google/wiki40b huggingface dataset:
אשריטה פורמן

אשריטה פורמן (באנגלית: Ashrita Furman‏; נולד ב-16 בספטמבר 1954) הוא שיאן בהחזקת שיאי גינס. נכון ל-2014 קבע פורמן 551 שיאים שונים, ביניהם את השיא "האדם בעל המספר הרב ביותר של שיאי גינס" ומחזיק בכ-200 שיאים. הוא שובר שיאי עולם שונים משנת 1979.

תחילת חייו

פורמן נולד בשנת 1954 בברוקלין, ניו יורק. בגיל צעיר הוא החל להתעניין ברוחניות ובשנת 1970 פגש את המיסטיקן סרי צ'ינמוי. סרי נתן לפורמן השראה להשתתף במרוץ אופניים בן 24 שעות בסנטרל פארק בניו-יורק בשנת 1978. לאחר אימונים שנמשכו רק שבועיים, פורמן הצליח לקטוף את המקום השלישי במרוץ לאחר שדיווש 652 קילומטרים. בהמשך הוא תיאר את החוויה במילים הבאות: "היה זה אחד מהרגעים העמוקים ביותר בחיי. כאשר ירדתי מאופני הבנתי שזה לא היה גופי שדיווש במשך 24 שעות, אלא רוחי הפנימית. על ידי שימוש במדיטציה יכולתי להתחבר לאנרגיה בלתי נדלית שלכולנו יש אך אנו ממעטים להשתמש בה. באותו הרגע החלטתי לנסות לשבור שיאי גינס, על מנת לתת השראה לאנשים אחרים להתחבר לכוח הפנימי העצום שלהם". בערך באותה התקופה, פורמן שינה את שמו הפרטי המקורי קיט' לאשריטה ("מוגן על ידי אלוהים" בשפת הסנסקריט).

השיא הראשון

בשנת 1979 פורמן קבע את שיא גינס הראשון שלו, לאחר שביצע 27,000 קפיצות התעמלות. בשנת 1986, פורמן המציא ושבר שיא חדש - קפיצה במקל פוגו מתחת למים, את השיא הציג ביום הכזבים הבינלאומי בתוכנית בוקר טוב אמריקה. באותה השנה הוא החל לשבור שיאים שונים לצד אתרים היסטוריים. למשל, הוא ביצע גלגולים קדימה לאורך 12 ורבע מיילים במסלול רכיבתו של פול רוויר במסצ'וסטס, וקפץ במקל פוגו במדרונות הר פוג'י לאורך 11.5 מיילים. בעת ששבר את השיא בגלגולים לקדים הוא הורשה לעצור רק על מנת להקיא.

שיאים מסביב לעולם

פורמן ניהל חנות למזון בריאות בקווינס ניו יורק משנת 1982. הוא גם מנהל טיולים של קבוצת המדיטציה שלו ולכן הוא מסוגל לטייל הרבה בעולם. הוא קבע שיאים ביותר משלושים מדינות, והשיג את מטרתו - לשבור שיאים בכל שבע יבשות העולם, לאחר ששבר את שיא ההליכה תוך כדי הקפצת חישוק הולה הופ על הגוף באולורו שבאוסטרליה בשנת 2003. פורמן שבר שיאים נוספים גם באתרים הבאים: הפירמידות במצרים, סטונהנג' (עמידה על כדור אימון), מגדל אייפל (שיא של כפיפות בטן בשעה), החומה הגדולה של סין (רכיבה על כדור מגומי), בורובודור (הזמן המהיר ביותר של ריצת מייל תוך כדי איזון בקבוק חלב על הראש), ואנגקור ואט (קפיצה בחבל תוך כדי עמידה על מקל פוגו). בעודו בסין הוא שבר את השיא בריצת 8 קילומטרים על קביים, שיא שלא נשבר משנת 1892.

