google/wiki40b huggingface dataset:
תומאס וייאט הצעיר

סר תומאס וייאט הצעיר (באנגלית: Thomas Wyatt the younger;‏ 1521 - 11 באפריל 1554), היה בנו של המשורר תומאס וייאט, עמד בראש מרד כנגד מרי הראשונה, מלכת אנגליה, שנקרא על שמו מרד וייאט.

תולדות חייו

וייאט הצעיר נולד בטירת אלינגטון במחוז קנט, בנם היחיד של סר תומאס וייאט וליידי אליזבת ברוק.
בין השנים 1543 ל-1550 שהה בצרפת ופלנדריה כמפקד בצבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עמו הייתה לאנגליה ברית באותה עת. ב-1547 זכה לתואר אבירות כהוקרה על שירותו.
לאחר שחרורו מהצבא חזר לטירת אלינגטון ובין היתר כיהן כשריף של קנט (High Sheriff of Kent). ביולי 1553, עם מותו של אדוארד השישי, מלך אנגליה, הצטרף וייאט לג'ון דאדלי, הרוזן מווריק (שהיה לאחר מכן דוכס נורת'מברלנד) בניסיון להמלכת ג'יין גריי כמלכה. לאחר כישלון הניסיון הצליח להמלט ללא עונש.

המרד

ב-16 בנובמבר 1553, כאשר נודע על הכוונה להשיא את מרי לפליפה השני, מלך ספרד, אירגן וייאט מרד במלכות על מנת שלא תמסר לידי זרים. למרד התלווה גם צד דתי כמרד פרוטסטנטי כנגד מרי הקתולית. סביב וייאט התאספו מספר אצילים בעיקר בקנט, הרדפורדשייר, דבון ולסטרשייר. למרד היה שותף גם שגריר צרפת שהבטיח סיוע של ספינות מלחמה צרפתיות בחסימת דרכו של מלך ספרד אל חופי אנגליה.
ב-25 בינואר יצאו המורדים מטירת אלינגטון ולמחרת נכנסו לרוצ'סטר שבקנט, בזכות חוסר הפופולריות של חוזה הנישואין זכו המורדים בתמיכת הציבור וגייסו 3,000 איש אליהם הצטרף גם כוח שנשלח להדפם בראשות דוכס נורפוק, דבר שהגדיל את גודל הכוח המורד ל-4,000 איש. במקביל הושמה אליזבת הראשונה, הטוענת לכתר, במאסר במצודת לונדון על ידי המלכה מרי.
ב-1 בפברואר הצליחה מרי לגייס את אהדת תושבי לונדון לצידה בנאום שנשאה באולם גילדהול. לקראת הגעת כוחות המורדים לעיר ב-3 בפברואר הגן צבאה של מרי על הגישה ללונדון מדרום-מזרח בסאות'וורק וגשר לונדון. ניסיון של המורדים לכתר את החסימה נבלם בשער לדגייט על ידי כוח אזרחי שהדף אותם, רבים מהמורדים נטשו את המערכה ווייאט נאלץ להיכנע. 
משפטו של וייאט נפתח ב-15 במרץ, הוא נמצא אשם והוצא להורג במצודת לונדון ב-11 באפריל. לפני שנערף ראשו ניקה את אליזבת מכל שייכות ושותפות למרד. עובדה זו איפשרה את שחרורה של אליזבת ממאסר, אך היא נאלצה לשהות במאסר בית לכל המשך שלטונה של מרי.
שמחה במברגר (אשפנבורג)

קורות חייו

נולד בגרמניה לרבי יצחק דב במברגר בשנת תקצ"ב. 
לימד שנתיים בבית המדרש למורים בקולמר (אלזאס), בשנת תרט"ו נתמנה לכהן כאב"ד של פישך, שם כיהן 26 שנים. 
בשנת תרמ"ב החל לכהן כרב קהילת אשפנבורג, לאחר פטירת הרב הקודם הרב אברהם אדלר. 
נפטר בי"ד בכסלו תרנ"ח 1897.
נכדו הוא הרב ד"ר שמחה (סימון) במברגר רב בשטוטגרט שבגרמניה ופעיל ציבורי בבני ברק.
נינו הוא הרב יהושע ישעיה נויבירט ראש ישיבה ומחבר הספר שמירת שבת כהלכתה.
נינו הוא הרב מרדכי הלוי במברגר ראש הכולל בגלאסגוי ובנו הרב שלמה יעקב מנהל הארגון דרכי חסד
הגרלת איברים

הגרלת איברים (The survival lottery) הוא ניסוי מחשבתי שהציע ג'ון האריס , בדבר תרומות איברים. הניסוי מציע הצעה, שעל כל קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה הורגים מישהו ותורמים את כל איבריו. הנושא מעלה שאלות בנוגע לבחירה, ורצון חופשי למול מקומה של אקראיות, או גורל. זאת אחת הסוגיות העולות בנושא של מזל מוסרי.

