google/wiki40b huggingface dataset:
הרוסים באים, הרוסים באים

תקציר העלילה

צוללת סובייטית מתקרבת יתר על המידה לחופי ניו אינגלנד שבארצות הברית ועולה על שרטון מול אחד האיים שם. בניסיון למצוא דרך חילוץ יורדת לחוף קבוצה של אנשי הצוללת בפיקודו של סגן רוזאנוב (אלן ארקין). הם מעורבים באי בשורה של מפגשים מוזרים ומצחיקים עם תושבי המקום. בהמשך נחלצת הצוללת מהשרטון ושטה לתוך נמל האי כדי לאסוף את אנשיה. בשיא הסרט מאיימים שני הצדדים בנמל זה על זה בנשק חם. המעמד המסוכן מסתיים כאשר ילד מקומי מחליק מגג בית ונותר תלוי בין שמים וארץ, ואז נחלצים להצלתו כולם יחד, אמריקאים וסובייטים. בעקבות החוויה המשותפת מחליטים התושבים ללוות את הצוללת בסירותיהם על מנת שתצליח לחזור ללב ים בבטחה, למרות הופעתם של מטוסי קרב אמריקאים.

פרטי הפקה

על אף שעלילת הסרט מתרחשת מול חופי מסצ'וסטס הוא צולם בצפון קליפורניה, בעיקר בעיירת החוף מנדוצ'ינו, וסצנות הנמל צולמו בעיר החוף פורט בראג. בשל הצילום בחוף המערבי צולמה סצנת השחר שבראשית הסרט למעשה בשעת הדמדומים, דרך מסנן ורוד.
צי ארצות הברית סירב לאפשר שימוש באחת מצוללותיו לצורך הצילום וגם לא הסכים להבאת צוללת רוסית למטרה זו. לפיכך נאלצו המפיקים להשתמש בדגם של צוללת. לעומת זאת השתתפו בצילומים מטוסי F-101 של חיל האוויר של ארצות הברית.
פס הקול לסרט הופק על ידי המלחין ג'וני מנדל (Johnny Mandel) ושילב בין היתר שירי עם רוסים. המעצב הגרפי פבלו פרו (Pablo Ferro) עיצב את קטע הפתיחה לסרט, שבו מוצגים לסירוגין דגל ארצות הברית וסמל הפטיש והמגל הסובייטי, על רקע מוזיקה ששילבה את השיר יאנקי דודל דנדי ואת השיר הרוסי המוכר פוליושקו-פולי (Polyushko-polye).
חלק ניכר מהדיאלוגים בסרט היו ברוסית, שפה שבה דיברו במבטא ילידי רק שחקנים מעטים בארצות הברית בעת ההיא. אלן ארקין בלט בסרט במבטאו הרוסי. הוא דיבר רוסית שלמד בביתו היהודי. גם השחקן תאודור ביקל, בתפקיד מפקד הצוללת, הצטיין בהגייה הרוסית, אף שכלל לא ידע את השפה, כמו גם המוזיקאי אלקס חסילב (Alex Hassilev), ששיחק מלח בצוללת.

קבלת הסרט

הסרט זכה להצלחה בקרב המבקרים כמו גם להצלחה מסחרית. תקציב ההפקה של הסרט עמד על 3.9 מיליון דולר והוא השיג הכנסות של 21.69 מיליון דולר.
לטענת הבמאי נורמן ג'ואיסון הייתה לסרט, שהוקרן בעיצומה של המלחמה הקרה, השפעה בוושינגטון וגם במוסקבה. זה היה אחד הסרטים המעטים באותה תקופה שהציג את הרוסים באור חיובי. הסנאטור הדמוקרטי ארנסט גרונינג (Ernest Gruening) הזכיר אותו בנאום בקונגרס והוא הוקרן גם בקרמלין. לטענת ג'ואיסון כאשר הוקרן הסרט בכינוס איגוד כותבי הסרטים הסובייטי הוא ריגש את הבמאי סרגיי בונדרצ'וק עד דמעות.
היידה רוזנדהל

ביוגרפיה

רוזנדהל נולדה בהוקסווגן שבנורדריין-וסטפאליה. אביה, פרנץ רוזנדהל היה אלוף גרמניה בזריקת דיסקוס בשנים 1948, 1951 ו-1953.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 זכתה רוזנדהל במדליית כסף בקרב חמש בתוצאה של 4765 נק'.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיימה רוזנדהל במקום שמיני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.40 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 6.54 מטר, ועלתה מהמקום הראשון לגמר. תוצאה זו הייתה יכולה להספיק לה בשלב הגמר למקום רביעי.

שיאנית עולם

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה ב-3 בספטמבר 1970 קבעה רוזנדהל בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.84 מטר. שיא זה החזיק מעמד במשך 5 שנים ו-8 חודשים, עד שנישבר על ידי אנגלה פויגט ממזרח גרמניה (6.92 מטר).

אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה רוזנדהל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקרב חמש בתוצאה של 4675 נק' ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.66 מטר.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה רוזנדהל מול הקהל הביתי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף וביחד עם רנטה שטכר ממזרח גרמניה הייתה לאתלטית המצטיינת במשחקים. מדליות זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.78 מטר, כבר בקפיצתה הראשונה לפני דיאנה יורגובה מבולגריה (6.77 מטר) ואווה שורנובה מצ'כוסלובקיה (6.67 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם כריסטיאן קראוזה, אינגריד בקר ואנגרט ריכטר בהשוואת שיא עולם - 42.81 שניות, לפני מזרח גרמניה (42.95 שניות) וקובה (43.36 שניות). מדליית כסף בקרב חמש בתוצאה של 4791 נק', 16 נק' טוב משיא העולם ו-10 נק' בלבד אחרי מארי פיטרס מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 4801 נק' ולפני שיאנית העולם היוצאת בורגלינדה פולק ממזרח גרמניה 4768 נק'. במהלך תחרות הקרב חמש היא קפצה למרחק של 6.83 מטר, ס"מ אחד משיאה העולמי. בשנת 1985 נעשתה התאמה של הניקוד ולמעשה בניקוד החדש היא בעלת התוצאה הטובה ביותר 4852 נק' לעומת 4841 נק' של פיטרס. 
בשנת 1973 פרשה רוזנדהל מספורט תחרותי.
בין השנים 1976–1990 אימנה רוזנדהל במחלקת האתלטיקה של באייר 04 לברקוזן. בשנים 1993–2001 הייתה חברה באיגוד האתלטיקה הגרמני, וסגן נשיא בשנים 1997 - 2001. משנת 2002 היא מכהנת בתפקיד נשיאת מחלקת האתלטיקה של באייר לברקוזן.

משפחה

בשנת 1974 נישאה רוזנדהל לג'ון אקר, שחקן כדורסל אמריקאי ששיחק ב-UCLA וזכה עם קבוצתו 3 פעמים באליפות המכללות (NCAA) בשנים 1969 - 1971. 
בנם הוא הקופץ במוט דני אקר בעל מדליית ארד מאליפות העולם (אוסקה 2007) מקום חמישי ושישי באתונה 2004 ובייג'ינג 2008 בהתאמה ובעל שיא אישי של 6.00 מטר, באולם.
Jurassic World Evolution

תוכן

משחק זה מדמה מעין גן חיות המיועד לדינוזאורים ובו מבקרים ופועלים, ממש כמו תחילת עלילת הסרט "עולם היורה".
השחקן מתחיל עם מעל 8 מיליון דולר וכ-100 פועלים, אותם הוא צריך להשקיע בבניית כלובי דינוזאורים והשקעה במבקרי הפארק. במשחק מעל 40 מיני דינוזאורים שונים, חלקם מצויים בסרט המקורי (כולל יצור הכלאיים "אינדומינוס רקס", שבשונה מהסרט מטופל כיאות בכלובו) ואחרים נוספו לו, לרבות כמה מהסרט הבא בסדרה לרבות יצור הכלאיים "אינדורפטור" ועיצובם דומה לעיצוב הדינוזאורים בסרטים. כמו כן ישנה מעבדה שבה DNA של דינוזאורים שונים היכולים להכליא ביניהם וליצור דינוזאורים חדשים. ישנם 3 חטיבות של מחקר ופיתוח באיים.
חלק מהשחקנים שהשתתפו בסרטי פארק היורה כמו ג'ף גולדבלום, ברייס דאלאס הווארד, בי די וונג וג'ק הורנר - היועץ המדעי של סדרת הסרטים, מופיעים בדמויותיהם בכמה קטעים במשחק וגם נשמעים כמוהם. גם הדמות של אוון גריידי מופיעה בדמותו של השחקן כריס פראט אך הקול שלו מבוצע בידי השחקן A. J. Locascio.
המנון קוסטה ריקה

מילות ההמנון

Noble patria, tu hermosa bandera 

Expresión de tu vida nos da:

Bajo el límpido azul de tu cielo

Blanca y pura descansa la paz. 
En la lucha tenaz de fecunda labor

que enrojece del hombre la faz,

Conquistaron tus hijos, labriegos sencillos,

Eterno prestigio, estima y honor.
¡Salve, oh tierra gentil! ¡Salve, oh madre de amor!

Cuando alguno pretenda tu gloria manchar,

verás a tu pueblo, valiente y viril

La tosca herramienta en arma trocar.
¡Salve patria! tu pródigo suelo

Dulce abrigo y sustento nos da;

Bajo el límpido azul de tu cielo

¡Vivan siempre el trabajo y la paz!

