google/wiki40b huggingface dataset:
ניו יורק ליברטי

ניו יורק ליברטי (באנגלית: New York Liberty ובתרגום חופשי: "חירות ניו יורק") היא קבוצת כדורסל אמריקאית מניו יורק, המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה, ממקימות הליגה, קמה ב-1997 ומשחקת בבית המזרחי, בו זכתה באליפות 4 פעמים. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון מדיסון סקוור גארדן אשר בניו יורק. נשיא הקבוצה הוא שחקן העבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל אייזיאה תומאס.

היסטוריה

עם הקמת הקבוצה זו רכשה את הזכויות לשימוש בשם "ליברטי" מהתאחדות הכדורסל ליברטי, אשר באותו זמן חדלה מלפעול. עם הקמת הליגה הייתה הליברטי בין הראשונות לגייס שחקניות והחתימה את כוכבת ליגת המכללות לכדורסל נשים רבקה לובו ואת המדליסטית האולימפית תרזה וית'רספון. השתיים הובילו את הליברטי לעונה ראשונה מוצלחת, החל מהמשחק הראשון בליגה, בו ניצחו את לוס אנג'לס ספארקס, ועד לסדרת גמר הליגה, שם הפסידו ליוסטון קומטס. לאחר שבעונה הבאה כשלו להגיע לשלבי הפלייאוף, שבה הקבוצה לסדרת הגמר ב-1999, אך הפסידה שוב לקומטס. הליברטי שבו והופיעו בסדרות הגמר בעונות 2000 ו-2002, אך בשתיהן כשלו שוב ושוב להשיג התואר.
הקבוצה נפרדה מווית'רספון לאחר עונת 2003, בה כשלה הקבוצה להגיע לפלייאוף. ברם, החל מעונה זו סבלה הקבוצה מחוסר יציבות וכוכבות רבות מצאו עצמן מועברות על ידי הקבוצה או עוברות בעצמן לקבוצות אחרות בליגה, בזמן שאלו אשר נותרו סבלו מפציעות חוזרות. החל משנת 2003 הצלחות הקבוצה התמעטו, והיא החלה להתקשות להעפיל למשחקי פלייאוף וכאשר הצליחה - לא אחת הפסידה כבר בסיבוב הראשון.
עונת 2007 הייתה לשיא חוסר היציבות של הקבוצה. לאחר ששכרה את שירותיהן של מספר שחקניות מבטיחות, ביניהן שי דורון הישראלית ומספר שחקניות מקבוצת שארלוט סטינג אשר התפרקה, ניצחה ליברטי 5 משחקים ברציפות, אך מיד לאחריהם הפסידה 7 ברצף. לקראת סוף העונה מצאה עצמה הקבוצה נאבקת על הכרטיס האחרון לפלייאוף עם וושינגטון מיסטיקס, ולבסוף ניצחה 3 מארבעת משחקיה האחרונים - ובכך זכתה לעלות לחצי הגמר האזורי, שם הפסידה לאלופת העונה הקודמת דטרויט שוק.
לקראת עונת 2008 שוב ניסתה הליברטי לחזק את סגל השחקניות. בדראפט אשר קדם לעונה גייסה הקבוצה את אסנס קארסון, אלרנה לארקינס, שתיהן הצטיינו בליגת המכללות. סגל הקבוצה היה לצעיר ביותר בליגה והליברטי זכו ב-19 משחקים בעונה הרגילה, ולאחר מכן הביסו את קונטיקט סאן בסיבוב הפלייאוף הראשון. בגמר הבית המזרחי היו הליברטי קרובים לניצחון, אך הפסידו בהפרש שתי נקודות לדטרויט שוק במשחק השלישי והקובע.
נעדרים

פרטי עלילה

גיבורת הסדרה היא ג'ס (ג'סיקה) מסטריאני (קתרינה סקורסון), אישה בשנות העשרים שלה, שמקבלת יכולות על-חושיות עקב פגיעת ברק. היא מועסקת על ידי יחידה של הבולשת מפני שיש לה חזיונות שבהם רמזים למציאת אנשים נעדרים.
וסילי השלישי

ביוגרפיה

מלכתחילה לא היה אמור להיות יורש העצר, שכן היה לו אח בכור מאשתו הראשונה של אביו, איוואן. בעקבות מותו המוקדם של אחיו ואי שביעות הרצון של אביו איוואן מנכדו דמיטרי איוואנוביץ' מונה וסילי ליורש העצר. הוא נשא לאישה את סולומוניה סבורובה, שנבחרה מבין 1500 מועמדות שנאספו מכל רחבי רוסיה. סולומוניה לא באה ממשפחת אצולה. במשך הזמן היא לא הביאה לוסילי ילדים ולכן ב-1525 הוא התגרש ממנה ונשא לאשה את אלנה גלינסקיה, בת האציל הליטאי וסילי לבוביץ' גלינסקי. ב-1530 נולד יורש העצר הנסיך איוואן, שמשל בשם איוואן הרביעי. לאחר מכן נולד בנם השני יורי. וסילי מת ב-3 בדצמבר 1533 כתוצאה מזיהום דם לאחר שנפצע בברכו. בנו איוואן בן ה-3 הוכרז לנסיך גדול, ואלנה שימש כעוצרת.