השגת שיאים חדשים

פורמן היה חלוץ ביצירת שיאים חדשים בתחומים שונים ומשונים. באמצעות מתקן חתירה עם גלגלים ובלמים הוא גמע מרחק של 2,400 קילומטרים ב-16 ימים בבאלי בשנת 1991. הוא פיתח שיאי ספורט חדשים, כגון ביצוע להטוטים מתחת למים, שיא שאותו ביצע במשך 48 דקות מתחת למים באוקלנד ניו זילנד בשנת 2002, וכן ריצה בשק, שיא ששבר בשנת 2007 במונגוליה בעודו מתחרה ביאק לאורך מייל. ב-30 בינואר 2008 הוא חשף את העיפרון הגדול ביותר בעולם שהרכיב בעצמו, מחירו 20,000 דולר, אורכו 23 מטרים ומשקלו 11,000 ק"ג (מתוכם 2,000 ק"ג של פחם). העיפרון הורכב במשך שלושה שבועות והיה מתנת יום-הולדת למורהו הרוחני סרי צ'ינמוי לתאריך 27 באוגוסט 2007.
"אני מנסה להראות לאחרים שהיכולת האנושית שלנו אינה מוגבלת אם אנחנו באמת מאמינים בעצמנו".
— אשריטה פורמן
אטמוספירה חצי-מחזרת

אטמוספירה חצי-מחזרת היא אטמוספירה המכילה תערובת של גזים מחוזרים, כגון מתאן, אמוניה ומימן וגזים מחומצנים, כגון פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית ומים. כמו כן, באטמוספירה חצי-מחזרת סבירה נוכחותם של גזים מחומצנים למחצה, כגון פחמן חד-חמצני ושל גזים אינרטיים כגון חנקן וגזים אצילים שונים, אך לא של חמצן.
על פי ממצאים גאולוגיים ואסטרונומיים מקובל על הקהילה המדעית כי על כדור הארץ הקדמון, לפני 3.9 מיליארד שנים, התקיימה אטומספירה חצי-מחזרת, המכונה גם "האטמוספירה השנייה". זאת להבדיל מ"האטמוספירה הראשונה" אשר הייתה מורכבת בעיקר ממימן והליום והייתה אטמוספירה מחזרת ומ"האטמוספירה השלישית", בת-ימינו, המכילה כ-20% חמצן ונחשבת לאטמוספירה מחמצנת.
הרכב חומרים זה אפשר את יצירתם של תרכובות אורגניות כגון חומצות אמינו אשר היוו את הבסיס לראשית החיים על פני כדור הארץ.
מרדכי זר-כבוד

פרופ' מרדכי זר-כבוד (1901-1977) היה חוקר מקרא.

ביוגרפיה

נולד לאברהם צבי עהרנקראנץ בעיירה פרוביז'נה שבגליציה. קיבל חינוך מסורתי במקום, רבו העיקרי היה רב העיר אברהם יעקב הורוביץ. בשנת 1921 קיבל תעודת הוראה בעברית בלמברג. מאז היה פעיל בתנועות נוער ציוניות. למד למד בבית-המדרש למורים עברים בווינה מבין מוריו היו אביגדור אפטוביצר] וצבי פרץ חיות. בשנים 1930–1935 למד בברלין מבין מוריו היו חנוך אלבק, נפתלי הרץ טור-סיני ויצחק משה אלבוגן. למד בעיקר שפות שמיות ותולדות המזרח הקדום. קיבל דוקטורט על עבודתו "לתולדות חכירת קרקעות בבבל החדשה על פי מקורות של כתבי יתדות בתקופת נבוכדרצר – נבונאיד".
במקביל ניהל בתי ספר עבריים בגרמניה ובצ'כוסלובקיה. תחת השלטון הנאצי ניהל בית ספר יהודי במינכן בשנים 1935–1937. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל ושימש כמורה בחיפה בבית המדרש למורים של ארתור בירם, בבית הספר הריאלי ובתיכון חוגים. לימד באוניברסיטת בר-אילן, שם קיבל ב-1969 דרגת פרופסור-חבר.
היה ממייסדי החברה לחקר המקרא בישראל. מעורכי מהדורת התנ"ך של י.ל. גורדון ומעורכי האנציקלופדיה מקראית. מהפרשנים של התנ"ך בסדרת דעת מקרא. לסדרה דעת מקרא כתב את הפירוש לספרים חגי, זכריה, מלאכי, קהלת, עזרא, נחמיה. נפטר בשנת 1977 כשהיה בעיצומה של העבודה על פירוש ספר משלי בסדרת דעת מקרא (הושלם על ידי יהודה קיל).
החברה לחקר המקרא הוציאה לכבודו ספר למלאות לו ששים וחמש שנה – "ספר זר-כבוד" ירושלים, תשכ"ח.
יהושע שוורץ