תרגום לעברית

מולדת אצילה, דגלך היפה

מהווה ביטוי לחיים שאת נותנת לנו

תחת שמייך הכחולים,

השלום שולט, לבן וטהור.
בקרב העיקש לעמל פורה,

המאיר את פני אנשייך,

בנייך, חקלאים פשוטים,

זוכים לתהילת נצח וכבוד.
שלום, ארץ עדינה!  שלום, אם אוהבת!

אם איש ינסה להכתים תהילתך,

תראי את בנייך, אמיצים וזריזים,

להחליף כלי מחרשה בחרב.
שלום, ארץ מולדת! מאדמתך, 

תני לנו מחייתנו ומחסה.

תחת שמייך הכחולים,

ישכנו שלום ועמל לנצח!
פרש ראמפין

"פרש ראמפין" (באנגלית: Rampin Rider) הוא פסל שיש יווני משיאה של התקופה הארכאית. הפסל מתוארך לשנת 560 לפנה"ס. פסל הרוכב ושריד סוסו נמצאו באקרופוליס באתונה. ראשו של הפסל, הנקרא גם "ראש ראמפין" וגובהו 27 ס"מ, שמור במוזיאון הלובר בפריז ואילו הגוף המחובר לצוואר הסוס מוצג במוזיאון הארכאולוגי באתונה. לעיתים מיחסים להם את דמותם של בני פייסיסטראטוס, שליט העיר אתונה.
הפסל מציג רוכב בעל זקן קצר הרוכב על סוס. ישנם הסוברים, על בסיס הממצאים הארכאולוגיים כי דמות זו הייתה חלק מזוג רוכבים המשתתפים או המנצחים במרוץ סוסים. גוף הדמות מתוח וצעיר ואין תיאור מוגזם של השרירים. על פניו של הרוכב מופיע "החיוך הארכאי", עיניו בולטות מעט ובעלות צורת שקד. שיערו עשוי תלתלים מסוגננים וסימטריים ועליהם מופיע זר היכול לסמל ניצחון במרוץ. שרירי ביטנו מסומנים בקו עדין אך בעל נפחיות מסוימת. ראשו של הפסל מורכן מעט קדימה ומוטה אל הצד.
טליה לוין

ביוגרפיה

לוין נולדה בתל אביב וגדלה בחולון. בוגרת תיכון אילון. עיתונאית ועורכת תוכן החל משנת 2000. את הקריירה החלה ככתבת בריאות ומשפחה במגזין "להיות הורים", ואחר כך עברה לסיקור תחום האוכל והיין במגזין "דרך האוכל" ו"פורטל היין הישראלי". לפני כן למדה משחק, וסיימה תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה במדעי הרוח והחברה.
בין השנים 2006–2007, ליוותה את עליית האתר "בנות" מבית MSN ישראל, בו שימשה כעורכת תוכן במחלקת התרבות וככותבת טור אישי.
בסוף שנת 2012 עם הקמתו של עיתון "סופהשבוע", לימים מעריב השבוע, הצטרפה לנבחרת הכותבים של העיתון, בטור אישי המתפרסם בכל יום שישי, וככתבת המגזין הקבועה של המוסף.
בשנת 2017 שימשה כמנחה אורחת בתוכנית "אי זוגי" עם ניר קיפניס ברדיו תל אביב.
בשנת 2018 יצאה כמרצה אורחת בסמינר לעיתונות חברתית, במשלחת בינלאומית של עיתונאים לירדן, במסגרת USIP- yala new media and citizen journalists program של אורי סביר.
מרצה ומנהלת המחזור הראשון של בית הספר לתקשורת I-tem.
תושבת תל אביב.
מוגלי (דמות)

ביוגרפיה

מוגלי הוא ילד יתום שנשאר לבדו בג'ונגל של הודו בעודו תינוק והוא מגודל בידי משפחת זאבים שמוצאים אותו בג'ונגל. מוגלי מאושר איתם ועם שאר חבריו: באלו הדוב, בגירה הנמר, קא הנחש ואחרים. כשהימים חולפים ושירחאן הטיגריס האכזרי צובר פופולריות בקרב להקת הזאבים. אי לכך מוגלי היה חייב ללכת לכפר של בני אדם. בהמשך הוא חזר לג'ונגל לאחר שהרג את שירחאן ועוברים עליו עוד הרבה סיפורים בג'ונגל.
דוד צלביץ

דוד צלביץ (1892 ביאליסטוק, פולין - 6 באוקטובר 1970 כפר גלעדי) חבר בארגון השומר ובארגון המגן, ממייסדי ארגון הרועה ושותף במחתרת ניל"י.

