google/wiki40b huggingface dataset:
אריק פינטו

ביוגרפיה

פינטו נולד במרוקו, עלה לארץ עם משפחתו בשנת 1964 ולמד והתחנך בכפר הנוער בן שמן שם קיבל את תעודת הבגרות. בגיל שנה חלה בפוליו וכתוצאה ממחלתו נותר משותק בשתי רגליו. פינטו התייתם מאמו בגיל 5 ומאביו בגיל 12.
בשנת 1978 קיבל את אות המתנדב הצעיר מנשיא המדינה יצחק נבון, במסגרת שנת הילד הבינלאומית. 
בעל תעודת מאמן מוסמך בכדורסל ממכון וינגייט. בשנת 2007 מונה לתפקיד מאמן נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים במקביל לעבודתו בבנק הפועלים, אותה החל בשנת 1980. בשנת 2008 התחרתה נבחרת הכדורסל, בהובלתו של פינטו, במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג שם סיימה במקום השישי בעולם. הישג זה זיכה את פינטו בתואר "מאמן העשור" בקטגוריה הפראלימפית, כפי שנקבע על ידי משרד התרבות והספורט במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. 
פינטו הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ממכללת ניו אינגלנד ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת קלארק. 
פינטו נשוי לרונית ואב לרפאל ומתן.
שימש כחבר הנהלת הבנק שש שנים לפני שמונה לתפקיד המנכ"ל. בין תפקידיו האחרונים שימש כממלא מקום למנכ״ל, כממונה על החטיבה הקמעונאית וכ-COO האחראי על האסטרטגיה משאבים ותפעול.
באפריל 2019 הודיע פינטו כי לא יאריך את חוזה העסקתו בבנק הפועלים ויסיים את תפקידו כמנכ"ל בסוף השנה.
איקטינוס

איקטינוס (ביוונית Ἰκτῖνος) היה אדריכל שפעל באמצע המאה ה-5 לפנה"ס ביוון. לא ידוע עליו הרבה מלבד המבנים שתכנן - כולל את הפרתנון באקרופוליס שבאתונה, את מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי שבמערב הפלופונסוס, ואת אולם הטלסטריון באלפסינה.
שלושת המבנים שתכנן הם מבנים דתיים ציבוריים גדולים והם בעיקרם בנויים בסגנון הסדר הדורי של האדריכלות היוונית, אך לפחות הפרתנון ומקדש אפולו כוללים גם אלמנטים איונים כמו העמודים והאפריז המעוטר של הנאוס (ההיכל הפנימי).
דמיון נוסף בין המקדשים של אתנה ואפולו (ואולי גם באולם הטלסטריון, אך זה לא שרד מספיק טוב כדי לשפוט) הוא השימוש בעקמומיות מכוונת באלמנטים של המבנה. בפרתנון למשל הריצפה מוגבהת במרכזה בעקמומיות עדינה (כ-10 ס"מ בצלע הארוכה של כ-70 מטר), וכך גם כל הקווים המקבילים לה. האדריכל הרומי ויטרוביוס מספר בספרו על אודות האדריכלות שאם ריצפת המקדש (הסטילובטה) תהיה לגמרי ישרה אזי היא תיראה לעין כשקועה. סיבה אחרת לעקמומיות הרצפה היא אולי כדי לנקז מים. העמודים בפרתנון נוטים כולם מעט פנימה לכוון ההיכל - אולי כדי לתרום ליציבות המבנה בעת רעידת אדמה, וגם כדי ליצור אשליה אופטית המתקנת את עיוות הפרספקטיבה עבור מי שמביט במקדש מלמטה. העמודים, בשני המקדשים, הם בעלי עקמומיות שויטרוביוס מכנה אנטזיס. זהו עיבוי קל של העמודים קצת מתחת לחצי גובהם שאחר כך הולך וקטן ככל שעולים במעלה העמוד. בפרתנון עובי העמודים, שגובהם כ-10 מטר, מוקטן בכ-1.75 ס"מ. כמה הסברים אפשריים ניתנו לאנטזיס. הסבר אחד הוא שצורה זאת מוסיפה לחוזק של העמודים, או שלפחות האדריכל חשב כך. דעה יותר סבירה היא שעיבוי מסוים של החלק התחתון של העמודים יוצר תחושה של מבנה "אורגני" הלוחץ על העמודים. נוצרת תחושה של מסיביות וחוזק ואשליה של גובה רב לעמודים.

