google/wiki40b huggingface dataset:
בוסטון פיצה

היסטוריה

בוסטון פיצה החלה את דרכה באדמונטון, אלברטה, ב-12 באוגוסט 1964, כאשר מהגר יווני, גוס אג'יורטיס, הקים את בוסטון פיצה ובית הספגטי. עד 1970 היו לבוסטון פיצה 17 סניפים במערב קנדה, 15 מהם בזכיינות.
אחד מהזכיינים הראשונים היה ג'ים טרליווינג, קצין המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה. בשנת 1968 הוא הבחין בפופולריות הגוברת של בוסטון פיצה ורכש את הזכויות לפתיחת מסעדה בפנטיקטון, קולומביה הבריטית. בעודו בפנטיקטון, הוא פגש את ג'ורג' מלוויל, רואה חשבון. הוא שימש כיועץ העסקי של טרליווינג במשך ארבע שנים, ובשנת 1973 הפך לשותף העסקי של טרליווינג. במשך 10 שנים הם פתחו 16 מסעדות בקולומביה הבריטית.
בשנת 1983 רכשו טרליווינג ומלוויל את רשת פיצה בוסטון מרון קויל, שרכש את החברה מאג'יורטיס בשנת 1978. השניים חילקו 15 מהמסעדות שלהם לזכיינים אחרים, הסבו מסעדה אחת למסעדת הדרכה של חברות והתחילו לבסס מערכות ותקני הפעלה כדי לתקנן את פעילות החברה. בתחילת שנות השמונים, בוסטון פיצה התרחבה במזרח קנדה אך בסוף 1985 רובן, אם לא כל המסעדות באונטריו נסגרו. בשנת 1986 הפכה בוסטון פיצה לספקית הפיצה הרשמית של אקספו 86 בונקובר.
עד 1995 גדלה הרשת ל-95 מסעדות במערב קנדה עם רווח של יותר מ-110 מיליון דולר קנדי. לאורך השנים הרבות המסעדות הפכו להצלחה, והוקמו יותר ברים ספורטיביים כחלק בלתי נפרד מהעסק.
בשנת 1997 נשכר מארק פצינדה להביא את הרשת לאזורים מזרחיים יותר של קנדה. ברגע שנפתח משרד מזרחי במיסיסוגה, נפתחה מסעדה אחרת באוטווה בספטמבר 1998. בהמשך פתחה החברה משרד אזורי בלאוואל, באפריל 2004. נכון לדצמבר 2012, פעילים בקנדה 348 סניפים של בוסטון פיצה, ומעל 40 בארצות הברית ובמקסיקו.

בוסטונ'ס (Boston's)

בוסטונ'ס הייתה הגרסה האמריקאית והמקסיקנית של זיכיון בוסטון פיצה. בשנת 1998 הוקמה מטה אמריקני בדאלאס, טקסס. שמה של בוסטון פיצה שונה ל"מסעדת הפיצה גורמה והספורט בר של בוסטון". לבוסטונ'ס היו מעל ל-30 סניפים בארצות הברית ו-4 במקסיקו.

מיתוג לקידום מכירות

כחלק מקמפיין פרסום שנוצר על ידי תקשורת ZIP, במהלך המחזור הראשון של פלייאוף סטנלי קאפ 2011, כאשר בוסטון ברואינס שיחקה במונטריאול קנדיאנס, החברה מיתגה מחדש את מיקומיה במונטריאול באופן זמני כ"מונטריאול פיצה". בסיבוב הגמר של הפלייאוף, כאשר הברואינס שיחקו בונקובר קנאקס, החברה מיתגה מחדש את מיקומיה בקולומביה הבריטית כ"ונקובר פיצה".

מחלוקות מסחריות

בשנת 2002 פיצה בוסטון פתחה בתביעה נגד בוסטון מרקט בבית המשפט הפדרלי של קנדה בגין השימוש בסימן המסחרי במילה "בוסטון" בקנדה. להגנתה טענה בוסטון מרקט כי סימני המסחר של בוסטון פיצה אינם תקפים מכיוון שמתואר סגנון של פיצה מאזור ספציפי. המחלוקת נמשכה לאחר שבוסטון מרקט הפסיקה לפעול בקנדה בשנת 2004. הצדדים סיכמו את המחלוקת בשנת 2008 על פי הסכם לפיו בוסטון מרקט לא תשתמש במילים "בוסטון" או "בוסטון מרקט" בקנדה במשך חמש שנים למסעדות או למוצרי מזון או שתייה (למעט מוצרי מזון ארוזים מראש, אך לא כולל פיצה ולזניה). בוסטון מרקט הסכימה לא להשתמש בשום סימן מסחרי הכולל את המילים או הצירופים "בוסטון" ו"בוסטון פיצה" (למעט מקרים חריגים).
קווין סראפן

שולה באסקט

בדצמבר 2007 הצטרף סראפן לקבוצת הבוגרים של שולה באסקט מליגת העל הצרפתית, אחרי שבילה עונה אחת בקבוצת הנוער של המועדון. באוגוסט 2009 חתם על הארכת חוזהו בקבוצה הצרפתית לשלוש עונות נוספות, עם אופציית יציאה לליגת ה-NBA. עונת 2009/2010 הייתה עונת עונת הפריצה של סראפן בליגה הצרפתית לאחר שהעמיד ממוצעים של 6 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק ועזר לקבוצתו לזכות בתואר האליפות המקומי. בסיום העונה זכה סראפן בתואר השחקן המצטיין של הליגה הצרפתית.