הניסוי

האריס מציע את המהלך הבא: כאשר יש קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה, עורכים הגרלה בקרב הציבור הרחב. את האדם שנבחר הורגים, ותורמים את כל איבריו. בעולם מסוג זה, הסיכוי להינצל גדול בהרבה מהסיכוי לעלות בגורל (כיוון שכל הגרלה מצילה מספר אנשים, בעוד שהורגת רק אדם אחד). האריס שואל האם יש הבדל בין להרוג מישהו, לבין להניח לו למות (להניח לגורל להרוג אותו). הוא מניח שאין בעיית התאמה בין תורם לנתרם, ושהגורם שפגע בנתרם לא יתרחש פעם נוספת. הנחות אלה מאפשרות לניסוי המחשבה להתנהל כסדרו. האריס שואל אם עולם שנוהג בצורה המתוארת בניסוי נוהג בצורה אתית.

הרחבת הניסוי

חלק מההתנגדות להגרלת האיברים היא בכך שנבחר אדם "חף מפשע". האריס טוען לעומתם כי גם אלו הזקוקים להשתלה הם חפים מפשע, וכל אשמתם היא שהגורל בחר בהם למות. אבל כדי להתמודד עם השאלה הזאת, הוא הציע שהגרלה יכולה להיות על מאגר מסוים של אנשים (למשל חולים או אסירים). במקרה כזה האם ההתנגדות תהיה זהה? האם מותר לאנשים לתת לאנשים למות, אם יש ביכולתם דרך להציל אותם? כל אלה שאלות העולות מהניסוי.

סוגיות באתיקה

התנגדות אחת לניסוי עסקה בפחד, "הדפיקה בדלת" שכולם יחששו ממנה. האריס לא מתייחס לטענה זו, כיוון שהניסוי לא מתקיים במציאות אלא בעולם תאורטי. בעולם כזה, מדובר בשגרת חיים מצילת חיים. ולכן הפחד הזה יהיה חלק משגרת החיים, כמו כל פחד אחר.
ההתנגדות הגדולה ביותר לניסוי מגיע מכיוון האתיקה הרפואית. האתיקה קובעת כי לכל אדם יש בחירה מוחלטת על בריאותו. במקרה כזה יש הבדל גדול מאוד בין להרוג משהו, לבין לתת לו למות, והעולם בו מתקיים הניסוי אינו מוסרי.
פרננדו קולונגה

ביוגרפיה

פרננדו קולונגה נולד במקסיקו סיטי, מקסיקו, לפרננדו ומרגריטה קולונגה. את תחילת דרכו, עשה קולונגה בלימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת מקסיקו, אך לאחר עצה מחבר, פרננדו החל ללמוד משחק, ואת צעדיו הראשונים בעולם הטלנובלות עשה בתפקידים משניים. בשנת 1996, שיחק קולונגה בתפקיד ראשי בטלנובלה "מריה מריה". הטלנובלה נהפכה לפופולרית, והעלתה את מעמדותו של קולונגה בעולם המשחק. כיום קולונגה מככב בטלנובלה "אשת הברזל", לצד לוסרו וגבריאלה ספניק. הוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר לשנת 2010.
סאן (עיתון בריטי)

היסטוריה

הסאן יצא לאור לראשונה ב-15 בספטמבר 1964 כהמשך לעיתון דיילי הרלד שנסגר, ובהמשך יצאו לו מהדורות נוספות בסקוטית ואירית. עוד בשנותיו הראשונות, העיתון הקצה מקום רב לתכנים מיניים וארוטיים. 
העיתון ראשון בתפוצתו בממלכה המאוחדת ונכון לחודש יולי 2011 המחזור היומי של העיתון הסתכם ב-2,821,618 עותקים.
העיתון מודפס בפורמט טבלואידי, וזכה במספר פרסי עיתונות בריטיים. העיתון נודע בתצלום היומי של אישה חשופת חזה, שהופיע בעמוד 3 של העיתון, מנהג שהחל בשנות ה-70, בהוראת בעלי העיתון, רופרט מרדוק. לאורך השנים המדור עורר התנגדות רבה, ובינואר 2015 פורסמה הודעה על ביטולו. במשך ימים אחדים הופיעו בו דוגמניות בביקיני, אך לאחר מכן שב המדור לפרסם אישה חשופת חזה, תוך הכחשת הידיעה על סגירת המדור.