אולם הטלסטריון באלפסינה

באלפסינה (עיירה המרוחקת כ-18 ק"מ מאתונה) היה המרכז הדתי של טקסי ה"מסטורין האלפסינים" השנתיים לאלות דמטר ופרספונה. אחד משיאי הטקס היה באולם ההִתקָבּלוּת (טלסטריון ביוונית) שבו קהל של כ-3000 איש התכנס והשתתף בטקס קבלה למיסטורין של האלות. לא כל הפרטים בטקס (שנשמר בסוד) ברורים אך הוא כנראה כלל הצגת שרידים של דמטר ומיצג אש. לאולם הייתה תבנית ריבועית (אחר כך נוסף לו אולם כניסה - פורטיקו, לרוחב החזית הדרום-מזרחית). הגג הוחזק על ידי 42 עמודים (מסודרים במלבן של 6 על 7 עמודים). ארבע הצלעות כללו שורות ישיבה או עמידה שבחלקן היו חצובות בסלע של הגבעה הצפון-מערבית.
ויטרוביוס מספר בספרו על אודות האדריכלות שאיקטינוס בנה את האולם הענק "עד הגג" בסגנון דורי, עם מקום רב לבצוע עבודת הקורבנות. גם פאוסניאס מציין את איקטינוס כבונה האולם הגדול שם (ספר 9 פרק 1).
מבע משולב

מבע משולב הוא אחד מסוגי המבע בספרות. המבע המשולב הוא טכניקה ספרותית בה דיווחו החיצוני של המספר על דבריה של דמות ספרותית משלב פריטים מתודעתה. המבע המשולב יוצר עומק וריבוי רבדים בכך שהוא מאפשר לקורא לראות את המתואר מנקודת תצפית מורכבת, תוך ביקורת של המספר. המבע המשולב התפתח בזרם התודעה והוא מאפשר לקורא לצפות בדחפים, בפחדים ובצורת החשיבה של דמות.

הגדרה

המבע המשולב נמצא בין המבע הישיר (או הציטוט) ובין המבע העקיף. במבע הישיר משתמשים במילותיה של הדמות עצמה (למשל: "אני רעב כל כך," הוא חשב), במבע העקיף משתמשים במילותיו המדווחות של המספר (הוא חשב שהוא רעב מאוד). במבע המשולב משתמשים בדרך ביניים, הנראית כך: "כמה שהוא רעב".
המדווח (או הדובר) במבע המשולב הוא המספר, אך המבע מושפע מתודעתה של הדמות. במקום הדיווח החיצוני והאובייקטיבי יחסית, מוצגת עמדה פנימית למחצה.

דוגמה

מתוך "סיפור פשוט" מאת ש"י עגנון:
"ישבה בלומה בבית קרוביה... יושבת לה בלומה בתוך כותלי ביתה והספר פותח לפניה פתחי עולם... מה נאה נר השבת בחדרה של בתולה צנועה בשעה שהיא נינוחית מיגיעתה וקוראת בספר. חייכם שאין לבלומה נאכט להתדיין עם מזלה."
בראשית הפרק מתוארת בלומה בקוראה את הספר, ולאחר מכן עובר המספר לתאר את מחשבותיה. הסימן הראשון לכך הוא המעבר לזמן הווה במשפט השני שבציטוט (במקור מופיע בראש הפסקה הבאה). ניתן לראות שבלומה מתוארת בגוף שלישי, למרות שהדברים הנאמרים הם לכאורה מפיה. כמובן שהמספר הוא המנסח בלשונו את החולף בתודעתה של בלומה. בדוגמה זו, משתמש עגנון במבע המשולב כאמצעי לאירוניה, כאשר הוא נצמד לתודעתה המושפלת של בלומה.
פילבוקס

פילבוקס (באנגלית: Pillbox) הוא הכינוי שניתן לעמדות שמירה מסוג בלוקהאוס עשויות בטון שהקימו הבריטים בארץ ישראל בתקופת המנדט, החל במאורעות תרצ"ו. מקור השם בצורתן הגלילית שהזכירה קופסת גלולות (Pill Box)‏. בתחילת המאה ה-21 נבנו פילבוקסים חדשים בארץ ישראל - צה"ל הקים פילבוקסים במהלך האינתיפאדה השנייה להגנת תושבי מדינת ישראל כחלק מפעילות הביטחון השוטף.

הפילבוקס במלחמות העולם

עמדות פילבוקס נזכרות בשנת 1887 כמחסה מעוגל וקטן למכונת ירייה וכדומה. בחזית המערבית של מלחמת העולם הראשונה הוקמו עמדות פילבוקס הן בצד הגרמני והן בצד הבריטי. במלחמת העולם השנייה נודעה לפילבוקס עדנה, ועמדות רבות הוקמו בקרבת חופי בריטניה כהכנות לפלישה הגרמנית הצפויה. ביצורי חבל הסודטים כללו עמדות פילבוקס, ששימשו את הנאצים להתגוננות מפני הצבא האדום. גם הביצורים היפניים בקרב איוו ג'ימה כללו עמדות פילבוקס.

