google/wiki40b huggingface dataset:
יחזקאל חרלף

יחזקאל אליהו חרלף (או חרל"פ; 30 באוגוסט 1897 - 6 במרץ 1949) היה פעיל ציבור.

ביוגרפיה

יחזקאל חרלף נולד בבקלרובה (Bakałarzewo), פלך סובאלק (Powiat suwalski) האימפריה הרוסית (פולין), לאביו יעקב, היה מצאצאי הגר"א מוילנה, ואמו פייגה חנה בלאוס הייתה מצאצאי ר' ישראל מסלנט, מייסד שיטת המוסר בליטא. אביו יעקב, שהיה רב העדה האשכנזית בטביליסי, נמלט מבקלרובה לטביליסי והתיישב שם. יחזקאל חרלף למד בישיבות סובאלק, סלונים, נובהרדוק ולידא. לאחר מכן למד בבית ספר למסחר בטביליסי והיה מורה בגימנסיה עברית בטיפליס.
את פעילותו הציבורית החל עוד בהיותו בגאורגיה. היה ראש הסתדרות צעירי ציון בקווקז שמרכזה היה בטביליסי. בדו"ח שמסר חרלף למערכת "הפועל הצעיר" (ט"ו 4 עצ' 12-13) הוא כתב כי לאחר הפרוד בצעירי ציון הודיע סניפי צעירי ציון בגאורגיה לחרקוב שהם רואים את עצמם חלק מצעירי ציון ולא ישמעו למרכז החרקובי. עובדה שהייתה לה משמעות חשובה לאור מקומה המיוחד של התנועה הציונית בגאורגיה בשנים 1919-1921 כחוליה המקשרת היחידה בין התנועה הציונית באירופה לבין רוסיה. חרלף היה גם חבר הוועד הציוני ליהודי גאורגיה, חבר הנהלת הוועד הלאומי ליהודי טיפליס, ציר לוועידה הציונית הכל-רוסית ולוועידת צעירי ציון בפטרוגראד 1917.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל. עם עלייתו עבד כפועל בחקלאות ובבניין. בשנת 1923 התיישב בחיפה ועסק בראיית חשבון ופעילות ציבורית. בשנת 1925 נשא לאישה את דבורה בת ברוך רובינשטיין (1901-1991), ממשפחה ציונית ידועה - פינסק וקיוב. הוא היה פעיל בחיי ציבור הפועלים בארץ כראש קבוצת קווקז-טורקסטן, ציר לוועידות הפועל הצעיר וחבר מועצתה, בא כח המרכז החקלאי במגדיאל והסביבה, ציר לוועידות השנייה והשלישית של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל וחבר מועצתה וממייסדי קואופרטיב התחבורה "חבר" (בפברואר 1934) בחיפה ומנהלו.
חרלף היה חבר הוועד הפועל והמזכירות של מועצת פועלי חיפה, רואה חשבון וחבר הנהלת ועד קריית חיים בשנותיה הראשונים. כחבר הנהלת קריית חיים תמך חרלף בקבוצה שהתנגדה לאנטי-דתיים בפרשת סתימת הדלתות. המחלוקת, שהחלה ב-1932, התגלעה בעניין התנגדות להקמת בית כנסת ביישוב. במחלקות היו מעורבים גם רבה הראשי של חיפה, הרב מרכוס, ראשי הוועד הלאומי, הרבנים זאב גולד ומאיר ברלין וברל כצנלסון. בשיאה של הפרשה, בראש השנה ה'תרצ"ה, סתמו חברי הקבוצה האנטי-דתית את דלתות בית העם כדי למנוע את כניסת המתפללים, וזאת למרות שהצעת חרלף להיענות לבקשה זכתה ברוב גדול במועצת העיר, קודם לכן. התערבותו של חרלף יחד עם אריה אפרת, שהיו חברי ההנהלה, הביאה לפשרה כאשר הדתיים שוכנעו להקים את בית הכנסת ברחוב הראשונים (במקום רחוב הגדוד העברי שהיה רחוב ראשי). סגן המזכיר הראשי של קהילת חיפה. חבר הוועד הפועל של המוסד ללשון ולתרבות.
במלחמת העצמאות התמנה למזכיר ועדת המצב, שדאגה לפליטים יהודים. היה פעיל בתנועת הפועל הצעיר ובהמשך במפא"י ושימש מזכיר מועצת פועלי חדרה. ניהל את לשכת הגיוס של חיפה בזמן מלחמת העולם השנייה. נחטף ונפצע בידי חברי אצ"ל (1944) כתגובה על פעולת ההגנה נגד משתמטים. במשך שנים רבות היה פעיל בבית משפט השלום העברי ועד פירוקו של מוסד זה שימש סגן יושב ראש מחוז חיפה.
רחוב יחזקאל (חרל"פ) שבשכונת רמות רמז בחיפה נקרא על שמו. פרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר" וב"דבר". 
היה אביהם של עמירם חרלף ואראלה.
RC4

