google/wiki40b huggingface dataset:
דניאל דיאס

קריירה

דיאס החל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל ושיחק בשורותיה 3 עונות בהן ערך 97 הופעות וכבש שני שערים. הוא עבר לקרוס אסול, וזומן מספר פעמים לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי מרסלו בייאלסה אשר נהג לזמן בדרך כלל סגל שחקנים המורכב כמעט כולו משחקנים המשחקים באירופה, דיאס זכה להיות מוזמן לנבחרת יחד עם חברו לקבוצה דאז, ססאר 'צ'ליטו' דלגאדו.
לאחר עונה אחת במכסיקו, חזר דיאס לארגנטינה, למרות שהיה מבוקש על ידי מספר קבוצות הוא נחת לבסוף בקולון סנטה פה אך שיחק בה רק שנה אחת בטרם נרכש על ידי בוקה ג'וניורס, אחת הקבוצות הבכירות בדרום אמריקה. הוא תפס את מקומו בהרכב הקבוצה ונחב לאחד הבלמים הטובים בליגה הארגנטינאית.
דיאס זומן על ידי מאמן הנבחרת אלפיו באסילה לסגל השחקנים המקומי שהיה אמור להתמודד בקופה אמריקה, הוא היה מבין השחקנים המעטים מאותו סגל שזומן לבסוף לטורניר אם כי לא זכה לשחק דקות רבות. בקיץ 2007 הוא עבר לחטאפה, אותה העדיף על פני הצעות מצידן של קבוצות כגון סביליה וריאל בטיס. החל מ-2012 עד 2013 שיחק תקופה קצרה באתלטיקו מדריד, ב-2013 חזר לאחר 7 שנים לבוקה ג'וניורס. כעבור 3 שנים חזר לחטאפה.
ב-2017 החל לשחק בפואנלברדה, וב-2019 פרש ממשחק מקצועני.
ממלכת בוואריה

רקע

העדויות הראשונות בכתב להתיישבות באזור בוואריה של היום נמצאו בכתבים רומאיים, ואיזכרו התיישבות קלטית כחלק מהחברה הטנאית (La Tène). בתקופה הרומאית והקדם-רומאית אזור בוואריה התחלק בין פרובינציית רייטיה ואזור וינדליקה.
במאה ה-5 אזורי דרום גרמניה, מזרח אוסטריה ושווייץ של ימינו, היו בשליטת הקיסרות הרומית והיו הבמה לנדידה מרובה של שבטים ומתיישבים מחוץ לפרובינציות. לפי אחת התאוריות למקור השם 'בוואריה', השם מגיע מגלגול של השם הלטיני 'בואיוהימום' (Boiohaemum), שם אשר מיוחס לשבט הבוֹאִי הקלטי אשר שכן במרכז אירופה, בדומה לגלגול שמו של חבל בוהמיה.
ההתייחסות לאזור כבוואריה ולמתיישבים בו כבווארים נמצא לראשונה בכתבים פרנקים ובכתביהם של היסטוריון המאה ה-6 יורדנס והבישוף ונאנטיוס פורטונאטוס אשר תיאר את מסעו באזור. חפירות ארכאולוגיות של המאה ה-5 וה-6 באזור מצביעות על התיישבות בעלת אופי הנשאב ממספר רב של תרבויות באזור. גישתם כיום של חוקרים רבים נוטה לכיוון הסברה כי התרבות הבווארית אינה הומוגנית ביסודה, אך נוצרה מאוסף תרבויות וגובשה לתוך חברה אחת מתוך נסיבות התקופה.
בשנת 550 הוקמה דוכסות בוואריה על ידי גריבולד הראשון, דוכס בוואריה בן למשפחת המלוכה האגילולפינגית (Agilolfing). הדוכס גריבולד היה או פרנקי או אולי אף נבחר מבין העם הבווארי, שושלתו המשיכה לשלוט בבוואריה תחת חסותם של הפרנקים עד שנת 778.
במהלך המאה ה-8 היחסים בין הדוכסים הבווארים והמלוכה הפרנקית היו בעיקר מתוחים, למשך מספר שנים אפילו הצליחה בוואריה להשיג עצמאות יחסית, אך לבסוף האחיזה הפרנקית בבוואריה הייתה על העליונה. בשנת 749, ירש טסילו השלישי, דוכס בוואריה את הדוכסות הבווארית ומספר שנים אחר כך החל לפעול באופן עצמאי וסירב במספר מקרים לשתף פעולה עם המלך הפרנקי קרל הגדול, מה שהוביל את הפרנקים בשנת 788 להסרת טסילו השלישי מכס הדוכסות וביטול שושלת המלוכה האגילולפינגית, במקום נמלכו דוכסים משושלת המלוכה הפרנקית.  בין השנים 788–843 הייתה בוואריה חלק מהאימפריה הפרנקית. בשנת 843, לאחר מלחמה על ירושת האימפריה בין נכדיו של קרל הגדול, נחתם חוזה ורדן, שחילק למעשה את האימפריה בין השלושה. בוואריה הייתה עכשיו לדוכסות בממלכתו המזרחית של לודוויג הגרמני, הממלכה שתהיה הבסיס לאימפריה הרומית הקדושה.
במשך 400 השנים הבאות, מספר רב של שושלות ובתי מלוכה שונים החליפו את השליטה בבוואריה. שטחה של הדוכסות אף הוא השתנה לא מעט, עם רכישות טריטוריאליות שונות וחלוקות בין יורשים. בשנת 976 איבדה בוואריה טריטוריות נרחבות בדרום ובדרום-מזרח הדוכסות, כתוצאה ממרידתו של היינריך השני. בין הטריטוריות האלו הייתה 'אוֹסטרִיכִי' או 'הממלכה המזרחית', טריטוריה זאת קיבלה מעמד של דוכסות בפני עצמה, דוכסות שהפכה לימים לאוסטריה.
במהלך מלחמת שלושים השנים לחם מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה לצד פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובתמורה לכך קיבל ב-25 בפברואר 1623 את נסיכות הבוחר מפפאלץ, במקום פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ שהובס, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר.
גבריאל פרייל

