google/wiki40b huggingface dataset:
ג'יימס קאגני

ראשית דרכו

קאגני נולד בעיר ניו יורק, לג'יימס קאגני האב, אירי-אמריקני שהיה בַּרְמֵן ומתאגרף חובב, ולקרולין נלסון. בתום לימודיו התיכוניים התקבל ללמוד באוניברסיטת קולומביה. שניים מאחיו פנו אף הם לתחום המשחק.

הקריירה

הוא החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון וודוויל ובברודוויי. באותה תקופה (1922) התחתן עם רקדנית בשם פרנסס ווילארד, נישואין אשר נמשכו קרוב ל-64 שנים (עד למותו של קאגני).

כשהאחים וורנר קנו את הזכויות על ההצגה "Penny Arcade", בו הופיע קאגני, הם לקחו איתם את קאגני לגרסה הקולנועית להצגה, שנקרא "חטאי החג" (1930), בו קאגני החל את הקריירה הקולנועית שלו. מכאן החל להופיע בשורה ארוכה של סרטים, כשהוא קונה לו שם של בחור קשוח בסדרה של סרטי פשע, החל מהלהיט הקלאסי "אויב המדינה", בו כיכב לצד ג'ין הארלו ושהפך אותו לכוכב בן לילה. הקריירה שלו המשיכה עם "כסף חכם", עם אדוארד ג'י רובינסון, "בלונד משוגע" ו"קשה לאחוז". מאוחר יותר גילם קאגני את דמותו הבדוייה של הגרגסטר רוקי סאליבן ב"מלאכים עם פנים מלוכלכות" (1938), בו הופיע לצד המפרי בוגרט, עליו קיבל מועמדות לפרס האוסקר. שנה אחר כך המשיך לככב לצד בוגרט, במותחן הפשע "שנות העשרים הסוערות". שלוש שנים אחר כך זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על משחקו בדרמה הביוגרפית-מוזיקלית של מייקל קורטיז, "יאנקי דודל דנדי", שהיה רחוק מסרטי הפשע שנהג לככב בהם. הוא שב לדמות הגנגסטר ביצירת המופת של ראול וולש, "חום לבן" (1949), באהביני או עזביני (1955) וכמו כן גילם קפטיין ספינה מטורף, לצד ג'ק למון והנרי פונדה ב"מיסטר רוברטס".
הוא היה ממקימי איגוד השחקנים האמריקני (1933) ושימש כנשיא האיגוד בין השנים 1942-1944.

חייו המאוחרים

ב-1955 שיחק בסרט "מר רוברטס" בתור מפקד קשוח של אניית מטען בצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
הופעתו הקולנועית האחרונה של קאגני הייתה בסרטו של מילוש פורמן, "רגטיים", ב-1981. הייתה זו הופעתו הראשונה בסרט קולנוע מִזה 20 שנה. סרטו הקודם ל"רגטיים" היה "אחת, שתיים, שלוש" (1961) שביים בילי ויילדר. בשני העשורים הללו קאגני סירב לכל ההצעות שקיבל להופעות בקולנוע, כולל את "גבירתי הנאווה" ו"הסנדק". הוא הקדיש זמן ללמוד איך לצייר, והתגלה ככשרוני בהחלט לכך, וכמו כן טיפל בחווה האהובה שלו שבסטנפורד, ניו יורק. 

ב-1974 קיבל פרס הוקרה על מפעל חיים מטעם מכון הקולנוע האמריקני וב-1984 קיבל את מדליית החירות הנשיאותית מידי חברו הטוב, רונלד רייגן, שכיהן כנשיא ארצות הברית באותה תקופה.
מרכז מציל"ה

מרכז מציל"ה – מרכז למחשבה ציונית, יהודית, ליברלית והומניסטית שמרכזו בירושלים. מטרתו המוצהרת של המרכז היא פעילות לקידום הלגיטימיות של מדינת ישראל כמדינת לאום יהודית המחויבת לערכים דמוקרטיים וליברליים ולשמירה על זכויות האדם.
מרכז מציל"ה הוא עמותה רשומה. המרכז פועל לבירור וליבון הסוגיות והשאלות הנובעות מאופייה היהודי והדמוקרטי של ישראל ולהבהרת הרעיונות הבסיסיים של הציונות, עוסק בסוגיות שונות הקשורות לעם היהודי, לזהויות יהודיות ולסכסוך הישראלי-פלסטיני. 
המרכז יוזם פרסום מחקרים וניירות עמדה, ועוסק בחינוך ובקידום שיח ציבורי.