ביוגרפיה

דוד נולד ב-1892 בביאליסטוק שבפולין לשמואל ונחמה צלביץ'. היה הבן השישי משבעה אחים ואחיות. למד בעיר יסודי ותיכון. ב-14 ביוני 1906 היה נוכח בפוגרום שפרץ בעיר נגד יהודי העיר ובו ונרצחו כ-100 יהודים. אירוע זה הביא אותו להחלטה לעלות ארצה (במסגרת העלייה השנייה. דוד עלה ב-1907 והחל לעבוד במושבות השומרון.
ב-1910 צורף לארגון השומר ונשלח לשמירה במושבות יהודה והגליל.
ב-1913 היה דוד שותף ליסוד ארגון הרועה שדגל בכיבוש עבודת רעיית הצאן (יחד עם גרשון פליישר ואריה אברמסון). שלושת המייסדים נדדו, במשך שנה, יחד עם רועים בדואים ועדריהם כדי להכיר את העבודה. לאחר התמחותם זו שאפו להחזיק ולגדל עדר משלהם אולם בגלל מחסור במזומנים השכירו את שירותיהם לבעלי עדרים יהודיים. פעילות הארגון נפסקה ב-1915 מאחר שהטורקים גייסו לצבא רבים מחברי הארגון.
דוד הצליח לחמוק מהגיוס ונענה לקריאתו של יוסף לישנסקי להצטרף לארגון המגן. החל לשמור, מטעם "המגן" במושבות יהודה (מזכרת בתיה וגדרה).
לישנסקי הפגיש את דוד עם אבשלום פיינברג וזה שכנעו להצטרף למחתרת ניל"י. לשם כך עבר לזכרון יעקב ותחת מסווה של שומר המושבה פעל עבור הרשת. ב-1917, עם נפילת הרשת, נאסר על ידי הטורקים אך שוחרר לאחר זמן מה וגורש לדמשק שם שהה עד סיום מלחמת העולם הראשונה.
עם חזרתו ארצה היה פעיל בארגון ההגנה והתיישב בבנימינה.
דוד נישא לרחל אברמוביץ שהייתה גם היא מחברות "השומר". לזוג נולדו 2 בנים ובת (שחר, פנחס ותמרה) נפטר ב-1970 והובא לקבורה בחלקת השומר שבבית הקברות כפר גלעדי. אשתו, רחל, נפטרה ב-1973 ונקברה אף היא בכפר גלעדי.
איריס בר

ראשית חייה

בר גדלה בברונקס, בניו-יורק, ועלתה לארץ עם אמה כשהייתה בת 13. לאחר שירות צבאי בישראל החליטה לחזור לארצות הברית כדי ללמוד תואר ראשון בנוירו-פסיכולוגיה ופילוסופיה סינית באוניברסיטת בראון. במהלך לימודיה שיחקה מעט במסגרת קורס תיאטרון וכך הבינה בסיום התואר שהיא רוצה לאמץ זאת כמקצוע. לכן, חזרה לניו יורק והחלה לשחק במשך מספר שנים, ולאחר מכן, עברה ללוס אנג'לס, שם החלה לפרוח קריירת המשחק שלה.