ראש נסיכות מוסקבה

וסילי הגדיל את נסיכות מוסקבה וצירף אליה את פסקוב, סמולנסק, ריאזן ונובגורוד-סביירסקי עם זאת פעמים מספר נחל הפסדים במלחמתו עם הליטאים, כמו בקרב אורשה ב-8 בספטמבר 1514 בו הפסיד את מסטיסלבל וקריצ'ב. הוא נלחם בתקיפות באופוזיציה, בייחוד נגד נסיכי שויסקי וורוטינסקי. ב-1521 הגלה את הפטריארך ורלם, נוכח סירובו לתמוך בנסיך בהוקעת מתנגדיו. הגביל את זכויות האצילים.
ספר הקנה

ספר הקנה הוא פירוש לתרי"ג מצוות, השייך בסגנונו הלשוני לספרות הקבלה הקדומה, אך ככל הנראה מדובר ביצירה שנערכה במהלך המאה הי"ד או בראשית המאה הט"ו. לרוב הוא נכרך עם ספר הפליאה, ונראה כי מחבר אחד להם. מעריכים שהספר הוא מהמאה ה-14 מכיוון שהוא חוזה את הקץ לשנת ה'ק"נ (1390).

מחבר הספר

בזהות מחבר הספר ישנו ויכוח בין החוקרים. הספר בעיקרו מיוחס לרבי נחוניה בן הקנה או ל-"אמר קנה אבן גדור, בנו נחום ממשפחת רם, נאחז ונתפס הוא ממשפחת רבי נחוניא בן הקנה" ובתוך הספר כותב המחבר שהוא חלם חלום בשנת ד' אלפים לבריאת העולם (240 לספירה). אולם כבר החיד"א פקפק בכך שהמחבר הוא נחוניה בן הקנה או שהוא חי בתקופת התנאים, שכן הוא מזכיר בספר את אביי ורבא. וכבר כתוב לפניו הרמ"ק שאין רבי נחוניא מחבר "ספר הקנה", כיון שהקנה מקלל את עמי הארץ ומתפלל עליהם לרעה, מה שלא תואם לדמותו של רבי נחוניה. גם הוא מצא בו ציטוטי לשון מהרמב"ם. 
רוב החוקרים טוענים שהספר נכתב בספרד. לעומת זאת, החוקר אהרן (אדולף) ילינק סבור היה כי מדובר במחבר שחי בביזנטיון, ובעקבותיו צעד גם פרופ' ישראל מ' תא שמע אשר טען כי מחבר הספר הוא מיוון מכיוון שהוא מצטט קטעים מתפילת העמידה בנוסח הרומניוטים.

סגנונו

הספר כתוב כדיון בין תלמיד למורו. התלמיד מרבה לשאול על סתירות לכאורה בין דברי חז"ל לפשוטם של הכתובים, וכן על קשיים שיש בדרשותיהם על הכתוב. רבו עונה לו שמדובר בהסתרת סודות עמוקים שהם השורש האמיתי להבנת התורה ודברי הנביאים.

השפעות על שבתאות

בספרה "נשים והכפירה השבתאית" טענה עדה רפפורט-אלברט שספר הקנה ושאלותיו ותשובותיו לגבי השתתפות נשים או הדרתן ממצוות שונות, התלויה בחטא אדם הראשון, שלא באשמתה של חוה, היווה את הבסיס המרכזי להיתר שנתן לנשים, בכך שהגעתו כמשיח משחררת אותן סוף סוף מן העונש על החטא הקדמון.

הפצת הספר והתנגדות לו

הספר הודפס בידי המגיד מלוצק בעיר פריצק בשנת תקל"ח (סביבות 1778) עם הסכמות של רב העיר קוריץ ורבנים תומכי חסידות מבית המדרש של המגיד ממזריטש. ההדפסה הייתה נדבך בתהליך הפצת ספרי קבלה וחסידות, כחלק מתוכנית להבאת גאולת ישראל, אשר כללה ניסיונות פיוס של החסידים עם מתנגדיהם, ועליה לארץ ישראל. 
הספר הודפס שוב בתרנ"ד (סביבות 1894) בעיר ורשה.   
בשנים הראשונות שלאחר מלחמת העולם הראשונה, החלה לצוץ התנגדות לספר בקרב רבנים. הרב יצחק אייזיק שר כתב ביקורת על אופן כתיבת הספר המשלב ניגוח של דברי חז"ל, ומשום כך התנגד לקריאה ולימוד מן הספר הזה:
ראיתי בספר הקנה המיוחס לאביו של ר' נחוניה בן הקנה (מה שקשה מאוד להאמין שזה המחבר, וגם הפרדס לרמ"ק כתב שאינו... ומדבר נגד דרשות חז"ל שלא כהוגן בדברים קלושים, רק להראות ולהוכיח שרק ע"פ הסוד אפשר להבין אותם) 

ושם ראיתי שהוא מגנה מאוד פשט הכתוב... ומראה שהעיקר הוא הסוד... ואנחנו יודעים בבירור כמו שאמר הגר"א ז"ל שהסוד צריך שיהיה מוסכם עם הפשט, ואם לאו, אין לסמוך על הסוד, שאינו מובן ובקל טועים בו. ...ופשט המקרא צריך שיסכים עם התושבע"פ. 