רקע וחזון

מרכז מצילה נוסד בשנת 2005 על ידי פרופסור רות גביזון, במטרה להתמודד עם הנטייה הגוברת בקרב ישראלים ובקרב יהודי התפוצות להטיל ספק בלגיטימיות של לאומיות יהודית ובאופן שבו היא מתיישבת עם ערכים אוניברסליים. עיקר מטרתו של המרכז היא להתמודד עם תפיסות פוסט-ציוניות ואנטי-ציוניות. המרכז עוסק גם בנושאי מעמד המיעוט הערבי במדינה, הסכסוך הישראלי-פלסטיני וזהויות יהודיות.
מרכז מציל"ה הוא גוף ציוני לא-מפלגתי, המחזיק בתפיסות לאומיות, דמוקרטיות וליברליות. דוגל בערכי מגילת העצמאות ובהגדרתה של ישראל כ-"מדינה יהודית ודמוקרטית". פעילים בו אישים מהשמאל והימין, חילוניים ודתיים. יושב ראש הוועד המנהל שלו הראשון שלו היה אלוף (מיל.) גיורא רום, ובין חברי הוועד המנהל ניתן למצוא את דניאל פוליסר סגן נשיא המרכז האקדמי שלם, פרופסור אלכסנדר יעקובסון, עו"ד דרור ארד-אילון ועוד.

פעילויות

מרכז מציל"ה נטל חלק פעיל במהלכים לגיבוש חוקה לישראל במסגרת ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת ה-16. גיבש מסמכי רקע לדיוני הוועדה בנושאי דתות ומדינה, זכויות, קרקע והתיישבות, אזרחות וחוק השבות. כמו כן פרסם המרכז מסמך המפרט יעדים ארוכי טווח שיאפשרו, לשיטתו, את קיומה של מדינה יהודית ודמוקרטית. המרכז פרסם ניירות עמדה בנושאי מדיניות הגירה, נישואין אזרחיים, חוק השבות, דמוגרפיה בישראל, ובחינת טענת השיבה של פליטים פלסטינים לישראל. הוא פרסם גם ספר, בעברית ובאנגלית, הכולל מקורות ועיונים בהחלטת האומות המאוחדות מכט בנובמבר 1947. כל הפרסומים ניתנים להורדה באתר הארגון.
אניבאלה זואילו

חייו

זואילו נולד ברומא, אבל אין תיעוד רב לשנות חייו הראשונות. ב-1558 הוא מופיע ברשומות כזמר ב"קאפלה ג'וליה" (הקאפלה היוליאנית) וב-1561 כבר כיהן כמאסטרו די קאפלה של "סן לואיג'י דה' פראנצ'זי"; העובדה, שהתקדם במהירות רבה כל כך למשרת חשיבות כזאת מלמדת, שכנראה היה זמר עוד לפני האזכור הראשון שלו בקאפלה ג'וליה. הוא המשיך להחזיק במשרתו בסן לואיג'י דה' פראנצ'זי עד 1566, ומשנת 1567 עד 1570 היה מאסטרו די קאפלה בסיינט ג'ון לאטרן, אחת המשרות המוזיקליות היוקרתיות ביותר ברומא. ב-1570 החליף אותו הצרפתי ברטולומיאו רוי וזואילו עבר לשיר בקול אלט במקהלת הקאפלה הסיסטינית, שם נשאר עד יולי 1577, אז פרש עקב מחלה. באוקטובר, מכל מקום, החלים די הצורך לקבל את מינוי האפיפיור גרגוריוס השלושה-עשר, יחד עם פלסטרינה, לעריכה ותיקון המוזיקה לספר התפילות הרשמי, לצד מוזיקה ליטורגית אחרת של הכנסייה.
זואילו תפס עוד משרות עם תום הקריירה שלו בקאפלה הסיסטינית, ביניהן מאסטרו די קאפלה בקתדרלת טודי, משנת 1581, מינויו המתועד הראשון מחוץ לרומא; ב-1584 תפס משרה דומה ב"סאנטה קאזה, בלורטו. נוסף לתעסוקה כמנצח מקהלה במקומות שונים, נקשר שמו ב-Oratorio di SS Trinità dei Pellegrini e Convalescenti ברומא, ארגון ששילם לו בכמה הזדמנויות, אולי בעד יצירות מוזמנות. זואילו מת בלורטו. הסיבה לעזיבתו את רומא, עיר הולדתו ומחוז הצלחתו כזמר ומנצח מקהלות, אינה מופיעה ברשומות, אבל הוא המשיך לחבר מוזיקה בשביל מקהלת הקאפלה הסיסטינית עד 1582.