ביוגרפיה

את לימודי התואר הראשון עשה שוורץ בישיבה יוניברסיטי וסיים ב-1974. באותה שנה הוא עלה לישראל והחל לימודי תואר שני ושלישי בחוג להיסטוריה של עם ישראל שבאוניברסיטה העברית. את המ.א. סיים ב-1977 וכתב על עליה מבבל בתקופת האמוראים ואת הדוקטוראט סיים ב-1981 וכתב על "תולדות היישוב היהודי בדרום יהודה אחרי מלחמת בר-כוכבא עד הכיבוש הערבי". את שני התארים עשה בהנחיית פרופ' שמואל ספראי. 
שוורץ החל ללמד במחלקה ללימודי ארץ-ישראל בבר-אילן (היום לימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה) ב-1979 ונתמנה לדרגת מרצה ב-1981. ב-1986 הפך מרצה-בכיר, ב-1991 פרופסור חבר וב-1996 הועלה שוורץ לדרגת פרופסור מן המניין. שוורץ שימש כראש המחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה (1992–1994), כדיקן הפקולטה למדעי היהדות (2001–2005), כראש המרכז ללימודי יסוד ביהדות (2007–2013), כיו"ר ועדת הספריות של האוניברסיטה, כחבר הוועדה המרכזת של הסינט ובעוד תפקידים רבים אחרים. 
שוורץ מתמחה בתולדות היישוב בארץ-ישראל בתקופת בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד וספרו "היישוב היהודי ביהודה אחרי מלחמת בר-כוכבא עד הכיבוש הערבי" זכה בפרס יצחק בן-צבי לשנת תש"ן (1990). הוא עוסק גם בתולדות ירושלים, בחקר התרבות החומרית של ארץ-ישראל בעת העתיקה, בתולדות היישוב הנוצרי בארץ-ישראל בתקופה הביזאנטית ועוד.
הוא משמש כחבר המועצה הארכאולוגית של מדינת ישראל והוא יו"ר ועדת המקצוע של לימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה במשרד החינוך. לשעבר הוא היה חבר מועצת הספרייה הלאומית. הוא נמנה בין העורכים של Jewish and Christian Perspectives ו Compendia Rerum Judaicarum ad Novum Testamentum, שתי סדרות אקדמיות שיוצאות בהוצאת בריל (Brill), בליידן שבהולנד. בעבר שימש גם באחד העורכים של כתב-העת "קתדרה" של יד יצחק בן-צבי. 
בסוף שנת הלימודים 2019 פרש שוורץ מהוראה.
הוא נשוי לפרופסור יהודית תידור באומל-שוורץ, ואחיו הוא פרופסור סת שוורץ .
סוזן טורטלוט

ביוגרפיה

טורטלוט סיימה תואר ראשון מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1966, וקיבלה תואר שני מאוניברסיטת ייל בשנת 1967. היא המשיכה ללימודי דוקטורט בביוכימיה מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1971.
החל משנת 1998 היא הייתה אחראית על ניהול המידע במחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת ייל, עבור פרויקטי YALO ו-SMARTS. עבדה במשותף עם בראד שפר ודייוויד רבינוביץ על עיבוד המידע שמגיע מצילומי הירח נראיד של נפטון וחישוב זמן המחזור שלו.
בשנת 2003 יחד עם דייוויד רבינוביץ, וברד ומרתה שפר, היא חקרה את אופי הסיבוב והחזרים של גופים בחגורת קוויפר. היא עבדה במצפה הכוכבים לה סילה במסגרת קמפיין חיפוש אחר גופים בחגורת קוויפר (Quest KBO Survey).
טורטלוט הייתה חברת סגל במכללת אלברטוס מגנוס (Albertus Magnus College) עד שנת 2008. היא הייתה חוקרת במחלקת האסטרונומיה של אוניברסיטת ייל עד מותה.
טורטלוט נפטרה בגיל 68 בהמדן, קונטיקט, ארצות הברית.
דרור אלוני