...והנה גם בימינו אלו אנו רואים שההולכים אחר הכופרים מראים התירים על פי רמז וסוד נגד הפשט ודבר זה נקרא מגלה פנים בתורה, והנפש אשר תעשה ביד רמה, כשהוא מורה למעשה ע"פ סודותיו ודרשותיו. ה' ירחם
— לקט שיחות מוסר, ח"ב עמ' שס"ז, בני ברק תשנה
בספר יש דברים הנוגדים את דברי חז"ל, ואף דברים הנראים כמבזים את התורה שבכתב ושבעל פה.
טביעה (אדם)

גורמי סיכון

עבור פעוטות, אפילו מים בעומק של עשרה ס"מ מהווים סיכון, שכן יכולתם להתהפך מוגבלת בשל מיקום מרכז הכובד של גופם. ילדים נכשלים לעיתים קרובות בהערכת הסיכון בטביעה ומרבים במשחקים מסכני חיים כגון הפגנות אומץ ומשחקי הטבעה.
חופי ישראל, ובעיקר חופי הים התיכון, מאופיינים ב"בורות" תחת לפני המים, רבים מהם סמוכים לגדה. המים מעל בורות אלו נראים שקטים יותר מהים סביבם, ורבים טועים בהערכתם את בטיחות האזור. הבורות נוצרים לרוב בשל זרמי מים חוזרים ומהירים, ששחייה נגדם קשה לביצוע, ומתישה את הנאבק עד לאפיסת כוחות וטביעה. שגרת המצילים בחופים המוכרזים כוללת איתור וסימון (בדגלים שחורים) של בורות אלו מדי בוקר, שכן מיקומם משתנה ללא הרף.
זרמים חזקים מהווים איום של ממש גם במים רדודים מאוד. זרימה מהירה די בה להפיל אדם בוגר גם במים שעומקם 30 ס"מ. ורטיגו, העלול להיגרם מתנועת הקורבן בזרם, מביאה לכך שהנטבע מאבד את יכולתו למקד את מאמציו בהבאת ראשו אל מעל לפני המים.

מניעה והצלה

למניעתן של טביעות פועלים במקומות רחצה ציבוריים (חופי רחצה ובריכות שחייה) מצילים, המפקחים על הרחצה ומתריעים על סכנות באזור בו היא מתרחשת. במקרי טביעה מחויבים המצילים לפעול למען חילוץ מהיר של הטובע ומתן עזרה ראשונה. לשם צמצום מספר הטביעות והמיתות הנגרמות מהן, החקיקה אוסרת רחצה ללא השגחת מציל, אך רבים האנשים שלא מצייתים לאיסור זה. מאותה הסיבה, מאגרי מים שאינם מיועדים לרחצה, כגון מאגרי השקיה, נהוג להקיף בגדר.
למניעת טביעה בעקבות טביעת כלי שיט מצוידים כלי שיט באמצעי הצלה לנוסעים - סירות הצלה וחגורות הצלה - שנועדו לאפשר לנוסעים להשאיר לפחות את ראשם מחוץ למים במקרה של טביעת כלי השיט.
הצלת טובע אינה פשוטה וכרוכה בסיכון רב. הטובע נאחז אינסטינקטיבית בכל עצם מוצק, ועשוי לגרור איתו את המציל. בארצות הברית, כמאה מקרי מוות מדי שנה מיוחסים לאירוע מסוג זה.
גם לאחר חילוץ הטובע לחוף מבטחים הסיכוי להצלתו אינו רב. הריאות עלולות להיות מוצפות מים, כך שהנשמה רגילה תהיה בעלת סיכוי נמוך לסייע לטובע. מהסיבות המצוינות קודם, מצוידות תחנות ההצלה בבלוני חמצן.
האפס המוחלט

האפס המוחלט הוא הטמפרטורה הנמוכה ביותר, 273.15- מעלות צלזיוס, 459.67- מעלות פרנהייט או אפס קלווין. המדען הבריטי, לורד קלווין קבע באופן תאורטי בשנת 1848 כי לא תיתכן טמפרטורה נמוכה מזו. לפי החוק השלישי של התרמודינמיקה, לא ניתן להביא חומר אל האפס המוחלט, אך ניתן לשאוף אליו.
האפס המוחלט הוא טמפרטורה בה החלקיקים מאכלסים את מצב היסוד של המערכת, והאנטרופיה מתאפסת עד כדי אנטרופיה שיורית.
בעת קירור של חומרים מסוימים לטמפרטורה הקרובה לאפס המוחלט, מתגלות תופעות קוונטיות רבות, בהן מוליכות על ונוזליות-על. התפלגות החלקיקים ברמות האנרגיה השונות תלויה בטמפרטורה. שתי ההתפלגויות הנובעות מתורת הקוונטים - פרמי-דיראק ובוז-איינשטיין ישאפו בטמפרטורות גבוהות מספיק להתפלגות בולצמן הקלאסית, או במילים אחרות - האנרגיה הקינטית גבוהה מספיק כך שההפרש בין רמות האנרגיה הבדידות הוא חסר משמעות. בטמפרטורות נמוכות יחסית יתגלה האופי הקוונטי של החלקיקים, ואיתו מגוון תופעות פיזיקליות חדשות.