קריירה

הקריירה של בר החלה בניו יורק, שם שהתה מספר שנים ובהם למדה משחק והשתתפה בהצגות תיאטרון שונות. יום אחד, בדרכה חזרה משיעור ליצנות דרסה אותה משאית בזמן שרכבה על אופניים. התאונה השביתה את פעילותה למספר חודשים.בעקבות התאונה בר החליטה לעבור ללוס אנג'לס במטרה לשחק באופן מקצועי יותר. בר החלה להופיע כסטנדאפיסטית אך הבינה שהיא פחות אוהבת את עולם הסטנד אפ וכשחקנית הרגישה שזה מהווה שליטה על חייה ולא מאפשר לה למצות את כישורי המשחק שלה ולכן החליטה לכתוב הצגת יחיד - "Planet America" שעסקה בביטחון לאומי ובחוויה של מהגרים שמגיעים לאמריקה. הקריאה הראשונה של ההצגה הייתה אמורה להתקיים ב-11 בספטמבר 2011. הקריאה נדחתה משום שמדובר בתאריך בו העם האמריקאי מציין את הזיכרון לפיגוע אסון התאומים שהתרחש 10 שנים קודם, ב-2001. למרות הדחייה בר הופיעה עם הצגה בזמן מאוחר יותר והייתה מועמד לפרס הצגת היחיד הטובה ביותר מטעם המגזין LA Weekly.
בלוס אנג'לס בר החלה לחוש כיצד הביקורת על ישראל מתעצמת, במיוחד בקרב עולמם של האמנים הליברליים. היא הרגישה שהם אינם מבינים את התחושה של הפחד וחוסר האונים של האנשים בישראל מאירועי הטרור ולכן כתבה את "די" (באנגלית : Dai), הצגת יחיד עם עשר דמויות שונות שאת כולן בר משחקת. הדמויות יושבות בבית קפה תל אביבי דקות לפני שעומד להתרחש פיגוע התאבדות במקום. ההצגה זכתה בפרס לוסיל לורטל  למופע היחיד הטוב ביותר והוצג ברחבי העולם ובבניין האו"ם אל מול מאה שגרירים ונציגים.
במהלך הקריירה בר שיחקה תפקידי אורח רבים בסדרות שונות, ביניהם הסדרה חברים, מלך השכונה (King of Queens), סוכנות הביון, המופע של דרו קארי, ותרגיע של לארי דייוויד.
בהמשך המשיכה לייצר לעצמה תפקידים וכתבה את הקומדיה "סבטלנה" שבמרכזה זונת צמרת רוסייה שעברה להוליווד. הסדרה התנהלה ברחוב ובר הייתה מסתובבת בבוורלי הילס ומדברת עם אנשים שונים בזמן שגילמה דמויות שונות כל פעם. הסדרה כללה שתי עונות ושודרה במסגרת רשת הכבלים האמריקאית HD Net (בבעלותו של מרק קובן) אשר לה עשרים מיליון מנויים. היא נחלה הצלחה גדולה ושודרה בארצות הברית, רוסיה וגרמניה.
ספרה הראשון Dork Whore היה רב מכר בגרמניה ונקנה גם כאופציה לסרט עלילתי שנמצא בשלבי פיתוח. ספרה השני שיצא לאור בשנת 2011 היינו ספר המשך בשם Macchu My Picchu שתורגם לגרמנית, פורטוגזית ואיטלקית. ספריה הם אוטוביוגרפיים ומתארים בהומור שלבים שונים בחייה. היא מספרת על הטיול שלה לדרום אמריקה, על מיניות ועל החוויה שלה באוניברסיטה בארצות הברית בתור יהודיה.
גם בתחום הקולנוע כתבה, ביימה ושיחקה בסרט קצר בשם The Unchosen Ones שמבוסס כולו על אימפרוביזציות שצולמו ברחובות ישראל. הסרט הוצג בפסטיבלים ברחבי העולם. בנוסף, שיחקה תפקיד ראשי בסרט העלילתי המצליח בהפקתו של אלי רוט The Last Exorcism ובקומדיה המצליחה Larry The Cable Guy.
בישראל השתתפה בשנת 2015/2016 בסדרה בלתי הפיך שכתבה עדי אשכנזי, שם שיחקה את אחותה של הדמות הראשית.
תומאס הנגלברוק

חייו

תומאס הנגלברוק למד נגינה בכינור אצל ריינר קוסמאול והחל את הקריירה שלו בוירצבורג ובפרייבורג. הוא עבד כעוזר לוויטולד לוטוסלבסקי, מאוריציו קגל ואנטל דוראטי וניגן בהרכבים כמו קונצרטוס מוזיקוס וין בניצוח ניקולאוס הרנונקור. ב-1985 ניצח על תזמורת הבארוק של פרייבורג, שם עבד ככנר ומנצח.
תומאס הנגלברוק ייסד בפרייבורג את מקהלת בלתאזאר-נוימן ( Balthasar-Neumann-Chor) בשנת 1991 וב-1995 ייסד את תזמורת בלתאזאר-נוימן, הרכב שנועד לבצע יצירות מתקופת הבארוק עד ימינו בביצועים אותנטיים תקופתיים, כגון האופרות של ורדי ריגולטו ופלסטף באולם הקונצרטים של באדן-באדן ב-2004 ו-2007. הופעתו הראשונה כמנצח אופרה הייתה ב-1993 בפסטיבל וינה, בתיאטר אן דר וין, ב"אלצ'סטה" של גלוק, הפקה משותפת עם האופרה של וינה. בהמשך ניצח על "איפיגניה בטאוריס" של גלוק בברלין ובווינה ועל דון ג'ובאני של מוצרט בבית האופרה של בון, הפקה שעליה קיבל את תואר מנצח השנה ממבקרי המוזיקה של צפון ריין-וסטפאליה. עוד הופעות של הנגלברוק שקצרו הצלחה רבה היו "המלך ארתור" של הנרי פרסל בפראג, קופנהגן ופריז, "טירת כחול הזקן של בלה ברטוק ויצירות נשכחות שהנגלברוק גילה בארכיבים והשיב לחיים, בהן "מטריאדב אאופאטורה" של אלסנדרו סקרלטי ו"הפילוסוף בכפר" של גאלופי.
הנגלברוק היה מנצחה של התזמורת הפילהרמונית הגרמנית של ברמן משנת 1995 עד 1999, ומנהלה המוזיקלי של פולקסאופר של וינה מ-2000 עד 2003. ב-2001 ייסד את פסטיבל פלדקירך בפלדקירך, פוראלברג, וכיהן כמנהלו האמנותי עד 2006.
הנגלברוק הוזמן לנצח על תזמורות בינלאומיות, בהן תזמורת רדיו בוואריה, הפילהרמונית של מינכן והתזמורת הקאמרית של אירופה.
בפסטיבל ביירוית ניצח הנגלברוק לראשונה בשנת 2011, על טנהויזר של ריכרד וגנר.