ביוגרפיה

נולד בשנת 1953 בבית היולדות בכפר סבא וגדל בכפר שמריהו, בנם של ראובן ושולמית אלוני, אח לפרופסור נמרוד אלוני ולבמאי אודי אלוני. 
אלוני הוא בוגר בית הספר לקציני ים בעכו, והפליג בסיום לימודיו וטרם גיוסו לצה"ל כצוער באוניות צי הסוחר. סיים את קורס החובלים של חיל הים בהצטיינות ביוני 1973, ושירת כעשרים ושלוש שנים בחיל הים. תפקידו הראשון היה קצין באח"י קשת, כחלק מצוות הקליטה של ספינות סער 4 החדשות. השתתף בקרב דמייט במלחמת יום הכיפורים. בהמשך שירת במגוון תפקידי פיקוד; כמפקד פלגה השתתף במבצע לכידתו של בכיר בכוח 17 תוך כדי השתלטות על ספינה בה שהה, במבצע משה להעלאת יהודי אתיופיה ובמבצעים להברחת יהודים מסוריה. שירת כמפקד בה"ד חיל הים. השתחרר משירות קבע בדרגת אלוף-משנה. 
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנהל בחברת מחשבים. בשנת 1998 מונה למנהל הגימנסיה העברית "הרצליה", ונשא בתפקיד זה עד 2001. החל מנובמבר 2005 הוא מכהן כראש המועצה המקומית כפר שמריהו.
במהלך שתי מערכות בחירות, בנובמבר 2008 ובאוקטובר 2013 היה אלוני המועמד היחיד לתפקיד ראש המועצה המקומית והעמיד רשימה מוסכמת, דבר שייתר את הצורך בבחירות.
אלוני בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני באסטרטגיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בוגר מכללת המלחמה של הצי של חיל הים האמריקאי.

בית ספר 'חברותא'

בשנת 2008 הקים אלוני, בשיתוף עם יזמים אחרים, "בית ספר למנהיגות ותרבות" שמכונה "חברותא" במדרשת רופין. שכר הלימוד בבית הספר נחשב גבוה במיוחד, אך אחוז נכבד של התלמידים מקבלים מלגת לימודים. כנגד בית הספר הועלו טענות בדבר חינוך משופר לעשירים בלבד. כמו כן הסתבר כי תוצאות בחינות הבגרות של התלמידים במחזורים הראשונים היו נמוכות מאוד.
מתי גולן

ביוגרפיה

גולן הוא בוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך לעורך דין בתחילת 1966.
בשנים 1969–1978 שימש כתב ופרשן מדיני של העיתון "הארץ". בשנים 1978–1980 שימש ציר הסברה בשגרירות ישראל בקנדה. עם חזרתו לישראל מונה לראש מערכת "הארץ" בירושלים, ובשנים 1982–1988 היה העורך האחראי של "הארץ". בשנים 1988–1992 כיהן כעורך הראשי של העיתון הכלכלי "גלובס". נמנה עם מייסדי העיתון הכלכלי "טלגרף" ובעליו, והיה גם עורכו הראשי.
בשנת 1990 הועמד לדין יחד עם עוד שלושה עיתונאים, בטענה להפרת חוק אימוץ ילדים, עקב פרסום פרטים מזהים של ילד מאומץ ואמו, ויצא זכאי.
גולן הגיש את תוכנית הרדיו "דוקומדיה" ברשת ב' של קול ישראל, שעסקה בביקורת אמצעי התקשורת, ובהמשך הגיש וערך את תוכנית הטלוויזיה "דוקומדיה, ביקורת התקשורת" בערוץ 1.
ביוני 2003 אירח גולן ב"דוקומדיה, ביקורת התקשורת" אם שכולה, שמתחה ביקורת על קטעים אחדים בתוכנית הרדיו "שי ודרור" שעסקו בפיגוע שבו שכלה את בתה בת השבע, ושלדבריה היו פוגעניים ולא דברי סאטירה. שי גולדשטיין ודרור רפאל סירבו לבוא לאולפן כדי להגיב, וגולן החליט לפעול כמוהם (בדרך שבה הם נוהגים להתקשר באופן בלתי מתוכנן לאישים שונים) ולהתקשר לבקש את תגובתם. השניים התחמקו מלענות לשיחות הטלפון שלו, וגולן מתח עליהם ביקורת בתוכניתו ואמר כי "ברגע שהם ניתקו את השיחה הם איבדו את זכותם המוסרית לטלפן לאנשים אחרים". בעקבות זאת, כבר באותו היום החלו שי ודרור לפעול באופן שבית המשפט הגדיר: "מסע צלב של נקם והתחשבנות" נגד גולן, שנמשך במשך שמונה תוכניות רדיו רצופות, במהלכן הכפישו שי ודרור את גולן. גולן הגיש נגדם תביעת דיבה, ובפסק הדין חויבו שי ודרור וחברת ההפקה שלהם לשלם לו פיצוי בסך 60,000 ש"ח.
בשנת 1973 שימשו ראיונות שערכו גולן ודן מרגלית בסיס למחזה שהמחיז אילן רונן, "משהו על ירושלים - עיר אחת", והועלה בתיאטרון החאן.
גולן כתב בעצמו מחזות אחדים: "הדלפה" הועלה בתיאטרון הקאמרי בשנת 1989, ו"ערפל", על פרשת צאלים ב', הועלה בתיאטרון בית ליסין בשנת 1997.
בשנת 2001 העלה התיאטרון הקאמרי את המחזה "אטום" פרי עטו של גולן, המתאר תרחיש אפוקליפטי שבמרכזו השתלטות חרדים קיצוניים על המדינה והובלתה לאבדון במטרה לקרב את ביאת המשיח. המחזה ספג ביקורת חריפה מצד המגזר החרדי והדתי ומצד צופים אחרים, כמו דן מרגלית שכתב "לראשונה נטשתי בזעם הצגת תיאטרון בטרם ירד עליה המסך. לעומת מה שנראה ב'אטום' מחווירות עלילות הדם המקוריות"]. הביקורת הובילה לדיון בעניין בכנסת. בעקבות הלחץ הציבורי הורד המחזה מבמת "הקאמרי" לאחר שמונה שבועות. בכמה מקרים נוספים נמתחה על גולן ביקורת בעניין יחסו לחרדים ולאמונה היהודית.
במאה ה-21 היה גולן בעל טור פובליציסטי קבוע בעיתון "גלובס", עד לפיטוריו בשנת 2019. לאחר פיטוריו תבע את העיתון.
אריתמטיקה אוניברסלית