טמפרטורות שנמדדו קרוב לאפס המוחלט

לא ניתן לקרר חומר לטמפרטורת האפס המוחלט, אבל ניתן להגיע לרמות קרובות אליו.
בספטמבר 2003 הצליחו וולפנג קטרל ושותפיו למחקר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לקרר אטומי סידן לטמפרטורה של 450pK או ‎4.5×10⁻¹⁰ K‎, כלומר פחות מחצי מיליארדית המעלה מעל האפס המוחלט.
בערפילית הבומרנג, הנמצאת בקבוצת הכוכבים קנטאורוס, נמדדה בפברואר 2003 טמפרטורה של 272.15- מעלות צלזיוס, או קלווין אחד מעל האפס המוחלט. זוהי הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה מחוץ למעבדה. הערפילית נמצאת במרחק של כ-5000 שנות אור ממערכת השמש.

מדידת ערכו של האפס המוחלט

ישנן מגוון תופעות התלויות בטמפרטורה של החומר. בחלקן ניתן להניח כי כאשר החלקיקים יפסיקו את תנועתם התופעה תיעלם גם היא, ולכן על ידי אקסטרפולציה ניתן לקבוע את ערכו של האפס המוחלט. דוגמה אחת למדידה ניסיונית כזו היא מדידת רעש תרמי בנגד, שזהו אות חשמלי אקראי הנובע מתנועתם האקראית של האלקטרונים בחומר. עוצמתו של הרעש (ריבוע המתח הנוצר) תלוי ליניארית בטמפרטורה.
קווין אלחנדרו

חיים אישיים

אלחנדרו נולד בסן אנטוניו, טקסס שם גדל עד גיל 8 ואז עבר לסניידר. למד באוניברסיטת טקסס באוסטין עד שעבר ללוס אנג'לס. בשנת 2004 נישא ללסלי דה ג'יזס. לזוג ילד בשם קיידן.

יוצר קולנוע

בשנת 2016 ביים סרט קצר בשם "Take Me Home", אותו גם כתב והפיק בשיתוף עם סאשה רסמוסן. 
בשנת 2017 השתתף בסרט הדוקומנטרי "backwoods the search for kentucky's lost treasure", בו גם שימש כמפיק בפועל. 
בשנת 2018 ביים את הסרט הקצר "Bedtime Story" אותו גם הפיק. בשנה זו גם ביים את הפרק "Once Upon a Time" של הסדרה "לוציפר", שהוא גם הפרק האחרון של העונה השלישית.
בשנת 2019 לקח חלק בהפקת וכתיבת הסרט הקצר "Smile" שביימה אשתו לסלי אלחנדרו. לקח חלק בהפקת הסרטים הקצרים "A Cohort Of Guests" שביים טוד סנדלר, ו-"She's Having Me Baby" שביימה אשתו.  
בשנת 2020 ביים לצד אשתו את הסרט "Adult Nigth". את הסרט הוא גם הפיק וכיכב בו לצד שותפו ל-"לוציפר", לסלי אן ברנדט.
התזמורת הסימפונית של ברלין

היסטוריה

בין השנים 1967 ל-1990 הייתה התזמורת ידועה כתזמורת הסימפונית של ברלין המערבית (SOB), שמקורה במיזוג של שתי תזמורות עצמאיות, התזמורת הסימפונית של ברלין המערבית (Berliner Symphonisches Orchester, שנוסדה ב -1949), והתזמורת הגרמנית של ברלין (Deutsches Symphonieorchester).
תזמורת ברלין מבצעת 60 קונצרטים בשנה באולם הפילהרמוני של ברלין ובמקומות אחרים. המנצח הראשון של התזמורת היה קרל אוגוסט בינטה שהחזיק בתפקיד עד 1973; ממשיכיו הם תאודור בלומפילד, דניאל נזארת, אלן פרנסיס וליאור שמבדל שסיים את תפקידו בשנת 2019.

דיסקוגרפיה

התזמורת הסימפונית של ברלין פרסמה הקלטות שונות ודיסקים רבים תחת המנצחים הראשיים שלה.
יונתן ברק