מבצעים מיוחדים

בשביל האקספו 2000 יצר הנגלברוק את Ekklesiastische Aktion במוזיקה של ברנד אלואיס צימרמן, ג'רג' ליגטי ויוהאן סבסטיאן באך. הוא עבד בשיתוף פעולה עם מלחינים כגון יאן מילר-וילנד, קיגנג צ'ן, ארקי-סוון טיר וסימון וילס.
הנגלברוק ביים בעצמו הפקות אופרה עם המקהלה והאנסמבל בלתאזאר-נוימן שהקים, בהן אופרות של מוצרט, דון ג'ובאני לפסטיבל פלדקירך ו"המלך הרועה" לפסטיבל זלצבורג, שתיהן בשנת 2006. 
בשיתוף פעולה עם הרקדנית והכוראוגרפית פינה באוש ניצח על "אורפאו ואורידיצ'ה" של גלוק בפריז, בשנת 2005; מקהלת בלתאזאר-נוימן, האנסמבל ובלט האופרה של פריז ביצעו את היצירה באופרה גרנייה; ב-2008 חזרו על הביצוע בתיאטרון היווני העתיק באפידאורוס. ההפקה מוקלטת ב-DVD.
ב-2008 ביצע הנגלבורק את ה"קלע החופשי" של ובר בקונצרטהאוס דורטמונד עם התזמורת הקאמרית מאהלר. בהמשך עלתה ההפקה גם בבאדן-באדן בבימויו של רוברט וילסון. כן ביצע את המיסה בסי מינור של באך עם אנסמבל בלתאזאר-נוימן. 
ביוני 2010 העלה בדורטמונד את נורמה של בליני עם צ'צ'יליה ברטולי, ששרה לראשונה בתפקיד הראשי.
דוגני

תחבורה

בדוגני אין אף כלי תחבורה עירוני העובר בה. תחנת הרכבת הקרובה ביותר נמצא בלה בורז'ה בה עוצרת רכבת ה-RER (קו B).
תבערה (אתר מקראי)

תבערה הוא אתר מקראי, סמוך להר סיני, בו שהו עם ישראל בעת התרחשות חטא המתאוננים ועונשו. המקום נזכר בשני מקומות בתורה. שמו נגזר מהאש שבערה ופגעה בעם שבקצה המחנה כעונש על תלונה של עם ישראל על ה' (במהותה לא נתבארה במפורש בכתוב). על פי פשט הפסוקים, ולדעת פרשנים רבים, תבערה הוא מקום שונה מקברות התאווה, המוזכר בתורה בסמוך לסיפור חטא המתאוננים, כחלק מחטא המתאווים. אולם יש הרואים בשני שמות אלו תיאורים שונים לאותו המקום, שכל אחד מהם מתאר את אותו המאורע משתי זוויות ראיה שונות.

תבערה וקברות התאווה

על פי פשט הפסוקים, וכך פירשו פרשנים רבים, 'תבערה' הוא מקום שונה מקברות התאווה שבו אירע חטא המתאווים, וכמבואר בנאום התוכחה של משה בספר דברים: "וּבְתַבְעֵרָה וּבְמַסָּה וּבְקִבְרֹת הַתַּאֲוָה מַקְצִפִים הֱיִיתֶם אֶת ה'". לפרשנות זו, הסיבה ש'תבערה' לא נזכרה במסעות עם ישראל במדבר, המנויים בפרשת מסעי, היא משום ש'תבערה' זה לא מקום מסוים שבו חנו עם ישראל, אלא אזור שבו עבר העם בדרכו מהר סיני לקברות התאווה. אמנם לדעת כמה פרשנים המסופר בתחילת פרק י"א בספר במדבר (חטא המתאוננים) הוא למעשה פתיח מקוצר לחטא המסופר בהמשך הפרק (חטא המתאווים), ואזי לפי זה 'תבערה' ו'קברות התאווה' זהו למעשה אותו מקום, ולכן הוא לא מופיע ברשימת המסעות כמסע בפני עצמו.
ברית שלום

ברית שלום הייתה תנועה יהודית שהוקמה בשנת 1925 על ידי קבוצת אינטלקטואלים יהודיים, ודגלה בהקמת אוטונומיה דו-לאומית שבה יהנו הערבים והיהודים משוויון זכויות מלא תחת המנדט הבריטי, במטרה להביא להקמת מדינה דו-לאומית עצמאית בארץ ישראל. חברי ברית שלום ראו חשיבות לאומית רבה בתחיית התרבות העברית והתרבות הערבית כאחד, כדי ליצור הבנות המבוססות על המכנה המשותף ההיסטורי בין התרבויות.