הפילבוקס המנדטורי בארץ ישראל

בזמן המרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1939-1936) הציב קצין המשטרה הבריטי צ'ארלס טגארט, שהיה מומחה לדיכוי מרידות ולמלחמה בטרור, עמדות פילבוקס בדרכים.
עמדות הפילבוקס שהקימו הבריטים במחצית הראשונה של המאה ה-20 היו בגובה של כ-4 מטרים ובקוטר של כ-3.5 מטרים. הכניסה לפילבוקס והיציאה ממנו היו אפשריות אך ורק דרך דלת פלדה יחידה. השומרים שנכנסו לפילבוקס היו עולים בסולם או במדרגות מדלת הכניסה לעמדת השמירה שבקומה העליונה. דרך חרכי ירי וחלונות ניתן היה לחלוש באש ובתצפית על האזור שבו מוקמה העמדה. 
בתחילת מלחמת העצמאות הקים גם ארגון "ההגנה" עמדות פילבוקס להגנה על יישובים עבריים (דוגמה לעמדה כזו נמצאת בעפולה).
הפילבוקסים המנדטוריים הם אתרים היסטוריים חשובים, אך רובם מוזנחים ורק חלקם מהווים יעד תיירותי או מוזאוני.

הפילבוקס הצה"לי

במהלך האינתיפאדה השנייה הפילבוקס חזר לשימוש בארץ ישראל. את מקומו של הצבא הבריטי תפס צה"ל, ואת הפילבוקס המנדטורי החליף הפילבוקס הצה"לי שהוא גבוה יותר, צר יותר וממוגן יותר.
בימי האינתיפאדה השנייה הגדיל צה"ל את השימוש בסגנון הביצורים שכלל גם עמדות פילבוקס. בטרם בוצעה תוכנית ההתנתקות הגנו שני קווי פילבוקסים על גוש קטיף ויישובי עוטף עזה - האחד, בתוך רצועת עזה, הגן על ציר "חלקיק" שהפריד בין גוש קטיף לשטחי הרשות הפלסטינית; והשני, עוטף את הרצועה ומגן על יישובי עוטף עזה ועל העורף הישראלי (בשלביה האחרונים של תוכנית ההתנתקות פורק קו הפילבוקסים שהגן על גוש קטיף).
גם ביהודה ושומרון הוקמו עמדות פילבוקס בנקודות שאירעו בהם אירועים ביטחוניים מרובים, וגם לאורך גדר ההפרדה ניתן לראות פילבוקסים רבים. בגבול הצפון ניתן לראות פילבוקסים בודדים, שמהווים חלק ממערך מגננה של מוצב (כלומר, לא יוצרים רצף פילבוקסים).
יוליוס פרליס

חייו

בתחילת דרכו השחמטאית שיחק פרליס בווינה, שם ניצח בתחרות בשנת 1901. בשנת 1903 הגיע למקום השני, אחרי מיכאל צ'יגורין ובשנת 1904 ניצח בתחרות וינה. באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות אחרת בווינה (תחרות גמביט, המנצח: קרל שלכטר).  בשנת 1905 חלק מקום 4-6 בתחרות אמנים בברמן (דרג ב'). בשנת 1906 הגיע למקום התשיעי בתחרות אוסטנדה (ניצח: קרל שלכטר) והגיע למקום השלישי בתחרות וינה. בשנת 1907 חלק מקום 7-8 בתחרות וינה (ניצח: ז'ק מיזס) ובאותה שנה הביע למקום ה-16 באוסטנדה. 
בשנת 1908 חלק מקום 7-8 בתחרות וינה. בשנת 1909 הגיע למקום השביעי בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצחו: עמנואל לאסקר ועקיבא רובינשטיין). באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות וינה (ניצח: ריכרד רטי ). בתחרות וינה של סוף השנה הגיע למקום השלישי. בשנת 1911 הגיע למקום ה-13 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן ). בשנת 1912 הגיע למקום החמישי בתחרות סן סבסטיאן (ניצח: עקיבא רובינשטיין) וחלק מקום 3-4 בתחרות וינה (ניצח: קרל שלכטר).  בשנת 1913 הגיע למקום החמישי בתחרות וינה (ניצח: רודולף שפילמן).  
הקריירה שלו נגדעה עקב תאונת טיפוס הרים באלפים, בשנת 1913.
קיאה (אי)

גאוגרפיה

קיאה, המשתייך לקבוצת האיים הקיקלאדיים, הוא הקרוב ביותר ביניהם  לאטיקה שביבשת, מהלך שעת הפלגה אחת במעבורת מלאווריו. אקלימו צחיח ואדמתו הררית. אורכו של האי 19 קילומטרים מצפון לדרום ורוחבו 9 קילומטרים ממערב למזרח. שטחו 129 קמ"ר, והמקום הגבוה ביותר בו מתנשא לגובה 560 מטרים. צפונית-מערבית לקיאה נמצא האי מרקוניסוס, הנכלל בתחומו המינהלי.
לירון פטרושקה

לירון פטרושקה (נולד ב-13 ביולי 1966), הוא יזם הייטק וכדורגלן עבר ישראלי.