ביוגרפיה

ברק הוא בנם של הזמרת רותי הולצמן ורופא הילדים ד"ר שמעון ברק, והוא נצר למשפחת שחקנים זה כמה דורות (נינו של השחקן יוסף מאורער).
את דרכו כשחקן החל כתלמיד בית ספר תיכון כאשר נמנה עם חברי סדנת התיאטרון של ביכורי העתים. לאחר גמר הלימודים החל להופיע כקומיקאי במסגרת ערב הבמה הפתוחה של הקאמל קומדי קלאב, ברק הופיע לאורך כל שירותו הצבאי בשירותו כעורך וידאו וצלם. מיד עם שחרורו מצה"ל הצטרף ברק לצוות "יתוש בראש", שם השתתף כחלק מהפאנל במשך כ-25 תוכניות. הוא המשיך לכתוב לתוכניות קומיות ובין היתר כתב בתוכניות "היכל התרבות", "גריל" של ליאור שליין, "רצועת הביטחון" ו"משחק מכור". השתתף בתוכנית "עסק שחור" בגלגלצ והתארח במספר תוכניות טלוויזיה כולל תוכנית הלילה "אחרי הכל", של טל ברמן. ברק היה בין מפתחי תוכנית "הלילה עם ליאור שליין".
בשנת 2006 הצטרף לתוכניתו של יאיר לפיד כ"פרשן אקטואלי", בה הגיש סטנד אפ על אירועי השבוע.
בשנת 2007 הופיע יונתן בתפקיד אודי, בנו האמצעי של אהר'לה ברג (נתן דטנר) בסדרת הטלוויזיה "משמורת", שכתבה וביימה עירית לינור. בדצמבר של אותה שנה יצא ברק בהופעת יחיד של סטנד-אפ בבית ציוני אמריקה, תל אביב. בהמשך השתתף בעונה הראשונה של תוכנית הבידור "צחוק מעבודה".
בשנים 2008–2009 שיחק ברק בטלנובלה "חשופים", בתפקיד אריאל צור, הכתב לענייני משטרה.
ברק היה תסריטאי ראשי ומפתח הגרסה הישראלית של סדרת האנימציה "סלב'ס" ששודרה בערוץ YES בשנת 2009. הוא גם דיבב בסדרה את הדמויות של אורי גלר, של רועי לוי, של רן דנקר ושל עצמו.
בשנת 2010 נטל חלק בתפקיד הראשי בסרט "קסאמבה" (סרט בבימויו של יאיר אורבך) וכן השתתף בסרטו של דורון ערן "נמס בגשם" בכיכובם של חן יאני ולימור גולדשטיין. בשנה זו יצא גם בתוכנית סטנד אפ חדשה, "יונתן ברק – אגו טריפ".
ברק הוא הכותב הראשי של תוכניתם של אלי פיניש ומריאנו אידלמן "אלי ומריאנו 2" ובין היוצרים של התוכנית "בובה של לילה" בערוץ הספורט.
בשנת 2011 נטל ברק חלק בתוכניות - "נבחרת החלומות" בערוץ הראשון, "האוניברסיטה", בערוץ קומדי סנטרל, ו"פלאשבק", בחינוכית 23.
במאי 2012 החל לכתוב ולהשתתף בתוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. באותה שנה, כתב והשתתף בתוכנית "פוטו פיניש", בהנחיית אלי פיניש בערוץ 1.
בשנת 2013 השתתף בסדרת הנוער "יומני החופש הגדול".
בשנת 2015 החל להשתתף בתוכנית "המועדון של שחר חסון".
בשנת 2017 הופיע בספיישל הראשון שלו "הדבר האמיתי".
בשנת 2018 הופיע בספיישל השני שלו, "טעים ומתוק", שעד כה שיר הנושא שלו (פיליפ יקנה לך דונאט- המחזמר, נכתב לצלילי השיר "Gimmie, Gimmie, Gimmie" של להקת ABBA) הפך לסמל המסחרי של יונתן ברק.
בשנת 2019 הופיע בספיישל השלישי שלו, "חומרים חדשים".
הרגיסטר המודאלי

רגיסטר מודאלי (בלועזית: Modal voice) או קול מודאלי הוא חלק מן הקול האנושי אשר נעשה בו שימוש לרוב בדיבור, נאום ושירה, אף אם כי ישנם זמרים ששרים גם (או רק) עם רגיסטרים אחרים, בהתאם לסוגה המוזיקלית.
המושג "מודאלי" מתייחס למצב התהודה של מיתרי הקול, כלומר, את השילוב האופטימלי של זרימת האוויר ומתח בית הקול עם רעידות מקסימלית.  
הקול המודאלי הוא הקול האידיאלי מבין ארבעת הרגיסטרים לזיהוי הקול האנושי, מאחר שהתהודה שלו מושפעת בין היתר מחלל הלוע, חלל האף וחלל הפה שבגוף האדם. הוא מתחיל ונגמר במקומות שונים בתוך הקול האנושי, בהתאם למנעד וסוג הקול.

פיזיולוגיה של הקול המודאלי

ברגיסטר המודאלי, תנועת הגל כוללת את המיתר כולו, וסדק הקול (גלוטיס) נפתח בחלקו התחתון בתחילה ואחר כך בחלקו העליון.
בעת הפקה של צליל, שרירי מיתרי הקול מתכווצים וגורמים לסגירה בו זמנית של כל אחד ממיתרי הקול אל קו האמצע של המרווח ביניהם.
כאשר מיתרי הקול סגורים, זרם אוויר עולה מהריאות, יוצר לחץ אוויר רגעי מתחת למיתרי הקול, פורץ דרכם וגורם להם לרטיטות מהירות. זרם האוויר העובר דרך מיתרי הקול הרוטטים הופך לגלי קול. גלי הקול ממשיכים בדרכם במעלה קנה הנשימה אל חלל הלוע, חלל האף וחלל הפה, שם הם מעוצבים באמצעות איברי ההיגוי לקול המודאלי.
סורקובה