נטייה פוליטית

מבחינה פוליטית, העיתון תמך בתחילה (בשנת 1970) במפלגת הלייבור בהנהגת הרולד וילסון, אך בהמשך (שנת 1974) העיתון תמך במפלגה השמרנית בהנהגת אדוארד הית'. בשנת 1979 העיתון הכריז על תמיכה במרגרט תאצ'ר. בשנים שלאחר מכן העיתון תמך בנחרצות במלחמת פוקלנד. בשנת 1997 תמך שוב במפלגת הלייבור בהנהגת טוני בלייר החל משנת 2002 קידם העיתון קו אנטי-אירופי ששיאו היה תמיכה ב"ברקזיט", פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי, במשאל העם בשנת 2016.
דוויד' אפ גריפיד'

שלטונו של דוויד'

דוויד' נולד ככל הנראה ב-11 ביולי 1238 כיורש העצר של ממלכת גוויניד' ונסיכות ויילס, בנו של גריפיד' אפ ל'ואלין ונכדו של ל'ואלין הגדול. בשנת 1241 הוא ואחיו רודי נשלחו לשבי הנרי השלישי, מלך אנגליה כחלק מהסכם בין הממלכות, בשנת 1255 הוא הצטרף לאחיו אווין בטענה לכתר של אחיהם ל'ואלין אפ גריפיד' (ל'ואלין האחרון) אך הם הובסו בקרב ברין דרווין. ב-1263 דוויד' נלחם לצד הנרי מלך אנגליה שוב כנגד אחיו ל'ואלין אך לבסוף קיבל ל'ואלין את ברכת האנגלים למלוך על ויילס בשנת 1267, עד אשר ב-1274 מלך אנגליה היורש אדוארד הראשון החל בתהליך כיבוש הנסיכות.
בשנת 1277 גיבש אדוארד צבא של כ-15,000 חיילים שפלשו לנסיכות ויילס, מספר חודשים לאחר מכן ל'ואלין הגיע להסכם (הסכם אברקונווי) עם אדוארד מבלי שהתנהל קרב של ממש. בתחילת 1282 דוויד' החל למרוד כנגד שלטון האנגלים בוויילס, יריית הפתיחה הייתה ההתקפה הוולשית על טירת הוורדן. אחיו ל'ואלין טען שלא היה מעורב בתכנון המרד, מספר חודשים לאחר מכן בדצמבר 1282 הוא מצא את מותו בנסיבות מסתוריות. דוויד' טען לכתר הנסיכות כשהוא נמצא במרד כנגד השלטון האנגלי, אשר ארך חודשים בודדים עד שהצבא האנגלי הצליח לייצב את הלחימה ולכבוש חזרה את ויילס.
ביולי 1283 אותרו דוויד' ואחיו במקום מסתור ונלקחו לצ'סטר ולאחר מכן לשרוסברי באנגליה. כל משפחתו של דוויד' נלקחה אף היא בשבי האנגלי והמרד למעשה הגיע לסיומו. ב-30 בספטמבר דוויד' נשפט בשרוסברי באשמת כפריה במלך אנגליה ועונשו היה הוצאה להורג אכזרית במיוחד בדרך של תלייה, גרירה וביתור, הוא היה למעשה האציל הראשון באנגליה שנענש בחומרה רבה כל כך. ב-3 באוקטובר הוא נקשר לסוס והובל ברחובות שרוסברי, נתלה, לאחר מכן עבר החייאה ואבריו הוצאו מגופו בעודו בחיים. לאחר מותו גופו בותר לארבעה חלקים ואבריו נשרפו.
ל'ואלין אפ דוויד' בנו של דוויד' ירש את כתר נסיכות גוויניד' לאחר מות אביו והמשיך לטעון לכתר הוולשי עד מותו ב-1287.
צ'ארלס ריידפאת'

ביוגרפיה

ריידפאת' נולד בבאפלו, ניו יורק. בוגר הנדסה אזרחית באוניברסיטת סירקיוז (1912-1908).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ריידפאת' בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 48.2 שניות, לפני האנס בראון מגרמניה (48.3 שניות) ובן ארצו אדוארד לינדברג (48.4 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אדוארד לינדברג, טד מרדית' ומל שפרד בשיא עולם חדש של 3:16.6 דקות, לפני צרפת (3:20.7 דקות) ובריטניה (3:23.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.3 שניות.
במלחמת העולם השנייה שירת ריידפאת' בחיל התחבורה בדרגת סגן-אלוף באנגליה בצרפת ובבלגיה. הוא סיים את שרותו הצבאי במשמר הלאומי של ארצות הברית בדרגת תת-אלוף בשנת 1948.
בית הכנסת הקראי בקייב