וושינגטון ויזארדס

סראפן נבחר בבחירה ה-17 בדראפט 2010 על ידי שיקגו בולס. כשבועיים לאחר ערב הדראפט, ב-8 ביולי 2010, נשלח סראפן לוושינגטון ויזארדס, יחד עם קירק היינריך, עבור זכויות הדראפט על ולדימיר ורמינקו. ב-20 בספטמבר 2011 חתם סראפן עם קאחה לבורל ויטוריה מהליגה הספרדית על חוזה עד סיום שביתת השחקנים ב-NBA שפרצה בתחילת העונה. סראפן הספיק לשחק שבעה משחקים במדי הקבוצה הספרדית ביורוליג בטרם הסתיימה השביתה ב-NBA, ובסיומה חזר לוושינגטון ויזארדס, בהתאם לחוזהו בקבוצה. ב-10 באפריל 2012 קלע סראפן שיא קריירה של 24 נקודות בניצחון קבוצתו על אורלנדו מג'יק. ב-18 ביולי 2014 חתם על הארכת חוזה בוושינגטון לעונה אחת עבור כ-4 מיליון דולר.

ניו יורק ניקס

לקראת עונת 2015/2016 חתם בניו יורק ניקס על חוזה לעונה אחת עבור כ-2.8 מיליון דולר. בעונתו היחידה בקבוצה התקשה להיכנס לרוטציית השחקנים הקבועה, ורשם ממוצעים מאכזבים של 3.9 נקודות ו-2.6 ריבאונדים למשחק.

אינדיאנה פייסרס

ב-8 בספטמבר 2016 חתם באינדיאנה פייסרס על חוזה לשתי עונות עבור 3.6 מיליון דולר. ב-31 ביולי 2017, בסיום עונתו היחידה באינדיאנה, נחתך מסגל הקבוצה.

ברצלונה

ב-4 באוגוסט 2017 חתם סראפן על חוזה לשנתיים בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית. בשתי עונותיו הראשונות בברצלונה זכה עמה בגביע המלך הספרדי.
בז'

בֵּז' (beige) הוא צבע בהיר שנתון בין צהוב לצבע קרם. השם בז' מקורו בשפה הצרפתית ומשמעותו "צמר", שזהו צבעו הטבעי, ומאז נעשה בו שימוש לתיאור מספר גוונים בהירים בעלי מראה נייטרלי. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 המונח "בז'" הורחב וכלל גם גוונים של חום.

צבעים אחרים בתחום הבז'

שמות המשמשים צבעים אחרים בתחום הבז' הם: קרם, חאקי, אקרו, בוף, והצבע שזוף. בז' בהיר משולב בגוון אפור או ורוד נקרא צדפה.
נשיקה אחרונה

תקציר העלילה

הרפתקה רומנטית שמוכיחה מחדש שאהבה ונישואין יכולים להפוך כל גבר לילד קטן. חמישה חברים בשנות ה-30 לחייהם מתמודדים עם הפחד הנצחי ממחויבות ושיגרה. דרמה קומית רגישה על הצורך של כל אדם להרגיש נאהב ועל המאמץ הכרוך בלשמור על האהבה.

ביקורות

הביקורות על הסרט היו מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, המשקלל ביקורות של מבקרים רבים, קיבל הסרט 46% ביקורות חיוביות בלבד.
פאלאצו פונטאנה רצוניקו

תיאור הארמון

חזית הארמון צבועה אדום-ורוד, ולה מבנה א-סימטרי, הבנוי בסגנון הבארוק, עם מרפסות רבות. על גג המבנה שתי ארובות בצורת אובליסק.

היסטוריה

הארמון נבנה במאה ה-17 על ידי משפחת פונטנה. בשלהי המאה ה-17 נרכש הארמון על ידי משפחת רצוניקה, מאחר שבניית ארמון המשפחה קא' רצוניקו טרם נשלמה. בשנת 1693, קרלו רצוניקו, אשר לימים יכהן כאפיפיור קלמנס השלושה עשר, נולד במבנה. לאחר נפילתה של הרפובליקה של ונציה, הארמון נרכש על ידי הבנקאי יוהאן קונרד רק (Johann Conrad Reck), אשר מכר את המבנה למשפחת לוי, וזו מכרה את המבנה למשפחת סולאם.