צופן RC4 הוא צופן זרם א-סינכרוני המיועד לתוכנה, פשוט ביותר וקל ליישום והטמעה בחומרה ובתוכנה. עקב פשטותו הרבה היה בעבר בשימוש נרחב בפרוטוקולי אבטחה רבים כגון SSL לאבטחת תעבורת הרשת וכן WEP. אולם עקב חולשות שהתגלו בו הוא אינו בטוח ואינו מומלץ לשימוש קריפטוגרפי כיום, אף על פי שעדיין נתמך בכמה פרוטוקולי אבטחה עקב תאימות לאחור.
RC4 פותח על ידי רונלד ריבסט ב-1987 במעבדות RSA. שמו נגזר מראשי התיבות Rivest Cipher 4, אולם לעיתים מפרשים RC כ-Ron's code (הקוד של רון). פיתוחים נוספים שלו הם RC5 וכן RC6 שנימנה בין המועמדים המובלים לתקן ההצפנה החדש שבו זכה AES. עד 1994 נשמר צופן RC4 כסוד מסחרי עד שפורסם ברבים, תחילה באופן אנונימי בקבוצות דיון קריפטוגרפיות ומשם עשה דרכו לרשת האינטרנט. ריבסט לא רשם כל פטנט על הצופן שלו, השם RC4 הוא סימן מסחרי ומוגן בזכויות יוצרים, אולם באופן לא רשמי השימוש בצופן מותר, אם כי לא תחת שמו המקורי. היות שמעבדות RSA מעולם לא פרסמו את פרטי האלגוריתם באופן רשמי, יש המכנים אותו ARCFOUR שפירושו "כביכול RC4".

יישומים

צופן RC4 אידיאלי ליישום בתוכנה, במיוחד לאור העובדה שהצופן מטפל במידע בבתים ולא סיביות. הזיכרון הנדרש לצופן הזה נמוך ביותר (רק 256 בתים). ופעולת מודולו 256 אפשר לבצע באמצעות אופרטור בינארי AND ולהימנע מחילוק (פעולה בזבזנית יותר) ובמיוחד שבפלטפורמות רבות התקן הוא שפעולת חיבור או כפל בבתים מניבה תוצאה בגבולות בית אחד כאשר התוצאה למעשה נחתכת. כלומר כיוון שהמהדר מבצע מודולו באופן עקיף, אפשר פשוט לבצע פעולות כפל וחיבור רגיל ולהתעלם לחלוטין מהמודולו.

ביטחון

לצופן RC4 חסרונות ידועים רבים. זרם המפתח המיוצר באמצעות המחולל הפנימי של האלגוריתם סובל מהטיה קלה ועל כן אינו אקראי לגמרי. ישנה התקפה המנצלת עובדה זו כדי לפצח את הצופן. לכן רצוי לדלג לפחות על 512 הבתים הראשונים שנוצרו על ידי המחולל.
כדי למנוע התקפת גלוי-ידוע (chosen plaintext attack), צפנים מודרניים מצרפים וקטור אתחול לצד המפתח כדי להבטיח שהצפנה חוזרת של טקסט קריא זהה, תניב טקסט מוצפן שונה. RC4 אינו מיישם טכניקה זו על כן הזרם המוצפן חלש. כלומר בהינתן טקסט קריא זהה הפלט יהיה תמיד זהה (אם משתמשים באותו מפתח). עובדה זו מהווה נקודת תורפה שניתן לנצלה כדי לתקוף את הצופן. שרשור מספר אקראי למפתח הסודי כפי שנעשה בפרוטוקול WEP בעבר, אינו בטוח ואף הוביל להתקפה מוצלחת. דרך טובה יותר היא למזג את המפתח עם ערך אקראי באמצעות פונקציית גיבוב עם מפתח.
להלן תקציר החולשות והפגמים שהתגלו במרוצת השנים מאז פרסומו של RC4 ב-1994.
נתי לוי וחברים שרים לרבנו

נתי לוי וחברים שרים לרבנו הוא אלבומו ה-12 של הזמר נתי לוי אשר יצא לאור בשנת 2008.
אלבום זה הוא אלבום מיוחד ומכיל שירים על רבי נחמן מברסלב וקברו באומן. האלבום הכיל 10 שירים, בהם שר לוי 3 שירים ושאר השירים בוצעו על ידי זמרים כמו: גד אלבז, מידד טסה, אמיר אליהו, אבי בן ישראל ואיציק קלה.
אוסקר ונדט