ביוגרפיה

פרייל נולד בדורפאט שבאסטוניה וגדל בקרוקי שבליטא, שם למד בגימנסיה עברית. בהיותו בן עשר נפטר אביו וכעבור שנתיים היגר עם אמו לארצות הברית, שם התגורר סבו במדינת ניו יורק. פרייל התגורר ברובע ברונקס עם אמו ואביו החורג. הוא למד בסמינר המורים ובישיבת רבנו יצחק אלחנן (כיום בית המדרש לרבנים של ישיבה יוניברסיטי).
בארצות הברית הושפע משירת משוררי יידיש, ובמיוחד מתנועת האינזיך שהחלה לפעול באותם ימים וכן ממשוררים ישראלים צעירים. בנוסף הושפע ממשוררים אמריקאים כמו וולט ויטמן. שירו הראשון נכתב ביידיש בשנת 1936 ובאותה שנה הופיע ב"הדואר" שבעריכת מנחם ריבולוב שירו הראשון בעברית, "מזמור החיילים המתים". כל ספרי השירה של פרייל נכתבו בעברית, למעט אחד שנכתב ביידיש. כמו כן עסק בתרגום מעברית לאנגלית ולהפך, בין השאר תרגם את שירתם של קרל סנדברג, רוברט פרוסט ורובינזון ג'פרס.
בשנת 1968 ביקר לראשונה בישראל כאורחו של נשיא המדינה זלמן שזר. בשנת 1972 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מההיברו יוניון קולג' בניו יורק.
פרייל נפטר בירושלים בשנת 1993 בעת ביקור לכבוד יציאת ספרו.
קר סמית'

ביוגרפיה

סמית' נולד בעיירה אקסטון שבפנסילבניה. אביו היה יועץ פיננסי. יש לו אחות בשם אליסון. סמית' סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הנדרסון במחוז צ'סטר בפנסילבניה. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ורמונט

קריירה

סמית' החל את קריירת המשחק שלו בסדרה As the World Turns כאשר שיחק את דמותו של טדי יוז בשנים 1996–1997, בסרט יעד סופי, ובתפקיד אורח בסדרה מכושפות בתפקיד הסוכן קייל ברודי.
במשחקו בדמות ג'ק מקפי בעונה השנייה של הסדרה דוסון קריק מרשת הטלוויזיה The WB, סמית' גילם תלמיד בית ספר תיכון בן 16 כאשר במציאות היה בן 26. סמית' היה בן 31 בסיום שש השנים שבהם שודרה הסדרה. הוא היה הגבר הראשון שהתנשק עם גבר בסדרת טלוויזיה אמריקאית, בעונה השלישית של דוסון קריק.
בתוכנית המתיחות פאנק'ד של ערוץ הטלוויזיה האמריקאי MTV, סמית' היה האדם האחרון שנמתח. בשנת 2007, הוא הופיע מספר פרקים בסדרת הטלוויזיה הפופולרית CSI: ניו יורק בדמותו של אנדרו "דרו" בדפורד, המטרידן ה-333. סמית' גם שיחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית חיים בלתי צפויים בדמותו של שדרן רדיו בשם ראיין תומאס.
סמית' שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה NCIS, שם גילם את דמותו של ג'ונאס קוב, קצין בחיל הים, שמתגלה כרוצח סדרתי שבמטרותיו לרצוח אנשי חיל הים. הופעתו האחרונה בסדרה הייתה בפרק האחרון של העונה השמינית.