לקריאה נוספת

•  John Costella, The Four Seasons of Venice - 12 Historical Walking Tours, P 41
•  DK Travel, DK Eyewitness Travel Guide Venice and the Veneto, P 66
רכס באטלר (קולומביה הבריטית)

מקור השם

לא ידוע מי נתן לרכס את שמו, ועל שם מי הרכס קרוי. שם הרכס אומץ רשמית ב-6 במרץ 1928.
עיגול (אריתמטיקה)

עיגול הוא פעולה הנעשית על מספרים, לצורך פישוטם למספר פחות מדויק, אך נוח יותר לזכירה והבנה. במסגרת עיגול של מספר מוחלפות ספרות פחות משמעותיות בו (ממוקמות בימין המספר ומייצגות ערך יותר קטן) באפסים, וספרה משמעותית יותר עשויה להיות מוחלפת בספרה קרובה. 
מספר שמספר הספרות המשמעותיות בו הוא כמתבקש לאחר העיגול קרוי מספר עגול. 
לעיגול חשיבות גבוהה במצבים של אומדן, שבהם הוא משקף את מידת הדיוק של אומדן זה. כאשר אנו מבקשים מצופה לאמוד את מספר האנשים הנמצאים בהפגנה, והוא עונה 120,000, משקפת תשובתו גם את העובדה שהאומדן שלו מעוגל לעשרות אלפים, משום שאינו מסוגל לתת אומדן מדויק יותר. תשובה כגון 121,238 לשאלה הנ"ל תהווה, בדרך כלל, יומרה שאין לה כיסוי.
פעמים רבות נעדיף לקבל מידע מעוגל על-פני מידע מדויק, משום שכך נוח יותר. כאשר תייר שואל אדם: "מה המרחק אל המפל?" הוא יעדיף כתשובה, בדרך כלל, "חמישה ק"מ" על-פני "5,138 מטר". כאשר אנו שואלים אדם למשקלו, אנו מצפים לתשובה בקילוגרמים שלמים, ורמת דיוק גבוהה יותר, גם כאשר המאזניים מספקים אותה, תהיה לנו לטורח.

עיגול במדע

כאשר מבצעים מדידה במדעים מדויקים, כמו בפיזיקה, בכימיה או בביולוגיה, מקבלים נוסף על המדידה עצמה גם שגיאת מדידה. שגיאה זו מציינת השפעה של גורמים אחרים (למשל בניסוי המודד את האפקט הפוטואלקטרי השגיאה מציינת בין השאר את האור שמקורו מחוץ למעבדה ואיננו ניתן לשליטה) על מערכת הניסוי. כמו גם חוסר דיוק בסיסי של כלי המדידה (למשל בסרגל שבו השנתות הן בגודל של מילימטר, לא ניתן לקבל מדידה בעלת דיוק גבוה יותר). במצב כזה ייתכן שיתקבלו ספרות נוספות שהן קטנות מטווח השגיאה ולכן הן חסרות משמעות ויש לעגלן. למשל, במצב בו שגיאת המדידה של השעון היא שנייה וקיבלנו תוצאה של 4.58 שניות, אין לספרות לאחר הנקודה משמעות ויש לעגלן למספר השלם הקרוב ביותר (5). ההבדל שבין הערך המדויק לבין הערך המקורב כפי שנמדד נקרא שגיאת קירוב.

עיגול במחשב

בחומרת המחשב, בדרך כלל לא משתמשים בעיגול אלא בקיצוץ של הסיביות האחרונות בתוצאה. כך לא יתקבל 1 כתוצאת החישוב של 3*(1/3), וזאת מכיוון שזכרונו הבינארי של המחשב - סופי (ניתן להגדיל את צריכת הזיכרון ובכך להקטין את השגיאה). ניתן לטפל בבעיה זו, במידה מסוימת, באמצעות שכלול האלגוריתם של החילוק. בהתאם לכך נמצא מחשבון שבו הפעולה 3*(1/3) תיתן 0.999999999999999, ומחשבון אחר שבו פעולה זו תיתן את התוצאה 1.
שפות תכנות רבות כוללות פונקציית עיגול, ויש הכוללות גם את פונקציית הערך השלם ופונקציית תקרה.
ג'ואן סימס

ביוגרפיה

ג'ואן סימס נולדה בשנת 1930 בלאינדון שבאסקס. היא הייתה בתם היחידה של ג'ון הנרי סימס, מנהל תחנת הרכבת בלאינדון, ושל אשתו גלדיס מארי סימס. עקב מגוריהם בתחנת הרכבת, היא גילתה עניין במשחק והייתה מופיעה לפני הנוסעים המחכים בתחנה. בגיל הנעורים החליטה שהיא רוצה להמשיך בעסקי השעשועים, ועד מהרה היו פניה למוכרות בקרב הפקות החובבים המקומיות.
ב-1946 ניסתה סימס להתקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), אבל נכשלה. האודישן הראשון שלה כלל גילום דמותו של פו הדב. היא התקבלה למכינה של האקדמיה (PARADA), ולבסוף בניסיון הרביעי התקבלה ל-RADA וסיימה את הלימודים ב-1950 בגיל 19. הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה במופע פנטומיים ‏ "The Happy Ha'penny" לצדו של סטנלי בקסטר בתיאטרון סיטיזנס בגלאזגו.
סימס הופיעה במספר פארסות של בריאן ריקס ותיאטרון אלדוויץ' ובהם במחזה "I say! Nawks!", אולם עיקר הצלחתה הייתה במופעי רביו בעיקר משל פיטר מיירס. ב-1958 לוהקה למחזה "Breath of Spring" מאת פיטר קוק שהוצג בתיאטרון קיימברידג' ובהמשך הועבר לתיאטרון הדוכס מיורק, והוצג שם מאוגוסט 1958 עד אפריל 1959.