קריירת מועדונים

ונדט הצטרף לגטבורג השוודית בשנת 2003, שם שיחק בהצלחה רבה בעמדת המגן השמאלי, וערך 36 הופעות ליגה. בפגרת החורף של עונת 2005/06 נמכר לפ.צ. קופנהגן הדנית תמורת שישה מיליון כתר דני. בשנתיים הראשונות של ונדט בקופנהגן הוא נלחם על מקומו בהרכב ופתח במשחקים רבים על הספסל, כאשר הוא מהווה גיבוי לנורווגי אנדרה ברגדולמו ולאחר מכן לדני ניקלאס ינסן. עם זאת, בעונה הראשונה שלו במועדון, 2006/07, היה ונדט שותף לזכייה של הקבוצה באליפות, והצטיין במשחק ליגת האלופות בו ניצחה קופנהגן 3-1 את סלטיק, כאשר שיחק במקומו של ברגדולמו הפצוע. לאחר משחק זה, נבחר ונדט לנבחרת המחזור של ליגת האלופות מטעם יורוספורט. בעונת 2008/09 זכה ונדט עם קופנהגן בדאבל, כאשר בעונה זו הופך לשחקן הרכב קבוע. בשתי העונות הבאות זכה ונדט עם קופנהגן בשתי אליפויות נוספות. בקיץ 2011, לאחר שזכה בארבע אליפויות עם קופנהגן וצבר במדיה 138 הופעות ליגה, עזב ונדט את המועדון וחתם בבורוסיה מנשנגלאדבך בהעברה חופשית.
בעונתו הראשונה בבורוסיה מנשנגלאדבך, 2011/12, ונדט ערך 14 הופעות ליגה בלבד, וקבוצתו סיימה את העונה במקום הרביעי בבונדסליגה. גם בשתי העונות הבאות, ונדט פתח בעיקר על הספסל, ונחשב לשחקן רוטציה. הפריצה הגדולה של ונדט בקבוצה הייתה בעונת 2014/15, אז ערך 26 הופעות ליגה ו-38 הופעות בסך הכל בכל המפעלים. ונדט היה בעונה זו חלק מההגנה השנייה בטיבה בליגה, שסיימה במקום השלישי לאחר שספגה 26 שערים בלבד, בצוותא עם טוני יאנטשקה, אלברו דומינגס, פביאן ג'ונסון ויוליאן קורב. בעונת 2015/16 קורב ביסס את מעמדו בקבוצה, וערך 30 הופעות ליגה, וגלדבאך אמנם סיימה במקום הרביעי, אך כמעט והכפילה את כמות הספיגות לחמישים. ונדט היה שותף גם לקמפיין של בורוסיה מנשנגלאדבך בליגת האלופות בעונה זו, בו סיימה הקבוצה את שלב הבתים במקום האחרון, והודחה מאירופה.

קריירה בינלאומית

ונדט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה, וערך את הופעת הבכורה בנבחרת שוודיה הבוגרת בתיקו 0-0 מול נבחרת אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ונדט ושוודיה לא העפילו למונדיאל 2010 עצמו, וגם לא למונדיאל 2014. ונדט המשיך לערוך הופעות בנבחרת שוודיה בהמשך, אך לא נכלל בסגלים ליורו 2012 ויורו 2016, אליהם העפילה שוודיה.
לייטון ביינס

קריירה

ביינס החל את הקריירה בתור קשר שמאלי במחלקת הנוער של ליברפול. הוא אפילו ייצג את המועדון הליברפולי במספר מסגרות, אך החליט בגיל צעיר לעזוב את הקבוצה. לאחר התעניינות מצד וולברהמפטון וונדררס הוא החליט דווקא להצטרף למערך הנוער של וויגאן אתלטיק.
ביינס ערך את הופעת הבכורה שלו עבור וויגאן בשנת 2002, והיה חבר בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הפוטבול ליג השנייה בעונת 2002-2003. בעונה שלאחר מכן, העפיל יחד עם וויגאן לליגת הפוטבול ליג. הוא היה שחקן הרכב קבוע בעונת 2004-2005, עונה שבסיומה וויגאן העפילה לפרמייר ליג, העפלת ליגה שלישית ברציפות שלו וקבוצתו. באותה העונה, ביינס כבש את שערו הראשון עבור המועדון, בבעיטה מטווח רחוק מול איפסוויץ' טאון. בפברואר 2005, ביינס חתם על הארכת חוזהו בוויגאן, על אף התעניינות של מועדוני פרמייר ליג שונים, לרבות מנצ'סטר יונייטד, ארסנל ואברטון, והאריך את חוזהו שנית לאחר עונת בכורה מרשימה שלו בפרמייר ליג. כאשר שיחק עבור וויגאן, ביינס פתח במשחק גמר גביע הליגה האנגלית בשנת 2006, בו הפסידה קבוצתו למנצ'סטר יונייטד.
ביולי 2007, ביינס דחה הצעת מעבר לסנדרלנד, שהציעה תמורת שירותו 6 מיליון פאונד, הצעה שוויגאן הסכימה לה. בחודש שלאחר מכן, חתם לייטון בשורות אברטון, תמורת סכום דומה. בעונתו הראשונה באברטון, לא היה שחקן סגל קבוע בקבוצתו החדשה, וסך הכל שותף ב-29 משחקים בכל המסגרות, בעקבות שהיה פצוע ויכולת טובה של שותפיו למערך ההגנתי של הקבוצה פיל ג'אגיילקה, ג'וזף יובו וג'וליאון לסקוט. בעונתו השנייה במועדון שותף בהרבה יותר משחקים. בעקבות פציעה של ג'וזף יובו, לסקוט תופקד כבלם וביינס תופקד יותר בעמדתו הטבעית כמגן שמאלי. בעונת 2008-2009, ביינס זכה במשך חודשיים רצופים בתואר "שחק החודש של המועדון". את שערו הראשון באברטון כבש ב-21 במרץ 2009, במשחק נגד פורטסמות', לאחר 57 משחקים (בכל המסגרות) ללא כיבוש. בחודש ספטמבר 2009, ביינס שימש לראשונה כקפטן אברטון, במהלך משחק במסגרת הליגה האירופית נגד המועדון היווני אא"ק אתונה. בעונת 2010-2011, ביינס שותף לאורך כל דקותיה של אברטון בפרמייר ליג לכל אורך העונה, וכבש שבעה שערים בכל המסגרות. בזכות תרומתו המשמעותית למועדון, הוא זכה בתוארי "שחקן העונה", "שחקן העונה מטעם השחקנים" ו"השער יפה של העונה" עבור אברטון.

