google/wiki40b huggingface dataset:
תאודורוס זגוראקיס

קריירת מועדונים

זגוראקיס נולד בקוואלה שביוון. הוא החל לשחק כדורגל מקצועני בקבוצה המקומית קוואלה, ששיחקה בליגות הנמוכות ביוון. היה לו חלק חשוב בהעפלתה של הקבוצה לליגה היוונית השנייה בתום עונת 1989/1990. הוא הבקיע 6 שערים ב-114 הופעות ליגה במועדון.
בחורף של עונת 1992/1993 עבר זגוראקיס לפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית. הוא שיחק במועדון עד לחודש דצמבר 1997, ואף שימש כקפטן הקבוצה בשתי עונותיו האחרונות. הוא הפך לסמל עבור אוהדי הקבוצה, כשהוא ממעט להחמיץ משחקי ליגה ומבקיע שערים חשובים. הוא ערך 155 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.
בחורף של עונת 1997/1998 חתם זגוראקיס בלסטר סיטי מהפרמייר ליג, אותה אימן מרטין אוניל. בתקופתו בלסטר סיטי לקח זגוראקיס חלק בשני גמרים רצופים של גביע הפוטבול ליג, אשר בראשון הפסידה לסטר סיטי לטוטנהאם הוטספר ובשני ניצחה את טרנמיר רוברס. הוא ערך במועדון 50 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
זגוראקיס היה מאוכזב מחוסר הרצון של מרטין אוניל להשתמש בו כשחקן קבוע, ובשנת 2000 החליט לחזור ליוון וחתם בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית. יחד עם א.א.ק. אתונה זכה זגוראקיס בגביע היווני לעונת 2000/2001 בו ניצחה בגמר את אולימפיאקוס. בארבע עונותיו במועדון ערך זגוראקיס 101 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-14 ביולי 2004 עזב זגוראקיס, שזכה בתואר מצטיין הטורניר של יורו 2004, את א.א.ק. אתונה ששקעה בחובות, והצטרף בהעברה חופשית לבולוניה 1909 מהסרייה א', בה חתם על חוזה לשנתיים. עם חתימתו של זגוראקיס אמר בעלי הקבוצה: "זגוראקיס הוא באג'ו היווני שלנו". זגוראקיס היה שחקן הרכב קבוע וערך 32 הופעות ליגה בבולוניה, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'. בתום עונה אחת הוא שוחרר מהמועדון, שלא יכול היה לשאת בהוצאות משכורתו בתנאים החדשים.
לקראת עונת 2005/2006 חזר זגוראקיס לפאוק סלוניקי וחתם על חוזה לשנתיים. כשנחת בנמל התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה בסלוניקי, 7,000 אוהדים קיבלו את פניו. בשתי עונותיו האחרונות בקריירה ערך זגוראקיס 45 הופעות ליגה, בתקופה שהייתה סוערת מבחינת המועדון בשל קשיים כלכליים ומנהליים.

קריירה בינלאומית

ב-7 בספטמבר 1994 ערך זגוראקיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון במשחק נגד נבחרת איי פארו. ב-17 בנובמבר 2004 ערך זגוראקיס את הופעתו ה-100 בנבחרת במשחק נגד נבחרת קזחסטן. את שער הבכורה שלו בנבחרת הוא הבקיע בהופעתו ה-101, במשחק נגד נבחרת דנמרק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. הוא ערך בסך הכך 120 הופעות בנבחרת היוונית, ועד ל-12 באוקטובר 2012, עת עבר אותו במספר ההופעות יורגוס קראגוניס, החזיק בשיא ההופעות בנבחרת יוון. הוא השחקן ששימש כקפטן נבחרת יוון במשך התקופה הארוכה ביותר.
לזגוראקיס היה תפקיד חשוב בזכייתה של נבחרת יוון ביורו 2004. הוא זכה בתואר שחקן הטורניר ונכלל בקבוצת הטורניר. הוא היה מועמד לתואר כדורגלן השנה בעולם לשנת 2004 (סיים במקום ה-17 יחד עם ראול גונזלס) ופרס כדור הזהב לשנת 2004 (סיים במקום החמישי).
ב-5 באוקטובר 2006 הודיע זגוראקיס על פרישתו מהנבחרת הלאומית. ב-22 באוגוסט 2007 הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות נגד נבחרת ספרד. הוא שיחק 15 דקות ועם החלפתו זכה למחיאות כפיים מהקהל, ששר את שמו.