קריירה מוזיקלית

בשנת 1963 הקליטה סימס מספר שירים. "Hurry Up Gran" ו-"Oh Not Again Ken" יצאו כתקליט סינגל, ואחריהם השירים "Spring Song" ו-"Men". את שני התקליטים הפיק ג'ורג' מרטין בלייבל פרלופון, אבל אף אחד מהם לא הגיע למצעד הסינגלים הבריטי. זה לא הרתיע אותה מלהקליט סינגל נוסף ב-1967 שכלל את השירים "Sweet Lovely Whatsisname" ו-"The Lass With the Delicate Hair". גם תקליט זה נכשל במצעדים, והסינגלים האלה הם נדירים למדי. החל ל-2009 השירים "Spring Song" ו-"Men" זמינים להורדה מ-ITunes ומאתרי מוזיקה אחרים. סים גם השתתפה בהקלטה המקורית מ-1961 של "The Lord Chamberlain Regrets" ושל "The Water Gypsies".

חיים אישיים

סימס לא התחתנה מעולם, כמו עמיתה לסדרת סרטי "Carry On" קנת' ויליאמס. ויליאמס שהיה הומוסקסואל הציע לה נישואים לשם נוחות אבל היא דחתה אותו. החל מ-1958 היא גרה במשך שלוש שנים עם השחקן טוני באיירד, אבל כל פעם שהוריה הגיעו לביקור היא ביקשה ממנו להוציא את החפצים שלו מדירתם.
אחרי שסיפרה לאמה שהיא חיה עם באייר, כתב לה אביה בקשיחות, וגינה את מערכת היחסים. היא השיבה שהם צריכים להשלים עם מצבה מכיוון שטוני הוא חלק חשוב מחייה. בששת החודשים הבאים לא הייתה בקשר עם הוריה. לסימס שהייתה בת מסורה, הייתה הפרידה מהוריה קשה מאוד. היא המשיכה לחיות עם באיירד.
מערכת היחסים ביניהם החלה לקרטע ככל שהיא הצליחה בעבודתה כשחקנית לעומת כשלונותיו כשחקן. היא למעשה פרנסה אותו עד שלבסוף נפרדו.
אחר כך הייתה לה מערכת יחסים עם ג'ון וולטרס אותו הכירה מזה זמן רב. הוא היה עוזר מנהל במה במחזה "High Spirits" שבו הופיעה. הם נפרדו אחרי שגרו יחד כשנתיים.
בנובמבר 2000 אושפזה סימס בבית חולים ואחרי סיבוכים בניתוח שגרתי נפלה לתרדמת.
היא נפטרה ב-27 ביוני 2007. גופתה נשרפה בקרמטוריום פאטני וייל , ואפרה פוזר בשטח בית הקברות.
יעקב פרנק (חבר הכנסת)