אריתמטיקה אוניברסלית (בלטינית: Arithmetica Universalis) הוא ספרו המתמטי של אייזק ניוטון שפורסם ב-1707. כשהוא נכתב במקור בלטינית, הוא נערך ופורסם על ידי ויליאם וויסטון, מחליפו של ניוטון באוניברסיטת קיימברידג'. הספר היה מבוסס על סיכומי הרצאות באלגברה שניתנו על ידי ניוטון בעשורים הקודמים.
המהדורה המקורית של וויסטון נתפרסמה ב-1707. היא תורגמה לאנגלית על ידי ג'וזף רפסון, אשר פרסם אותה ב-1720 תחת השם Universal Arithmetick. ג'ון משין פרסם  מהדורה לטינית שנייה לספר ב-1722.
השם שבחר ניוטון לספר מעיד על התפקיד ההיסטורי שיעד לו ניוטון; במאה ה-17 החלה מגמה של התנתקות מהניסוח הגאומטרי שרווח כניסוח המתמטי המקובל (מגמה שהחלה בהצגת הגאומטריה האנליטית על ידי רנה דקארט) ומעבר לצורת חשיבה אלגברית - סימבולית יותר. ניוטון ביקש להמשיך את הניסוח המתמטי ברוח זו, ולהדגים כיצד ניתן להשתמש באמצעי הביטוי האלגבריים לפתרון בעיות באופן יעיל יותר ואולי אינטואיטיבי יותר. אין פירוש הדבר שניוטון זנח את הניסוח הגאומטרי הסינתטי, גם כי היה הניסוח המקובל ללא עוררין על כל הקהילה האקדמית. מניסיונו מצא ניוטון את המחשבה האלגברית כאמצעי הנוח והכללי (מכאן מגיע התואר "אוניברסלי" בשם הספר) יותר לגשת לבעיות. 
הספר עוסק בסימון אלגברי, באריתמטיקה, באינטראקציה בין גאומטריה ואלגברה (כמו הביטויים הגאומטריים למשוואות כישרים, עקומים, אורכים, שטחים ונפחים ולחלופין ניסוח תכונות הנובעות ישירות ממאפייני המצולעים המשוכללים, המעגל וחתכי החרוט), ובפתרון משוואות פולינומיות, המהווה אחד הנושאים המרכזיים הנידונים בספר, ובחקירתו מביא ניוטון תוצאות רבות, בפרט בתחום שלימים יהפוך מרכזי במתמטיקה ובפיזיקה, פולינומים סימטריים, ומוסיף לציין ממצאים רבים הקשורים בסכומי חזקות של שורשי (פתרונות) המשוואה (כולל ההצגה של "זהויות ניוטון", שיוכחו מאוחר יותר, באופן עצמאי, על ידי לאונרד אוילר במאה ה-18). בין היתר רומז לטענה הידועה כ"משפט היסודי של פולינומים סימטריים". כמו כן מיישם בספר את כלל הסימנים של דקארט לשורשים מדומים, ואף הציע, מבלי להוכיח, את הכלל המאפשר לקבוע את מספר השורשים (פתרונות) המדומים של פולינום. רק כעבור 150 שנה נמצאה הוכחה ריגורוזית לנוסחת המנייה של ניוטון, על ידי ג'יימס ג'וזף סילבסטר, ב-1865. פרט לתוצאות המשמעותיות המובאות בספר, קובצו בו גם מספר כללי אצבע פשוטים המסייעים להשיג מידע על ערך הפתרונות של פולינום שלא נמצא לו פתרון בעזרת רדיקלים, למשל התוצאה על החסם העליון של הערך המוחלט הגדול ביותר (המקסימלי) של שורש הפולינום בתלות במקדמיו.
הקישור שעושה הספר בין סימטריוּת, כלומר פולינומים סימטריים, לפתרון פולינומים ממעלה גבוהה, מעיד על ההבנה של ניוטון את אופי הבעיה של מציאת פתרונות (שורשי) משוואות פולינומיות, וניתן לראות בספר תרומה חשובה לאלגברה של משוואות (ובתורה לאלגברה המופשטת). גם בגלל תפוצתו, לספר הייתה השפעה על התפתחות האלגברה במאה ה-18, כולל על עבודתו של ז'וזף לואי לגראנז' על משוואות, שלימים שימשה אותו בניסוח המקובל למכניקה של ניוטון עצמו, ב"מכניקה האנליטית", וביסוד שהניח לגראנגז' לתורת החבורות.
חסיה ברטלר