היסטוריה

על אף שבשלהי המאה ה-19 מנתה הקהילה הקראית בקייב פחות מ-300 נפש, אחת המשפחות הבולטות בה הייתה משפחתם של האחים משה ושלמה קוגן, שעשו הון במסחר טבק. שלמה (סולומון) קוגן מימן את בניית בית הכנסת, שתוכנן על ידי האדריכל ולדיסלב גורודצקי בסגנון מורי ונבנה מבטון. הבנייה החלה ב-1898 והושלמה ב-1902, לאחר מותו של סולומון ב-1900 והתגייסות אחיו להשלים את המלאכה. בית הכנסת נחנך בי"ט בשבט ה'תרס"ג, 27 בינואר 1902, על ידי חכם שמואל (סמואל) פמפלוב מאודסה.
בתקופת השלטון הסובייטי שימש המבנה למטרות חינוכיות שונות, ונשמר באופן יחסי. בעת מלחמת העולם השנייה הושחת וחולל וככל הנראה באותה עת נהרסה גם כיפתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה שימש המבנה תיאטרון בובות וקולנוע. ב-1981 נפתח בו "בית השחקן" וזהו השימוש במבנה עד היום.

אדריכלות

האדריכלות הבלתי-שגרתית של המבנה כוללת אלמנטים השאולים מאדריכלות ממלוכית כגון עיטורי מוקרנס ואבלק ותחריטי אבן של אלמנטים צמחיים סביב קווי המתאר.
פרוטקטיניום

מאפיינים

הפרוטקטיניום הוא מתכת מסדרת האקטינידים. לפרוטקטיניום ברק מתכתי בהיר שמתעמעם לאחר זמן מה של חשיפה לאוויר. הפרוטקטיניום הופך למוליך-על בטמפרטורת 1.4°K

היסטוריה

הפרוטאקטיניום זוהה לראשונה בשנת 1913 על ידי קזימיר פג'נס (Kasimir Fajans) וא.ו. גרינג ( Oswald Helmuth Göhring) בזמן שחקרו את הזדקנות האורניום. האיזוטופ שהתגלה היה ²³⁴Pa עם זמן מחצית חיים של 1.17 דקות. גילויו אושר רק בשנת 1918 כשאיזוטופ 231 זוהה ונחקר על ידי שתי קבוצת מדענים, אחת בגרמניה אשר כללה את אוטו האן וליזה מייטנר, ואחת בבריטניה אשר כללה את פרדריק סודי וג'ון קרנסטון. הפרוטאקטיניום בודד לראשונה בשנת 1934 על ידי אריסטיד פון גרוס (Aristid von Grosse) אשר הצליח לבודד מהתרכובת Pa₂O₅ ששקלה 2 מ"ג, 0.1 מ"ג של Pa על ידי החלפת החמצן ביוד, והרחקת היוד מהיודיד שהתקבל בעזרת חימום עם חוט להט בוואקום
2PaI₅ → 2Pa + 5I₂
בשנת 1961 הצליח משרד האנרגיה הבריטי להפיק 125 גרם פרוטאקטיניום 99.99% טהור לאחר שחצבו 55 טון במכרות והשקיעו חצי מיליון דולר.

צורה בטבע

הפרוטקטיניום נמצא בעפרת רדיום. בכל 50 טון יש כ-125 גרם של ²³¹Pa.

שימושים

הפרוטקטיניום אינו נמצא בשימוש בשל היותו יקר ורעיל, ובינתיים הוא משמש לצורכי מחקר בלבד. אך ההערכה היא ש-²³¹Pa ניתן לביקוע גרעיני וליצירת תגובת שרשרת. המסה הקריטית שלו היא כ-750±180 קילוגרם.

לקריאה נוספת

תמונה של פרוטקטיניום
אל-חיד

משרדים ממשלתיים

מטהו של הארגון לנמלים, ספנות ועניינים ימיים של משרד התחבורה הבחרייני נמצא בבניין 702 באל-חיד.

חינוך

משרד החינוך הבחרייני מפעיל בעיירה כמה בתי ספר ממשלתיים. בתי ספר לבנים הקיימים בעיירה הם: חטיבת הביניים לבנים באל-חיד ובית הספר היסודי לבנים דרום אל-חיד. בתי ספר הממשלתיים לבנות בעיירה הם: חטיבת הביניים לבנות על שם אסמה ד'את אל-נקווין ובית הספר היסודי אל-חיד לבנות.
עולמי

National Geographic Kids

המגזין עולמי הוא בעצם היה הגרסה העברית של המגזין האנגלי (והמקורי)  National Geographic Kids.
המגזין יצא לאור לראשונה בספטמבר 1975 תחת השם National Geographic World. העיתון נשאר עם שמו כ- 26 שנים, עד שבאוקטובר 2001 שונה שמו לשמו הנוכחי כיום. העיתון, בדומה לעולמי, מיועד לילדים. 
הירחון מתפרסם גם בארצות: בולגריה, קרואטיה, מצרים, גרמניה, יוון, הונגריה, אינדונזיה, ארצות הברית (National Geographic Kids), אמריקה הלטינית, בלגיה, הולנד, רומניה, רוסיה, סרביה, סלובניה, דרום אפריקה (שתי המהדורות), טורקיה ובריטניה.
תהום ליטקה

תהום ליטקה היא שקע ימי באוקיינוס הארקטי, הנקודה הימית הנמוכה ביותר בים זה. התהום, היא השקע הימי ה-20 בעומקו בימי העולם.