ביוגרפיה

נולד בירושלים, בנו של הרב צבי פסח פרנק, שהיה אב בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים, ולאחר מכן רבה של ירושלים. בשנות ה-30 היה ממפקדי ההגנה בירושלים. בשנת 1936 היה מפקד בפלוגה הדתית בירושלים והוצב בעיר העתיקה. בשנת 1938 התנדב למשימת נוטרות על מחנה קידוח בריטי באזור העוג'ה מתוך רצון להכיר את אזור המדבר. לאור חשש שהבריטים גילו את חברותו בהגנה הוא נסע לקרוביו בארצות הברית ועבד בניו יורק בעבודות מזדמנות. הוא התגייס לצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה והיה בה לקצין. באוקטובר 1944 הוא נפצע בפיליפינים ולאחר החלמתו שוחרר מהצבא עם גמלה. על פציעתו הוא קיבל את עיטור לב הארגמן. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא היה פעיל בעלייה ב' ורכש בעבורה שתי ספינות ישנות להבאת מעפילים. הוא שירת בצוות של ספינת המעפילים ביריה. בינואר 1948 הוא מונה למפקד "כח ציפורה" שהוכנס באופן חשאי לשדה התעופה לוד (כיום: נמל התעופה בן-גוריון) בהסכמה עם האחראי הבריטי על האבטחה במקום, כדי להגן על היהודים בשדה ולמנוע בריחת משתמטים לחוץ לארץ. במאי 1948 פונה כח ציפורה משדה לוד יחד עם כל העובדים היהודיים ופרנק עבר לפקד על בסיס חיל האוויר שהוקם אז במחנה עקרון. 
לאחר תום מלחמת העצמאות השתחרר מצה"ל והקים בית מלאכה לקפיצים. בראשית 1951 הוא גויס על ידי ראובן שילוח למוסד כדי שיהיה אחראי על הפעילות בעיראק. בסוף ינואר 1951 הוא טס לטהרן ולאחר חודשיים וחצי הגיע לבגדד ב-20 באפריל 1951. אולם לאחר שהרגיש שסיפור הכיסוי שלו נבנה באופן כושל וקבלת פנים צוננת מצד פעילי המחתרת בעיראק שהרגישו שמראהו הג'ינג'י יסכן אותם, הוא שב לאחר שבוע לישראל. האשמות שונות הועלו לגבי שליחותו לעיראק. היו שטענו שמלכתחילה היה מטופש לשלוח אותו עם מראהו הג'ינג'י לעיראק. פרנק טען שלא זאת הייתה הבעיה, אלא חוסר שיתוף הפעולה של הפעילים המקומיים. 
פרנק שב לנהל את בית המלאכה שלו בשותפות עם אחיו, מפעל "טכנו קפיץ", בדרך פתח תקווה בתל אביב, שייצר קפיצים. בנובמבר 1954 דווח שעובדי המפעל אילצו אותו להצטרף להסכם הקיבוצי בענף המתכת. המפעל זכה באות מלחמת ששת הימים על התגייסותו למאמץ המלחמתי במלחמה.
במקביל היה פרנק ממקימי התאחדות בעלי מלאכה ופעיל מרכזי בה. היה חבר מועצת ענף המתכת והחשמל, וחבר מועצת המנהלים של הבנק למלאכה והחברה לפיתוח המלאכה. במשך שנים רבות היה יו"ר התאחדות בעלי המלאכה. 
פרנק תמך במפא"י וטען שרק מפלגה גדולה יכולה להרים את משא הפיתוח של הארץ. לקראת הבחירות לרשויות בנובמבר 1959 הוצב ברשימת מפא"י למועצת עיריית תל אביב כנציג בעלי המלאכה. בשנת 1960 נכנס למועצת עיריית תל אביב, לאחר פרישת רבקה אהרונסון שקיבלה תפקיד ביצועי בעירייה. הוא נבחר שוב למועצת העיר בשנת 1965. בשנת 1969 הוצב במקום ה-66 ברשימת המערך לקראת הבחירות לכנסת השביעית, במקום יוסף פישר, הנציג היוצא של בעלי המלאכה. הוא נבחר לתפקיד על ידי חברי מפלגת העבודה בנשיאות ההתאחדות. מקומו במועצת עיריית תל אביב הועבר לאחר. ירידת כוחן של מפלגות הפועלים מנעה את כניסתו לכנסת. 
בינואר 1971 נתמנה לחבר ב"ועדת אשר" בראשות השופט שלמה אשר לבדיקה מערכת המיסים בישראל, כנציג התאחדות בעלי המלאכה והיה חבר בוועדת המשנה לעניין מס רכוש. באופן מפתיע הוא הביע תמיכה בהנהגת מס ערך מוסף בשיעור של 10%, למרות שהעמדה המסורתית של התאחדות בעלי המלאכה הייתה נגד מס ערך מוסף. לעומת זאת, הוא התנגד לדרישה מעצמאים לנהל פנקסי חשבונות. 
בשנת 1975 הושבע מטעם המערך לכנסת השמינית, במקומו של פנחס ספיר, וכיהן בה קרוב לשנתיים עד לפיזורה. בתקופת כהונתו היה חבר ועדת הכלכלה והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
מרתון ניו יורק