חיים אישיים

סמית' נישא לשחקנית הרמוני אברט ב-7 ביוני 2003. שניהם התגרשו ב-20 במרץ 2009. סמית' הוא טייס מוסמך וחובב מוטוקרוס.
אושרי רואש

קריירה

אושרי רואש גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 2006 זכה רואש עם קבוצת הנוער באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של רן אבוקרט, רן יצחק ושמעון הרוש. לאחר עונה זו זומן רואש לקבוצת הבוגרים ובתאריך 19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה בבוגרים. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ובעונה שלאחר מכן סייע לה להעפיל לליגת העל. ב-27 בדצמבר 2012 כבש את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת, במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
בעונת 2012/2013 זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו. ב-7 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 להפועל באר שבע.
אושרי רואש שימש כקפטן הנבחרת הצעירה, וערך 19 הופעות במדיה, בהן כבש שער אחד. באוקטובר 2010 זומן רואש לראשונה לנבחרת ישראל על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדס, אך באותו זימון לא יכול היה רואש לשחק עקב פציעה.
התמוככות

התמוֹכְכות (באנגלית: Subsidence) היא תהליך שקיעת אוויר באטמוספירה ודחיסתו, תוך התחממות אדיאבטית והתייבשות, לרוב באזור נרחב. התמוככות מאפיינת אזור לחץ גבוה - רמה ברומטרית, המתבטאת ביציבות אטמוספירית, ומדכאת משקעים ועננות.

מנגנון

לחץ האוויר יורד ככל שעולים בגובה האטמוספירה, מאחר שמסת עמודת האוויר הנמצאת מעל משטח נתון קטנה ככל שמגביהים,
כאשר חבילת אוויר שוקעת עמודת האוויר שמעליה גדלה והלחץ עולה. 
כתוצאה מכך האוויר השוקע נדחס, מתחמם ומתייבש. אוויר מתמוכך יתחמם תמיד בשקיעתו לפי מפל טמפרטורה אדיאבטי יבש (עליה של כ-9.8°C עבור כל קילומטר של ירידה בגובה), כיוון שאפילו אם האוויר נמצא ברוויה, ברגע שיתחיל לשקוע הוא יתחמם והלחות היחסית שלו תרד מתחת ל-100%. השכבה התחתונה ביותר של האטמוספירה נקראת טרופוספירה והיא מתאפיינת באי יציבות תרמאלית.
בטרופוספירה מתרחשות כל תופעות מזג האוויר (עננות, משקעים, רוחות, שקעים, רמות וכו').
האוויר בטרופופאוזה זורם ממוקד לחץ גבוה, רמה, אל מוקד לחץ נמוך שקע - אליו זורם האוויר מכל הכיוונים סביבו. האוויר נשאב אל השקע בתחתית האטמוספירה ועולה מעלה. כתוצאה מהזרימה, ברום הטרופוספירה האוויר מצטופף, הלחץ עולה הוא מתבדר הצדה ומתמוכך, שוקע. כיוון שהקרקע מונעת מהאוויר להמשיך ולרדת הוא מתבדר ממוקד הרמה הצידה, ישנה הצטברות של אוויר והלחץ עולה. ככל שהלחץ במרכז הרמה גבוה יותר ביחס לסביבתה, ההתמוככות תהיה דומיננטית וחזקה יותר. על פי רוב, אוויר מתמוכך יבש ואינו מגיע לרוויה, ולכן התמוככות מדכאת התעבות והתפתחות עננים.

חישוב

קצב שינוי הטמפרטורה במהלך התמוככות ניתן לתיאור על ידי הגרדיאנט האנכי של הטמפרטורה הפוטנציאלית:
כאשר θ - טמפרטורה פוטנציאלית, t -זמן, w - קצב ההתמוככות.