חסיה ברטלר (נולדה ב-8 בספטמבר 1975) היא סופרת חרדית ישראלית. פרסמה נכון לאפריל 2018, שמונה ספרים, מרבית ספריה עוסקים בטיפול רגשי ובפסיכותרפיה והיא מהבולטות שהובילו למודעות בתחומים אלו במגזר החרדי. מפרסמת סיפורים גם ב"יתד נאמן" במסגרת מוספים שונים וכותבת את עלוני הפרסום של קופת העיר, בוני עולם ובית חם. בנוסף היא מנחה ויועצת זוגית.

ביוגרפיה

נולדה בבאר שבע לרחל דבורה ולרב מרדכי יצחק ויספיש-לבנון, ממקימי הקהילה התורנית בעיר. למדה בסמינר הרב וולף ונישאה לחיים ברטלר, בנו של הרב יחזקאל ברטלר. למדה טיפול וייעוץ רגשי ובמקביל החלה לפרסם מאמרים - לעיתים בעילום שם, ולעיתים תחת שם העט ח. לויסון. מתחילת שנות האלפיים כותבת את עלוני הפרסום של קופת העיר, והחל מהעשור השני של המאה ה-21 החלה להוציא ספרים תחת שמה, מרבית ספריה סובבים סביב הטיפול הרגשי התמודדויות נפשיות ואמונה.
עירד מלכין

חייו ופועלו

נולד בשנת 1951 לפרופסור יעקב מלכין ולציירת פליס פזנר מלכין. עירד מלכין הוא נכדו של העיתונאי המבקר ואיש התרבות דב בר מלכין. עירד שירת בצה"ל בין השנים 1972 ל-1976 והשתחרר בדרגת סגן, במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין במטה אוגדה 440 בחזית המצרית, לאחר המלחמה שימש מזכיר הוועדה בראשות האלוף מנחם מרון לבחינת מוכנות הצבא וימי הלחימה הראשונים בחזית הסורית והמצרית. למד לתואר ראשון בחוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בשנים 1969 עד 1972. למד לדוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה בין השנים 1976 עד 1981. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "דת ומייסדי הקולוניות היווניות". מלכין קיבל דוקטורט בשנת 1982. היה נשוי לז'נט מלכין, ראש החוג לתיאטרון באוניברסיטת ירושלים.
מלכין מייסד ועורך שותף של כתב העת Mediterranean Historical Review.

הספר "שיבותיו של אודיסיאוס"

הספר עוסק בתקופה שבין המאה התשיעית לפני הספירה למאה הרביעית לפני הספירה ובוחן את תפקיד מיתוס מלחמת טרויה ושיבתו של אודיסאוס במסעותיו הרבים לביתו בגיבוש זהות העמים היוונים. הוא בוחן את מפגשיו של אודיסיאוס עם העמים השונים כדרך בה ראו היוונים עצמם את העמים השונים שחיו מסביבם ועימם באו במגע. הספר מראה את השפעת המיתוס על ההיסטוריה. הספר יצא לאור באנגלית, עברית ואיטלקית.