מסלול

לתחרות הראשונה בשנת 1970 נבחר מסלול מעגלי סביב הסנטרל פארק. בימינו מסלול הריצה עובר דרך חמשת רבעי העיר. הזינוק נערך בסטטן איילנד סמוך לעליה לגשר וראזאנו נארוז. הגשר המיועד בימים כתיקונם לתנועת כלי רכב, נסגר לתנועה לצורך התחרות והופך לחלק ממסלול הריצה, כשהרצים משתמשים בשני מפלסי הגשר. בדקות הראשונות לריצה ממלאים את מסלולי הגשר אלפי רצים היוצרים את אחד המראות המוכרים יותר של מרתון ניו יורק.
לאחר הירידה מן הגשר מסלול הריצה עובר דרך ברוקלין לאורך כ-17 ק"מ, כשהרצים עוברים דרך מספר גדול של שכונות ברובע, בהן שכונת ויליאמסבורג. לאחר מעט יותר מ-21 ק"מ ריצה הרצים חוצים את גשר פולסקי המסמן את נקודת מחצית הדרך והכניסה לרובע קווינס. לאחר כ-4 ק"מ בתחומי קווינס הרצים חוצים את איסט ריבר על גשר קווינסבורו ונכנסים למנהטן. בשלב זה של הריצה מתחילים רצים רבים להתעייף והטיפוס לעבר הגשר נחשב בעיני רבים כאחת הנקודות הקשות במסלול. הכניסה לתחומי מנהטן היא בקילומטר ה-26 לערך בריצה והרצים פונים צפונה בשדרה הראשונה, יוצאים לתחומי ברונקס לאורך כ-2 ק"מ ושבים למנהטן. המסלול פונה דרומה דרך הארלם, שדרה החמישית ונכנס לסנטרל פארק. מן קצה הדרומי של הסנטרל פארק ממשיכים הרצים לכיכר קולומבוס ושבים לתוך הסנטרל פארק לנקודת הסיום.
הזינוק לריצה הוא בשעה 10:10 בבוקרו של יום והזמן המרבי לסיומה הוא שמונה וחצי שעות. החל משנת 2008 הזינוק לריצה הוא הדרגתי. תחילה מזנקות הנשים ויתרת הרצים מחולקת לשלוש קבוצות הזנקה. הזמן הרשמי של כל רץ אינו נקבע מעת הישמע ירית הזינוק אלא על פי שבב אלקטרוני המוצמד לנעלו של כל רץ. כך נמנה זמנו של כל רץ מעת שעבר את קו הזינוק ומסתיים כאשר הוא עובר את קו הסיום. לאורך המסלול מונחים "שטיחים" מיוחדים הקוראים את זמני הביניים של הרצים וניתן לקבל דיווח בדואר אלקטרוני בזמן אמת לאלה המעוניינים לעקוב אחר רץ מסוים בעת הריצה. בגלל מספר הרצים הגבוה, אף שאורך המסלול זהה לכל, חלק מן הרצים עוברים בנתיבים שונים בתחומי ברוקלין.
בית הספר היסודי רימון

בית הספר היסודי "רימון" הוא בית ספר ניסויי אזורי שנוסד בשנת 1989, בקיבוץ מסילות. בית הספר הוקם על ידי שלושה קיבוצים: מסילות, רשפים וניר דוד (תל עמל). שמו מורכב מראשי תיבות שמות הקיבוצים. הוא מורכב משתי חטיבות, אחת של החינוך הרגיל והשנייה של החינוך המיוחד.
בשנת הלימודים ה'תשס"ט מונה בית הספר כ-340 תלמידים והוא מנוהל על ידי ברכה רפמן.
שנה לאחר קום בית הספר, הוקמה לצידו חטיבת "דרור" המחנכת ילדים עם תסמונת P.D.D - ילדים עם אוטיזם ברמות שונות. הילדים מ"דרור" משולבים על פי יכולתם בכיתות הלימוד ה"רגילות". בית הספר פועל לפי ערכי ההומניזם, שעיקרם קבלת השונה ומתן כבוד לייחודיות של כל אדם ואדם, של כל ילד וילד.
לאורך השנים הצטרפו לבית הספר ילדי הקיבוצים מבית אלפא, מבית השיטה ומשדה נחום, וכן בבית הספר תלמידים מבית שאן, תל תאומים, חפציבה, גן נר ומבית זינגר, שבכפר יחזקאל.
נחל שרונה

נַחַל שָׁרוֹנָה הוא נחל אכזב במזרח הגליל התחתון, המהווה אחד מיובליו של נחל יבנאל.
ראשיתו של הנחל ברום של כ-200 מטרים מעל פני הים, בסמוך למעיין עין שרונה ולח'רבת סרונה, דרומית לכביש 767 וממול למושב שרונה.
בהמשך יורד הנחל בתלילות מזרחה לעבר בקעת יבנאל, לצד כביש 767, חוצה את המושבה יבנאל, בין בית-גן וסמדר, ומתחבר לנחל יבנאל במרכז הבקעה, בסמוך לחורבת ציידתה.
הנחל, כמו גם המושב הסמוך, קרוי על שם העיירה התלמודית שרונה, שחורבותיה ושמה השתמרו בסמוך.
נעים זילכה

נעים זילכה (בערבית: نعيم زلخة; בגדאד 1879–1929) היה יהודי עיראקי מהקהילה היהודית בבגדאד, עורך דין ושופט, חבר בית הנבחרים העיראקי ופעיל בקהילה היהודית בעיראק.