ביוגרפיה

פטרושקה נולד וגדל ברמת גן, כבנם של נהג מונית ואחות, ילידי פולין, ניצולי שואה. 
בגיל צעיר החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת-גן גבעתיים. תחילה שיחק בקבוצת הילדים והנערים, ועם קבוצת הנוער של המועדון, בה שיחק בתפקיד הבלם, זכה בגביע המדינה לנוער.
ב-1984 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגה הבכירה (אז הליגה הלאומית). ובמדיה שיחק שלוש עונות בעמדת המגן הימני, ואף זומן לנבחרת הצעירה של ישראל.
ב-1987, לאחר שחרורו מצה"ל, נסע פטרושקה לארצות הברית והחל קריירה עסקית בתחום ההייטק. שנים אחדות עבד בחברת מחשבים בשיקגו, ובשנות ה-90 עבר לקליפורניה, הקים חברה למכירת שירותי תוכנת משכורות ומשאבי אנוש, ומכר אותה תמורת 5 מיליון דולרים. 
ב-1999 הקים עם אשתו, נעמי, ועם ידיד, חברת סטארט-אפ, Commercebid, שפיתחה תוכנת מכרזים למסחר אלקטרוני בין-ארגוני. בחודש נובמבר 1999, שמונה חודשים בלבד לאחר הקמתה, מכר את החברה לחברה מתחרה, Commerce One, תמורת 242 מיליון דולר.
לאחר האקזיט הוסיף פטרושקה לעסוק בתחום ההייטק, ולהשקיע במיזמים שונים בישראל ובעולם. 
נכון לשנת 2013 הוא שותף ויושב ראש מועצת המנהלים בחברת הסטארט-אפ Chek (לשעבר PageOnce) שמשרדיה ממוקמים בכפר סבא ובפאלו אלטו, קליפורניה.
כמו כן שותף פטרושקה ב- UpWest Labs, חממה טכנולוגית בעמק הסיליקון בקליפורניה, המקדמת יזמים צעירים מישראל.
לירון פטרושקה מתגורר בקליפורניה עם אשתו נעמי, ושלושת ילדיהם.
הליגה למניעת כפייה דתית

פעילות הליגה

הליגה למניעת כפייה דתית החלה לפעול בירושלים בשנת 1951. בין מייסדיה היו עוזי אורנן, חבר הכנסת ערי ז'בוטינסקי ועורך דין צבי שוורץ. בירושלים היו מקרים של זריקות אבנים וחסימת רחובות בשבת, ואנשי ברית הקנאים אף הציתו בכמה מקרים מכוניות של אנשים שנסעו בשבת. אחת הפעולות הראשונות של הליגה הייתה הוצאת חוברת בשם "שבת בלי כבלים". בחוברת הושמעה קריאה להניח לכל אדם לחגוג את יום המנוחה השבועי כרצונו. אחת הדוגמאות הייתה של אדם הרוצה להתפלל בשבת בבית כנסת רחוק ממקום מגוריו. האם לא יוכל לנסוע לשם ברכבו?
החוברת הופצה בכ-600 עותקים בכל הארץ והביאה לידי הקמת סניפים, אולם רק שלושה מהם קיימו פעילות קבועה, בירושלים, בתל אביב ובחיפה. מספר החברים לא עלה בגלגול זה של הליגה על כמה מאות. כאשר התקבל ב-1953 בכנסת "חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין)", שקבע כי "ענייני נישואין וגירושין של יהודים בישראל אזרחי המדינה או תושביה יהיו בשיפוטם הייחודי של בתי דין רבניים", החלה הליגה להחתים אזרחים על עצומה הקוראת לחוקק חוק להסדרת נישואים אזרחיים, ובשנת 1955 הגישה אותו לכנסת, כשחתומים עליו 105,000 אזרחים. לאחר סיומו של מבצע זה, ועם מיקוד תשומת הלב הציבורית לנושא הביטחוני, לקראת מלחמת סיני, פסקה פעילות הליגה למספר שנים.
באוקטובר 1961 הוקמה ממשלה חדשה ובמסגרתה הובטח למפלגות הדתיות כי התחבורה הציבורית לא תחלל את השבת. בעקבות כך החל לארגן ד"ר אלכס הרשאפט פעילות כנגד הסדרים אלה. הפעילות התפתחה לכדי החייאתה של הליגה, במתכונת רחבה יותר, של אלפי חברים.. בינואר 1964 הגישה הליגה לכנסת עצומה שעליה חתמו יותר מ-55,000 איש, בקריאה להנהגת נישואים אזרחיים בישראל. ב-1965 החתימה הליגה יותר מ-105,000 אזרחי ישראל על עצומה שתבעה "שכל השירותים הציבוריים, התחבורה בדרכים, רכבת ישראל, הנמלים, שדות התעופה, הדואר והטלגרף ושירות השידור יפעלו כסדרם בכל ימות השנה, שיקוימו בכל יום שהציבור ירצה בהן, כולל בשבתות וחגים, וכן שיבוטלו כל ההגבלות מטעמי דת החלות כיום על הפעילות הציבורית". בשנים 1964 ו-1968 התקיימו שתי ועידות כלליות של הליגה.