המוזיקה שלו

המוזיקה של זואילו דומה בסגנונה לזו של פלסטרינה בשימוש שהיא עושה בקווים קונטרפונקטיים זורמים בשופי, עם טקטסט מבטא ברורות, כמעט ללא זכר לכרומטיות הנסיונית והיסודות המרקמיים המופיעים במוזיקה של צפון איטליה או נאפולי באותה תקופה. מוזיקת הקודש שלו כתובה לארבעה ולשמונה קולות וכוללת מיסות, מוטטים, מזמורים, רספונסורות (תשובות העדה בתפילה), תחינות, סופראג'ה (תפילת הכומר) ושאר מוזיקת קאפלה ווקאלית.
נוסף למוזיקת הקודש שלו, הוציא זואילו לאור שני ספרי מדריגלים. אחד המדריגלים שלו,Chi per voi non sospira, זכה לפרסום בלתי מבוטל כשהודפס בקבצים רבים; נוסף לכך, הוא שימש את וינצ'נצו גליליי ב- Fronimo: dialogo ... sopra l'arte del bene intavolare
בטבלטורה ללאוטה.
שיווי משקל קליני

שיווי משקל קליני (באנגלית: clinical equipoise), הוא מושג מתחום האתיקה הרפואית המשמש בסיס להצדקה האתית של השימוש בטיפולים שונים במסגרת מחקר רפואי קליני. המושג נטבע לראשונה על ידי בנימין פרידמן בשנת 1987. מכיוון שבניסוי קליני הקבוצות השונות אינן מקבלות את אותו הטיפול, בעיות אתיות עלולות להתעורר כאשר נראה שאחד הטיפולים מוצלח יותר מהשאר. שיווי משקל קליני פירושו כי קיים ספק אמיתי בנוגע לשאלה איזה טיפול טוב יותר. לחוקר, בדרך כלל, יש השערה אודות טיב הטיפול הנחקר, אך מכיוון שאין הוכחה לכך, שיווי המשקל הקליני נשמר. ברגע שמצטברת כמות מספקת של הוכחות, המחקר בדרך כלל נפסק מאחר שהשווי המשקל הקליני הופר.
איתמר וכובע הקסמים השחור

עלילה

בעוד מסדר אביו של איתמר את המגירות מודע איתמר לקיומו של כובע שחור וגדול שנפל מטה. על פי מה שאביו סיפר לו הוא היה קוסם בעברו והכובע ניתן לו על ידי סבו.
הודות ליכולתו המיוחדת של הכובע גורם איתמר לאביו לחקות בהתנהגותו קוף, זאב ותרנגול והוא נותר חסר-אונים משום שלכובע יש מגבלה: הוא מסוגל אמנם להפוך מישהו לדבר-מה אחר אולם אין ביכולתו לחזור אחורנית. אולם בסוף מציל איתמר את המצב כאשר הוא הופך את התרנגול לאביו.
אלון חמאווי

ביוגרפיה

חמאווי נולד וגדל בנס ציונה. התגייס למשמר הגבול, אך שוחרר לאחר שנה עקב בעיות בריאותיות. לאחר מכן החל לעבוד בצוות בידור במלונות באילת.
ב-2004 השתתף חמאווי בעונה השנייה של תוכנית המציאות "פרויקט Y" וזכה במקום השלישי. בהמשך סיים לימודי משחק בבית צבי.
את קריירת המשחק שלו התחיל בשנת 2005 בסרט הקולנוע "הבועה", בתפקיד קצין במחסום. בשנת 2009 שיחק בסדרה "נבלות". בשנת 2010 השתתף בסדרה "הכל דבש" בתפקיד אלירן. בשנת 2012 שיחק את מוטי בסדרה "ילדי ראש הממשלה". באותה השנה שיחק את נחשון מרציאנו בסדרה "תנוחי".
בשנת 2013 משחק בסדרה "גאליס", ובסדרה "המשרד" בתפקיד לביא.
בשנת 2015 שיחק בסדרה אטלנטיקה בתפקיד הראשי. ב-2018 שיחק בסדרה "חטיפה: קו 300" בתפקיד נתן זהבי.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי (החוקר קובי וקנין) בסדרה "פמת"א". כן באותה שנה שיחק חמאווי בתפקידי משנה בסדרות "השוטר הטוב" ו"כיפת ברזל".
בתיאטרון שיחק בהצגות "הכרכרה" ו"פיטר פן".
אגון פירסון

קורות חייו

אגון פירסון למד בווינצ'סטר קולג' ולאחר מכן בטריניטי קולג', וירש את מקומו של אביו כפרופסור בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וכעורך של כתב העת המדעי Biometrica.
פירסון ידוע בעיקר בזכות פיתוח הלמה של ניימן-פירסון של בדיקת השערות סטטיסטיות, הקרויה על שמו.
פירסון מונה חבר במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1946. בשנת 1955 קיבל את פרס Guy Medal in Gold, המוענק על ידי החברה הסטטיסטית המלכותית (Royal Statistical Society), וכיהן כנשיא החברה הסטטיסטית המלכותית בין השנים 55–1956. הוא נבחר להיות חבר החברה המלכותית בשנת 1966.
הגבירה והחד-קרן

הגבירה והחד-קרן (בצרפתית: La dame à la licorne) הוא שמו של מחזור של שישה שטיחי קיר הנחשבים לפאר היצירה של אמנות ימי הביניים. השטיחים נארגו בפלנדריה במאה ה-16.
חמישה מהשטיחים מתארים אחד מחמשת החושים: טעם, שמיעה, ראייה, ריח ומגע. השטיח האחרון נקרא "לתשוקתי היחידה" ("A mon seul désir"). בכל אחד מהשטיחים מתוארת גבירה עם חד-קרן, ובחלקם גם קוף או אריה.
השטיחים עשויים בסגנון מילפלר ("אלף פרחים").