ביוגרפיה

ב-1904 החל זילכה לעבוד בתחום המשפטים בבגדאד, עיר הולדתו. ב-1908 היה לשופט בבית-המשפט לערעורים בביירות, כשהוא מחזיק בתפקידו זה למעלה מעשר שנים עד מינויו לסגן נשיא בית-המשפט. בשנת 1921 חזר לעיראק והפך לסגן נשיא בתי המשפט האזרחי בבצרה, ובשנת 1922 לנשיא בית המשפט המחוזי של מחוז דיאלא. הוא נבחר לבית הנבחרים של עיראק בשנת 1925 ונשאר שם עד מותו. היה אחד היהודים הצעירים המעטים בבית הנבחרים העיראקי שהיה לו האומץ להביע התנגדות לממשלה. בשנת 1925 גם התמנה, במקביל לעבודתו בפרלמנט, למרצה בבית הספר למשפטים בבגדאד, והיה פעיל במועצת הקהילה היהודית; הוא נבחר ליו"ר "ועדת ג'שמי", הממונה על ענייני החילונים של הקהילה היהודית, והחזיק בתפקיד זה עד מותו. הוא עשה ניסיונות להכניס רפורמות בחיי הקהילה היהודית ולהגביל את השפעתם של נכבדים דתיים ועשירים; הצליח לאלץ את הרב דנגור להתפטר מתפקידו כראש הקהילה. מותו הפתאומי של זילכה שם קץ לרפורמות שיזם.
בסמה מוצ'ו

"בסמה מוצ'ו" (מספרדית: Bésame Mucho) הוא בולרו מקסיקני שנכתב בשנת 1940 על ידי קונסואלו ולאסקאס (Consuelo Velázquez) לפני יום הולדתה השישה עשר. משמעות השם בתרגום חופשי היא "נשקני הרבה". לדברי ולאסקאס, נכתב השיר  טרם התנשקה לראשונה, בהשפעת האריה "Quejas, o la Maja y el Ruiseñor" מהאופרה "Goyescas" לאנריקה גרנדוס שנכתבה בשנת 1916. 
הראשון שהקליט את השיר היה אמיליו טואר, אך התפרסם הודות לגרסתו משנת 1953 של לוצ'ו גטיקה,זמר צ'יליאני שחי באותה תקופה במקסיקו. מאז השיר חודש על ידי זמרים רבים כל כך, ומעריכים כי זהו אחד השירים שזכו למספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי במהלך המאה ה-20. בפרט החיפושיות נהגו לשירו בהופעותיהם החיות, במהלך 1962. הלחן גם שימש פסקולים של סרטים רבים, בהם: חלום אריזונה, ג'ונו ואף בסרטים הישראלים מבצע סבתא ובסמה מוצ'ו.
מרדכי ברנשטיין (חלוץ)

מרדכי (מוטל) ברנשטיין (תרכ"ב, 1862 – כ"ז בסיון תרצ"ד, 1934) היה איכר וחלוץ ממייסדי ראש פינה, ממייסדי סינדיקט מגדלי הטבק, ממייסדי בית משפט השלום העברי, ראש ועד המושבה ושופט בתקופת המנדט הבריטי.

קורות חייו

הוריו של מרדכי (מוטל) ברנשטיין נולדו באימפריה הרוסית. כשהגיע אביו של מרדכי, דוד ברנשטיין, לגיל בר מצווה חיתנו אותו עם רעייתו ובני הזוג הועברו מעבר לגבול, לרומניה, כדי למנוע סכנת חטיפה לצבא הרוסי, כפי שנהגו באותה תקופה. הם התיישבו במוינשט, שם נולדו ילדיהם ובהם מוטל (מרדכי). מוטל למד בחדר ובהמשך בישיבה והיה ידען גדול בתורה. הוא הצטרף לחיבת ציון ולארגון צעירי ציון, שהקים גיסו לעתיד, דוד שוב. הוא נשא לאישה את עדה (אקה), אחותו של דוד שוב. מרדכי היה פעיל בתנועה לארגון העלייה ובשנת 1882 עלה עם משפחתו מרומניה לארץ ישראל והיה בין מייסדי המושבה ראש פינה.
בשנת 1883 הקימו את ביתם, בית שהיה מקום כינוס, דיונים וקבלת החלטות של אנשי המושבה. במשך שנים רבות היה חבר ועד המושבה ואף עמד ברנשטיין בראש ועד המושבה. מרדכי היה גם החזן הראשון של המושבה ובהיעדר רב ביישוב, נהגו לקבל את דעתו בנושאי הלכה, כי היה ידוע כתלמיד חכם.  
מרדכי נקבר בבית העלמין של ראש פינה. ביתו, הנמצא ברחוב החלוצים מול הסופרמרקט המקומי, נושא לוח זיכרון גדול שהציבה המועצה. צאצאי משפחת ברנשטיין התגוררו בבית שבנו אבותיהם עד שנת 1992. בנו, יהודה ברנשטיין, היה חבר המועצה הראשונה של המושבה ראש המועצה הראשון של המושבה ובעל עיטור לוחמי המדינה.
בספר "גיא אוני" של שולמית לפיד מופיעה בת-זקוניו של רב מוטל, מלכה ברנשטיין הקטנה. השנה היא 1885, וידוע כי לאחר בת-הזקונים הזו נולד למרדכי ברנשטיין בנו, יהודה, בשנת 1901. יהודה בנו היה לימים ראש המועצה הראשון ראש פינה. מרדכי ברנשטיין היה דודו של אלווין ברנשטיין.
לוח בשקה

