google/wiki40b huggingface dataset:
ארכנופוביה

מקור השם

השם "ארכנופוביה" מורכב מהמילים היווניות "ארכנו" (עכביש) ו"פוביה" (פחד מוגזם). מקורו בסיפור מהמיתולוגיה היוונית, על תחרות אריגה שנערכה בין האלה אתנה, אלת החוכמה, לבין הנסיכה ארכנה, שהתפרסמה כאורגת המוכשרת ביותר ביוון. ארכנה טוותה אריג המספר על כל הדברים המבישים שעשו האלים בעוד שאתנה היללה את האלים, כשראתה אתנה את האריג של ארכנה האלה כעסה והפכה אותה לעכביש

אטיולוגיה

ארכנופוביה מתפתחת לעיתים קרובות אצל אנשים שהיה להם בעבר ניסיון כואב או מפחיד בהיתקלות בעכבישים, בייחוד בתקופת הילדות. עם זאת, היא יכולה להתפתח גם ללא טראומה נפשית כלשהי. 
בדומה לפוביות ספציפיות כגון פוביה מנחשים או עכברים, נטען כי קיימים לכך מקורות אבולוציוניים, שעדיין אינם ברורים במלואם. פסיכולוגים אבולוציוניים מעריכים כי קיומם של זני עכבישים ארסיים, שמיעוטם נחשב קטלני לבני אדם, יצר התפתחות אבולוציונית של פחד מעכבישים, או קלות רבה יותר ברכישת פחד כזה. מכיוון שאנשים הלוקים בארכנופוביה יימנעו ככל האפשר מאזורים בהם הם עלולים להיתקל בעכבישים ארסיים, כדי להפחית את הסיכון להיפגע מהם - ניתן לטעון כי יש להם יתרון אבולוציוני הישרדותי מסוים על פני אנשים שלא מפחדים מעכבישים. 
המתנגדים לרעיון זה טוענים כי בניגוד לצפוי על פי הטיעון האבולוציוני, במהלך האבולוציה לא נרכשו פוביות מגירויים טבעיים אחרים שהם לא פחות מאיימים מעכבישים. נטען כי הסיכון של עכבישים הוא שולי וקטן מדי מכדי להשפיע על האבולוציה. במרכז וצפון אירופה, למשל, לא היו קיימים כלל זני עכבישים מקומיים שהם קטלניים, ובכל זאת תפוצת הארכנופוביה באזורים אלו היא לא מעטה, דבר המצביע על האפשרות של למידה תרבותית. בנוסף, תאורטיקנים ביהביוריסטים טענו כי ניתן ליצור באופן מלאכותי פוביה ספציפית לעכבישים, או לכל גירוי נייטרלי אחר, באמצעות התניה קלאסית פשוטה.

טיפול

ניתן לטפל בארכנופוביה בכל אחת מהשיטות המוצעות לטיפול בפוביות סצפציפיות. יעילותו של טיפול קוגניטיבי התנהגותי, שכולל חשיפה הדרגתית לעכבישים והקהיה שיטתית, נחשבת גבוהה יחסית. בטיפול זה נערך תחילה אימון בהרפיה, אחר כך בונים המטופל והמטפל היררכיה של מצבים מפחידים, מהקל (למשל דמיוּן העכביש) אל הקשה (חשיפה מלאה לעכביש), ובהמשך מתבצעת התניית נגד הדרגתית שבה מוכחד הפחד מהעכביש, בסיוע ההרפיה, בכל שלב בהיררכיה. 
טיפולים אפשריים אחרים הם טיפול תרופתי להרגעת החרדה; או טיפול פסיכואנליטי בו עוסקים בהעלאה למודעות של קונפליקטים לא מודעים שמהם נבעה הפוביה, והתמודדות עימם.
שיטת העברת מטריצות

שיטת העברת מטריצות (Transfer Matrix Method) - היא שיטה חישובית מתחום האופטיקה שמאפשרת באופן אנליטי לחשב גדלים אופטיים חשובים במערכת של שכבות רבות באופן פשוט יחסית על ידי כפל מטריצות, ומכאן היא שיטה יעילה ונפוצה לעיצוב ותכנון של ציפויים אנטי רפלקטיבים ומראות דיאלקטריות.
חוקי פרנל מתארים את ההחזרה והשבירה של אור מממשק שבין שני תווכים שונים. עם זאת, במערכת מרובות ממשקים (כמו בתמונה) מתרחשות החזרות ושבירות משנה מסדרים גבוהים יותר באופן שמקשה לבצע חישוב מדויק. על ידי הגדרה של כמה מטריצות שונות אשר מקיימות את משוואת הגלים האלקטרומגנטית ומקיימות את תנאי הרציפות של הגל האלקטרומגנטי בממשק (תלוי קיטוב) וקומבינציה של אותן המטריצות אפשר לתאר כל מערכת מרובת שכבות. בשיטה זו אפשר לחשב את מקדם ההחזרה, מקדם ההעברה, ואת גודלו של השדה החשמלי או המגנטי במרחב של המערכת.
בערך זה נתאר את המקרה הפשוט של מערכת חד-ממדית. מקרה זה לרוב מספיק כדי לתאר התקדמות של גלים במערכת של שכבות שטוחות עם מגעים אופטיים אידיאליים.
יוסי (פיל)