גאוגרפיה

התהום ממוקמת דרומית לרכס המרכז-אוקייני "גקל", כ-350 קילומטרים צפון-מזרחית לסבאלברד וכ-220 קילומטרים צפונית לאי נורדאוסטלנדט. שיא התהום נמצא בעומק של 5,449 מטרים מתחת לגובה פני הים. עומק המים הממוצע בים הארקטי עומד על כ-1,000 מטרים מתחת לגובה פני הים, כאשר ביותר מ-60% משטחו העומק עומד על כ-200 מטרים בלבד מתחת לגובה הים. 
משלחת רוסית על סיפון שוברת הקרח "פיודור ליטקה" גילתה את התהום בשנת 1955. שוברת הקרח והתהום נקראים על שם מגלה הארצות פיודור ליטקה.
סגן נשיא ברזיל

דרישות

הדרישות להתמודדות לתפקיד סגן הנשיא זהות לדרישות להתמודדות לתפקיד הנשיא. בנוסף לדרישות הרגילות להתמודדות לתפקידים פוליטיים בברזיל, על פי סעיף 14 של החוקה, מועמד לסגן הנשיאות חייב להיות אזרח ברזיל שנולד בברזיל (אשר במקרים מסוימים עשוי להיות צאצא של אחד משני הורים ברזילאים שחיים מחוץ לברזיל) ולהיות לפחות בן 35.

בחירות וכהונה

הנשיא וסגן הנשיא נבחרים באותו פתק הצבעה לתקופת כהונה בת 4 שנים, ומושעים לתפקידם ב-1 בינואר של השנה שלאחר הבחירות. שניהם עשויים להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת לאחר מכן.
אם סגן הנשיא יצליח לרשת בדרך כזו או אחרת את תפקידו של הנשיא, הוא יוכל להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת. עם זאת, הוא אינו זכאי להתמודד לתקופת כהונה שנייה מלאה, זאת במסגרת החוק הברזילאי הקובע כי כל תקופת כהונה חלקית שווה לשתי תקופות כהונה רצופות. הגבלה זו חלה בכל פעם שסגן הנשיא מכהן כנשיא דה פקטו כאשר הנשיא נבצר מלמלא את תפקידו.

מקום עבודה ומעון מגורים

סגן הנשיא עובד באגף המוקדש בשבילו ובשביל אנשיו בבניין משרדיו הרשמיים של נשיא ברזיל, פלאסיו דו פלנלטו ("ארמון המישור"). מעון מגוריו של סגן הנשיא הוא פלאסיו דו ג'בורו, שנחנך בשנת 1977.

סגני נשיאים שהחליפו את הנשיא

מאז ייסודה של הרפובליקה הברזילאית ב-1889 הוזמנו שמונה סגני נשיאים להחליף את הנשיא: ארבעה עקב מותו של הנשיא המכהן (נילו פסניה, דלפים מוריירה, קפה פיליו וז'וזה סרניי), שניים עקב פרישה (פלוריאנו פיישוטו וז'ואאו גולאר), ושניים עקב הדחת הנשיא המכהן(איתמר פרנקו ומישל טמר).
דומיניק ראב