חברי התנועה

מספר החברים בתנועה היה קטן. עם חבריה ותומכיה של התנועה נמנו אינטלקטואלים, עיתונאים ובעלי תפקידים בכירים בהסתדרות הציונית, ביניהם הפילוסוף מרטין בובר, הפילוסוף שמואל הוגו ברגמן, חוקר הקבלה גרשם שלום, רקטור האוניברסיטה העברית, הפילוסוף חיים יהודה (ליאון) רות, המחנכים ארנסט סימון ונתן חפשי, חוקר יהדות המזרח (וגניזת קהיר) שלמה דב גויטיין, חוקר הלאומיות הנס קהן, הפעילה הציונית הנרייטה סאלד, האגרונום חיים מרגליות קלווריסקי, המחנך וממחדשי השפה העברית יצחק אפשטיין ונשיאה הראשון של האוניברסיטה העברית הרב הרפורמי יהודה לייב מאגנס. בין תומכי התנועה היו גם איש העסקים שלמה זלמן שוקן, המדינאי הבריטי הרברט סמואל, יעקב טהון וארתור רופין. גם הסופר משה סמילנסקי, שהרבה לכתוב על הווי חייהם של ערביי ארץ ישראל, היה מקורב לתנועה זו.

התפרקות התנועה

לאחר שרובו של הקונגרס היהודי דחה את תפישותיה ושאף להקמת מדינה יהודית ריבונית שלא תחת המנדט הבריטי, הפכה התנועה לגורם שולי בציונות. בשנת 1933 התנועה התפרקה בשל התנגדות עזה כלפיה ביישוב היהודי ובשל פרישה של חברים רבים ממנה וחילוקי דעות עזים בין הנותרים ובעקבותיה הוקמו מספר ארגונים, ביניהם קדמה מזרחה, העל ואיחוד, אשר דגלו גם הם בתפיסה דומה לגבי הפתרון של הסכסוך היהודי ערבי.
נאצר מחכה לרבין

"נאצר מחכה לרבין" הוא פזמון ישראלי מאת חיים חפר, שחובר בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים במטרה לחזק את המורל הלאומי.
הפזמון חובר בעקבות הכרזתו התוקפנית של נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, כי הוא מחכה לרבין, רמטכ"ל צה"ל.

רקע

ב-15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות תשכ"ז, חצו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. ב־17 במאי דרש נשיא מצרים ממפקד כוח החירום של האו"ם בסיני וברצועת עזה שכוחותיו יעזבו את קווי הגבול ויתרכזו במחנותיהם. ב-20 במאי התחילה מצרים להוציא יחידות של צבאה ממלחמת האזרחים של צפון תימן, כדי להעביר אותן לחצי האי סיני. בתגובה ערך צה"ל גיוס כללי של כוחות המילואים, גיוס ששיתק חלק גדול מהמשק הישראלי. ב-21 במאי נשא נאצר נאום ובו הכריז "אנו מוכנים. אם רוצה גנרל רבין לנסות את כוחו במלחמה - אהלן וסהלן". בישראל התפרשה ההכרזה כהכרזת מלחמה, ובציבור שררה אווירה קשה.
על רקע זה כתב חיים חפר בסוף מאי, שיר שמבוסס על הביטוי "נאצר מחכה לרבין" ובו לעג לנשיא מצרים נאצר ולצבא המצרי. אריק לביא שר את הפזמון, לפי לחן עממי. השיר התקבל בציבור בהתלהבות והושר בפי כל. לאחר הניצחון במלחמה, הפך השיר לאחד משירי הניצחון, בדומה לשיר "ירושלים של זהב" של נעמי שמר. רבים התאימו חלק ממילות השיר למציאות, "כי באנו" במקום "כי יבוא" וכו'.
השיר זכה לגרסאות כיסוי מאת אומנים נוספים, ביניהם הדודאים ומייק בורשטיין.
אילן גולדפיין

ביוגרפיה

גולדפיין יליד חיפה, ישראל, הוא סיים את לימודיו בכלכלה באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו, קיבל תואר מהאוניברסיטה הקתולית של ריו דה ז'ניירו ודוקטורט מ-MIT. הוא מונה לתפקידו כנשיא הבנק המרכזי ב-12 במאי 2016.
דירוג מטריצות

דירוג מטריצות היא הפעלה של פעולות מתמטיות מסוימות על מטריצה, שאינן משנות את מרחב הפתרונות שלה. השימושים של תהליך זה הם מציאת פתרונות של מערכת משוואות ליניאריות, מציאת דרגה של מטריצה, מציאת דטרמיננטה של מטריצה ומציאת המטריצה ההופכית של מטריצות הפיכות.
השיטה שבעזרתה מדרגים מטריצות נקראת "שיטת החילוץ של גאוס" או "שיטת האלימינציה של גאוס", לעיתים גם "אלימינציית גאוס-ג'ורדן". שיטה זו קרויה על שם המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס. שיטות דומות מופיעות כבר בפרק השמיני של תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה, כתב מתמטי סיני עתיק מלפני הספירה.