חייו

יוסי, נולד ב-11 באוגוסט 1974 בספארי ברמת גן לפילה "בהטי" ילידת 1961, שנמצאת לצד יוסי בחצר, ולאב "טימבו" שנפטר בצעירותו של יוסי. יוסי הוא הפיל הראשון שנולד בספארי, וכיום הפיל הגדול ביותר בעולם בגני חיות - הוא מתנשא לגובה של 3.80 מטרים (12.5 רגל) ומשקלו מוערך כ-7 טון (7,000 קילוגרם).
במהלך השנים נולדו ליוסי כ-23 צאצאים ממספר נקבות שונות, מה שהופך את יוסי לפיל הפורה ביותר, עם מספר הצאצאים הגדול ביותר לפיל בגני חיות בעולם, כל הצאצאים של יוסי פוזרו בגני חיות ברחבי העולם והוא הפיל שצאצאיו פזורים במספר הגדול ביותר בעולם בגני חיות.
ב-2 באפריל 2007 פצח בשעטה פתאומית לעבר הפילה עטרי ותקף אותה באלימות. כל הפילים היו באותה שעה בחצר, כשיוסי מסיבה לא ברורה, תקף ונגח בעטרי המופתעת, עד שהשניים הגיעו לחומת החצר ושם הוא מעך את עטרי בחוזקה. כשהבחינו המטפלים באירוע הקשה, הם ניסו להכניס את כל הפילים אל תאי הלינה הסמוכים לחצר, אך גם הרעש שנגרם מפתיחת התאים לא הצליח להסב את תשומת לבו של יוסי, שהיה אחוז אמוק ומחץ את עטרי חסרת האונים. בחצר נכחו באותה שעה חמש נקבות ושני זכרים צעירים שצפו נסערים במתרחש. למבקרים לא נשקפה סכנה בעת האירוע מאחר שקיימת הפרדה בין אזורי הביקור לאזור מחיית הפילים. לדברי המטפלים, בתוך כמה דקות האירוע הסתיים במותה של עטרי.
לאחר המקרה, הוחלט להפריד את יוסי לחצר נפרדת מחצר הנקבות ונבנתה מחיצה בטיחותית בחצר שמאפשרת ליוסי לראות את הנקבות, וכך הנקבות מוחזקות בבטחה. כידוע פילים זכרים בטבע לא נמצאים יחד עם עדר הנקבות, ונחשבים כיחידאים (סוליטריים). הם נפגשים איתן רק לצורך הזדווגות בתקופת הייחום, וכך גם בהרבה גני חיות אחרים בעולם הזכר נמצא בחצר נפרדת מהנקבות וישנה מחיצה רק לצורך הזדווגות מאחר שפילים זכרים בתקופת הייחום יכולים להיות מאוד אלימים.
כיום (2019) יוסי מופרד בחצר נפרדת לצד אמו "בהטי" ונקבה בוגרת נוספת בשם "אביבה".
רונאלד סי. קסלר

ביוגרפיה

קסלר נולד בשנת 1947 בבריסטול, פנסילבניה, וגדל בפילדלפיה. הוא למד לתואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת טמפל (1969), אחר כך בשנים 1970–1972 עבר בבית החולים מונטפיורי בברונקס במסגרת תוכנית טרום-דוקטורט של שרותי הבריאות. בשנת 1973 סיים תואר שני בסוציולוגיה. בשנים 1974–1976 עבד כעוזר חוקר במכון לפסיכיאטריה של אוניברסיטת ניו יורק וב-1976–1977 במרכז לחקר מדיניות הבריאות באותה אוניברסיטה. הוא סיים בשנת 1975 דוקטורט בסוציולוגיה באוניברסיטת ניו יורק. בהמשך למד לימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון.

המשך קריירה אקדמית

בשנים 1979–1996 כיהן כפרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת מישיגן. הוא הרצה על סוציולוגיה רפואית, בריאות נפשית ושיטות כימות. החל משנת 1996 עבר לאוניברסיטת הרווארד, בה לימד כפרופסור למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה.