התמוככות האוויר מעל המזרח התיכון וישראל

ישראל נמצאת סביב קו רוחב 32°N, הוא קצה רצועת המדבריות העולמית. בקיץ נמצאת מעל קו רוחב זה חגורת הרמות הסובטרופיות. חגורת הרמות היא תוצאה של הצפנת חוג ההתכנסות הבין-טרופי (Intertropical Convergence Zone) בקיץ אל סביב חוג הסרטן בקו רוחב 23°N. חימום הקרקע באזור חוג ההתכנסות מביא גם לחימום מאסיבי של האוויר הקרוב אליה. האוויר החם מתרחב, גורם לירידה בלחץ, ולאי יציבות. האוויר שעולה מתבדר ברום, נדחק לצדדים (צפונה ודרומה), שוקע ומתמוכך מעל קווי רוחב 30° -40° בקיץ - מחזור זה נקרא תא האדלי. נוסף על כך, החימום הרב מקרינה של דרום יבשת אסיה ומזרחה, ובמיוחד של תת-היבשת ההודית מצפון לאוקיינוס ההודי הקר יחסית, גורם לחוג ההתכנסות הבין-טרופי באזור זה להצפין לסביבות קו רוחב 30°N מעל אסיה. כך נוצר השקע המונסוני. 
מקום המפגש בין שתי רצועות ההתמוככות הנוצרות הוא מצפון לאזור האפריקאי של חוג ההתכנסות הבין-טרופי וסביב השקע המונסוני.
מצב זה גורם ללחץ אוויר גבוה מאוד מעל המזרח התיכון, למזג אוויר חם ויבש מאוד בקיץ.
מעל אזור ישראל, שיא ההתמוככות נמצא סביב מפלס 150 מיליבר בקיץ והיא נמשכת עד גובה של 2-3 ק"מ, מתחת לשכבה זו מתחיל לשלוט האפיק הפרסי, שלוחה של השקע המונסוני, המזרים אוויר באופן כמעט קבוע אל דרום האגן המזרחי של הים התיכון מכיוון צפון מערב העובר מעל הים התיכון הקריר יחסית (26°-30°) ממתן את החום בשכבת האטמוספירה התחתונה ומוסיף לחות רבה - מהקרקע עד האינוורסיה המרינית בגובה של כמה מאות מטרים עד כקילומטר וחצי.
ארבלה קיסבאוור

ביוגרפיה

קיסבאוור נולדה בווינה, אמה שחקנית גרמנייה ואביה מהנדס מגאנה. לאחר שהוריה נפרדו, היא גדלה באוסטריה עם סבתה. היא למדה עיתונאות ומחזאות, ובמהלך לימודיה החלה לעבוד ב-ORF, רשת השידור הציבורית האוסטרית. מ-1994 ועד 2004 הנחתה את תוכנית האירוח הנקראת על שמה "ארבלה" בערוץ הטלוויזיה הגרמני "Pro7".
ב-1995 הופיעה על שער מגזין "פלייבוי" הגרמני. ב-2004 שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה "המפקח רקס". ב-2007 הנחתה את פרס "שחקן השנה של פיפ"א" שנערך בבית האופרה של ציריך. ב-2015 הנחתה את האירוויזיון.
היא הוציאה לאור שלושה ספרים שכתבה.
ואפינגאס

אילן יוחסין

      מלכי מזרח אנגליה          שליטים זרים
הערה: בתרשים מוצגים רק אישים בעלי חשיבות היסטורית, לרבות כלל המלכים לבית ואפינגאס, כמו גם דמויות אחרות בעלות חשיבות בהבנת תולדות המשפחה.
מקור:
ג'ייד גודי

ג'ייד גודי (באנגלית: Jade Goody;‏ 5 ביוני 1981 - 22 במרץ 2009) הייתה כוכבת ריאליטי בריטית. ידועה בעיקר בשל השתתפותה בתוכנית "האח הגדול". 
גודי הופיעה לראשונה בתוכנית הריאליטי הבריטית "האח הגדול 3" ב-2002. התנהגותה בתוכנית נחשבה פרובוקטיבית, ובין השאר הייתה המתמודדת הראשונה בתוכניות "האח הגדול" שצולמה מקיימת יחסי מין במהלך התוכנית. 
בעקבות הצלחתה בתוכנית, הופיעה גודי במגזינים שונים והשתתפה כאורחת בתוכניות טלוויזיה. ב-2006 פרסמה את האוטוביוגרפיה "Jade: My Autobiography" וכן הוציאה בושם משלה. 
ב-2007 השתתפה בתוכנית "האח הגדול VIP". בתוכנית עוררה התנהגותה ביקורת, בין השאר בשל אמירותיה כלפי אחת ממשתתפות התוכנית, שילפה שטי ההודית, בעקבותיהן היו מבקרים שראו בה כגזענית. לאחר התוכנית התנצלה במספר הזדמנויות על אמירותיה כלפי שטי, והן התפייסו סמוך למותה ב-2009.
בשנת 2008 החלה להצטלם לגרסה ההודית של "האח הגדול", אך במהלכה נודע כי חלתה בסרטן צוואר הרחם, והיא חזרה לבריטניה. מאז תיעדה את חודשי חייה האחרונים במטרה להוריש לילדיה את התשלום שתקבל על כך, לדבריה. גודי צולמה לאורך כל תקופת מחלתה, וזכתה לפרסום בבריטניה ובעולם. כן פרסמה בשנה זו אוטוביוגרפיה נוספת, "Jade: Catch A Falling Star".
בשנת 2009 נישאה גודי לג'ק טוויד. חודש מאוחר יותר, ב-22 במרץ 2009, היא נפטרה.
אגם המלח זוני