נבחרת אנגליה

לאחר שווין ברידג' פרש מכדורגל בינלאומי, ביינס זומן לסגל הנבחרת האנגלית לראשונה במרץ 2009. הוא ערך את הופעת הבכורה המלאה שלו ב-3 במרץ 2010, במשחק באצטדיון וומבלי נגד נבחרת מצרים, כאשר שיחק את מלוא 90 הדקות בניצחון 3-1. הוא זומן לסגל הראשוני של 30 השחקנים של הנבחרת האנגלית לקראת טורניר הגמר של מונדיאל 2010 בדרום אפריקה, אבל לא נכלל בסגל הסופי שכלל רק 23 שחקנים. המשחק התחרותי הראשון של ביינס במדים הלאומיים של אנגליה, היה ב-4 ביוני 2011, לאחר שנכנס כמחליפו של אשלי קול הפצוע, במשחק המוקדמות ליורו 2012 נגד שווייץ.
ביינס זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014 בברזיל.
הסנאט הצרפתי

מבנה

הסנאט הוא הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי. על פי סעיף 24 של חוקת צרפת, הסנאט נבחר בבחירות עקיפות כדי להבטיח ייצוג בפרלמנט המקומי של קהילות ורשויות מקומיות בצרפת.
בהרכב הנוכחי של הסנאט ישנם 348 סנאטורים. הסנאטורים נבחרים ל-6 שנים ברמת מחוז (שטחה של צרפת מחולק ל-95 מחוזות). מועצת הבחירות מורכבת מסגנים מקומיים, חברי המחוזות, נציגי מועצות מקומיות, חברי האספה הלאומית ועוד.
יו"ר הסנאט נבחר מבין חבריו לתקופת כהונה בת שלוש שנים. הוא אחראי על מינוי שלושת חברי המועצה החוקתית של צרפת, ויש לו זכות לערער בפני המועצה החוקתית ובהיעדר הנשיא בתפקידו, הוא ממלא מקום הנשיא (כפי שאירע בשנת 1969, לאחר התפטרותו של שארל דה גול וב-1974 לאחר מותו של ז'ורז' פומפידו). על פי החוקה, נשיא הסנאט הוא האדם השני בחשיבותו במדינה.
כיום, בסנאט יש את הוועדות הבאות: ועדת התרבות, ועדת הכלכלה, ועדת החוץ, ועדת הביטחון והכוחות המזוינים, ועדת הרווחה, ועדת כספים, ועדת בקרה ותקציב. בנוסף, החוקה מספקת, במידת הצורך, יכולת ליצור על ידי הממשלה או הסנאט, ועדות מיוחדות לסקירת חוקים בנושאים ספציפיים.
בסנאט ישנן מספר סיעות, כאשר כל סיעה מחויבת לכלול לפחות 15 סנאטורים. הפלגים הפוליטיים העיקריים של הסנאט הם: האיחוד למען תנועה עממית המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הסיעה הקומוניסטית, התנועה הרפובליקנית והתנועה האזרחית, סיעת  "איחוד המרכז", סיעת "הדמוקרטים הסוציאליים של האיחוד האירופי" ועוד. 

מאז הקמת הרפובליקה החמישית, הסנאט היה ברובו שמרני. בספטמבר 2011, לראשונה בתולדות הרפובליקה החמישית זכתה המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במירב המושבים בסנאט. ב-1 בנובמבר אותה שנה נבחר ז'אן פייר בל ליו"ר הסנאט והיה לסוציאליסט הראשון שמנהיג את הסנאט מאז הקמת הרפובליקה החמישית.
בלה שכטר-גוטסמן