לוח בשקה (קרואטית Bašćanska ploča) הוא לוח משנת 1100 לערך, עליו חרוטה כתובת בשפה הקרואטית, הלוח נחשב לאחת העדויות הכתובות המוקדמות בשפה זו.
הלוח התגלה בשנת 1851 בריצוף כנסית לוצ'יה הקדושה (Sveta Lucija) ביורנדבור (Jurandvor) שליד בשקה (Baška), באי קרק, קרואטיה; ומכאן שמו. מאז 1934 שמור הלוח באקדמיה הקרואטית למדע ואומנות בזגרב.
הכתובת על הלוח עוסקת בחלקת אדמה שתרם המלך זבונימיר למנזר בנדיקטיני וכתובה באלפבית הגלגוליטי הסלאבי העתיק. חשיבותה של הכתובת בעובדה שהיא מאזכרת לראשונה את השם "קרואטיה" בשפה הקרואטית, וכן את שם התואר הנגזר ממנו. הכתובת אינה כתובה ברובד הלשוני הקרואטי שרווח כשפת יום יום בעת כתיבתה, והיא אינה הכתובת הקרואטית העתיקה ביותר הידועה. למרות זאת, זכתה כתובת זו לכינויים "היהלום של השפה הקרואטית" ו"תעודת הלידה של השפה הקרואטית הכתובה".
אלישע שלם

חייו

שלם נולד בקיבוץ בית אלפא ועבר לקיבוץ רמת יוחנן. אביו הוא מתתיהו שלם, מלחין ומשורר ישראלי שיצר סגנון מוזיקלי מקומי וייחודי. עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידה 101 ובהמשך לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קצינים. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890 ומפקד פלוגה. שלם לחם בפעולות התגמול ובהן פעולת כיסופים בשנת 1954 כנגד מוצב מצרי ברצועת עזה, פעולת הסבח'ה כנגד מוצבים מצריים ומבצע כנרת כנגד מוצבים סורים. בשנת 1956 שימש שלם כמפקד פלוגה ג' בגדוד 890 ולחם בראש בפעולת התגמול כנגד המשטרה הירדנית בע'רנדל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל, שב לקיבוצו ועסק בחקלאות. 
בשירות המילואים שימש שלם, החל משנת 1958, כמפקד גדוד 567 (ובשמו הנוסף גדוד 98), גדוד צנחני מילואים. במלחמת ששת הימים פיקד שלם על גדודו בקרבות בקרבת רמאללה ולאחר מכן בדרום רמת הגולן. ב-1969 היה בשליחות להכשרת כוחות הגרילה הכורדיים לחידוש המרד נגד עיראק.
במלחמת יום הכיפורים הוביל שלם את גדודו בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לסוריה. בין היתר פיקד שלם על כיבוש אום בוטנה ועל כיבוש תל א-שמס בקרב לילה. במהלך מבצע קינוח, לאחר שהוטס במסוקים לחרמון הסורי במבצע איגוף אנכי, נע שלם בראש גדודו למשימה העיקרית- כיבוש מוצב החרמון הסורי. כשהגיע כוח החוד הגדודי למנחת המסוקים הסורי, נראה המוצב במרחק ארבע מאות מטרים מדרום למנחת. פלוגות הגדוד נערכו לכיבוש היעד בעוד המג"ד הורה לקש"א (קצין קישור ארטילרי) להנחית אש חזקה על המוצב. המג"ד, שלם, הבחין כי לא היה ירי מן המוצב הסורי והעריך שהמוצב נטוש. המוצב נסרק בזהירות ונמצא ריק מאויב. סא"ל שלם פקד על אנשיו להיערך להגנה בעמדות הריקות שבמוצב. זמן קצר לאחר השעה 03:00 דיווח למח"ט שהיעד בידו. לאחר המלחמה שירת במשך כחמש שנים כמפקד חטיבת החרמון, כמו כן שימש שלם כמפקד חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים, בדרגת אלוף-משנה.
בשנת 1996 נתמנה ליושב ראש דירקטוריון חברת פלטוב.
קליפורד (סדרת טלוויזיה)

עלילה

העלילה מספרת על כלב אדום וגדול בשם קליפורד, היוצא בכל פרק עם חבריו להרפתקאות מרתקות.
פסגת ניישן

מקור השם

הפסגה נקראת על שם המינרלוג של הפרובינציה, הרולד תורטון ניישן (Harold Turton Nation) שנולד בדנידין שבניו זילנד בשנת 1876. הוא הגיע לקולומביה הבריטית בשנת 1897 והחל לעבוד במחלקת המכרות של הפרובינציית בשנת 1906. ניישן עבד במחלקה במשך 30 השנים הבאות. ב-1912 מיפה את האזור שבין העיירה טלגרף קריק והעיירה הייזלטון - אזורים שטרם מופו עד אז.