איבר מוביל

בכל שורה במטריצה שאיננה שורת אפסים, הרכיב הראשון השונה מאפס ייקרא האיבר המוביל של השורה.

האלגוריתם

הרעיון של האלגוריתם הוא לבצע רצף של פעולות אלמנטריות כדי להביא אותה לצורה מדורגת קנונית.

פסאודו-קוד

i := 1
j := 1
while (i ≤ m and j ≤ n) doFind pivot in column j, starting in row i:
maxi := i
for k := i+1 to m doif abs(A[k,j]) > abs(A[maxi,j]) then
maxi := k
end ifend forif A[maxi,j] ≠ 0 then
swap rows i and maxi, but do not change the value of i
Now A[i,j] will contain the old value of A[maxi,j].
divide each entry in row i by A[i,j]
Now A[i,j] will have the value 1.for u := i+1 to m do
subtract A[u,j] * row i from row u
Now A[u,j] will be 0,since A[u,j] - A[i,j] * A[u,j] = A[u,j] - 1 * A[u,j] = 0.end for
i := i + 1
end if
j := j + 1
end while

סיבוכיות

זמן הריצה האלגוריתם היא . קיימות גרסאות יעילות יותר (אסימפטוטית) כגון זו של קופרסימט-וינוגרד . נכון ל-2018 הסיבוכיות המיטבית היא .

מציאת ההפכי של מטריצה

כדי למצוא את המטריצה ההפכית של מטריצה הפיכה A, יש ליצור מטריצה חדשה המורכבת מבלוקים A ו-I (מטריצת היחידה). כעת יש לדרג את A לצורת המדרגות הקנונית, כך ש-A תהפוך ל-I, ובמקביל לבצע את אותן הפעולות על I (כלומר: כל פעולה שעושים על שורות A עושים על השורות המקבילות ב-I). המטריצה המתקבלת היא המטריצה ההפכית (אם לא ניתן לדרג את המטריצה המקורית למטריצת היחידה, היא איננה הפיכה).

מציאת דרגה של מטריצה

כדי למצוא דרגה של מטריצה יש לדרג אותה עד לצורה מדורגת (אין צורך להגיע לקנונית דווקא), ואז מספר השורות פחות מספר שורות האפסים שווה לדרגת המטריצה.
יגאל כרמל

ביוגרפיה

יגאל כרמל נולד בפריז ב-1970. ב-1976 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר באור עקיבא. שמונה שנים לאחר מכן עבר לפנימייה של תיכון כצנלסון בכפר סבא, שם גם החל לכתוב שירים ולנגן על גיטרה. הושפע מדייוויד בואי, לאונרד כהן, סרז' גינסבורג, ז'ק ברל ושרל אזנבור.
בראשית שנות התשעים עבר לתל אביב והשלים לימודים חלקיים ברימון ובבית הספר למשחק של יורם לווינשטיין. ב-1995 הוחתם ב-אן אם סי. שנה לאחר מכן יצא אלבומו הראשון, שנשא את שמו, בהפקת אלי ניסן מלהקת פורטרט. שניים משירי האלבום, "שיר אהבה" ו"הכל הסתדר", עובדו לקליפים בבימויו של אחיו מרקו כרמל, האחרון אף נבחר לאוסף "נמס בגשם" בעריכתו של יואב קוטנר.
ב-2003, שבע שנים לאחר צאת אלבומו הראשון, השלים כרמל את אלבומו השני, "מכתבים לסילביה", בהפקת אמיר צורף, שזכה להצלחה יפה הן ברדיו והן בערוץ 24 הצעיר, בעיקר בזכות השירים הבולטים: "מלנה", "רק אל תשקרי", "שיר צרפתי" ו"מכתבים לסילביה". את הקליפים שנלוו לשני השירים הראשונים ביים איתי לב ואת השניים הנוספים – מרקו כרמל.
ב-2005 חיבר כרמל פסקול לשני סרטים דוקומנטריים שביים מרקו כרמל: "שניות של תהילה" ו"שאלה של זמן". שנה לאחר מכן ניגן והיה שותף בהפקת אלבומה האחרון של סיון שביט, וניל, ואחר כך הקליט עם יובל גורביץ' שיר שנכלל באלבום השני שלו, עורב, וניגן באלבום הבכורה של מוטי ביקובסקי שיצא ב-2009.
בשנת 2010 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "אהבות זמניות", בהפקת עובד אפרת. בין המשתתפים באלבום: רונה קינן, ורד קלפטר וסיון שביט.