פעילותו המחקרית

קסלר פעל כחוקר ראשי בסקר הלאומי לתחלואה נלווית (National Comorbidity Survey, בראשי תיבות NCS) הסוקר את פרבלנס ואת התחלואה המתלווה של ההפרעות הפסיכיאטריות בארצות הברית. הסקר התנהל בשנים 1992 ו-1992.
כמו כן היה החוקר הראשי בעוד החרבות של הסקר הזה, לרבות מעקב למשך 10 שנים של מדגם התחלתי של NCS ושחזור ה-NCS בשנים 2002 ו-2001 על מנת לחקור שינויים בבריאות הנפש ובטיפול ההפרעות הנפשיות בארצות הברית לאורך עשור.
קסלר ניהל בשותפות עם בדירהאן איסטין סקרי ארגון הבריאות העולמי שכללו סקרים אפידמיולוגיים יצוגיים ב-28 מדינות על מדגם של מעל 200,000 נבדקים. סקרים אלה נועדו לספק מידע למתכנני מדיניות הבריאות כדי להעריך את ההשקעות הנדרשות בתחום בריאות הנפש.
קסלר מעורב בהגייתן וביישומן של כמה התערבויות ניסיוניות במקומות העבודה באצרות הברית, אמריקה הלטינית ואסיה, שנועדו לקבוע את היחס עלות-יעילות של תוכניות טיפול שונות מנקודת מבטם של המעסיקים. היא מעורב גם בבנייתן, יישומן והערכתן לטווח ארוך של תוכניות התערבות בבעיות רגשיות של בני נוער. קסלר מנהל גם את הקבוצה המייעצת הקהילתית בסוגיית נזקי ההוריקן קתרינה, מחקר מקיף של ההסתגלות הנפשית אצל תושבים של האזורים שנפגעו על ידי ההוריקן בעת התרחשותו.
קסלר עורך גם סקר על אוכלוסיית המתבגרים בארצות הברית NCS-A, בנושא בריאות הנפש, סקר ייצוגי לאומי ראשון בסוגו בארצות הברית. משתתפים בו מעל 10,000 מתבגרים, הורים ומוריהם.
יחד עם דן מורצ'ק ערך קסלר שאלון למצוקה נפשית הידוע כ-Psychological Distress Sche-10.
מחקרים בראשות קסלר מצאו אחוזים גבוהים של הפרעות נפשיות בארצות כמו ארצות הברית שבה 50% מהמבוגרים עברו בחיים צורה כלשהי של הפרעה נפשית.
רק 14% הגיעו לטיפול. קסלר קרא לחיזוק המחקר בתחום הפסיכיאטריה המונעת. הוא ציער את הזמינות של נשק חם בארצות הברית למשל בידי אנשים בעלי קווים רגזניים (כולריים) ואימפולסיביים המהווים 9% מהאוכלוסייה. 1.5% מהם היו מחזיקים נשק חם ביציאתם מהבית.
קסלר מצא שהפרעת החרדה הכללית יכולה להוות סיכון לדיכאון מז'ורי.

חיים אישיים

קסלר מתגורר בניוטון, מסצ'וסטס, יחד עם אשתו, ויקי קסלר, פסיכולוגית קלינית במקצועה, ולהם 4 ילדים.
שמואל חיימוביץ' (במאי)

שמואל חיימוביץ' (נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר מכללת תל חי.

ביוגרפיה

כבוגר טרי של מכללת תל חי יצר חיימוביץ' בגיל 27 את סדרת הביכורים המצליחה ופורצת הדרך שלו הפוך, שאת שלוש עונותיה ביים וכתב, בהפקת יונתן ארוך,  עבור שידורי קשת, ערוץ 2. 
סרט הקולנוע הראשון שלו סיפור קיץ, אותו כתב וביים ובהפקת דקלה ברקאי, מתאר ילדות ואהבה ראשונה במושב, על רקע מלחמת לבנון הראשונה, יצא למסכים בשנת 2003. למרות איכויות ליריות לא זכה הסרט להצלחה ניכרת בביקורות ובקופות.
עבודתו הבאה של חיימוביץ', בשנת 2004, הייתה לראשונה בימוי חומרים שלא כתב, הסדרה "אפידורל", סדרת מערכונים וסאטירה עבור YES אותה יצרו וכתבו שני מלמד ודריה שועלי. ב-2007 כתב לסדרת הדרמה סרוגים, גם היא עבור YES, בבימוי לייזי שפירא. 
יצירתו האישית מאופיינת בטון אירוני, קומי לעיתים, שילוב של ריאליזם משחקי עם איכויות אבסורדיות בכתיבה.
רינה דרורי