סורקובה (ברומנית: Sorcova) הוא מנהג עממי רומני הבא לידי ביטוי בראש השנה הנוצרי, ב-1 בינואר.
סורקובה הוא ענף ירוק עם ניצני פרחים או מקל שקושט בפרחי נייר. ילדים יוצאים עם הענפים ומצביעים על אנשים ושרים את שירי סורקובה שבדרך כלל הם ברכות לכיוונו של מי שמצביעים עליו, אך יכול להיות גם קללה.
השם "סורקובה" נגזר מהמילה הבולגרית "סורוב" שמשמעותה הוא ירוק מלבלב.
קתלינה סנדינו מורנו

ביוגרפיה

מורנו נולדה בבוגוטה והחלה ללמוד משחק בהיותה בתיכון ב"אקדמיה לתיאטרון על שם רובן די פייטרו" באזור מגוריה. 
בשנת 2004 עברה מורנו להתגורר בניו יורק ונבחנה לתפקיד הראשי בסרט "מריה הלבנה", לבסוף מורנו קיבלה את התפקיד וגברה על למעלה מ-900 שחקניות אחרות עבור התפקיד.
בסרט גילמה מורנו את דמותה של מריה אלברז, נערה קולומביאנית צעירה בעלת כוחות נפש גדולים ובעלת רצון לעצמאות כלכלית. בניסיונותיה למצוא דרך לברוח מקולומביה לארצות הברית נענית מריה להצעה מפתה ומוצאת עצמה בלב ליבה של התעשייה להברחת סמים.
על תפקידה קיבלה מורנו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והפכה לשחקנית הקולומביאנית הראשונה בהיסטוריה שמועמדת לפרס זה, כמו כן הפכה מורנו לשחקנית הראשונה שמקבלת מועמדות לפרס זה כאשר היא מדברת לאורך הסרט בשפה הספרדית.
בשנת 2008 גילמה מורנו את דמותה של אלדיה מרץ דה גווארה, אשתו השנייה של המהפכן ארנסטו צ'ה גווארה (בניסיו דל טורו) וחיילת בצבא הקובני בסרטו של סטיבן סודרברג "צ'ה".
בשנת 2014 גילמה את לואיזה בסרט הפשע "שנה קשוחה מאוד" בבימויו של ג'יי. סי. צ'נדור.  בשנת 2017 שיחקה בסרט האימה "התגלמות הרוע", לצד קאריס ואן האוטן וארון אקהרט.

חיים אישיים

מורנו התחתנה עם הצלם האמריקאי דייוויד אלוול בשנת 2006 בטקס קטן בקולומביה, מורנו הכירה את אלוול על סט הסרט "מריה הלבנה" בשנת 2004.
מרקוס קורנליוס קאתאגוס (קונסול בשנת 204 לפנה"ס)

מרקוס קורנליוס קאתאגוס (בלטינית: Marcus Cornelius Cethegus; המאה ה-3 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי אשר שימש כקונסול וקנסור במהלך המלחמה הפונית השנייה.

ביוגרפיה

הוא שימש כאיידיל קוריולי בשנת 213 לפנה"ס יחד עם פובליוס קורנליוס סקיפיו הצעיר (לימים אפריקנוס), וכן כיהן כפונטיפקס מקסימוס במקום לוקיוס קורנליוס לנטולוס שמת באותה שנה.
נבחר כפראיטור של סרדיניה בשנת 211 לפנה"ס. בשנת 209 לפנה"ס נבחר כקנסור יחד עם פובליוס סמפרוניוס טודיטאנוס. במסגרת תפקידם הם נדרשו להרכיב את "רשימת הסנאט" (lectio senatus), אשר הורכבה מהמגיסטראטים שנבחרו על ידי הקנסורים בסדר יורד. הרכבת הרשימה התעכבה בשל המחלוקת בשאלה מי ימונה כפרינקפס סנאטוס - ראש הסנאט. קורנליוס רצה לבחור בטיטוס מאנליוס טורקוואטוס בעוד סמפרוניוס הציע את פאביוס מאקסימוס. בסופו של דבר קורנליוס וויתר ופאביוס קיבל את התפקיד.
בשנת 204 לפנה"ס נבחר כקונסול שוב יחד עם סמפרוניוס טודיטאנוס, וקיבל פיקוד על הלגיונות שהוצבו באטרוריה מול המצביא הקרתגי מאגו ברקה. הוא המשיך לפקד על הלגיונות הללו כפרוקונסול, ובשנה הבאה (203 לפנה"ס) ניהל נגד מאגו קרבות נסיגה שהסתיימו בגירושו של מאגו מאיטליה.
בלארוס (טרקטור)

בֵּלָארוּס הוא שמה של סדרת טרקטורין שאותם מייצר מפעל לטרקטורים שבמינסק משנת 1950.
הדגמים המפורסמים ביותר הם 50 ו-80. טרקטורים "בלארוס" מאוד נפוצים בחבר המדינות ובמדינות שבמזרח אירופה.
המפעל הוקם חמש שנים אחרי מלחמת העולם השנייה, והתפתח לאחרונה לאחד המפעלים הגדולים בעולם בתעשיית הטרקטורים.
אברק ארקדייביץ' בארשט