שקיעת הליגה

מלחמת ששת הימים השפיעה על פעולותיה של הליגה. ישראל כבשה את יהודה והשומרון, ובהם אתרים שחשיבותם הדתית רבה. הליגה ניסתה למנוע מהדתיים להשתלט על כמה מאתרים אלה, ובמיוחד על אזור הכותל המערבי, אבל לא הצליחה בכך, וכל אזור הכותל ניתן לשליטת הממסד הדתי. בעקבות כיבוש יהודה והשומרון התגלעו חילוקי דעות בליגה,  שמנתה קודם לכן אנשים מכל גוני הקשת הפוליטית.
שקיעת הליגה הייתה הדרגתית, ובשנות ה-70 של המאה ה-20 נתנו גם ארגונים אחרים את חלקם למאבק שהליגה החלה אותו. נוסדו אז מספר ארגונים שפעלו למען הפרדה בין המדינה ובין הדת: מפלגת "רצ", "התנועה החילונית הישראלית" וכן רשימת "שינוי".
ההישג העיקרי של הליגה היה החדרת המושג "כפייה דתית" לשיח הציבורי]. כמה חלקים מסעיפי ה"סטטוס קוו" אינם מתקיימים, אך זאת בשני הכיוונים: יש שידורי רדיו וטלוויזיה בשבת, ובמקומות מסוימים פועלים אוטובוסים בשבת. התפשטה מכירת מזון לא כשר, אבל מאידך נוספה רגולציה המחזקת את הכפייה הדתית, כגון חוק חג המצות, האוסר מכירת חמץ בפסח.
ישיבת באר יעקב

היסטוריה

תנועת עזרא ביקשה להקים ישיבה לבוגרי התנועה מחוץ לירושלים ולצורך כך קיבלה תרומה של בית אריזה ישן בבאר יעקב ששימש כפנימייה. בהמלצת החזון איש מונה לראשות הישיבה הרב אפרים בורודיאנסקי, ולמשגיח מונה הרב שלמה וולבה. לאחר כחודש ביקש הרב בורודיאנסקי להשתחרר מתפקיד ראש הישיבה, ובמקומו המליץ החזון איש על מינוי הרב משה שמואל שפירא. לאחר כשנה נפרדה הישיבה מתנועת עזרא בהסכמת שני הצדדים. הלימודים התקיימו בבית הכנסת של באר יעקב. באותה עת היו בישיבה כעשרה תלמידים. בשנת 1953 הוקמו מבנים טרומיים עבור פנימייה וחדר אוכל, על קרקע שחלקה נתרם לישיבה וחלקה הוקצה לישיבה על ידי המועצה המקומית. בשנת 1955 הוקם עבור הישיבה בית מדרש שנתרם על ידי סר יצחק וולפסון מקנדה, ולאחר מכן הוקמו שני בתים עבור ראש הישיבה והמשגיח. בליל יום כיפור תשי"ט עלה אחד ממבני הפנימייה באש. בעשר השנים הראשונות של הישיבה שימש הרב שפירא גם כרב המקומי של באר יעקב, אולם כשגדלה הישיבה הוא פרש מהתפקיד כדי להקדיש לה את זמנו. 
בי"ב בכסלו תשכ"ה (17 בנובמבר 1964) חנכה הישיבה את המבנה החדש שלה בנוכחות הרב הראשי לישראל הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב יוסף שלמה כהנמן, הרב יחזקאל אברמסקי, שר הדתות זרח ורהפטיג ועוד. בעת חנוכת המבנה החדש למדו בישיבה כתשעים תלמידים, כשני שלישים מהם ישראלים. תלמידי חוץ לארץ נדרשו להגיע לאחר פרק זמן מינימלי בישיבה בארצות מוצאם. 
בכל שבת התקיימה שיחת מוסר על ידי המשגיח הרב וולבה. הישיבה התייחדה בכך שהשיעורים בה התקיימו בעברית ולא ביידיש, על מנת לאפשר לבני עדות המזרח ללמוד בה. 
לאחר ההתרחבות למבנה החדש, פתחה הישיבה ישיבה קטנה לצדה.
בין השנים תש"י-תש"ס הוציאה הישיבה ביטאון תורני בשם "הבאר" אשר הכיל דברי תורה של רבני הישיבה ותלמידיה ושימש גם לגיוס תרומות.
בתחילת שנות התשעים עברה הישיבה לירושלים, עקב גורל הגר"א שערך הרב שפירא. כעבור עשר שנים שבה הישיבה למבניה המקוריים בבאר יעקב.
אריה דרעי עבר את תהליך השיקום שלו בישיבה בשנת 2001.
בתחילת זמן אלול ה'תש"ע פרש הרב אריה שפירא, שהיה ר"מ בישיבה, בתיאום עם אביו הרב דוד יצחק, והקים עם דודו, הרב נפתלי צבי יהודה שפירא, את ישיבת שערי שמועות במושב בית חלקיה. בגרעין המייסד של הישיבה החדשה היו כ-20 מתלמידי ישיבת באר יעקב.