ביוגרפיה

שכטר-גוטסמן נולדה בווינה למשפחה דוברת יידיש ממזרח אירופה. משפחתה עברה לצ'רנוביץ, שהייתה אז ברומניה, כששכטר-גוטסמן הייתה ילדה צעירה. היא גדלה בסביבה רב-לשונית שכללה יידיש, גרמנית, רומנית ואוקראינית ולמדה גם צרפתית ולטינית בבית הספר. בני משפחתה אהבו לשיר ואמה ליפְשֶה שכטר הייתה ידועה ברפרטואר העממי הרחב שלה. שכטר-גוטסמן נשלחה לווינה לשיעורי אמנות אך נאלצה לחזור לצ'רנוביץ כאשר הגרמנים פלשו לאוסטריה באנשלוס ב-1938. ב-1941 היא התחתנה עם רופא בשם יונאס (יונה) גוטסמן והם עברו יחד את המלחמה בגטו צ'רנוביץ. אתם היו גם אמה וכמה בני משפחה אחרים.
אחרי המלחמה חייתה שכטר-גוטסמן כמה שנים בווינה שם היה לבעלה תפקיד ניהולי (Chefarzt – רופא ראשי) במחנות העקורים בסביבה.
בתם טויבה נולדה שם ב-1950. המשפחה עברה לניו יורק ב-1951 כאשר למשפחת גוטסמן היו עוד שני ילדים: חיים ואיציק. בניו יורק היו בני המשפחה חלק מקהילת יידיש ניסיונית בברונקס שהתרכזה סביב ביינברידג' אווניו. חצי תריסר משפחות דוברות יידיש קנו בתים סמוכים והפיחו חיים חדשים בבית הספר שלום עליכם שהתנהל ביידיש. שכטר-גוטסמן הפכה לחברה חשובה בקהילה זו. היא כתבה חומרי לימוד, מחזות ושירים לבית הספר. כמו כן ערכה את כתב העת לילדים קינדער-זשורנאל וכתב עת בו כתבו ילדים בשם ענגע בענגע.
ספר השירה הראשון של שכטר-גוטסמן מיר פֿֿאָרן (אנחנו נוסעים) הופיע ב-1963. מאז הופיעו ספריה, שמונה במספר, בקביעות. הם כוללים שירה למבוגרים, ספרים לילדים וספרי פזמונים. היא הקליטה שלושה תקליטורים משיריה והקלטה אחת של שירי עם. יצירתה אינה סובבת סביב נושא אחד כי אם משתרעת מנושאים מזרח אירופאים לניו יורק בת זמננו ומשירי ילדים עליזים להרהורים עגומים כמו די באלאדע פֿונעם עלפֿטן סעפטעמבער (הבלדה על האחד עשר בספטמבר. יצירתה הידועה ביותר היא הארבסטליד (שיר סתיו). את שיריה של שכטר-גוטסמן ביצעו תיאודור ביקל, אדריאן קופר, תרזה טובה, לורין סקלמברג ואחרים.
שכטר-גוטסמן ממשיכה לשמש מקור גם לחוקרים של שירי עם ביידיש וגם לחוקרי מוזיקה אמנותית. ב-2007 פורסם סרטו של יהושע ולצקי (Beyle Schaechter-Gottesman: Song of Autumn"), כחלק מהסדרה עולמות בתוך עולם: שיחות עם כותבי יידיש.

פרסים

ב-1998 הוכנסה שכטר-גוטסמן להיכל התהילה בסיטי לור בניו יורק וב-2005 היא קיבלה את פרס National Endowment for the Arts Heritage Fellowship – אחד מהכיבודים הגבוהים ביותר הניתנים על ידי ממשלת ארצות הברית. היא הייתה משוררת היידיש הראשונה והאישיות הראשונה שעוסקת במוזיקה שקיבלה פרס זה.

משפחה

כל בני משפחת שכטר-גוטסמן פעילים בשדה תרבות היידיש. אמה ליפשה שכטר-וידמן כתבה ספר זיכרונות: דורכגעלעבט א וועלט, 1973 ושימשה כאינפורמנטית לחוקרי שירי עם. אחיה מרדכי שכטר היה אחד מגדולי הבלשנים של יידיש. בנה איציק גוטסמן הוא עורכו של פארווערטס וצוקונפט וכן הוא חוקר פולקלור יידיש. אחייניתה גיטל שכטר-ווישוואנאט היא גם משוררת ביידיש. אחיינה בנימין שכטר הוא מלחין ומנהל מוזיקלי ביידיש ואנגלית. אחייניתה רחל שכטר היא עיתונאית בפארווערטס.
ג'קאס מציגים: חרא סבא