הספר "מיהו יווני"

הספר בוחן את השאלה כיצד נתפסת זהות קיבוצית כזהות אתנית ומראה כי היוונים הקדמונים מעולם לא חיו במדינה ששמה "יוון" כי אם היו מפוזרים במאות קהילות פוליטיות מגאורגיה בים השחור ועד לספרד. מלכין סובר כי אמות-מידה של דם, שפה, דת ומנהגים משותפים (אך לא טריטוריה), יחד עם אירועים היסטוריים מכוננים, מלאו תפקידים משתנים בהגדרתם הקיבוצית של יוונים.
מיכאל שונוונדט

קורות חייו

מיכאל שונוונדט הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הדנית המלכותית והאופרה המלכותית בקופנהגן. לא מכבר הוביל את האופרה המלכותית אל בית האופרה החדש בקופנהגן, שם תעלה הלהקה מחזור שלם של טבעת הניבלונג מאת ריכרד וגנר בהפקה חדשה. שונוונדט הוא מראשי התומכים בעולם במוזיקה של קרל נילסן, שהקליט את כל הסימפוניות והקונצ'רטי של נילסן.
מיכאל שונוונדט כיהן גם כמנצח ראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין, מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק ומנצח אורח ראשי של התיאטרון הלאומי דה לה מוניי בבריסל, בלגיה. הוא למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, התקבל כמנצח קבוע לאופרה המלכותית בקופנהגן בשנת 1979 ובעונות הבאות ניצח על רפרטואר נרחב, החל במוצרט וכלה בקשישטוף פנדרצקי.
מאז עבד שונוונדט בשורה ארוכה של בתי אופרה מובילים בעולם, ביניהם בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, האופרה של וינה, האופרה הלאומית של פריז, האופרה של שטוטגרט ופסטיבל ביירוית, שם ניצח על המייסטרזינגר מנירנברג.
הקריירה הקונצרטית מקיפה את אירופה והופעותיו כוללות את התזמורת הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של וינה, תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הסימפונית של לונדון (עמה ביצע את כל הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן עם אלפרד ברנדל), הפילהרמונית של לונדון, תזמורת רדיו בוואריה, תזמורת פסטיבל בודפשט ותזמורת שווייץ המערבית.
שונוונדט הוציא הרבה הקלטות חשובות, מלבד רשימת הקלטותיו המקיפה ליצירות נילסן, ובתחום האופרה הקליט את "סלומה" של ריכרד שטראוס ואת "מעשה השפחה" של פול רודרס, על פי ספרה של הסופרת הקנדית מרגרט אטווד. שעליה ניצח בביצוע בכורה.
יהדות גרמניה המזרחית

יהדות גרמניה המזרחית מהווה ביחד עם יהדות גרמניה המערבית את המשכה ההיסטורי של יהדות גרמניה הנאצית. רוב היהודים בגרמניה המזרחית היו פליטים שנעקרו מביתם על ידי שלטונות גרמניה הנאצית וחזרו לביתם לאחר מלחמת העולם השנייה, או יהודים סוציאליסטים וקומוניסטים שחזרו או עברו אל גרמניה המזרחית מהצד המערבי כדי להתיישב ולהיות שותפים בהקמת מדינה קומוניסטית. הקהילה היהודית במדינה הייתה מאוגדת ב"איחוד הקהילות היהודיות ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית" (גרמנית: Verband der jüdischen Gemeinden in der DDR).
החוקה המזרח גרמנית הבטיחה חופש פולחן דתי והתארגנות דתית, וקבעה שמעשי איבה דתית וגזעית הם פשעים פליליים. אף על פי כן ראו השלטונות את קיומה של פעילות דתית אינטנסיבית בעין לא יפה ולמעשה הוגבלו. בקהילות הגדולות נערכו תפילות קבועות בימי שישי ושבת. אף על פי שרשמית מותר היה ליהודים לקיים את מנהגיהם, בפועל לא הייתה כמעט פעילות דתית. מדיניותה הרשמית של גרמניה המזרחית הייתה אנטי-ציונית מובהקת ופרו-ערבית, דבר שהוביל לעלייה מעטה של יהודים מהמדינה. לא הייתה אפליה אנטישמית נרחבת, אך יחסו של הצבור בחלקו הגדול היה עוין ליהודים.