היסטוריה

במשך מאות השנים האחרונות נוהגים אנשי הפואבלו של דרום-מערב ארצות הברית, כולל הפואבלו של שבטי זוני, אקומה, לגונה, הופי וטאוס, לערוך עלייה לרגל שנתית לאגם המלח זוני לקצור מלח, הן מסיבות טקסיות והן למטרת תזונה. מהאגם מובילות דרכים עתיקות לכל הכיוונים אל הפואבלו השונים ואתרי הפואבלו העתיקים, כדוגמת הפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות צ'אקו. האגם עצמו נחשב קדוש, ביתה של האלה אמא מלח, הקרויה בפי הזוני Ma'l Okyattsik'i. המתיישבים הספרדים הראשונים באזור כינו את האגם לאס סלינס (Las Salinas).
ג'רונימו, מנהיג לוחמי אפאצ'י ידוע דיווח על האגם בסיפור חייו כפי שנרשם על ידי המפקח בארט: "אספנו מלח מאגם קטן בהרי חילה... כאשר ביקרנו באגם לא הורשנו לאנשינו לצוד או לתקוף את האויב. כל היצורים היו יכולים לנוע בלא הפרעה מצדנו".
אגם המלח זוני לא היה חלק משמורת זוני כשהוכרזה לראשונה רשמית על ידי ממשלת ארצות הברית, אבל ארצות הברית החזירה את האגם ושטח של 20 קמ"ר סביבו לשליטת הזוני ב-1985.

מחלוקת

בין 1994 ל-2003 הייתה הצעה לפתח מכרה פחם בכרייה פתוחה בסמוך לאגם המלח זוני. התוכנית כללה שאיבת מים מהאקווה שמתחת לאגם במטרה להתמודד עם אבק הכרייה, כמו גם סלילת כביש בין האגם לפואבלו זוני. התוכנית לפתח את המכרה ננטשה ב-2003 לאחר שהוגשו נגדה תביעות משפטיות.
אוטו פון פליסקו

תחילת הקריירה

פון פליסקו נולד ב-20 ביוני 1852, בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך. ב-1872 התגייס פון פליסקו לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. בהמשך מילא פון קסילנדר תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1905 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט משמר הגרנדירים ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה). בשנת 190 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבת המשמר ה-1. בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן). בשנת 1914 הועלה פון פליסקו לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-11.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פליסקו מפקד הקורפוס ה-11 שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועבר לחזית המזרחית, שם לחם פון בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות שונים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בשנת 1917 הועבר שוב לחזית המערבית, וב-12 במרץ 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-8. ב-10 במאי 1917 פרש לביתו עקב בריאותו הלקויה, וב-16 באוגוסט 1917 קיבל את עיטור הפור לה מריט.
פון פליסקו נפטר בקאסל ב-26 במרץ 1925 והוא בן 73 שנים.
קוזובה

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1669, עת הוקם בו מבצר. מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19 שימשה העיירה כעיירת מחוז עצמאית, ובשנת 1880 סופחה לנפת העיר בז'ז'ני. בשנים אלה חוברה העיירה לקו מסילת הברזל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי קוזובה

יהודים ישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ועד תחילת המאה ה-20 החזיקו בכל בתי העסק בה. מאמצע המאה ה-19 כיהנו בעיירה רבנים מבית רוטנברג. בשרפה גדולה שפרצה ביישוב בשנת 1906 נותרו בו כ-300 משפחות יהודיות ללא קורת גג.
בשנת 1909 הוקם בעיירה בית ספר עברי, ובין מלחמות העולם התגברה ביישוב הפעילות הציונית, בעיקר של הרוויזיוניסטים. בשנים אלה נמנו ביישוב כ-1,570 יהודים, כשליש מתושביו, ובוועד הקהילה החזיקה אגודת ישראל. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

