קבוצת F/64

קבוצת F/64 הייתה קבוצה של שבעה צלמים שחיו במהלך המאה ה-20 בסן פרנסיסקו, אשר דגלו בצילום ישיר וחלקו סגנון צילום משותף, שהיה מאופין בצילומים חדים מאד ופריימים מוקפדים מאד. הם היוו קבוצה מנוגדת לתנועת הפיקטוריאליזם, שהייתה נפוצה מאד בתחילת המאה ה-20, אך עיקר הקבוצה היה לקדם אסתטיקה מודרנית, שדגלה בחשיפות מדויקות של צורות טבע וחפצים.

רקע

סוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 היו תקופה של אי שקט חברתי וכלכלי בארצות הברית. ארצות הברית סבלה מהשפל הגדול, ואנשים ביקשו מעט הפוגה מתלאות היום-יום. 
אמריקה המערבית נתפסה כבסיס שממנו תבוא ההתאוששות הכלכלית, בעיקר בזכות סכר הובר שסיפק עבודות רבות לציבור. הציבור חיפש תמונות וחדשות מהמערב, שנתפס כאי של תקווה בתקופה קשה ועגומה. הקהל נמשך יותר ויותר אל תמונות של צלמים כמו אנסל אדמס, אשר תמונותיו המפורטות מאד היו עדות מצולמת להשראה ולגאולה.
במקביל, החלו פועלים מכל רחבי ארצות הברית להתאחד ולדרוש תנאי עבודה ושכר טובים יותר. הייתה תנועה גדלה והולכת בקרב הפועלים העניים שקראה להתאגד למען הסולידריות וכוח המיקוח, וצלמים רבים השתתפו במאבקים אלו. 
זמן קצר לפני שקבוצת F/64 הוקמה, אדוארד וסטון הלך לפגישה במועדון ג'ון ריד על שם העיתונאי הקומוניסט ג'ון ריד, שהוקם על מנת לתמוך באמנים וסופרים מרקסיסטים. הנסיבות לא רק גרמו לקבוצה של בעלי דעות דומות להתאחד סביב אינטרס משותף, אלא גם היוו בסיס לדרכה של הקבוצה ולמה שבחרה להתמקד בו.
קבוצת F/64 הייתה מעבר לקבוצה של אמנים: הם תיארו את עצמם כשותפים בקרב כנגד "זרם הפיקטוריאליזם המעיק", וקראו בכוונה להצהרת הכוונות שלהם "מניפסט", עם כל המשמעויות הפוליטיות שרומז שם זה.
בזמן שכל השינוי החברתי הזה התרחש, צלמים נאבקו להגדיר מחדש איך אמור להראות המדיום שלהם ומה הוא אמור לייצג. עד שנות ה-20, אסתטיקת הצילום הסטנדרטית הייתה האסתטיקה של זרם הפיקטוריאליזם, שהיה מונהג על ידי צלמים כמו אלפרד סטיגליץ. לקראת סוף שנות ה-20 חל שינוי קטן, שבא בעקבות צלמים כמו פול סטרנד ואימוג'ן קנינגהם, אבל עד סוף העשור היה ברור שאין יורש לפיקטוריאליזם כסטנדרט ויזואלי משותף. צלמים כמו וסטון היו עייפים מנקודת המבט הישנה, והיו להוטים לקדם את חזונם החדש.

שם ומטרות

ישנם חילוקי דעות כיצד נבחר שם הקבוצה. ואן דייק סיפר כי השם הראשון שהציע היה "US 256", שהיה שם מקצועי למושג שקשור בצמצם אשר בעדשה. לדברי ואן דייק, חשב אדמס כי שם זה יהיה מבלבל לציבור, ואדמס הציע את "F/64", מספר שייצג מפתח צמצם שהיה פופולרי באותה עת.
בראיון ב-1975 טען הולדר כי הוא וואן דייק הם שהציעו את השם F/64. כך או כך, שם זה נהיה שמה המפורסם של הקבוצה.
המונח F/64 מתייחס לצמצם הסגור במצלמת פורמט גדול, שמאפשר עומק שדה מקסימלי, וחדות מרבית בכל חלקי התמונה. צמצם סגור כל כך מאלץ פעמים רבות לבצע חשיפה ארוכה, ולכן יש חשיבות גדולה יחסית גם לעצמים אשר נעים באיטיות רבה. עם זאת באור הבהיר שבקליפורניה היה זה לרוב גורם חשוב פחות, לעומת גודלן של המצלמות, שהפך את השימוש בהן למסורבל לעומת השימוש במצלמות הקטנות יחסית בהן צילמו באותה עת רוב הצלמים. דבר זה התאים מאד לאידיאל של הצילום הישיר בו הקבוצה דגלה, בתגובה לתנועת פיקטוריאליזם, שעדיין נכחה באותה עת בקליפורניה (למרות שבניו יורק כבר מזמן גוועה).
בעולם הצילום העכשווי מוסכם לציין את שם הקבוצה עם קו נטוי, כפי שמצוין מספר הצמצם על העדשה, אבל בזמן שהקבוצה הייתה פעילה הם השתמשו בנקודה ("F.64").

היסטוריה

אחרי התערוכה הראשונה של הקבוצה בשנת 1932, מרישומים עולה כי חלק מהצלמים בקבוצה ולעיתים הקבוצה כולה הציגה תערוכות גם בלוס אנג'לס, סיאטל, פורטלנד וקליפורניה. אין פרטים מדויקים של איזה תמונות הוצגו בתערוכה.
בשנת 1934 האפקט של השפל הגדול הורגש גם ברחבי קליפורניה, ולחברי הקבוצה היו שיחות קשות על הנחות היסוד שלהם לגבי אמנות בזמנים של תקופה כלכלית קשה.
האפקט של השפל, ביחד עם עזיבה של כמה חברים מהקבוצה בסן פרנסיסקו (וסטון שעזב לסנטה ברברה כדי להיות עם בנו וואן דייק שעזב לניו יורק) הוביל לפירוק הקבוצה עד 1935. רבים מחבריה המשיכו בקריירת הצילום שלהם ונהיו חלק חשוב מהצילום במאה ה-20.
אוסף הצילומים הגדול ביותר של הקבוצה מרוכז במוזיאון סן פרנסיסקו לאומנות מודרנית.