רינה דרורי (18 ביוני 1947 - 7 באוקטובר 2000) הייתה חוקרת ספרות ערבית ועברית של ימי הביניים ופרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

נולדה כרינה סוקוליק וגדלה בשכונת רחביה בירושלים, משפחתה הייתה מהמשפחות הוותיקות בשכונה. רינה התחנכה ב"גמנסיה העברית בירושלים" הייתה פעילה בתנועת הצופים בירושלים שם התיידדה עם יוני נתניהו (התכתבויותיהם מובאות בספר "מכתבי יוני"). סיימה תואר ראשון באוניברסיטה העברית ותואר שני באוניברסיטת תל אביב הנחייתו של בנימין הרשב (הרושובסקי), שאף התפרסם בשנת 1980 בספר. את הדוקטורט שלה באוניברסיטת תל אביב קיבלה בשנת 1986. נושא עבודת הדוקטורט היה: "ראשית המגעים של הספרות העברית עם הספרות הערבית במאה העשירית" והמחקר נעשה בהנחייתו של פרופסור איתמר אבן-זהר. היא לימדה בוולפסון קולג' באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. החל משנת 1999 שימשה כפרופסור חבר. היא לימדה במחלקה לשפה ולספרות ערבית ונבחרה לכהן כראש בית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב. כתבה ערכים ב"אנציקלופדיה לספרות ערבית" וכן שירים שהתפרסמו בספר לזכרה שיצא לאור לאחר מותה. הייתה נשואה ליוסף דרורי, פרופסור חבר במחלקה ללימודי ארץ ישראל וערבית באוניברסיטת בר-אילן. נפטרה בתל אביב ב-7 באוקטובר בשנת 2000.
מדי שנה עורך בית הספר למדעי התרבות שבאוניברסיטת תל אביב יום עיון לזכרה של רינה דרורי, ומחלק פרס על תרומה ייחודית לחקר התרבות.

תרומתה למחקר

במחקריה תרמה רינה דרורי תרומה חשובה להבנת תפקידה ותִפקודה של היצירה הספרותית הערבית והעברית בשדות התרבותיים הרחבים שאליהם השתייכה. כמו כן תיארה וניתחה את חשיבות המודלים הספרותיים הערביים (התימאטיים והצורניים כאחד) עבור יצרני התרבות העברית בקרב יהודי ארצות האסלאם בימי הביניים, תוך הדגשת חשיבותם של המגעים הבין-תרבותיים בתהליך זה. בתחום הספרות הערבית חקרה דרורי בין השאר את החריזה (בשירה ובפרוזה), המקאמה, בניית הקאנון הספרותי בתקופה העבאסית המוקדמת ומוסד החצר בתרבות העבאסית.
בניגוד לחוקרים רבים של התרבות הערבית והעברית בימי הביניים שהתמקדו בניתוח פילולוגי או טקסטואלי צר של יצירות, רינה דרורי לא הסתפקה בקריאה מדוקדקת של טקסטים בלבד, אלא פנתה מעבר לכך לעיגונם בקונטקסט התרבותי הרחב. זאת, תוך כדי דיון במודלים תרבותיים, דגמי התנהגות, מערכת הקשרים בין יצירות או אסכולות שונות בשדה מסוים ובין שדות שונים, בסוכנים התרבותיים (למשל משוררים, מתרגמים ומלומדים) ובאסטרטגיות הפעולה שנקטו בהם. כך למשל הראתה במאמר כיצד עוצב בתקופה העבאסית קאנון השירה הערבית של הג'אהליה (התקופה הקדם-אסלאמית) כתוצאה ממאבק בין סוכנים תרבותיים שונים, ובמאמרה המשותף עם גדי אלגזי על החצר, כיצד שימש המודל התרבותי של האהבה קוד לחיברות בני האליטה העבאסית.
צ'ארלס צ'או

צ'ארלס צ'או או צ'או גוּאוֹוֵי (בסינית: 曹国伟; פיניין&#x3A Cáo Guówěi) הוא איש עסקים סיני המכהן כנשיא ומנכ"ל Sina‏. Sina רשומה בנאסד"ק, ולה כ-12,900 עובדים ברחבי העולם. 
צ'או עובד ב-Sina מאז 1999, שבה מונה לסגן נשיא כספים (VP Finance).
הונו האישי מוערך (2016) במעל 600 מיליון דולר.