מספר היהודים במדינה

מספרם של היהודים בגרמניה המזרחית היה נמוך כבר בזמן הקמתה (1949), עקב השמדת היהודים במהלך השואה ובעקבות המלטות פליטים יהודים רבים, בעיקר לישראל. הקהילות היהודיות המשיכו להתדלדל לאורך שנות קיומה של המדינה, הן בגלל שיעור הילודה הנמוך וגילה המתקדם של האוכלוסייה היהודית שנותרה, והן עקב המצב הפוליטי והכלכלי במדינה.
בקיץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה, היו בשטחי הכיבוש הסובייטי בגרמניה 3,500 יהודים, 3% בלבד ממספר היהודים שחיו בהם לפני עליית הנאצים לשלטון. בשנת 1946 עלה מספר היהודים בשטחים הללו ל-4,500, אולם עם הקמת גרמניה המזרחית ב-1949 פחת המספר ל-3,730. ב-1952 נותרו רק אלף חברים רשומים בקהילות היהודיות בגרמניה המזרחית. ב-1975 פחת מספרם ל-728,  וב-1982 היו רשומים קצת פחות מ-600 יהודים, מתוכם כ-200 בברלין המזרחית, 70-75 בדרזדן, 50 בלייפציג והשאר במקומות שונים במדינה. באותה עת אמר מנהיגה של הקהילה היהודית בברלין המזרחית, פטר קריכנר כי תוך 10 שנים יישארו 120 יהודים בבירה ברלין המזרחית, אך תחזיות אלו לא התממשו, ככל הנראה עקב איחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990. בשנת 1986 היו רשומים 475 יהודים שחיו בתחומי המדינה.
ב-1988 היו במדינה כ-400 יהודים בלבד, רובם במזרח ברלין.
יחידת המתאבדים 2

הפקה

במרץ 2015 נודע כי אולפני האחים וורנר שוקלים להפיק סרט המשך ליחידת המתאבדים עם דייוויד אייר כבמאי ובכיכובו של וויל סמית'. במהלך חודש אוקטובר 2017 דווח כי הצילומים לסרט ההמשך אמורים להתחיל בחודש מרץ 2018, אך ההפקה התעכבה. באוקטובר 2017 נשכר גווין או'קונר לכתוב ולביים את הסרט יחד עם אנתוני טמבקאיס כתסריטאי. בינואר 2018 מייקל דה לוקה נשכר כמפיק הסרט ואושר ליהוקם של ג'ארד לטו, וויל סמית' ומרגו רובי לתפקידים הראשיים. במקור, הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2019. ברם, לבסוף הסרט עשוי לצאת לאקרנים ב-6 באוגוסט 2021 והפקתו החלה בשלהי 2019.
בספטמבר 2018 נודע כי התסריט לסרט על הג'וקר והארלי קווין הושלם. ג'ארד לטו ומרגו רובי לוהקו לגלם את הדמויות. התסריט נכתב בהשראת קשת הסיפור Mad Love על ידי גלן פיקארה וג'ון רקה. באוקטובר 2018 נודע כי האחים וורנר מתנערים מהתוכניות הראשוניות ושכרו את ג'יימס גאן (שביים את סרטי שומרי הגלקסיה ושומרי הגלקסיה 2) כתסריטאי לסרט ההמשך. בהמשך הוא צורף גם כבמאי לסרט.
בספטמבר 2019 הוכרזה רשימת השחקנים וההפקה יצאה לדרך באולפני פיינווד שבאטלנטה וכוללים צילומי חוץ גם בפנמה.
BookCrossing

היסטוריה

רון הורנבאקר הגה את הרעיון של BookCrossing במרץ 2001 וגייס בעקבות כך את השותפים ברוס והת'ר פדרסן כאשר האתר BookCrossing.com הושק לבסוף ב-21 באפריל 2001.
שנתיים לאחר השקת האתר הוא הכיל מעל ל-113,000 חברים. ב-2004 המילה "BookCrossing" נכללה לראשונה במילון Concise Oxford English Dictionary. עד מרץ 2012 הכיל האתר מיליון חברים רשומים וכמות הספרים שנרשמו באתר עד אז הייתה 8,500,000. עד 2017, היו באתר מעל ל-1.7 מיליון חברים ומעל ל-11.7 מיליון ספרים נרשמו באתר ב-132 מדינות שונות.
ביולי 2007 הפכה סינגפור למדינה הראשונה שנתנה מעמד רשמי לנוהג חילופי הספרים כאשר הציבה ברחבי סינגפור אלפיים מוקדי החלפת ספרים ביוזמה שהושקה יחד עם הספרייה הלאומית של סינגפור.