בשואה

ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועקב פרעות של איכרים אוקראינים ביהודי כפרי הסביבה, נהרו אליה פליטים יהודים רבים. ב-16 באוקטובר 1941 ערכו הגרמנים טבח ביהודי העיירה, בו רצחו ביער סמוך בין 300 ל-500 יהודים.
באביב 1942, עם הבאת מגורשים יהודים לעיירה, הגיע מספר תושביה היהודים לכ-2,850. עם הגעת יהודים נוספים לעיירה, רוכזו כל יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו שררה צפיפות קשה.
ב-21 בספטמבר 1942, יום כיפור תש"ג, נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית, בה נתפסו בין 800 ל-1,000 יהודים, והובלו לבז'זני, וממנה שולחו תוך זמן קצר בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
בחורף 1943-1942 סבלו יהודי הגטו ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בו, תוך שהגרמנים מוציאים להורג חולים יהודים שגילו. ב-9 באפריל 1943 הוציאו הגרמנים להורג כ-100 יהודים נוספים מהגטו.
ב-17 באפריל 1943 נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית נוספת, בה נרצחו בירי כ-1,000 יהודים נוספים.
ב-12 ביוני 1943 נרצחו כ-1,000 היהודים האחרונים שנותרו בגטו שבעיירה. בעת האקציה התאבד אחד מחברי היודנרט, עו"ד קורצ'וק, יחד עם תשעת בני משפחתו, באמצעות שתיית רעל, כדי שלא ליפול בחיים בידי הגרמנים.
קשר (יחידת מידה)

קֶשֶר (מאנגלית: knot) היא יחידה למדידת מהירות, ששיעורה 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.852 קילומטר לשעה בדיוק. היא אינה מהווה חלק ממערכת היחידות הבינלאומית (SI), אך מקובלת בעולם כולו כיחידת מהירות בשימוש ימי ואווירי. מציינים בה את מהירותם של כלי שיט וכלי טיס וכן את מהירותם של זרמים ורוחות.

מקור המונח

את מהירותם של כלי שיט בתקופת אוניות המפרשים (מן המאה ה-16 עד המאה ה-19 לערך) חישבו באמצעות מד-מהירות ימי פשוט, שנקרא באנגלית "לוג" (log). המכשיר היה בנוי מלוח עץ בצורת רבע עיגול, שהקשת שלו הוכבדה בפס עופרת, כך שיכול היה לצוף במים כשהוא ניצב. אל הלוח נקשר חבל מדידה ארוך (log line), ועליו קשרים במרחקים קבועים, שהוכן על סיפון הירכתיים או האַחְרָה. כדי למדוד את מהירות האונייה, הטילו את לוח העץ למים. הלוח נשאר על מקומו כמעט ללא תנועה בעוד האונייה מתקדמת, ותוך כדי כך הופעל שעון חול והחבל שוחרר למים בהדרגה. את המהירות היחסית חישבו על פי אורך החבל שהשתחרר בזמן שחלף עד התרוקנות השעון. הקשרים נועדו לאפשר מדידה מהירה של אורך החבל ששוחרר למים, היינו הדרך שעברה האונייה.
קיימות היו בשימוש במהלך התקופה מספר שיטות לחלוקה ולסימון של חבל המדידה, אך הנפוצה שבהן קבעה את המרחק בין הקשרים ל-47 רגל ו-3 אינץ' ואת זמן התרוקנות השעון ל-28 שניות. העיקרון בכל השיטות הוא שהיחס בין אורכו של כל קטע על החבל לבין מיל ימי אחד שווה ליחס שבין זמן התרוקנות שעון החול בשניות לבין מספר השניות בשעה. לכן, כל קשר בחבל מציין מהירות של 1 מיל ימי בשעה, ומכאן שמה של יחידת המהירות.
סימצ'ו איסאקוב