השכלה

לצ'או תואר שני בניהול חשבונות מאוניברסיטת טקסס באוסטין, תואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת אוקלהומה ותואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת פודאן שבשנחאי.
ברייטלאיהורן

גאוגרפיה

ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק הרון מדרום ועמק לוטשן מצפון וממוקם בו בין ההרים ביטשהורן ממערב ולוטשנטל ברייטהורן ממזרח.
למרגלות ההר מצפון בעמק לוטשן שוכנת העיירה בלאטן.
הלקסוס ועץ הזית

עידן הגלובליזציה

הלקסוס, מכונית יוקרה תוצרת טויוטה היפנית מסמלת את העולם החדש המהיר, הטכנולוגי, הדינמי והפתוח, לעומת עץ הזית המסמל את העולם הישן, האיטי, הסגור והמסורתי. הגלובליזציה מוצגת כתהליך מהפכני הבא לעולם עם מאפיינים שונים בתכלית מהעולם הישן לאחר תום עידן המלחמה הקרה.
הגלובליזציה מתוארת בספר כתופעה עולמית שהתפתחה לאחר נפילת חומת ברלין. הגלובליזציה מתוארת כתופעה בלתי נמנעת, גורפת ובלתי צפויה. רוב הספר עוסק בתופעת הלקסוס ובאפשרויות הגלומות בה ורק מיעוט מדפי הספר עוסקים בעץ הזית. לפי פרידמן, בתקופת המלחמה הקרה השאלה שנשאלה יותר מכל הייתה "מהו גודל הטיל שלך" בעידן הגלובליזציה השאלה הנשאלת יותר מכל היא "מהי מהירות המודם שלך". הפחד במלחמה הקרה היה מפני השמדה בידי אויב מוכר במאבק עולמי קבוע. הפחד בעידן הגלובליזציה הוא מפני שינוי מהיר על ידי אויב שלא ניתן לראותו. 
פרידמן כותב אודות מאפייני הגלובליזציה באומרו שאין מלחמה בין שתי מדינות בהן פועלים סניפים של מקדונלד'ס. חברת מקדונלד'ס הפועלת במדינות רבות היא אחת מסמלי הגלובליזציה. טענה זו איננה נכונה בסכסוך הישראלי ערבי, למשל. המלחמה בעידן הגלובליזציה היא עסק יקר הצופן בחובו הפסד כלכלי אדיר והמדינות המאופיינות על ידי הלקסוס יימנעו ממלחמות.
פרידמן מציג שלוש "דמוקרטיזציות" השולטות בעידן הגלובליזציה והן: כספים, טכנולוגיה ומידע. האינטרנט מאפשר יצירת קשר גלובלי בין בני אדם, ידע ומידע. בשנת 1995 נמדדה העוצמה של מדינה או של חברה במספר המחשבים האישיים. בשנת 1998 נמדדה העוצמה על ידי הקישוריות ורוחב הפס ברשתות הפנימיות ובאינטרנט. המפתח לעושר הוא הדרך שהחברה או הארץ צוברים ידע, משיגים שיתוף בידע וקוצרים ידע. ההון האינטלקטואלי הוא בעל חשיבות עצומה.
כליפא בן מלכא

ר' כליפא בן מלכא (רכב"ם; כינה עצמו בשם 'אסף') היה רב, מקובל, בלשן, פייטן ומוזיקאי בן יהדות מרוקו, שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-18.