עלילה

הסרט מבוסס על פינה קבועה בסרטי ג'קאס שנקראת באותו השם, המספרת על אדם מבוגר ונכדו שמדברים בגסויות ומותחים אנשים בסגנון סרטיו של סשה ברון כהן "בוראט" ו"ברונו".
בתחילת הסרט, ארווינג זיסמן (ג'וני נוקסוויל) מגלה במפתיע שאשתו נפטרה, והוא מחליט מאותו הרגע לא להפסיק לקיים יחסי מין עם נשים עד מותו. במהלך ההלוויה, בתו של זיסמן נכנסת ואומרת לו שהיא נכנסת לכלא עקב פרשיית סמים, והיא צריכה שהוא יסיע את בנה (ג'קסון ניקול) לבעלה לשעבר. במהלך הסרט, ארווינג זיסמן ונכדו יוצאים למסע לאורך רחבי הארץ, תוך ביצוע מעשים גסים ומצחיקים המצטלמים במצלמה נסתרת.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות מעורבות. באתר rotten tomatoes, הסרט קיבל ציון של 60%. חלק מהמבקרים הציגו את הסרט כחכם, מצחיק, ומשוחק היטב אך חלק גדול מהמבקרים כתבו שהסרט מאוד וולגרי ומי שלא חובב את סרטי ג'קאס לא יהנה בסרט זה. רוב הביקורות שיבחו את משחקו של ג'וני נוקסוויל.
הסרט התקבל עם הכנסות מפתיעות לטובה והיה אחד הסרטים הכי נצפים של אותה שנה בבתי הקולנוע של שנת 2013 והכנסותיו עומדות על 151,831,537 $ בקופות (נכון ליולי 2014). הסרט היה מועמד לפרס אוסקר באותה השנה על קטגוריית האיפור הטוב ביותר.

סרט המשך

ביוני 2014 יצא לאקרנים סרט המשך "ג'קאס מציגים חרא סבא.5" עם 40 דקות של תוספות (בדומה לסרטי ג'קאס).
דרושפאקה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-4 ביוני 1951, וזכתה בשתי אליפויות ליגת העל הטורקית בעונות 1960/1961 ו-1961/1962. במשך 30 השנים הרבות התנדנדה דרושפאקה בין שתי הליגות הבכירות בטורקיה, והחל משנת 1993 הפכה לקבוצה קבועה בליגת העל. בעונת 2009/2010 רשמה מאזן שלילי עם 6 ניצחונות לעומת 24 הפסדים, סיימה במקום האחרון בליגת העל והודחה לליגת המשנה.
בשנת 2013 הקונצרן הטורקי "דוגוס" החל לתת חסות מסחרית לקבוצה, מה שהעשיר את כיסה והפך אותה לאחת הקבוצות האמידות בטורקיה. בעונת 2013/2014 זכתה דרושפאקה באליפות ליגת המשנה הטורקית והיא חזרה להשתתף בליגת העל. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, אחרי פנרבחצ'ה ואנאדולו אפס, אך הפסידה לטרבזונספור בשלב רבע הגמר.
בעונת 2015/2016 זכתה דרושפאקה בכרטיס חופשי להשתתפות ביורוליג, וסיימה את העונה בשלב ה-"Top-16" מבלי להעפיל לרבע הגמר. בליגה הטורקית הפסידה הקבוצה לאנאדולו אפס בסדרת חצי הגמר, ולפנרבחצ'ה במשחק גמר הגביע. לקראת עונת 2016/2017 מונה דייוויד בלאט למאמן הקבוצה. בעונת 2017/2018 זכתה בגביע היורוקאפ, לאחר שגברה על לוקומוטיב קובאן בצמד משחקי הגמר.
בקיץ 2018 עזב בלאט את הקבוצה, והוחלף על ידי המאמן סלצ'וק ארנאק. את עונת 2018/2019 סיימה במקום ה-16 והאחרון ביורוליג, ובמקום העשירי בליגה הטורקית.

אולם ביתי

דרושפאקה מארחת את משחקיה בליגה הטורקית באולם דרושפאקה אייהן שאהנק, המכיל 3,500 מקומות ישיבה. משחקיה ביורוליג מתקיימים בפולקסווגן ארנה איסטנבול, בו 5,240 מקומות ישיבה, מתוכם 240 בתאי צפייה אישיים.
בקר (סימן היתק)

במוזיקה בֶקָר (או סַלְקָה) הוא סימן היתק המורה על ניגון התו בצורתו הטבעית (מבטל סימני היתק שקדמו לו). בקר מסומן ב  משמאל לתו.
הבקר מהווה ברירת המחדל: כאשר לא רשום אף סימן היתק אחר, מנוגן הצליל בצורתו הטבעית.
המלה "בקר" מקורה בצרפתית: beccare.

אצולה

הסימן בקר הופיע בסמל האצולה של המלחין הרנסאנסי אורלנדו די לאסו.
בית הנבחרים של יפן

הבדלים בין הבין העליון לבית התחתון

בית הנבחרים מחזיק במספר סמכויות שאינן ניתנות לבית היועצים. אם עבר חוק בבית התחתון והבית העליון הטיל עליו וטו, יכול בית הנבחרים לעקוף את הווטו אם קיים רוב מיוחס של שני שלישים מחברי הבית לכך. בנוסף, במקרים של אשרור אמנות, העברת תקציב המדינה ובחירת ראש הממשלה יכול בית היועצים רק לעכב את ההחלטה, אך לא להטיל עליה וטו. כתוצאה מכך מחזיק בית הנבחרים בכוח פוליטי רב יותר.
חברי בית הנבחרים מכהנים בתפקידם ארבע שנים לכל היותר, בעוד חברי בית היועצים נבחרים לתקופה של שש שנים. ראש הממשלה רשאי לפזר את בית הנבחרים, אשר מתפזר גם בעת אישור הצבעת אי אמון, אך את בית היועצים לא ניתן לפזר, ולפיכך נחשב הבית התחתון קרוב יותר לדעת הציבור.
המונח "בית תחתון" הוא מורשתה של חוקת מייג'י מ-1889, אז שימש בית האצילים בתור הבית העליון האריסטוקרטי, בדומה לבית הלורדים שבבריטניה. לפיכך, הבית הקרוב יותר לציבור הרחב נקרא הבית התחתון.
SFX

