתפקידו והתמודד בבחירות לנשיאות קולומביה בהן סיים במקום רביעי עם כ-9% מהקולות. בשנים 2012 עד 2015 כיהן כראש עיריית בוגוטה. ב-2014 הודח מתפקידו בעקבות קביעת היועץ המשפטי לממשלה כי הוא אחראי למשבר האשפה בעיר ולסיכון בריאות הציבור. לאחר 35 יום קבע בית המשפט העליון כי יש להחזירו לתפקיד.
בבחירות לנשיאות ב-2018 עומד פטרו בראש קואליציית מפלגות השמאל. בסיבוב הראשון של הבחירות שנערך ב-27 במאי 2018 זכה ב-25.09% מקולות המצביעים, לעומת מועמד קואליציית המרכז-ימין איוואן דוקה שזכה ב-39.14% מהקולות. בסיבוב השני  שנערך ב-17 ביוני, הפסיד לדוקה לאחר שקיבל 42% מהקולות.
תחנה מרכזית חדרה

תחנה מרכזית חדרה היא התחנה המרכזית של העיר חדרה. התחנה ממוקמת במערב העיר בסמוך לצומת חדרה שעל כביש 4. מתחנת אוטובוסים זו יוצאים קווי אוטובוס בין עירוניים לפחות ל-16 ערים (חיפה, נוף הגליל, עפולה, אריאל, זכרון יעקב, רעננה, נתניה, תל אביב, ירושלים ואילת, חריש, קיסריה, טבריה, אור עקיבא, בני ברק, רמת גן, הוד השרון) כשלרוב הערים האלו יוצא יותר מקו אוטובוס בין-עירוני אחד. בנוסף יוצאים מן התחנה קוי אוטובוס עירוניים רבים. את מרבית הקוים שבתחנה מפעילה "אגד" ואת השאר מפעילה חברת "קווים".

מבנה התחנה

התחנה נמצאת בין הרחובות ששת הימים, אחד העם ורמב"ם. יש בה חמישה עשר רציפים. מבנה התחנה הוא חד קומתי בעל קומה גבוהה. צורתו היא צורת האות ר' והוא מקיף את מגרש חניית האוטובוסים הריבועי משני צדדים, כאשר המדרכה שבינו לבין מגרש החנייה, המכילה את הרציפים, היא מדרכה מקורה. שטח התחנה הוא כ-18 דונם. היא נחנכה ב-25 ביוני 1964.

היסטוריה

בבוקר ה-13 באפריל 1994, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ופעולות האיבה, אירע פיגוע בתחנה, שבו הפעיל מחבל מתאבד מטען חבלה בתוך אוטובוס בקו מעפולה לתל אביב, שעצר בתחנה לאיסוף נוסעים. בפיגוע נרצחו חמישה חיילים ואזרחים ו-30 נפצעו. מטען נוסף התפוצץ בתחנה כעבור כחצי שעה ללא נפגעים, מתכנני הפיגוע היו האחראים גם לתכנון פיגוע מכונית התופת בעפולה שהתרחש שבוע קודם, וגבה את חייהם של 8 בני אדם.
במהלך האינתיפאדה השנייה, ב-24 במאי 2001 התרחש פיגוע שבוצע על ידי מחבלים של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני סמוך לתחנה המרכזית, שבו 60 איש נפצעו.
Hall & Oates