דמותו ופועלו

מסביב לדמותו של רכב"ם נרקמו אגדות שונות, שלעיתים חורגות מן המסגרת היהודית.
רכב"ם נודע כתלמיד חכם ומקובל, פייטן ובלשן, בעל השכלה כללית רחבה, אשר היה בקיא בחכמת היצירה המוזיקלית וידע שפות רבות, בהן ערבית, ספרדית ואיטלקית. הוא הביע את דעתו בסוגיות הלכתיות שונות בצורה חריפה וברורה, ולא נרתע מפולמוס עם הקהילה היהודית המקומית (ה'תושבים') ועם בני קהילתו (ה'מגורשים'), ואף לא עם הנוצרים.
רכב"ם חיבר חיבורים רבים, אך לא עלה בידו להדפיס אף לא אחד מהם, כל מה שנשאר מחיבוריו נותר בכתב יד. מלבד חיבורו 'כף נקי' (ראו להלן), ידועים לנו מספר חיבורים נוספים. החיד"א ור' יוסף בן נאים מזכירים חיבור של רכב"ם על ה'שולחן ערוך', בשם 'רך וטוב', אשר אבד במרוצת הדורות. אלקיים טוען כי ייתכן שרכב"ם חיבר כמה אנתולוגיות בתחום ספרות המוסר, וייתכן שגם חיבור על התפשטות השבתאות במרוקו.
בסדר 'קריאי מועד' נדפס בסוף התיקון להושענא רבה פיוט המיוחס לרכב"ם. לדברי המדפיסים, פיוט זה נלקח מספר פיוטים של רכב"ם 'קול רִנה', שאין אנו יודעים דבר אודותיו. 
בספר פאס וחכמיה פורסמה איגרת הקשורה לרכב"ם, שבהּ מבקש הרב חיים טולדיאנו (אב"ד במקנס) מרכב"ם לארח "בחור א' [אחד] יוסף טולידאנו" שנמצא בדרכו לעיר אגאדיר. 
מלבד אלו, נותרו בכתבי יד עוד מספר פיוטים המיוחסים לרכב"ם, שעולם המחקר עדיין לא עסק בהם ורובם לא הובאו עדיין לדפוס. קיימים שני כתבי יד נוספים המזכירים את רכב"ם ו'כף נקי' אשר טרם נחקרו: פירוש לפרקי אבות (שלא ברורה זהות מחברו) וספר על ענייני רפואות. 
כמו כן, קיימים שני פיוטים שנכתבו על רכב"ם: האחד הוא 'האד לקצידא' (=זו ה'קצידה'), והשני הוא פיוט 'אני הן נכסף' שחיבר ר' יוסף מלכה.
אילנה אלרוד

ביוגרפיה

הוריה היו חנה ברנזון וצבי ברנזון, שופט בית המשפט העליון.

חניכת תנועת הנוער "התנועה המאוחדת", למדה בתיכון בית הכרם ליד האוניברסיטה בירושלים. בוגרת הטכניון בחיפה, בפקולטה לאדריכלות ובניין ערים, במסגרת העתודה האקדמאית. סיימה בתואר B. Arch ודיפלום אינג'ינר בהצטיינות ב-1957.

שירתה בצבא כאדריכלית במחלקת ההנדסה של חיל האוויר וחיל ההנדסה, השתחררה כקצינה בשנת 1960.
אילנה אלרוד התחילה את דרכה המקצועית בברזיל ועבדה במשרדם של האדריכלים לוסיו קוסטה ואוסקר נימאייר, שם השתתפה בצוות התכנון של העיר ברזיליה בשנות תכנונה, 1958-1957, עבודה שהשפיעה רבות על השקפתה ועבודתה האדריכלית בישראל.

לאחר ששבה לישראל, בשנים 1960–1962, מונתה למתכננת הראשית של העיר ערד תחת ניהולו של לובה אליאב, שם תכננה את תוכנית האב של העיר ואת הבתים הראשונים - בתי מגורים חדשניים בבנייה רוויה שנקראו "בתי פטיו", מבנים פירמידליים המאפשרים שטח דיור פנימי וחיצוני לכל דירה ובכל קומה, שהותאמו במיוחד לאקלים העיר.

ב-1962 נסעה לדנמרק שם עבדה בצוות התכנון של העיר וארדה. את דרכה העצמאית החלה כששבה לישראל, כשביחד עם בעלה האדריכל דן אלרוד הקימו את משרדם המשותף "אלרוד אדריכלים" ב-1964. בשנים אלה החלה תנופת בנייה גדולה לסיפוק צורכי המגורים של מאות אלפי עולים, והם עסקו בתכנון שכונות מגורים ומבני ציבור מכל הסוגים, שהיה בהם חוסר גדול. לאחר מלחמת ששת הימים תכננה מבנים לשימור ולבנייה חדשה בעיר העתיקה בירושלים.

כאדריכלית צעירה, שהושפעה מהאדריכלות בברזיל, בארצות סקנדינביה ובמיוחד בדנמרק, שהייתה שונה מהברוטליזים של אותה תקופה, חיפשה דרך ביטוי יותר אנושית, עיצוב מאופק ובעיקר התאמה לישראל, עם תשומת לב לאקלים, לצבעים ולצורות, בדגש על תכנון ערים ליניארי שממקם את מוסדות הציבור והמגורים באופן רציף. 
במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 תכנן משרדה את העברת שדה דב לאי מלאכותי כשני קילומטרים מהחוף עבור רשות שדות התעופה, בהתאם לתוכניות ולמחקרים הימיים שנעשו; בשנות ה-90 השתתפה בתכנון שכונות מגורים במודיעין.
לאלרוד ארבעה ילדים, מתגוררת בהרצליה פיתוח.