ביוגרפיה

נולד בכפר זבורייבקה הישנה שבברית המועצות במשפחתו של פקיד. ב-1934 המשפחה עברה לולדיווסטוק ולכן הוא סיים את בית הספר שם. ב-1937 שילב את לימודיו בבית הספר עם האימונים במועדון לתעופה. התגייס לצבא האדום ב-1938 ונשלח לבית הספר הצבאי האווירונפטי הגבוה לטייסים בצ'יטה. במהלך הלימודים בית הספר הועבר לבאטאיסק וגם זכה באליפויות בתי הספר הצבאיים באגרוף במשקל בינוני. ב-1940 לאחר שסיים את בית הספר קיבל דרגת קצונה והמשיך לשרת כמדריך טיסה.
עם תחילת המלחמה נשלח ללהק מילואים ואימן בו טייסים למטוסים החדשים שהגיעו מסוגים מיג-3 והוקר הוריקן. לאחר שביקש רבות להישלח לחזית הגיע לחזית המערבית ב-17 באפריל 1942 וצורף ללהק מס' 179 של מטוסי קרב שטס תחילה על הוקר הוריקנים ובהמשך גם על יאק-1, יאק-7 ב' ויאק-9. באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית. הלהק היה מצורף להארמייה ה-49 ועסק בתמיכה אווירית לכוחות קרקע, ליווי מפציצים ומטוסי קרב אחרים ניהול ריגול וכיוון אש.
מאפריל 1944 הועבר לחזית האוקראינית הראשונה במסגרת להק מס' 118 למרחקים ארוכים של ארמיית האוויר השביעית. עד סוף המלחמה ביצע 369 טיסות מבצעיות. חיסל 4 מטוסי לופטוואפה ונפצע פעמיים. על פועלו בזמן המלחמה ב-10 באפריל 1945 קיבל עיטור "גיבור ברית המועצות", עיטור לנין וכוכב הזהב. את העיטורים קיבל על שיפור כוונון אש התותחים והורדת כמות המטוסים הנדרשים לכך למטוס תקיפה אחד.
לאחר המלחמה המשיך את שירותו. ב-1949 סיים את אקדמיית הטייס. בהמשך שירת במחוז הצבאי צמוד קרפטים, נשלח לסין העממית, פיקד על להק של מטוסי מיג-17 במחוז הצבאי של אוקיינוס השקט וכמפקד המחלקה למוכנות צבאית במחלקת מטוסי קרב של מחלקת נ"ט באי סחלין. בהמשך מונה להיות המפקח הבכיר במחלקה האווירית של יחידת נ"מ בלנינגרד.
ב-1965 שוחרר מן הצבא. עבד כמנהל מוכנות אזרחית במפעל גדול בלנינגרד והיה גם מפקד בסיס האימונים של אוניברסיטת מזג האוויר והמים. היה סגן נשיא אגודה לחובבי טייס של רוסיה ומפקד המחלקה הצפון-מערבית של קרן "ניצחון-1945". נפטר ב-21 במרץ 2006 בסנט פטרבורג. נטמן בבית הקבורה "ניקולסקויה" בעיר.

משפחתו

שני בנים: ולדימיר וקונסטנטין. ולדימיר עבד כטייס אזרחי, קונסטנטין מתמחה בחקר יצירותיהם של פיודור דוסטויבסקי ואנדריי פלטונוב.
הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית

משאבים

הכוחות המזוינים הסובייטיים (קודמם של הכוחות המזוינים הרוסיים) היו, יחד עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית, הכוח הצבאי החזק בעולם ותקציבים עצומים הופנו אליהם. לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 והקמת הכוחות המזוינים הרוסיים שרר מצב כלכלי קשה ברוסיה והכוח הצבאי החדש סבל מקיצוצים נרחבים במשאבים ובתקציבים שהופנו אליו. המשכורות ירדו בצורה חדה, רמת האימונים ירדה, והמורל צנח, ניכר מחסור בדלק וציוד והתחזוקה הייתה לקויה. לאחר המשבר הפיננסי הקשה שפקד את רוסיה ב-1998 צומצמו שוב כל תקציבי הממשלה ובהם תקציב הכוחות המזוינים. מאז, השיפור במצב הכלכלי ברוסיה הוביל לעלייה בתקציב הכוחות ולחיזוקם, אך הבעיות שהוזכרו לעיל עדיין קיימות.

כוח אדם

הכוחות המזוינים הרוסיים מונים כ-800,000 חיילים בסדיר, ועוד כ-2.4 מיליון בכוחות מילואים. שירות החובה נמשך שנה אחת. גם נשים יכולות להתגייס ומשמשות בתפקידים עורפיים.
המגמה בכוחות המזוינים הרוסיים היא הורדת משך שירות החובה (ב-2008, משך השירות הורד לשנה אחת) ובעתיד אף להפוך אותו להתנדבותי.