תולדות הצמד

שני השותפים להרכב גדלו בפרברי פילדלפיה. דריל פרנקלין הול (Daryl Franklin Hohl; יליד ה-11 באוקטובר 1946) וג'ון ויליאמס אוטס (John William Oates; יליד ה-7 באפריל 1948), נפגשו ב-1967, כסטודנטים באוניברסיטת טמפל. לאחר שגילו עניין משותף באותו סוג מוזיקה היו לשותפים לדירה, אך המשיכו איש איש בקיירה משלו בתחום המוזיקה ויצרו בסוגות רבות בהן פולק ומוזיקת נשמה. 
רק ב-1972 החלו להקליט ולהופיע כצמד כאשר הול שר כסולן העיקרי ומנגן על גיטרה וקלידים ואוטס מנגן גיטרה וגיטרה בס ושר לעיתים רחוקות כסולן, את החומר מילים ולחן כתבו לרוב יחדיו. עד 1975 לא זכו להצלחה אך אז הוחתמו בחברת RCA Records והוציאו את התקליט Daryl Hall & John Oates ("האלבום הכסוף הראשון") שהשיר "Sara Smile" מתוכו היה לראשון שלהם שהגיע לעשרת הגדולים במצעד בילבורד ביוני 1976. בשנת 1977 היה הסינגל "Rich Girl" מן התקליט "Bigger than Both of Us" ללהיט. אולם הצמד לא השתלב עם אווירת הדיסקו של התקופה ולא ראה עוד הצלחה עד שנת 1980. הם עברו לניו יורק והקליטו את התקליט " Voices", בהפקה עצמית. התקליט זכה להצלחה מסחרית וכלל ארבעה להיטים. שנה לאחר מכן הקליטו את "Private Eyes" ששיר הנושא והשיר "I Can't Go for That (No Can Do)" מתוכו הגיעו למקום הראשון במצעד.
בשנת 1983 הגיעו חמישה להיטים משלהם למקום הראשון במצעד בארצות הברית. באותה שנה הוציאו את אוסף הלהיטים "Rock 'n Soul Part 1". תקליטם "Big Bam Boom" מ-1984 הציג צליל אלקטרוני ומנוכר ונעשה בו אף שימוש חלוצי בסינטיסייזר מתוכנת (Synclavier). 
ב-1985, לאחר סיבוב הופעות מצליח, הופיעו על במת פילדלפיה של הלייב אייד ובהקלטת השיר We Are the World.
לאחר שעבר הצמד לחברת התקליטים אריסטה רקורדס ב-1987 יצא תקליטם החשוב האחרון "!Ooh Yeah" שהגיע לפלטינה והסינגל מתוכו, "Everything Your Heart Desires", היה ללהיטם האחרון שהגיע למקום הראשון במצעד. לאחר מכן לא שב עוד הצמד להצלחות העבר. השניים פתחו בקריירות סולו משולבות בהקלטות והופעות משותפות וממשיכים להופיע הן כצמד והן יחד עם אמנים אחרים.
טאדיי פוגאצ'אר

קריירה

בשנת 2016, פוגאצ'אר סיים במקום ה-11 במרוץ הפריז - רובה לצעירים. הוא ניצח את קטע 2ב' בקורס דה לה פאייה, וסיים במקום ה-26 הכללי. הוא ניצח את אליפות סלובניה עד גיל 19, וסיים שלישי באליפות אירופה עד גיל 19.

2017

פוגאצ'אר הצטרף לקבוצת הקונטיננטל, "רוג - לובליאנה" הסלובנית. הוא סיים חמישי באליפות סלובניה בנגד השעון, וסיים שלישי באליפות סלובניה בנגד השעון עד גיל 23. בטור סלובניה, הוא סיים במקום ה-5 הכללי, 46 שניות אחרי רפא מייקה המנצח, וניצח את דירוג הצעירים במרוץ. בטור הונגריה, סיים פוגאצ'אר במקום השלישי. הוא סיים במקום ה-20 באליפות העולם עד גיל 20.

2018

פוגאצ'אר סיים במקום ה-13 בטור של קרואטיה, ו-13 במרוץ הפלש דו סוד. וניצח את מרוץ הגראנד פרי פריסניץ, ואת דירוג הצעירים והמטפסים במרוץ. הוא סיים רביעי בטור של סלובניה, 2:16 דקות אחרי המנצח של המרוץ, פרימוז' רוגליץ'. הוא סיים שישי באליפות סלובניה, וניצח את הטור דה ל'אווניר היוקרתי. לאחר מכן הוא גם ניצח את מרוץ הג'ירו דל רגיונה. הוא סיים שביעי באליפות העולם עד גיל 23.

2019: שלישי בוואלטה אספנייה וניצחון בוואלטה אלגראב

פוגאצ'אר ניצח את הוואלטה או אלגראב, וניצח גם את הקטע השני במרוץ. הוא סיים שישי במרוץ גראן פרמיו מיגל אינדוראין, וסיים שישי בטור של חבל הבאסקים (ניצח את דירוג הצעירים). פוגאצ'אר ניצח את הקטע השישי בטור של קליפורניה, ובעקבות כך גם את המרוץ כולו ואת דירוג הצעירים. הוא ניצח את אליפות סלובניה בנגד השעון. בטור של סלובניה, סיים רביעי כללי וראשון בדירוג הצעירים. הוא סיים שביעי באליפות סלובניה, ובגרנד טור הראשון שלו, הוואלטה אספנייה, פוגאצ'אר ניצח את הקטע ה-9, ה-13, וה-20. בקטע ה-20, פוגאצ'אר הדיח את נאירו קינטנה מהמקום השלישי, ותפס אותו במקומו. הוא סיים בפער של 2:38 דקות מהמנצח במרוץ, בן מדינתו פרימוז' רוגליץ'. בנוסף לכך הוא סיים שני בקטגוריית המאיצים עם 136 נקודות, רביעי בקטגוריית מלך ההר עם 38 נקודות, וניצח את דירוג הצעירים בפער של 1:53 דקות על המקום השני, מיגל אנחל לופז.