חייו

הוא נולד ב-12 באוגוסט 1919 בעיר קיוסטנדיל, ילד רביעי במשפחה קטנה. אביו, איסאק, היה בעל חנות בשם "פריז". בעת שגדל בקרב הקהילה היהודית בעיר שררה בה אווירה ציונית, והחיים הציבוריים היהודים התרכזו סביב אגודת "מכבי" המקומית וסביב מועדון בשם "עתיד טוב" (Добро бъдеще).
איסאקוב החל בכתיבת שירה בילדותו. בגיל 15 החל לכתוב יומן המתאר חוויות יומיום ואת הרהוריו על החיים. בשנת 1936 ציין שם, כי עליו להתחיל ללמוד עברית. בשנת 1938 ביקש להקים עיתון לתלמידים היהודים בגימנסיה על-שם נאופיט רילסקי, בה למד, אולם מנהל הגימנסיה פסל את הרעיון. במקום זאת, הצליח לקבל תמיכה מ"מכבי" עבור הוצאת ספר נפרד בשם "בריחה" (בבולגרית Бягство), שסיפר על שני ילדים יהודים. באותה שנה, הוקמה בעיר מחתרת יהודית כתגובה לעליית האנטישמיות בה. איסאקוב נודע בתור "מנהיג יהודי". באחד הלילות הותקף ממארב ונדקר.
לאחר שסיים את הגימנסיה בקיוסטנדיל בהצטיינות, החל בלימודי משפטים באוניברסיטת סופיה בלחץ משפחתו. הוא קיים את עצמו בעבודה בחנות מעילים. לאחר חקיקת "חוק הגנת האומה" (Закон за защита на нацията), נאלץ איסאקוב לשוב לקיוסטנדיל, ומצא עבודה כמורה לעברית בבית ספר יהודי.
בשנת 1943 החל איסאקוב לפרסם באופן קבוע פיליטונים בעלון הוועד המרכזי של יהדות בולגריה. במקביל, נשלח עם יהודים אחרים לעבודות כפייה במחנות עבודה במשך שלוש שנים רצופות, שם עבד בבניית כבישים וגשרים. ערב אחד בחודש מארס 1943 חזה בגירוש יהודי מחוז תראקיה המערבית ברכבת מעל עמק קרסנה.
ימים ספורים לאחר 9 בספטמבר 1944, במופע מלא עד אפס מקום באולם המועדון העירוני של קיוסטנדיל, דיקלם השחקן סאשה סטויאנוב, לימים מנהל התיאטרון הלאומי הבולגרי, את שירו של איסאקוב "שָׁנִים של אש" (Огнени години).על שיר הפרטיזנים "סבא עם מקטרת" (Дядото с луличката) זכה איסאקוב לביקורות נלהבות ממבקר הספרות הבולט יאקו מולכוב.
בשנת 1945, לאחר שנים של עבודות כפייה במחנות עבודה, ניזוקה בריאותו של איסאקוב, והוא החל לסבול מבעיות לב. בשלב זה, שלח שירים בעברית לחבר שלו בארץ ישראל, והחל לתכנן הגירה לשם.
ואולם, ב-22 בינואר 1949 מת איסאקוב, עדיין בבולגריה. על פי מבקר הספרות מרדכי-מרקו אבישי, ראוי איסאקוב לכינוי "המשורר של יהדות בולגריה". בעזבונו הספרותי נותרו מאות שירים, וכן רומן בחרוזים שחיבר בגיל 22.
בשנת 1953 ראתה אור אסופה משיריו של איסאקוב, בעריכת בוז'ידאר בוז'ילוב. בשנת 1960 ראה אור בתל אביב כרך מיצירותיו בבולגרית, תחת הכותרת "כל כתביו" (Събрани съчинения), בהוצאה פרטית של סוניה בן-ישי. בשנת 1980 ראה אור בתל אביב גם הרומן בחרוזים "אלפרד ששון", בבולגרית.
בשנת 2007 ראה אור אוסף מקיף יותר, כולל הרומן בחרוזים, תחת הכותרת "יצירות נבחרות" (Избрано), בעריכת ויקטוריה אטאנאסובה.

איסאקוב בעברית

בשנת 1973 תרגם המשורר רפאל אליעז מבחר משירת איסאקוב, אשר פורסם בשם "אנדרתא: מבחר שירים", בהוצאת טרקלין.
פיזה

העת העתיקה

פיזה העתיקה או PISAE, הייתה מיושבת על ידי עם מקומי בטרם הרומאים הפכו אותה לנמל צבאי. היא הפכה להיות קולוניה רומאית בין השנים 180 לפנה"ס עד 313 לספירה.
בשנת 1999 נערכו חפירות לתחנת רכבת חדשה סאן רוסורה (San Rossore), אזור שמורת טבע ואתר נופש בין פיזה לבין הים. בחפירות התגלו שרידים של אחת עשרה אוניות ותיארוכן נאמד בין 200 לפנה"ס עד 500 לספירה. 
באוניות אחרות, נמצאה זכוכית וכן קרמיקה מהאיים האיבריים ומקורסיקה. פיזה הרומאית ניצלה מחורבן האימפריה הודות לעורף החקלאי הנרחב שהיה לה בגבעות טוסקנה.