תעשייה צבאית

התעשייה הצבאית הרוסית ענפה ומגוונת מאוד וכוללת את כל סוגי הנשק והציוד הצבאי. מוצריה משמשים הן לשימוש פנימי והן ליצוא. מאז התפרקות ברית המועצות סובלת התעשייה הצבאית ממשבר כלכלי קשה עקב ירידה חדה בהזמנות הצבא. חלק מהחברות למדו ניהול עסקי והשתלבו בכלכלה הקפיטליסטית וחלקן על סף פירוק.
רוסיה היא יצואנית הנשק הקונבנציונלי השנייה בגודלה בעולם, אחרי ארצות הברית, עם רווח של כ-14 מיליארד דולר בשנת 2012 (קפיצה משמעותית לעומת שנת 2005, שבמהלכה רוסיה ייצאה נשק בשווי 6 מיליארד דולר בלבד). הצבא מייצא למדינות נשק באמצעות חברת "רוסאובורונאקספורט" ובפיקוח הוועדה הממשלתית לענייני תעשייה צבאית.
גוגל מוגל

גוגל מוגל (בפולנית: Kogel mogel) הוא משקה ביצים המשמש כתרופת סבתא במטבח היהודי וכקינוח במטבח הפולני והאוקראיני.
המשקה משמש כתרופה לכאב גרון, לשיעול, לצרידות ולהצטננות. מקור המשקה במטבח היהודי בכפרי מרכז אירופה במאה ה-17. המאכל עשוי חלמוני ביצים המוקצפים יחד בתוספת חלב חם וממתיק כלשהו, לרוב דבש, אך גם סוכר. יש המוסיפים לו רכיב אלכוהולי, כגון רום.
הקינוח הפך פופולרי בפולין במחצית השנייה של המאה ה-20 בתקופת השלטון הקומוניסטי במדינה.
צים אסיה

דגל

האוניה הפליגה עד לשנת 2008 תחת דגל ישראל ואות הקריאה שלה היה 4XFB. בשנת 2008 נרשמה האונייה תחת דגל נוחות ליברי ואות הקריאה שלה שונה ל-A8OZ2.

מטען

האוניה מיועדת לשאת מכולות, כאשר היא יכולה לשאת עד 3,845 TEU, לאוניה יש 15 מדורי אחסון על הסיפון (BAY) ו-7 ספנות  (CARGO HOLD) מתחת לסיפון (כל ספנה מכילה 2 מדורי איכסון), כאשר הגובה המקסימלי הוא 7 קומות של מכולות. לרוחב האוניה נכנסים עד 13 מכולות. האוניה מסוגלת לשאת גם כ-150 מכולות קירור (ריפרים), ויכולה לשאת מטענים מסוכנים.

ציוד בטיחות

באוניה ישנו ציוד בטיחות רב הכולל ציוד נגד שריפות (מטפי כיבוי, מערכות מתזים, מערכות גילוי אש, מערכות כיבוי אש על ידי פחמן דו-חמצני) ועוד.
כמו כן ישנו ציוד למניעת זיהום ים בעיקר בזמן תדלוק האוניה.

התאונה

ב-28 בספטמבר 2005 בשעה 02:30 בלילה (בזמן משמרתו של החובל השני) בעת מסע בין ונקובר לפוסן התנגשה האוניה צים אסיה בסירת דיג יפנית כ-40 ק"מ מהאי היפני הוקאידו. כתוצאה מההתנגשות נהרגו 7 דייגים יפנים לאחר שסירת הדיג שלהם טבעה.
האוניה המשיכה במסלולה בניגוד לחוק הימי ולימאות הטובה הדורשת הגשת עזרה לכל כלי שיט במצוקה, לטענת הצוות כיוון שלא הבחינו כי הייתה התנגשות, ולטענת היפנים על מנת לחמוק מאחריות. רב החובל שהה באותו זמן בחדרו. על סיפונה היו 22 אנשי צוות.

תוצאות החקירה

את התאונה חקרה משטרת ישראל ביחד עם חוקרים יפנים, והיא כללה דגימות צבע מחרטום הצים אסיה אשר הוכיחו כי אכן היא פגעה בסירת הדיג. צוות החקירה הוטס לנמל הונג קונג שם שהתה האוניה וצוות נוסף חקר את אנשי הצוות בעת הגעתה לחיפה. רב החובל הוטס לארץ לחקירה ימים ספורים לאחר ההתנגשות והושם במעצר בית. בסיומה של החקירה הוחלט להעמיד את הקצין השני למשפט על גרימת מוות ברשלנות, לבסוף נחתמה עסקת טיעון והקצין השני נשלח לביצוע עבודות שירות.רב החובל זוכה מהאשמות, השופטים מתח ביקורת על יישום נוהלי הבטיחות בחברה ובאוניה עצמה.
נקבע שמרבית האשמה להתנגשות מוטלת על ספינת הדייג, שהייתה בהפלגה מינהלית (כלומר לא עסקה בדייג) ואשר לא פינתה דרך לצים אסיה. 
הקצין השני באוניה היה קצין זר (כלומר אינו ישראלי), ולטענתו הוא הפך לשעיר לעזאזל, וכי האשמה מוטלת על רב החובל שישן באותה העת.

פעילות החברה

בתחילה הכחישה צים כל קשר להתנגשות אך לבסוף הודתה בתאונה ואף פיצתה את משפחות ההרוגים, לחברה ולמדינה נגרם נזק תדמיתי קשה עקב ההכחשה, והיה צורך במגעים דיפלומטיים רבים על מנת לשקם את הנזק התדמיתי לישראל.