ביוגרפיה

ראב נולד בבקינגהאמשייר, בן לאב יהודי-צ'כי שהגיע כפליט לבריטניה ב-1938 ולאם פרוטסטנטית אנגלייה. אביו נפטר כשראב היה בן 12.
הוא סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת אוקספורד ותואר שני במשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו שימש קפטן נבחרת האוניברסיטה בקראטה ובאיגרוף. לאחר לימודיו עבד במשרד עורכי דין "Linklaters" שבלונדון ועסק בתחום מימון פרויקטים, ליטיגציה והגבלים עסקיים. ב-1998 שהה במהלך הקיץ באוניברסיטת ביר זית בסמוך לרמאללה, הוא למד על הסכסוך הישראלי-ערבי ושימש יועץ לרשות הפלסטינית בנושאי פרויקטים של הבנק העולמי בגדה המערבית. כמו כן שימש יועץ בעמותת זכויות האדם "Liberty".
בשנת 2000 החל לעבוד כיועץ במשרד החוץ וחבר העמים. הוא שימש יועץ בבריסל לנושאי האיחוד האירופי וארגון הסחר העולמי. ב-2003 מונה ליועץ בשגרירות בריטניה בהאג ועמד בראש צוות חדש שעסק בהבאה לדין של מעורבים בפשעי מלחמה בהם סלובודן מילושביץ', צ'ארלס טיילור ורדובאן קאראג'יץ'. בשובו לבריטניה עסק בייעוץ בתחומי הסכסוך הערבי-ישראלי, חוקי האיחוד האירופי וגיברלטר עד שעזב את שירות החוץ ב-2006.
בשנים 2006–2008 שימש ראש מטהו של דייוויד דייוויס בעת שזה שימש כ"שר הפנים" בממשלת הצללים של דייוויד קמרון. לאחר התפטרותו של דייוויס מונה לראש מטהו של דומיניק גריב ששימש כ"שר המשפטים" בממשלת הצללים.
במאי 2010 נבחר כנציג המפלגה השמרנית למושב מחוז אשר וולטון בבית הנבחרים הבריטי. הוא נבחר שוב ב-2015 וב-2017 (ברוב של 58.6%). בפרלמנט כיהן כוועדת זכויות האדם, בוועדת החינוך ובוועדה ליציאת בריטניה מהאיחוד האירופאי. ביוני 2017 מונה לשר זוטר במשרד המשפטים. בינואר 2018 מונה לשר זוטר במשרד השיכון.
ביולי 2018 מונה למזכיר המדינה ליציאה מן האיחוד האירופי בקבינט של תרזה מיי. בנובמבר 2018 התפטר מתפקידו. ביולי 2019 מונה למזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים ומזכיר המדינה הראשון בקבינט ממשלת בריטניה בראשות בוריס ג'ונסון.
ב-2009 פרסם את ספרו הראשון " The Assault on Liberty—What Went Wrong with Rights" ובו ביקר את הממשלת בהנהגת מפלגת הלייבור בנושאי זכויות אדם. ב-2010 פרסם את ספרו " Fight Terror, Defend
Freedom," בנושא מלחמה בטרור. ב-2011 פרסם את הספר "Strasbourg in the Dock" בנושא זכויות אדם. יחד עם עמיתיו למפלגה השמרנית אליזבת טראס, פריטי פאטל, כריס סקימור וקוואסי קווארטנג פרסם ב-2012 את הספר "Britannia Unchained: Global Lessons for Growth and Prosperity" הכולל ביקורת על מצבה הכלכלי המדרדר של בריטניה.
ראב נשוי לאריקה, ברזילאית-קתולית, והם הורים לשני בנים.
פאול זינגר (פוליטיקאי)

פאול זינגר (בגרמנית: Paul Singer; 16 בינואר 1844, ברלין - 31 בינואר 1911) היה פוליטיקאי גרמני מרקסיסט מוביל, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, ויושב ראש המפלגה המאוחדת במשותף עם אוגוסט בבל מ-1890 ועד מותו בשנת 1911.

ביוגרפיה

פאול זינגר היה הילד התשיעי של סוחר יהודי בשם יעקב זינגר (נפטר ב-21 בדצמבר 1848) וקרוליין לבית לוי (נפטרה ב-1867), הוא נולד ולמד בברלין. עד 1869 עבד זינגר כפקיד בברלין. ובין השנים 1869–1887 היה שותף עם אחיו הנרי זינגר (1841–1920) בבעלות על פירמה משפחתית.
מבחינה פוליטית בא זינגר מן התנועה הדמוקרטית הבורגנית, הוא השתייך מאז 1862 למפלגת הקדמה הגרמנית, והיה תחת השפעת יוהאן יעקובי לדמוקרט רדיקלי. בשנת 1868 יצר לראשונה קשר עם אוגוסט בבל ווילהלם ליבקנכט. באותה שנה היה זינגר אחד ממייסדי ארגון העובדים הדמוקרטי וחבר באיגוד עובדי ברלין. ב-1878 הצליח אוטו פון ביסמרק להעביר ברייכסטאג שורת חוקים אנטי סוציאליסטים, שאסרו על פעולת המפלגה. מנהיגי המפלגה נאסרו או יצאו לגלות. עיתוני המפלגה נסגרו, ורבים מהפעילים נאסרו אף הם. זינגר היה בתקופה זו בין אלה ששמרו על קשר בין הנהגת המפלגה הסוציאליסטית בגרמניה לבין קרל מרקס ופרידריך אנגלס בלונדון. בשנת 1879 השתתף בייסוד עיתון התנועה הסוציאל-דמוקרטית, עיתון זה היה הבסיס להקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ה-SPD, כאשר ב-1890 עם עלייתו של וילהלם השני לשלטון והתפטרות ביסמרק, התאפשר חידוש פעולת המפלגה.
בשנת 1884 נבחר זינגר לראשונה כחבר מועצת העיר ברלין ובאותה שנה נבחר כחבר הרייכסטאג, תפקיד בו החזיק עד יום מותו.
מ-1890 ועד מותו בשנת 1911 עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במשותף עם אוגוסט בבל. כדמות השלישית בחשיבותה במפלגה אחרי ליבקנכט ובבל, היה זינגר כיהודי דמות חשובה במאבק נגד האנטישמיות בגרמניה.
זינגר נפטר בברלין ב-31 בינואר 1911. בהלוויתו שנערכה ב-5 בפברואר השתתפו מיליון בני אדם, במפגן אבל שכמותו לא ראתה ברלין מעולם. הוא נקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה, את קברו עיצב הארכיטקט הנודע לודוויג הופמן  ונקבעה בו מדליה מיוחדת מעשה ידי קוסטנטין סטארק (גר').
אני שנארך