ימי הביניים

במאה ה-11 הפכה להיות מרכז מסחרי. בעזרת ג'נובה היא נלחמה בערבים ובשנת 1016 יחד הם גרשו את הסרצנים מסרדיניה. לאחר מכן הטביעו את הצי המוסלמי בפלרמו. פיזה שגשגה, בעזרת הגרמנים, אבל בשנת 1284 הושמד ציה על ידי ג'נובה בקרב מלוריה.
פיזה הייתה עיר מדינה ומרכז מסחרי חשוב בימי הביניים, ואחת מארבע הרפובליקות הימיות של איטליה (יחד עם ונציה, אמאלפי וג'נובה). לפיזה, כמו לשאר הרפובליקות האיטלקיות, ישנו רובע מיוחד בעכו. הרובע היה מוקף בחומה וכלל כנסייה ונמל. בעכו קיימת כנסיית אנדראס הקדוש, והיות שמגמת המבנה היא לכיוון ירושלים, בשונה מכנסיות אחרות, הועלתה ההשערה כי הכנסייה בנויה על בסיס בית כנסת קדום מאותם הימים.
רבי בנימין מטודלה כתב על העיר במאה ה-12: "עשרת אלפים מגדלים בתיהם", אינה מוקפת חומה, אין בה מלך ולא שר "כי אם שופטים שהם מקימים עליהם". הנמל רחוק מהים והספינות נכנסות לעיר דרך הנהר. (עד היום אחד הרחובות הראשיים נקרא BORGO STRETTO המזכיר את עברה של העיר. במהלך חפירות שהתבצעו במקום נמצאו ברחוב שרידים של מעגן האוניות).
פיזה התפרסמה בזכות האוניברסיטה העתיקה שלה (נוסדה ב-1343), אבל יותר בזכות המדען גלילאו גליליי שנולד בה בשנת 1564 (על שמו נקרא שדה התעופה של העיר). גליליאו, מגדולי המדענים בכל הדורות, ערך בין היתר ניסויים בנפילת חפצים בעלי מסה שונה, בניסיונו להפריך את התאוריה של אריסטו כי חפצים כבדים יותר נופלים מהר יותר מאשר חפצים קלים יותר. על פי הסיפור המקובל, ערך גלילאו את ניסוייו במגדל פיזה.

מלחמת העולם השנייה

העיר פיזה נחרבה כמעט לחלוטין בשנת 1944. צבאות בעלות הברית אשר נחתו בדרום איטליה הגיעו עד הגדה הדרומית של נהר הארנו ומחצית העיר הייתה בידם. מסיבה כלשהי בעלות הברית לא המשיכו מיד בכיבוש הגדה הצפונית. במשך חודשים רבים בעלות הברית הפציצו את צפון העיר בעזרת תותחים ומטוסים. רק שני מקומות בפיזה לא הופצצו: הככר המרכזית (במטרה לשמור על המגדל) ובית החולים סנטה קיארה, ששימש מקלט לתושבי העיר שלא נטשו אותה ותנאי השהות בו היו קשים. לאחר המלחמה שוקמה העיר.

כיום

בשנת 1987 הכריז אונסק"ו על רחבת פיאצה דיי מיראקולי שבה ניצבים, בין היתר, מגדל פיזה, קתדרלת העיר והבפטיסטריום, כעל אתר מורשת עולמית.
נתיבי אוויר ארץ ישראל

נתיבי אוויר ארץ ישראל בע"מ (באנגלית: Palestine Airways limited; בערבית: شركة الطرق الجوية بفلسطين محدودة الضمان) הייתה חברת תעופה עברית פרטית שהוקמה בדצמבר 1934 על ידי פנחס רוטנברג ופעלה בתחומי ארץ ישראל המנדטורית עד הפקעת מטוסיה על ידי שלטונות המנדט הבריטי באוגוסט 1940.

היסטוריה

בראשית דרכה עמד לרשות החברה צי של שני מטוסי נוסעים שבכל אחד מהם חמישה מושבים. החברה קבעה את בסיסה בשדה התעופה בחיפה, והחלה בפעילות סדירה רק בשנת 1937 עם פתיחת קו חיפה-לוד.
עם החרפת מאורעות המרד הערבי התקשו לקוחות החברה להגיע לנמל התעופה בלוד, והחברה הכשירה שדה תעופה קטן בקרבת תל אביב, מצפון לשפך הירקון, ושם קבעה את בסיסה החדש; לימים נקרא שדה התעופה "שדה דב", על שם חלוץ התעופה העברית דב הוז. המעבר לעיר איפשר לחברה להרחיב את היצע הטיסות, ומטוסי החברה טסו מתל אביב לחיפה ובחזרה פעמיים ביום (וכעבור זמן נמתח הקו עד ביירות). בספטמבר 1939 צי החברה גדל במטוס נוסף ולצוות הטייסים הצטרף עוד טייס אנגלי. 
באוגוסט 1940 החברה חדלה מלפעול כשמטוסיה הופקעו על ידי חיל האוויר הבריטי לטובת המאמץ המלחמתי של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של הרפובליקה המרכז-אפריקאית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה וכדורסל. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. המשלחת לא הגיעה להישגים והשתתפותה היא סמלית.