היסטוריה

השטיחים התגלו מחדש ב-1841 על ידי פרוספר מרימה בטירת בוסאק. הסופרת ז'ורז' סאנד כתבה עליהם ופירסמה אותם בציבור, והם נרכשו בשנת 1882 על ידי מוזיאון קלוני בפריז שם הם מוצגים.

טעם

בשטיח קיר זה לוקחת הגבירה ממתק ממגש המוחזק על ידי משרתה. הגבירה מביטה על תוכי העומד על ידיה השמאלית המורמת. האריה והחד-קרן עומדים משני צדדיה ומחזיקים נסי דגלים. הקוף עומד לרגלה של הגבירה ואוכל את אחד הממתקים.

שמיעה

בשטיח קיר זה מנגנת העלמה על עוגב המצוי על שולחן המכוסה בשטיח טורקי. משרתה עומדת בצדו השני של השולחן ומחזיקה את העוגב. האריה והחד-קרן עומדים משני צידי הגבירה והעוגב ומחזיקים נסי דגלים. בשטיח זה הם פונים לכיוונים הפוכים מאשר בשאר השטיחים.

ראייה

בשטיח קיר זה הגבירה יושבת ומחזיקה מראה בידיה הימנית. החד-קרן כורע לרגלה, עם רגליו הקדמיות על ירכה של הגבירה, והוא מביט בבבואתו שבמראה. האריה עומד לשמאלה של הגבירה ומחזיק בידו נס דגל.

ריח

בשטיח קיר זה הגבירה עומדת ומחזיקה בידה זר פרחים. משרתה עומדת ומחזיקה סל מלא פרחים. משני צדי הגבירה עומדים האריה והחד-קרן ומחזיקים נסי דגלים. קוף אשר גנב את אחד הפרחים מן הסל מריח אותו ומרמז על משמעות המשל.

מגע

בשטיח זה עומדת הגבירה ובידה האחת נוגעת בקרן של החד-קרן. בידה האחרת היא מחזיקה נס דגל. האריה יושב ומביט בה.

"לתשוקתי היחידה" - A Mon Seul Désir

שטיח קיר זה רחב משטחי הקיר האחרים ועשוי בסגנון שונה.
הגבירה עומדת במרכז השטיח, לפני אוהל שעליו רשום "לתשוקתי היחידה" או "לאשר בו חפצתי" (בצרפתית: A Mon Seul Désir). משרתתה עומדת לימינה ואוחזת תיבה. הגבירה מניחה את השרשרת שהיא עונדת ביתרת שטחי הקיר בתיבה. לשמאלה ספסל ועליו שק של מטבעות. האריה והחד-קרן עומדים משני צדיה של הגבירה ומחזיקים נסי דגלים.
הוצעו מספר פירושים למשמעותו של שטיח זה. לפי אחת הפרשנויות, הגבירה, המניחה את השרשרת בתיבה בוחרת לוותר על התשוקות שעוררו בה החושים האחרים וקובעת למעשה את שליטתו של הרצון שלה על החושים. אחרים רואים בשטיח קיר זה כמייצג חוש שישי של הבנה. לפי פרשנויות אחרות השטיח מייצג אהבה או את תום הבתולים.
הוצאה ביום טוב

מלאכת הוצאה היא אחת משלושים ותשע המלאכות שנאסרו בשבת. כחלק מהיתר התורה לבצע מלאכת אוכל נפש ביום טוב, הותרה גם הוצאה מרשות לרשות לצורך העברת דברי מאכל וכלי אכילה ממקום למקום.

האסור בטלטול

בתלמוד הבבלי מבואר שאסור להוציא ביום טוב דבר עבור גוי, בעל חיים או יום חול, מפני שכל המלאכות שהותרו ביום טוב, הותרו לצורך שמחת יום טוב בלבד, ולכן אסור להוציא דבר עבור מי שאינו מְצוּוֶה לשמוח ביום טוב או עבור ימי החול.