לימודים

שנארך נולדה בבוקרשט. בילדותה, בשנת 1974, עלתה לישראל ולמדה נגינה בכינור אצל פליקס אנדרייבסקי באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובקולג' המלכותי למוזיקה.

קריירה

שנארך הופיעה בויגמור הול בלונדון ובשידורי טלוויזיה באנגליה, בארצות הברית, באוסטריה, בצרפת, בנורווגיה, ברומניה מולדתה ובישראל. כמו כן ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת  הסימפונית ירושלים והקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה והסינפונייטה הישראלית באר שבע. כמו כן הופיעה עם תזמורת מלאגה ותזמורת סביליה הספרדיות, עם נגני מוצרט הלונדונים ועם הפילהרמונית של אוסלו בנורווגיה. בין השאר ביצעה את כל יצירותיו של בלה בארטוק לכינור. אני שנארך השתתפה בפסטיבלי מוזיקה שונים, בהם ברגן, בודואן קולג', פסטיבל לייק דיסטריקט  והפסטיבל הבינלאומי בבאת, אנגליה. היא מורה מבוקשת לכינור, מגישה כיתות אמן במקומות שונים ויושבת בחברי שופטים בתחרויות כינור. 
אני שנארך מנגנת בכינור ג'ובאני בטיסטה גואדניני משנת 1745.

משפחה

אני שנארך נשואה לכנר יצחק רשקובסקי להם שני ילדים, שירי, ויולנית, ואיתמר, כנר. היא ייסדה יחד עם בעלה את קשת אילון. רשקובסקי הוא המנהל המוזיקלי של קשת אילון, ואני שנארך היא מורה ומדריכה מרכזית שם.
שנות ה-40 של המאה ה-3

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מסטיקא

הפקת השרף

כיום מגדלים את עצי אלת המסטיק בלבנון, סוריה, טורקיה. בדרום-מערב האי "כיוס" (ביוונית "חיוס") באזור הנקרא ״מסטיקוחוריה״ (״כפרי המסטיק״ ביוונית) על ההרים גודל הצמח של אלת המסטיק לכדי עץ בתנאי גידול המתאימים ביותר להפקתו. האי כיוס נמצא בים האגאי ליד חופי טורקיה וממנו מייצאים את גרגירי המסטיקא לכל העולם ובמיוחד לארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה. המסטיקא בצורתה הגבישית הקשה יכולה להתאים גם להפקת קטורת בדיוק כמו שרף הלבונה. הפקת השרף והפיכתו לתבלין נעשית בתקופת הקיץ בחודשים שבין יוני לספטמבר כאשר השמש החזקה מייבשת את הנוזל לכדי חומר קשה שנחתך לכדי חתיכות קטנות ואיסופו לאחר תקופת החריצה מעל מצע של גיר לבן המונע את הידבקות אל הקרקע. גידולים נוספים של עצי אלת המסטיק לצורכי הפקה של מסטיקא ישנם כיום גם בטורקיה וסוריה מהם מכינים חומרי גלם עבור תעשיית הממתקים. 
בתקופת הכיבוש הע'ותמני באי כיוס נצלו תושבי אזור מסטיקוחוריה הודות לגידולי אלת המסטיק מהם הפיקו את המסטיקא שהייתה חומר יקר עבור הסולטאן הטורקי ועבור נשותיו בהרמון ושימשה בתור חומר ליצוא של האימפריה העות'מאנית.

מוזיאון המסטיקא

בכפר "פירגי" באזור מסטיקוחוריה נפתח בשנת 2016 מוזיאון המוקדש לנושא המסטיקא וגידולו.