מבוגרי הישיבה

רשימת בוגרים שיש עליהם ערך בוויקיפדיה
סטיב בושמי

ביוגרפיה

נולד בברוקלין, ניו יורק למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי-סיציליאני (אביו), אירי, אנגלי והולנדי (אימו). הוריו הם ג'ון בושמי ודורותי וילסון. לבושמי שלושה אחים: ג'ון, קן ומיכאל. בושמי סיפר שכאשר ביקר בסיציליה גילה שהוא מבטא לא נכון את שם משפחתו האיטלקי. סיים את לימודיו בשנת 1975 בתיכון במחוז נסאו, ניו יורק. בתיכון השתתף בנבחרת ההיאבקות והיה חלק מכיתת הדרמה. בשנת 1980, הפך בושמי לכבאי בעיר ניו יורק. במשך ארבע שנים, שירת בושמי ככבאי ב"איטליה הקטנה" במנהטן.

קריירה


לבושמי מספר תפקידים זכורים בקולנוע האמריקאי, ביניהם מיסטר פינק ב"כלבי אשמורת", רוקהאונד ב"ארמגדון", דוני ב"ביג ליבובסקי" והחוטף ב"פארגו". הוא לרוב מלוהק לתפקידי משנה אך לעיתים קרובות "גונב" את ההצגה בתפקידים אלו. בושמי גם זכה לביקורות מהללות כשלוהק לתפקידים ראשיים ובעיקר בתפקידו כסימור ב"העולם שבפנים". ב-2001 שיחק בסרט "צרות כפולות" בכיכובו של דניס לירי, ובקומדיה השחורה "העולם שבפנים" ועל תפקידו זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, לפרס סטלייט וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 2002.  
בשנת 2004, בושמי הצטרף לצוות הסדרה "הסופרנוס" כבן דודו של טוני סופרנו, טוני בלנדטו. בשנה זו היה מועמד לפרס אמי לשחקן משנה בסדרת דרמה. בושמי היה מעורב בסדרה לפני כן כבמאי אורח כשביים בין היתר את הפרק "Pine Barrens", שנחשב בעיני מעריצים ומבקרים רבים כפרק הטוב ביותר בסדרה,ועל זה היה מועמד לפרס אמי לבימוי בסדרת דרמה לשנת 2001. 
בושמי שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "אימפריית הפשע" של HBO, הפקת הטלוויזיה היקרה ביותר עד אז, שעלתה לשידור בארצות הברית ב-19 בספטמבר 2010 ונרכשה לשידור ב-160 מדינות ובהן גם ישראל. הסדרה עוסקת בעיר ההימורים אטלנטיק סיטי במהלך שנות ה-20. על תפקידו בסדרה כאינוק "נאקי" תומפסון למשך חמש עונות, זכה בושמי בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי גילדת שחקני המסך והיה מועמד לעוד 2 פרסי גלובוס הזהב, 2 פרסי אמי ו-3 פרס גילדת שחקני המסך בקטגוריות השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2008 היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח בסדרת קומדיה על הופעת האורח שלו בסדרה "רוק 30". ובשנת 2014 היה מועמד שוב לפרס אמי לשחקן אורח בסדרת קומדיה על משחק אורח בסדרה "פורטלנדיה". 
בשנת 2016 שיחק בושמי בסרט הישראלי של יוסף סידר "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי" שם שיחק לצד ריצ'רד גיר, מייקל שין, דן סטיבנס וליאור אשכנזי.