הוצאה שאין בה צורך יום טוב כלל

דברים שאין בהם צורך כלל ביום טוב, נחלקו הראשונים אם מותר לטלטלם ביום טוב (בשונה מצורך יום טוב שאינו צורך אוכל נפש, שהותר, כאמור). יש אומרים שמלאכת הוצאה הותרה לחלוטין ביום טוב (אלא אם ההוצאה נועדה עבור נכרי, בעלי חיים או יום חול). ולדעת רוב הפוסקים אסור מהתורה לטלטל ביום טוב שלא לצורך. וכך נפסק להלכה. לאור זאת, אסור על פי ההלכה להוציא אבנים ושאר דברים שאין בהם צורך להנאת יום טוב. לפיכך, היוצא לרשות הרבים צריך לשים לב שלא יהיה בכיסו דבר שאין לו בו צורך.
כל הדברים שאסור להוציא ביום טוב, טלטולם אסור גם ברשות הרבים מדברי חכמים שנקראת 'כרמלית'. וכשם שה'עירוב' מועיל לשבת, כך הוא מועיל ליום טוב, שכל מקום שמוקף ב'עירוב' מותר לטלטל בו דברים שאין בהם שום צורך, או אף טלטול לצורך גויים או בהמה.

טעמי המצווה

יש הטוענים שבתקופת המדבר המן ירד גם ביום טוב, ומותר היה לבני ישראל גם להביא מן הביתה וגם לבשל אותו. ולכן מלאכת הוצאה ביום טוב הותר לדורות בנוסף למלאכות הבישול ("אוכל נפש").
שישי שבת

רקע

השיר נכלל באלבום השני של "זקני צפת" שנקרא "זקני צפת 2". את השיר כתב מאור כהן שהלחין אותו עם אורן לוטנברג, שעזב את הלהקה שנה קודם להוצאת השיר. את השיר עיבדו כלל חברי הלהקה יחד עם חיים רומנו.
לדברי מאור כהן, שירי האלבום "זקני צפת 2" היו בהשפעת "הביטלס", אך הוא רצה שיהיה באלבום שיר עם גוון מזרחי. לאחר שצפה בזמר מיכאל פטישי שר בתוכנית טלוויזיה את השיר "מאמי", הוא ניסה לעקוב אחר האקורדים שניגן פטישי ולנגן בסגנון זה. כשהחל לנגן הטקסט שעלה לו לראש היה "לא תבואי שישי שבת זהו יום הבוחר". כהן הסביר: "יום שבת זה היום של אלוהים שבחר בנו מכל העמים. עם השנים נוספו כל מיני פירושים רומנטיים לטקסט, אבל כשכתבתי את המילים היה בהם משהו דתי ומיסטי".
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ד (1994) של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.
באלבומה הבא של זקני צפת, "תן לי שלאגר", נכלל שיר בשם "זה נכון" ובו השורות "שיר אחד עם שני מילים (כך במקור) מכר עשרים אלף עותקים" ו"שיחקו אותה NMC", שאותן נהוג לייחס להצלחתו של השיר "שישי שבת".
בשנת 1998 חידש דני סנדרסון את השיר במסגרת פרויקט עבודה עברית.
ברלין האופטבנהוף

היסטוריה

התחנה ממוקמת במקום בו פעלה מאז 1871 תחנת הרכבת "לרטה" (Lehrter Bahnhof). עד לפתיחתה של התחנה המרכזית תפקדה תחנת לרטה כתחנה בקו רכבת הפרברים (S-Bahn), החוצה את ברלין ממזרח למערב (Berlin Stadtbahn, "ברלין שטאדטבאן"). עם קבלת ההחלטה למקם את התחנה המרכזית בעיר בתחנת לרטה, שונה שמה באופן זמני כך שיכלול את שמות שתי התחנות (Berlin Hauptbahnhof–Lehrter Bahnhof).
תחנת הרכבת המזרחית של ברלין (Ostbahnhof) נשאה בתואר "ברלין האופטבנהוף" בתקופת חלוקתה של ברלין בין השנים 1987 עד 1998, והיא שכנה במזרח ברלין. במערב ברלין תפקדה תחנת ברלין גן החיות (Bahnhof Berlin Zoologischer Garten) כתחנה המרכזית של חלק זה של העיר, אף כי לא נשאה בכינוי "התחנה המרכזית".
טים ברטון

ביוגרפיה

ברטון נולד בקליפורניה. הוא הבן הבכור בין שני בנים שנולדו לביל וג'ין ברטון. הוא תיאר את עצמו כילד מוזר השקוע בעצמו ובעל דמיון מפותח. בגיל 10 ברטון ניסה להתקבל לנבחרת הרוגבי של בית הספר ואף התקבל אבל ידע שזה לא בשבילו, ברטון ראה בחיי המשפחה ובתיכון נטל והעדיף לברוח מהמציאות היומיומית בעזרת צפייה בסרטי אימה. הוא נהיה אובססיבי לסרטיו של וינסנט פרייס, בפרט אלה המבוססים על סיפורים של אדגר אלן פו.