SFX הייתה תוכנת OpenURL הראשונה שניתבה קישורים או שרת קישורים. היא המשיכה להיות מנתבת הקישורים OpenURL הנפוצה ביותר והשתמשו בה ביותר מ-2,400 ספריות.
הספרנים הרברט ון דה סומפל (Herbert van de Sompel),  פטריק הוכשטנבאך (Patrick Hochstenbach) ועמיתיהם באוניברסיטת גנט בבלגיה פיתחו את מערכת OpenURL מ-1998 עד 2000. באותו זמן הם קראו בשם אפקטים מיוחדים (SFX). כחלק מפיתוח OpenURL הם יישמו את תוכנת שרת ניתוב הקישורים שנקראה שרת SFX. בתחילת 2000 רכשה קבוצת אקס ליבריס את תוכנת שרת SFX מאוניברסיטת גנט. אקס ליבריס תכננה מחדש את התוכנה ושיווקה אותה לספריות כמרכיב עצמאי של מערכת OpenURL.
אקס ליבריס ממשיכה לפתח את התוכנה ומוסיפה הרחבות שהומלצו על ידי הלקוחות שלה. SFX היא שרת ניתוב הקישורים OpenURL הידועה ביותר בספריות ובקהילת המו"לים האקדמאיים. לעיתים משתמשים בשם המוצר כשם גנרי לשרתי OpenURL.
שבירת הכלים

שבירת הכלים הוא מושג יסודי בקבלה, מעשה בריאת העולמות וכלל סידורם מעליון לתחתון לפי דרגות התכונות האלוהיות המכונות ספירות, תוך הפיכת עולם האצילות שבו אירע לדרגה העליונה בארבעת עולמות היסוד הרוחניים, וכן כיסוד הנדרש והמחויב להשתלשלות בריאת העולם הגשמי. המושג הופיע לראשונה אצל האר"י.
בעולם האצילות הנקרא נקודים (לפי הסדר: עקודים נקודים ברודים) שרה יסוד הספירות בתוהו באור אין סוף, בסתירה קיומית שבה כל ספירה היא אור נפרד הפורץ וממלא את הכל תוך שאינו מאפשר מקום לאורות הספירות האחרות, ותוך ניתוץ הכלים האמורים להכילם שהם בבחינת האור האינסופי כאחד. השבירה בעולם התוהו מתייחסת לפיזור ונפילת אור האלוהות האינסופי לרסיסים, 288 ניצוצות הקדושה - "רפ"ח ניצוצות דקדושה" כנהפך כעת לנקודות אור שבצד נקודות קיום שעל כן אינן אור העוטפות את הניצוצות וקרויות קליפות. הקבלה מתייחסת לקליפה כצד האחר המייצג "טומאה" לעומת "טוהר" האור, אך גם כזו ששומרת עליו וכך מגינה על הקדושה. שבירה זו מאפשרת בעולם האצילות חלל בבחינת אור שכעת נהיה "עילוי" מתוך האינסוף המאציל מדרגות אור "מטה" אל העולמות הנובעים על אורות ספירותיהם לתחומי שאר שלושת עולמות היסוד - הבריאה, היצירה, העשיה, עד הגשמת עולמו התחתון של עולם העשיה המתבטא בעולם הזה-הגשמי, שהוא עירוב של הקליפות ושל 288 ניצוצות הקדושה.
לכך מתקשר בקבלה גם המושג תורת הצמצום, גילום דין מלכות האלוהות בחקיקת נקודת חלל בבחינת "פינוי" אור האלוהות האינסופי שמילא את כל המציאות, לאפשור בריאת העולמות בתוך חלל זה ומתוך האצלת אור האינסוף שנסתלק ממנו אך מקיף אותו.
ראג'ה אמארי

תחילת דרכה

ילידת תוניס, אמארי החלה את הכשרתה במחול בקונסרבטוריון דה תוניס, שם זכתה בפרס הראשון בריקוד בשנת 1992. לאחר מכן היא למדה איטלקית ב- Società Dante D'Alighieri בתוניס ולאחר מכן למדה ספרות צרפתית באוניברסיטת תוניס. במשך שנתיים היא כתבה עבור כתב העת Cinécrits, מגזין קולנוע של האגודה הקולנועית של תוניסיה. ב-1995, אמארי נרשמה למכון לקולנוע FEMIS ‏(L'Institut de Formation et d'Enseignement pour les Metiers de l'Image et du Son) בפריז שם למדה תסריטאות. לאחר שסיימה ב-1998, היא החלה לעבוד על תיק העבודות שלה. סרטה Satin Rouge נבחר לברלינאלה ב-2002. הסרט שלה Les secrets היה בחירה רשמית ונציה, פסטיבל הסרטים הבינלאומי ב-2009.