פעילות ציבורית

חברה בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תל אביב; דירקטורית בחברת לור"ם לוד-רמלה; חברה בהנהלת ארגון האדריכלים והמהנדסים; חברה בהנהלת לה"ב - ארגון העצמאים בישראל.
יון דאל תומאסון

קריירה

הופעת הבכורה של תומאסון בנבחרת דנמרק הייתה במרץ 1997 מול נבחרת קרואטיה, ולמרות שהחמיץ את מונדיאל 1998, הוא שיחק ביורו 2000. הוא שיחק גם במונדיאל 2002 בו כבש ארבעה שערים וביורו 2004 בו כבש שלושה שערים והגיע לנבחרת האול-סטאר של הטורניר.
ב-7 ביוני 2011 הודיע תומאסון על פרישה בשל פציעה ברגלו במונדיאל 2010.
גן בן שפר

מאפייני הגן

הגן מתפרש על פני כ-12 דונם. 
בגן בן שפר מצויה בריכת הנוי הראשונה של העיר הרצליה, שהפכה לבריכת נוי אקולוגית. לצד הבריכה מצוי אמפיתיאטרון ובימת מופעים, שבה מתקיימים אירועי מוזיקה שונים וטקסים של עיריית הרצליה.
בגן מצויים מרחבי דשא ירוק בשפע וגם מתקן אומגה מעץ ומתחם משחקים המדמה את רחוב סוקולוב של פעם.
בשנת 1958 נחנכה אנדרטה לזכר בני ובנות הרצליה, חללי מערכות ישראל, שעוצבה על ידי מהנדס המועצה שמואל מוהליבר.
בשנת 2006 זכה הגן לעיצוב מחדש.
הגן משמש לקיום טקסים ציבוריים, ובהם פתיחת שנת הלימודים בגני הילדים, טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל וחגיגות יום העצמאות, אל מול הבמה שבמערב הגן.

מתחם המשחקים

מתחם המשחקים מורכב ממתקנים ייחודיים אשר מדמים את רחוב סוקולוב ההיסטורי (הרחוב הראשי של הרצליה), באמצעות שימוש בדימוי המבנים האופייניים לתקופה, כגון: מגדל המים, קופת חולים, דואר ואוטובוס. מבני העץ מציעים לילדים לבקר בסניף הדואר, במרפאה ולנסוע באוטובוס של אגד.
המתקנים מהווים אטרקציה לילדים הנהנים מ"עיר קטנה" משלהם, לצד מתקני הטיפוס והמגלשות. בנוסף, לאורך הגן מתפרש כביש מדומה עם מעבר חצייה, והילדים יכולים לשחק ב"כביש" בבטחה.
בצד השני של אזור המשחקים רחבת חול ובה קיימות מגלשות, נדנדות, קרוסלות ועוד מתקני משחק. בעבר היה בגן גם מתקן אומגה אבל בשל חוסר בטיחות המתקן הורד.
בגן מתקיימות לעיתים קרובות פעילויות לילדים, באזורי הדשא שבגן, וכן אירועי מכירות ספרים ומשחקים.

שטחים ירוקים וצמחייה

בתהליך תכנון הגן הושקעה מחשבה רבה בשימור ושילוב הצמחייה הקיימת בגן.
אתגר רב היה בשינוי הטופוגרפיה ללא פגיעה בעצים קיימים - קבוצת לגרסטרמיות הודיות, אורני הצנובר, ברושים ופיקוסים רחבי עלים.
בנוסף, בגן קיימים אזורים רחבי ידיים של דשא ועצים. בלב הפארק קיימת בריכת נוי אקולוגית אשר מדמה נביעת מים הזורמת לנקודה הנמוכה בגן. בריכה זו היא אחת מהבריכות האקולוגיות הראשונות בישראל.
הגן הכיל קבוצות עצים שעברו טיפולי בטיחות ובריאות, בהם נכללים: אורן הצנובר, אורן קנרי, פיקוס השדרות, מכנף נאה ואזדרכת. 
בשל הקרבה לבית הספר ברנר, הוצב לצד העצים שילוט עם שמותיהם.
סרזיים