קריירה

ברטון החל את הקריירה שלו כאנימטור בדיסני, זמן קצר לאחר סיום התיכון. בשנת 1982 הכין את סרטו הראשון, "וינסנט", שאורכו שש דקות, המספר על ילד צעיר שרצה להיות וינסנט פרייס. פריצתו הגדולה הייתה עם הסרט "ביטלג'וס" (1988), שגרף בקופות סכום נכבד של 80 מיליון דולר וזכה בפרס אוסקר על האיפור.
יכולתו של ברטון להפיק סרטים מצליחים עם תקציב מצומצם הרשימו מנהלי אולפנים, וכתוצאה מכך התאפשר לו להכין את סרטו הראשון עם תקציב גדול, "באטמן" (1989), בכיכובם של ג'ק ניקולסון (הג'וקר), מייקל קיטון (באטמן/ברוס ויין) וקים בייסינגר (ויקי וייל). הסרט הפך לשובר קופות ונחשב עד היום לאחד מסרטי באטמן המוצלחים ביותר. ב-1990 ביים את "המספריים של אדוארד", שהצליח לזכות באהדת הקהל והמבקרים, וברטון החשיבו לטוב ולאישי שבסרטיו.
לצד סרטים אמנותיים במובהק כמו "אד ווד" (אודות הבמאי אדוארד ווד, אשר נחשב בעיני רבים לבמאי הגרוע ביותר בכל הזמנים) ו"הסיוט לפני חג המולד", הוא ביים גם שוברי קופות כמו "באטמן", "באטמן חוזר", "סליפי הולו", "כוכב הקופים" ו"אליס בארץ הפלאות".
ברטון מרבה לשתף פעולה עם השחקנים ג'וני דפ, מייקל קיטון והלנה בונהם קרטר, וכן עם המלחין דני אלפמן.
הוא חי עם השחקנית הבריטית הלנה בונהם קרטר בין השנים 2001–2014; היא כיכבה בסרטו משנת 2001 "כוכב הקופים", "סיפורי דגים" משנת 2003, "צ'ארלי בממלכת השוקולד" משנת 2005 וכן בסרטו משנת 2007 "סוויני טוד". כמו כן היא תרמה את קולה ל"חתונת הרפאים" מ-2005, ואף הופיעה בסרט "אליס בארץ הפלאות" שיצא לאקרנים בשנת 2010. בשנת 2012 ייצא לאקרנים סרטו "צללים אפלים" בכיכובם של ג'וני דפ ומישל פייפר.
לסרט "הסיוט שלפני חג המולד" של טים ברטון יצא גם ספר מנגה (ספר קומיקס בסגנון יפני). המנגה מהווה העתקה כמעט מדויקת של הסרט לתוך ספר קומיקס. את הספר צייר Jun Asuga, והפיקה חברת דיסני אנטרפרייז.
אינדיום

תכונות

האינדיום הוא יסוד רך, כסוף-לבן שניתן להתיכו בקלות. מבחינה כימית הוא דומה לגליום ולאלומיניום ומבחינת מראהו לאבץ. תכונה יוצאת דופן של אינדיום היא הרדיואקטיביות של האיזוטופ השכיח ביותר שלו. איזוטופ זה מתפרק התפרקות בטא ודועך לבדיל עם הזמן.

היסטוריה

את האינדיום זיהו פרדיננד רייך (Ferdinand Reich) ועוזרו תיאודור ריכטר (Theodor Richter) ב-1863, כשבחנו מחצבי אבץ עם ספקטרוגרף בחיפוש אחר היסוד תליום. מקור השם במילה האנגלית "Indigo", שמשמעותה כחול כהה. אינדיום בודד על ידי תיאודור ריכטר בשנת 1867.

צורה בטבע

אינדיום מופק בעיקר משאריות מחצבי אבץ, אך ניתן להפיקו גם ממחצבי מתכות כמו ברזל, עופרת ונחושת. הדרישה לאינדיום בעקבות יישומיו במסכי LCD גברה וכך עולה גם מחירו (בשנת 2005 עלה קילוגרם אינדיום 900 דולר, לעומת שנת 2002, שמחירו עמד על 94 דולר לקילוגרם).
עד שנת 1924 הופקו גרמים בודדים של אינדיום טהור. אינדיום נמצא בכדור הארץ בריכוז של 0.1 חלקים למיליון (ppm), כמעט כמו כסף.
קנדה היא מפיקת האינדיום המובילה בעולם ובשנת 1997 הפיקה יותר מ-31.1 טון.