קריירה

הסגנון הקולנועי של אמארי כונה כ- "transvergent". החוקרת סטייסי ובר-פאב מסבירה שפירוש הדבר שהקולנוע של אמארי מתעלה על הלאומי, ויש לו את היכולת להתחבר עם "זהות לאומית" בהתאם להקשר ולזמניות של סרטיה. המונח גם מתייחס לקיום רעיונות רבים בהקשר יחיד, ולחיבור לנושאים חברתיים על פי ויל היגבי, הרעיון של קולנוע שהוא "transvergent", הוא קולנוע אשר "רואה את החליפין בין הגלובלי לבין המקומי לא כדבר מופשט או ב'מסגרת גלובלית' בלתי מוגדרת.... אלא שהבדלים וחוסר איזון של כוח בין ובתוך תעשיות קולנוע נוטים לעצב את הקולנוע".
אמארי מונה בין ההשפעות שלה את פרנסואה אוזון ואת ארנו דפלשין.
"תמיד רציתי לעשות סרט על ריקודי בטן. התאמנתי במשך שנים רבות כרקדנית בטן בקונסרבטוריון דה תוניס. גם גדלתי על הסרטים המוזיקליים של תור הזהב של הקולנוע המצרי של שנות ה-1940 וה-1950, אשר עדיין משודרים בטלוויזיה היום. אמא שלי ואני אהבנו את רקדנית הבטן הידועה סאמיה גמאל, ואת הזמר פריד אל-אטרש." -ראג'ה אמארי

Satin Rouge / סאטן אדום (2002)

הסרט עוקב אחר אלמנה תוניסאית, ליליה, (היאם עבאס) בזמן שהיא עושה שינוי רדיקלי בחייה, והופכת מעקרת בית לרקדנית קברט. השינוי שלה מתחיל כשהיא מתחילה לחשוד בבתה, סלמה, שהיא מנהלת מערכת יחסים סודית עם צ'וקרי, מתופף הדרבוקה בשיעורי הריקוד של סלמה. כדי לגלות יותר, ליליה מחליטה לעקוב אחרי צ'וקרי יום אחד, וכך מגיעה בעקבותיו למועדון הקברט. משם, המקום שובה אותה בקסמיו.
"בדרך כלל, בסרטים ערביים ותוניסאיים, יש אישה שנמצאת בקונפליקט עם החברה, והיא נילחמת נגד זה. אני לא רוצה את זה. זה לא היה הנושא שלי. ליליה, את הדמות בגילומה של היאם עבאס, למעשה מגלה את החופש שלה בהקשר של מה שאני מכנה צביעות חברתית. היא מעורבת בחברה שצבועה במובן שיש בה שני עולמות: העולם של הלילה והעולם של היום. מה שאתה עושה -- מה שאתה באמת עושה -- אתה לא מגלה. היא מוצאת פשרה בהבנה שכזו היא החברה. היא פשוט מתאימה את עצמה לחברה. היא עושה מה שהיא רוצה, אבל היא לא מראה את זה לעולם." -ראג'ה אמארי
עבודתה, במיוחד בסרט זה, נחשב כפותח אפיקים חדשים בייצוג של נשים תוניסאיות בקולנוע ובחברה.

Printemps Tunisien / האביב התוניסאי (2014)

בביקורת של מליסה תאקוויי ואוליבר ברטלט של Panafrican לקולנוע וטלוויזיה, פסטיבל של ואגאדוגו (FESPACO) 2015, הם סברו שסרט זה של אמארי היה הסרט היחידי שבלט בין סרטי הפסטיבל הנבחרים. הם ציינו, שלסרט היה "איכות של דרמת טלוויזיה על קבוצה של מוזיקאים צעירים והתגובות המגוונות שלהם למערבולת של האביב הערבי."

חיים אישיים

אמארי מתגוררת בפריז, צרפת.
שמירת קדשים

מקור המצווה

בתורה, כתוב:  
וַיְדַבֵּר ה' אֶל אַהֲרֹן וַאֲנִי הִנֵּה נָתַתִּי לְךָ אֶת מִשְׁמֶרֶת תְּרוּמֹתָי לְכָל קָדְשֵׁי בְנֵי יִשְׂרָאֵל לְךָ נְתַתִּים לְמָשְׁחָה וּלְבָנֶיךָ לְחָק עוֹלָם
— ספר במדבר, פרק י"ח, פסוק ח'.

חומר מצווה זו

במשניות, כתובים מספר מאמרים, חמורים במיוחד, אודות מי שאינו מקפיד על קיום מצווה זו:
רבי אלעזר המודעי אומר המחלל את הקדשים, אף על פי שיש בידו תורה ומעשים טובים אין לו חלק לעולם הבא
— פרקי אבות ג, יא
אמר רבי אלעזר המודעי המחלל את הקדשים, אף על פי שיש בידו מצוות הרבה כדאי הוא לדחותו מן העולם
— ספרי לספר במדבר טו, לה
.