שימוש במאכלים

שימושו הראשון של התבלין היה בתור חומר לעיסה אשר שימש בעיקר לייצור "מסטיק" ומכאן שמו. במאכלים משתמשים במסטיקא בעיקר להסמכה של גלידות, בלבנון לתיבול רטבים. במצרים משתמשים במסטיקא להסמכה של ריבות המיוצרות מירקות שונים ויצירת ריבות בעלות מרקם נמתח הדומה לגומי לעיסה ובתור תוספת למאכלים רבים כגון בשרים ומרקים. במרוקו משמש לעישון מאכלים והסמכה של נוגט. בטורקיה משתמשים במסטיקא לקינוחים כגון "מלבי", "רחת לוקום", "גלידה מסטיק", "פודינג" כגון "סוטלץ'" (פודינג אורז טורקי), "סחלב (משקה)" ומשקאות מוגזים. בארצות המגרב משתמשים במסטיקא בעיקר לעוגות, ממתקים ודברי מאפה. ביוון משמש להכנת משקה ליקר ערק אלכוהולי בתוספת מסטיקא, משקאות, מסטיקים, עוגות, מאפים, ממתקים, קינוחים, לחמים, ואף לייצור גבינה.

שימושים נוספים

גרגירי המסטיקא משמשים גם בתור ציפוי לחומרים שקופים כגון זכוכית, ופלסטיק ולייצור של ציפוי ורנית, ובתור ייצור לדבק אפוקסי, וציפוי מגן מפני שמש על סרטי צילום. כמו כן משמשת המסטיקא גם לתעשיית הקוסמטיקה לייצור בשמים, לייצור סבונים, שמנים לגוף, או קרם גוף, כמו גם לחומרים לחיטוי פצעים בגלל השרף הקוטל חיידקים, לחניטה של מתים, לייצור משחות שיניים וסתימת חורים זמנית בשיניים ובתור תחליף לשעווה של נרות.
אורן עילם (אמן רחוב)

ביוגרפיה

עילם נולד ב-29 בנובמבר 1986 ברמת גן, אביו עבד במשרד הביטחון ואימו הייתה פיזיותרפיסטית. הוא למד בתיכון בליך, והיה מדריך בתנועת הצופים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, ביחידת מורן. לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל, אותו סיים בשנת 2015.

קריירה

בעת לימודיו בבצלאל, החל לרסס בגרפיטי את שיריו על קירות בתים בירושלים ובתל אביב. הוא מעיד שמצא בדבר דרך לבטא עצמו תוך התגברות על הביישנות. עד מהרה החל לפרסם את שיריו בצורות נוספות, בהן החבאתם בין פתקי המפלגות בבחירות לכנסת העשרים (2015), הטבעתן על שלטי תחנת אוטובוס שהציב ואף הצבת שלט עם שיר שכתב בירידה מאיילון במחלף השלום.
בנוסף, מתעסק עילם בתחום המוזיקה. פרויקט הגמר שלו בבצלאל כלל המצאה של חמישה כלי נגינה אלקטרוניים, שמאוחר יותר הוצגו בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב בשם "הגן המוזיקלי".
עילם מעביר סדנאות לנוער בנושא אמנות רחוב וכתיבת שירה, ומארגן ערבי שירה ואירועים נוספים.
ארידנוס (קבוצת כוכבים)

עצמים מעניינים

בקצה הדרומי נמצא הכוכב הבהיר אכרנר (α ארידנוס). זהו כוכב כחול במרחק של כ-144 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 0.5. הוא נחשב לכוכב מעניין במיוחד משום שהוא נמנה עם הכוכבים הפחוסים ביותר המוכרים. לפי התצפיות, המרחק ממרכז הכוכב לקו המשווה גדול ב-50% מהמרחק בין המרכז לקטבים. הסיבה לכך היא מהירות הסיבוב הגדולה של הכוכב.
כוכב ידוע אחר בקבוצה זו הוא ε בארידנוס, שנמצא במרחק של 10.7 שנות אור והוא אחד הכוכבים הקרובים ביותר לשמש. הכוכב הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג G, הדומה מאוד לשמש ובעל בהירות נראית מדרגה 3.7. כמו כן ידוע שיש לו לפחות כוכב לכת אחד שנחשב לענק גזים.

מיתולוגיה

ארידנוס מקושר לאגדה על פאיתון, שהשתלט על מושכות מרכבת השמש (של הליוס), אבל לא הצליח לשלוט בה ולכן נהג בקו עקום וכך לעיתים התקרב יותר מדי לארץ, יצר מדבריות והשחים את עורם של האנשים (הכוונה לשחומי העור האפריקנים). לפי האגדה, זאוס התערב והכה בפאיתון בברקו. הקבוצה נחשבה במקור לנתיב מסלול המרכבה בנהיגת פאיתון ויותר מאוחר נחשבה לנהר השאול שאליו נפלה המרכבה.
לחלופין זוהתה הקבוצה עם מספר נהרות אמיתיים כמו נהר פו באיטליה, הנילוס במצרים או נהר פרת בעיראק. לעיתים ארידנוס נחשב לנובע מדלי (דבר שדורש דימוי שונה מהמקובל של קבוצת דלי).