דרך הפעולה של סרזיים

לחולי גושה יש חסר בפעילות של האנזים גלוקוצרברוזידאז, האחראי על פירוק גלוקוצרברוזיד. גלוקוצרברוזיד הוא חומר הנאגר בתוך אברונים תוך-תאיים הקרויים ליזוזומים ועל כן מחלת גושה מסווגת כמחלת אגירה ליזוזומלית. חומר האגירה מצטבר בעיקר בתאים הבלענים של מערכת החיסון (מקרופאג'). בעקבות הצטברות חומר האגירה בתוכם, גדל נפח התאים ותפקודם נפגע. תאים שכאלו נקראים תאי גושה. הם מצטברים בעיקר בכבד ובטחול (אברי המערכת הרטיקולואנדותליאלית), במח העצם ובריאות וגורמים נזק לאיברים ורקמות אלה.
סרזיים הוא טיפול אנזימי חליפי לאנזים בטא-גלוקוצרברוזידאז אשר נמצא בחסר בחולי גושה. הוא מסייע בפירוק חומר האגירה ובכך מאפשר את התפקוד התקין של הרקמות והאיברים בהם הצטבר חומר האגירה ומונע את המשך התדרדרות המחלה.
סרזיים,, מיוצר בתאי CHO (Chinese Hamster Ovary) להם הוחדר מקטע DNA (פלסמיד) המקודד לגן האנושי ל- בטא-גלוקוצרברוזידאז.
סרזיים ניתן הישר לדם דרך הוריד, חודר למקרופאג'ים ולליזוזומים באופן יעיל וספציפי ומפרק את הגלוקוצרברוזיד שנאגר בתאים לשני חומרים - גלוקוז וצרמיד. חומרים אלה משמשים בהמשך את הגוף בתהליכים ביולוגיים שונים.
ניסויים קליניים שונים וכן הניסיון הקליני רב השנים בחולי גושה בכל העולם הוכיחו כי לסרזיים יעילות גבוהה המתבטאת בשיפור בסימני המחלה (אנמיה, טרומבוציטופניה, מחלת העצם וגודל הטחול והכבד ובפירוק חומר האגירה שהצטבר. כמו כן הוכח כי לתכשיר פרופיל בטיחות גבוה

היסטוריה

בשנת 1991 אושר לראשונה (על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי), טיפול למחלת גושה. טיפול זה נעשה באמצעות אנזים חליפי לאנזים בטא-גלוקוצרברוזידאז, בתרופה שפותחה גם כן על ידי ג'נזיים ונקראה סרדאז (Ceredase). האנזים החליפי בסרדאז, הופק משליות אדם.
בשנת 1994 אושר לשיווק האנזים החליפי הרקומביננטי סרזיים. אנזים זה מיוצר בשיטות של הנדסה גנטית בתאי CHO.
בארץ אושר הסרזיים לשיווק ב־1994. הטיפול בסרזיים נכלל בסל השירותים שנותנות קופות החולים ומתן הטיפול מותנה באישור של ועדה מטעם משרד הבריאות ("ועדת גושה").

אזהרות והתוויות נגד

לא קיימות התוויות נגד לסרזיים ופרופיל הבטיחות של תרופה זו הוא מאוד גבוה. מדווחים לאורך השנים עולה כי כ 13.8% מהמטופלים מפתחים תופעות לוואי כלשהן, אשר חלקן מיוחסות לעצם מתן העירוי (חוסר נוחות בזמן מתן העירוי, גירוי בעור, תחושת צריבה או התנפחות של אזור ההזרקה). וחלקן מיוחסות לרגישות יתר. תופעות אחרות שנצפו, כגון בחילה, כאבי בטן, שלשולים, עייפות, כאבי ראש, חום, סחרחורות, צמרמורות, כאבי גב ועליה בקצב הלב, הופיעו בכ 6.5% מהחולים.

דרכי מתן

סרזיים משווק בבקבוקונים המכילים 400 או 200 יחידות חומר פעיל. המינון יקבע ע"פ הרופא ויותאם למשקל החולה. סרזיים ניתן בעירוי במשך 1-2 שעות. על פי החלטת הרופא המטפל ועל פי המלצתו ניתן לקבל את הטיפול גם בבית החולה במסגרת מערך טיפולי הבית. במסגרת זו ניתן העירוי על ידי אנשי צוות רפואה (אחים ורופאים).
מיכאל היגר

ד"ר מיכאל הִיגֶר (בתעתיק ארכאי: היגער; באנגלית: Michael Higger;‏ 6 בינואר 1898, רוגובה, מחוז וילקומיר, פלך קובנה, האימפריה הרוסית (ליטא) – 22 בנובמבר 1952, ניו יורק) היה חוקר הספרות התלמודית.
היגר רכש השכלה תורנית בישיבות ליטא, ובשנת 1915 היגר לניו יורק, שם למד בבית המדרש לרבנים באמריקה ובאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1926 הוסמך לרבנות וקיבל תואר דוקטור.
פרסם מהדורות מדעיות של המסכתות הקטנות, מהדורה של מעשה יהודית, אך בעיקר ליקט ואסף את הברייתות. הוא הוציא אותם לאור בסדרת ספרים בשם "אוצר הברייתות", ב-10 כרכים, וזוהי תרומתו העיקרית למחקר הספרות התלמודית.