אמצעי זהירות

אינדיום מתכתי טהור אינו נחשב רעיל. לעומת זאת, תרכובות אינדיום עלולות להיות רעילות ובחשיפה ממושכת עלולות לגרום לתופעות לוואי שונות. דוגמה לתרכובות רעילות: InCl₃ והתרכובת InP שנחשבת רעילה ומסרטנת.
ונישיאן (מקאו)

הקזינו

הקזינו הוא אחד הגדולים ביותר בעולם ושטחו 51,000 מטר רבוע. הוא מחולק לארבעה שטחי הימורים הקרויים דג הזהב (Golden Fish), הבית המלכותי (Imperial House), דרקון אדום (Red Dragon) ופניקס (Phoenix). הקזינו מורכב מלמעלה מ-3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים.
המלון מציע מועדון אחמ"ים הקרוי Paiza Club שמארח מהמרים כבדים ואורחים נכבדים. למועדון יש כניסה, לובי, קבלה, וצוות משרתים, מעליות אורחים וסוויטות מיוחדים לו. שטח ההימורים ל- Paiza Club מחולק לחדרי הימורים פרטיים שכל אחד מהם קרוי על שם עיר או אזור אסיאתי מרכזית כמו יונאן, גואנגג'ואו, הונג קונג, סינגפור וקואלה לומפור. לאורחים המועדון יש גישה מיוחדת למסעדת המועדון, the Paiza Club Dining & Lounge שפתוחה 24 שעות ביממה.

מגורים

מגדל המלון מציע 3,000 סוויטות שכוללות סוויטות מרובות חדרים למהמרים כבדים. קומות המגורים נמצאות בין קומה 7 לקומה 38. בקומות אלו יש 250 מעליות לאורחים. 
סוויטת Paiza: סוויטה מסוג זה משרתת מהמרים כבדים ואח"מים. הגדולה והמפוארת ביותר היא הסוויטה הנשיאותית. זוהי סוויטה בת תריסר חדרים, 4 חדרי שינה שבכל אחד מהם מקלחת, חדר תקשורת, סלון רחב ידיים וחדר אוכל וחדר משרתים. לשניים מחדרי השינה מצורפים חדרי עיסוי פרטיים.

קונצרטים

מספר להקות מוזיקה הופיעו באולם הונישיאן Venetian Arena בכללן הפוליס, Jay Chou, לינקין פארק, Alan Tam,‏ Pussycat Dolls, ו-Rain.

אירועים אחרים

הונישיאן מקאו הוא זירה לפרס ה-2009 IIFA Awards טקס פרסי הסרטים הגדול ביותר של שחקני ושחקניות בוליווד. 
המלון מפעיל גם את Cotai Jet - שירות מעבורת Catamaran מהיר בין Taipa Temporary Ferry Terminal ו-Hong Kong-Macau Ferry Terminal, Hong Kong.

Zaia

Zaia, מופע שמציג Cirque du Soleil, נפתח ב-27 ביולי 2008 בזירת ה- Cirque du Soleil. ההפקה בת ה-90 דקות של 75 אמני קרקס תוכננה במיוחד עבור המלון, ומנהלים אותה Neilson Vignola ו- Gilles Maheu. נושא המופע הוא תפישתן של בחורות צעירות את הכוכבים וכוכבי הלכת, החלל והאינסופיות, מאוכלסים בידי יצורים שלא מן העולם הזה. הכותרת, Zaia, באה מהמילה היוונית שמשמעה "חיים", והיא מזכירה את הרעיון של Gaia.

מחלוקת

ב-12 בנובמבר 2008, Stephen Weaver, מנהל Sands של אסיה הכריז שקרוב ל-11,000 עובדים יאבדו את עבודתם במקאו אחרי שהחברה הפסיקה לבנות את הפרויקטים בעיר.

התפתחויות עתידיות

המיליארדר האמריקני שלדון אדלסון הודיע שמלון ונישיאן שלו ב- Cotai שעלה $2.4 מיליארד דולר ישקיע מאמצים רבים כדי לפתח את בניית אזור הנופש במה שהוא מכנה Cotai Strip, כדוגמת מקבילו בלאס וגאס. אדלסון הצהיר רשמית על תוכניותיו לפתוח מלונות נוספים של רשתות Four Seasons, שרתון ו-Four Seasons, לכן Sands לאס וגאס שלו שמתפעל את Sands Macao במקאו) מתכנן להשקיע $12 מיליארד דולר בבנייתם של 20,000 חדרי מלון ב- Cotai Strip ב-2010. (הערה 5)
פאבל פיליפ

ביוגרפיה

פאבל פיליפ נולד ב-1966 ביישוב פנששט במחוז סטרשן, באותם הימים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, חלק מברית המועצות.
הוא למד בשנים 1990-1983 הנדסת מכונות בבית הספר הפוליטכני בקישינב, אחר כך בשנים למד 1996-1991 מנהל בינלאומי במכון הבינלאומי למנהל בקישינב. בשנים 1986-1984 עשה במקביל ללימודים שירות בצבא הסובייטי.
בשנים 2008-1991 הוא עבד בחברה לייצור ממתקים "בוקוריה בע"ם" ובשנים 2008-2001 כיהן כמנכ"ל שלה.
בין 2011-2008 היה מנכ"ל של החברה הממלכתית לייצור סיגריות TUTUN-CTC.
פאבל פיליפ נשוי והוא אב לשני ילדים.
הוא דובר רומנית (שפת אם), רוסית ואנגלית.
אברהם בן-שבת