חיים אישיים

בשנת 1987 נישא לג'ו אנדרס, קולנוענית וכוריאוגרפית.  בשנת 1990 נולד להם בן. אשתו נפטרה בינואר 2019, בגיל 64.
קלודואלדו סילבה

סידני 2000

סילבה השתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), וזכה במדליות בארבעה מחמשת המקצים בהם השתתף. הוא זכה במדליית הכסף במקצה האישי ל-100 מטר בסגנון חופשי (קטגוריה S4) עם תוצאה של 1:32.17 דקות, ונכנע רק לשיא עולם של 1:25.92 דקות של ריקארדו אוריבה הספרדי, ובמדליית ארד אישית נוספת עם תוצאה של 41.62 שניות במשחה ל-50 מטרים חופשי, ונכנע לשיא עולם נוסף של אוריבה שעצר את השעותן על 40.30 שניות.
במשחים הקבוצתיים זכה סילבה עם המשלחת הברזילאית בשתי מדליות כסף פאראלימפיות נוספות. במשחה ל-4X50 חופשי קבעה הנבחרת הברזילאית תוצאה של 2:39.82 דקות, שנייה רק לשיא עולם של המשלחת הספרדית עם 2:24.42 דקות, ובמקצה ל-4X50 מעורב קבעו הברזילאים שיא עולם במשחה המוקדם עם 2:43.22 דקות, אותו אף שיפרו במקצה הגמר עם 2:41.40 דקות, אך נכנעו לשיא עולם נוסף של הספרדים עם 2:39.94 דקות.

אתונה 2004

באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) הגיע סילבה לשיאו. הוא זכה בשש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהוא קובע שלושה שיאי עולם ושיא פאראלימפי אחד. במקצה ל-100 מטר חופשי קבע שיא עולם במשחה המוקדם עם 1:19.36 דקות, וכמעט השווה אותו כשניצח במקצה הגמר עם תוצאה של 1:19.51 דקות. במשחה ל-150 מטרים מעורב הוא ניצח עם תוצאה של 2:39.15 דקות, ובמקצה ל-200 מטרים מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:58.81 דקות בחצי הגמר, אותו שיפר לשיא עולם של 2:55.75 דקות במקצה הגמר.
סילבה זכה במדליות זהב גם במקצה ל-50 מטרים בסגנון פרפר, ובמקצה ל-50 מטרים חופשי עם שיא פאראלימפי של 36.40 שניות במשחה המוקדם ושיא עולם במקצה הגמר עם תוצאה של 35.41 שניות. הוא הוסיף עוד מדליית זהב במשחה הקבוצתי ל-4X50 מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:37.46 דקות, ומדליית כסף במשחה ל-4X50 חופשי עם 2:32.34 דקות.

בייג'ינג 2008

באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) השתתף סילבה בחמישה מקצים אישיים, אך לא זכה במדליה פאראלימפית. חרף זאת, הוא זכה בשתי מדליות קבוצתיות. במשחה ל-4X50 מטר מעורב זכתה הנבחרת במדליית הכסף עם תוצאה של 2:39.31 דקות, ובמקצה ל-4X50 חופשי במדליית הארד עם תוצאה של 2:30.17 דקות.
חברה (סוציולוגיה)

בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה, חברה היא קבוצת בני אדם המאוגדת על ידי פעילות משותפת אחת לכל הפחות. בעולם (ובהיסטוריה האנושית) קיימות חברות רבות, הממויינות באופנים שונים. למעשה, כל צורת ארגון אנושית (לאום, יישוב, מקום בילוי וכו') יוצרת מפגש על בסיס כלשהו בין בני אדם, ולכן יוצרת חברה מסוימת.

חשיבות המוסר והאתיקה בחברה

לשמירה על החוק, למודעות של הפרט למוסר ואתיקה, כמו כן, פיתוח המוסר ואימוץ של קודים אתים מוסריים אישים (כמו למשל האיסור לשקר, לרכל או לגנוב) חשיבות עליונה בהתקיימות של חברה אנושית תקינה והרצון להשתייך אליה.
חברה לא יכולה לתפקד כראוי כאשר חבריה בעלי רמה מוסרית ואתית נמוכה או לא שומרים על החוק (כמו למשל חברה שחבריה נוהגים לשקר אחד לשני, חברה שחבריה נוהגים לרכל ולדבר לשון הרע אחד על השני, חברה שחבריה נוהגים לרמות אחד את השני או לגנוב אחד מהשני). חברה שחבריה יהיו יותר מוסריים ואתיים, בעלי מודעות למוסר ואתיקה, תהיה חברה איכותית וטובה יותר.

תפיסה חברתית

האדם עסוק בניסיון לגבש רושם מדויק על האנשים בסביבתו בהקשרים רבים ושונים. התהליכים שדרכם האדם מנסה להבין את הזולת יוצרים את התפיסה החברתית שלו.
התפיסה החברתית יכולה להיות מושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות.