ביוגרפיה

נולד באסואירה שבמרוקו לרב יעקב בן-שבת, שהיה מקובל ומחבר הספרים "רוח יעקב" ו"יגל יעקב", בן למשפחת רבנים מקומית.
רוב שנות חייו התגורר בסאפי, ושימש שם כמתורגמן ראשי של קונסוליה אירופית במשך 15 שנים.
מקורבו, הסולטאן סידי מוחמד, מינה אותו למנהיג ומושל הקהילה היהודית בעיר, והשפעתו על הציבור שם הייתה רבה. בתפקיד זה הרבה לפעול לטובת הקהילה היהודית.
במשך שנים רבות שימש כגבאי קופת רבי מאיר בעל הנס בסאפי, ואירח בביתו שד"רים רבים שבאו מארץ ישראל. כן עמד בקשר מכתבים עם רבני טבריה.
בזמנו הפנוי למד תורה, ונודע כלמדן חריף. לפרנסתו עסק במסחר, ובית המסחר שלו היה מפורסם גם באירופה, ובאנגליה בפרט, שם ביקר לעיתים קרובות.
בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) עזב את עיסוקיו בסאפי ועלה לארץ ישראל. עם הגיעו ארצה השתכן בחיפה, שם פעל למען הציבור, ונמנה עם מניחי היסוד לקהילה יהודית מאוחדת בעיר.
חיבר מספר ספרים, בהם פירושים על התורה, גימטריאות, מדרשים, שירים ופרפראות, אולם נשארו בכתב יד בידי בניו.
בנו היה שמואל בן-שבת.
בועז יכין

קורות חייו

יכין נולד בניו יורק לזוג הורים ילידי-ישראל, שהכירו בפריז בעת שלמדו אצל מרסל מרסו את אמנות הפנטומימה. הוא למד בישיבה, על אף שהוריו היו חילוניים, ולאחר מכן עבר לבית ספר למדעים בברונקס.
יכין למד קולנוע בסיטי קולג' של האוניברסיטה העירונית (CUNY) בניו יורק, ולאחר מכן עבר ללימודים באוניברסיטת ניו יורק (NYU). את התסריט הראשון פרי עטו כתב בגיל 19.
בתום לימודיו החל לעבוד בתעשיית הקולנוע, ונטל חלק בכמה פרויקטים של חברות הפקה שונות. הסרט הראשון שכתב אשר יצא לאקרנים היה "המעניש" (The Punisher;‏ 1989) בכיכובו של דולף לונדגרן. סרטו הבא כתסריטאי שיצא לאקרנים היה "שיעור באש" (The Rookie;‏ 1990) בכיכובם של קלינט איסטווד וצ'ארלי שין. בסרטו הבא החליט לעסוק בנושאים אישיים יותר, וכתב את "פרש" (Fresh;‏ 1994), המבוסס על חוויותיו ברחובות ניו יורק בה גדל. יכין אף ביים את הסרט, והוא זכה עבורו בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 1994.
בסרטו הבא שוב שאב השראה מחוויותיו האישיות, בעת לימודיו בישיבה ומהזמן שבילה בקרב הקהילה החרדית בניו יורק; סרטו "אשת חיל מי ימצא" (A Price Above Rubies; ‏1998) בכיכובה של רנה זלווגר, שכתב וביים, עסק באישה יהודייה צעירה המתקשה להשלים עם המגבלות שהקהילה החרדית מטילה עליה. ב-2000 ביים לראשונה סרט שלא הוא כתב, "לזכור את הטיטאנים" (Remember The Titans;‏ 2000), שהיווה הצלחה קופתית גדולה, ונחשב סרטו הראשון שחדר למיינסטרים.
בינואר 2008 הוקרן לראשונה סרטו "מוות באהבה" (Death in Love). יכין שימש כבמאי ותסריטאי ואשתו, עלמה הראל, שימשה כמפיקה.
דרמה על השואה, שעוסקת בסוכן דוגמניות שמתמודד עם ייסורי המצפון שלו ועם סיוטיה של אמו שעברה את השואה. במקביל הוא מנהל מערכת יחסים סאדו-מאזוכיסטית עם צעירה אסיאתית. יכין אמר על הסרט "מבחינתי זה לא סרט שואה. זה פרויקט שמתמקד בדור השני, והשואה היא רק מטאפורה. אני מנסה לבדוק מה ההשלכות שלה על אנשים, ואילו דפוסים היא יוצרת אצל מי שעוד לא נולד. מבחינתי זו יכולה להיות כל טרגדיה אחרת". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2008. הסרט הופץ להקרנה במידה מוגבלת בארצות הברית החל מיולי 2009.
בפסטיבל סאנדנס 2009 היה חבר בצוות השופטים שהכריע בהתמודדויות סרטי הדרמה (US Dramatic Competition).
יכין היה נשוי למפיקה והבמאית הישראלית עלמה הראל. בני הזוג נפרדו במהלך 2012.