חקר בנושא החברה

סוציולוגיה היא תחום המחקר העוסק בחברה.
קבוצת מדעים העוסקים בחקר תחומי החברה האנושית, נקראת מדעי החברה.
אירווין שיף

אירווין אלן שיף (באנגלית: Irwin Allan Schiff;‏ 24 בפברואר 1928 - 16 באוקטובר 2015) היה דמות בולטת בתנועה האמריקאית נגד שיטת המיסוי, הידוע בעיקר בזכות הספרות הענפה שכתב בנושא. לאורך השנים שיף הפסיד במספר תביעות אזרחיות נגד הממשל הפדרלי והורשע מספר פעמים בעבירות מס. בזמן מותו היה בעיצומו של ריצוי עונש בן 13 שנה. שיף היה אביו של המשקיע והמועמד האמריקאי לסנאט, פיטר שיף.

ביוגרפיה

שיף נולד למשפחה יהודית בפולין והיגר לארצות הברית, שם עבד כנגר. בשנת 1950 קיבל תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת קונטיקט. לאחר לימודיו עסק בביטוח, והיה מעורב במקלט מס שבמסגרתו נפל קורבן להונאת פונזי בה איבד את כל כספו וכספי לקוחותיו.
בשנת 1968 העיד בפני ועדת הסנאט לבנקאות ומטבע והביע את התנגדותו להסרת תקן הזהב משטרות הפדרל רזרב.
בשנת 1996 שיף התמודד בבחירות המקדימות למועמדות לנשיאות מטעם המפלגה הליברטריאנית.

פרשיית "המאפיה הפדרלית"

שיף כתב את "המאפיה הפדרלית" בשנת 1992, בעודו מרצה עונש בגין אחת מהרשעותיו. בספר זה הוא טוען שכל שיטת מס ההכנסה האמריקאית וה-IRS, הסוכנות האחראית על גבייתו, הם בלתי חוקתיים. בתשיעי באוגוסט 2004 בית משפט פדרלי לערעורים פסק לטובת קיום צו מניעה שהוצא על ידי בית משפט בנוודה כנגד שיף ועמיתיו, האוסר עליהם (אך לא על אחרים) לקדם ולמכור את הספר. כמו כן הם נדרשו לפרסם את צו המניעה באתרי האינטרנט שלהם, לשלוח אותו לכל לקוחותיהם ולספק לממשלה את רשימת הלקוחות. טענותיו של שיף על כך שהצו מפר את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית נדחו משום שבית המשפט מצא שהספר מכיל תוכן כוזב מעצם ניסיונו ללמד את קוראיו כיצד לא לשלם מס הכנסה.
בתגובה שיף ועמיתיו החלו להפיץ את הספר בחינם באינטרנט.
אמי רובינגר

ביוגרפיה

אמי רובינגר נולד ב-1953 בירושלים, בנו של הצלם דוד רובינגר (לימים חתן פרס ישראל לצילום). בצבא שירת כצלם בחיל השריון. עבד כמאייר בעיתון "ידיעות אחרונות" במשך 15 שנים, עד 2007, אז עבר לאיור וכתיבה של ספרי ילדים.

איור וכתיבת ספרי ילדים

לאחר פרישתו החל לעסוק באיור וכתיבת ספרי ילדים משלו. ספריו מתאפיינים במלל קצר, חרוזים, צבעוניות, בעלי חיים, יצורים משונים ואיורים הומוריסטיים. "אני משתדל שהספרים שלי יהיו יותר צעצוע מאשר ספר", העיד רובינגר על ספריו.
הסדרה שלו לגיל הרך נוצרה מתוך רצון לכתוב ספרים שהילדים יהיו שותפים פעילים להקראתם. הסדרה מפתחת בקרב פעוטות כישורי שפה ולימוד צבעים ומספרים תוך שיתופם בקריאה.
הספר הראשון שכתב רובינגר בסדרה לפעוטות היה "חתול גדול חתול קטן", שיצא לאור בשנת 2004 וסימן את יריית הפתיחה לספרים שיבואו אחריו, כולם בהוצאת כתר.
אחד משיתופי הפעולה הפוריים של רובינגר, היה עם הסופר שלמה אבס. הספרים של השניים, בכתיבתו של אבס ובאיורו של רובינגר, הם כמה מספרי הילדים האהובים בישראל. בין הספרים שיצאו במסגרת זאת: סדרת ספרי "בדיחון", עלילות ג'וחא ו"ספר המעשיות הגדול".
ספריו של רובינגר זכו לפופולריות רבה, ובמותו היה אחד מסופרי הילדים המצליחים בישראל.
כמה מספריו תורגמו לאנגלית ויצאו לאור בארצות הברית.
היה גרוש ואב לשני בנים. התגורר בתל אביב. נפטר ב-24 במרץ 2019 ממחלת הסרטן.