לאחר הפרישה

ב-18 ביוני 2007 נודע כי זגוראקיס הוא הנשיא החדש של פאוק סלוניקי. הוא שימש בתפקיד זה עד לפרישתו בינואר 2012.
זגוראקיס היה מועמד מטעם מפלגת הדמוקרטיה החדשה בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו ב-5 במאי 2014. הוא נבחר כחבר הפרלמנט האירופי והצטרף למפלגת העם האירופית.
גיטגה

הכרזתה כעיר בירה

במרץ 2007 הכריז נשיא בורונדי פייר נקורוזיזה על הכוונה להעביר לגיטגה את בירת המדינה. מועצת השרים קיבלה החלטה רשמית על העברת הבירה בדצמבר 2018 והפרלמנט אישר אותה בינואר 2019.
מספר שיקולים עמדו מאחורי העברת הבירה לגיטגה: מיקומה המרכזי של העיר, בניגוד לבוג'ומברה השוכנת בקצה המערבי של בורונדי; הרצון לעודד את הכלכלה ולהוסיף מקומות עבודה באזור פחות מפותח של הארץ, וכן הערך ההיסטורי הסמלי של גיטגה, ששימשה מושבם של מלכי בורונדי בתקופות קדם-קולוניאליות. מבקריו של הנשיא נקורוזיזה טענו שהמעבר נועד גם להחליש את האופוזיציה לשלטונו, שמתרכזת בבוג'ומבורה.
בעיר פועל נמל תעופה.
גאריק חרלמוב

ביוגרפיה

הוא נולד במוסקבה ב-28 בפברואר 1981. אמו היא נטליה איגורייבנה. בבגרותו הוריו התגרשו.
אביו, יורי חרלמוב, עזב לארצות הברית ולקח איתו את גאריק. בגיל 14 הוא התקבל לבית הספר הארנדט בשיקגו. מורו היה השחקן בילי זיין. C בצעירותו מכר טלפונים סלולריים ועבד במקדונלד'ס. חמש שנים לאחר מכן חזר למוסקבה. הוא נהג לשיר ברכבת התחתית והופיע במופעי סטנדאפ בארבט.
הוא למד באוניברסיטה הממלכתית למנהל והופיע עם נבחרת מוסקבה בתחרות KVN.
בשנים 2004—2005 עבד בערוץ הטלוויזיה Muz-TV והנחה תוכניות שונות בערוצי בידור. הוא התפרסם במיוחד לאחר שהחל להנחות את התוכנית Comedy Club (בערוץ ТНТ) ושיתף פעולה עם הקומיקאי טימור בטרוטדינוב, יחד הם יצרו סרטים קומיים כדוגמת הסרט הטוב ביותר והמשכיו הסרט הטוב ביותר 2 והסרט הטוב ביותר 3, שלא זכו להצלחה מסחרית.
ביוני 2010 הנחה את התוכנית ההומור "בולדוג שואו" בערוץ NTV אך התוכנית ירדה כעבור חודש בשל נתוני רייטינג נמוכים. בדצמבר 2010 הופיע שוב ב-KVN, אחרי שהופיע קודם ב-2008.
בפברואר 2012 הביע תמיכה בולדימיר פוטין בבחירות לנשיאות 2012 ותמך בו גם בבחירות 2018.
מאפריל 2013 הופיע יחד עם טימור בטרוטדינוב בתוכנית ההומוריסטית "ח.ב." («ХБ»), ששודרה במשך 19 פרקים ומהווה תוכנית מערכונים. הוא אוהד מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה

חייו האישיים

הוא היה נשוי בעבר ליוליה לשצ'נקו, בעבר אחת ממנהלי מועדוני הלילה במוסקבה, בשנים 2010-2013
בשנת 2013 נישא לכריסטינה אסמוס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה. לשניים נולדה בת, אנסטסיה (ילידת 5 בינואר 2014).
מועדון דפורטיבו צ'יבאס ארצות הברית

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-2 באוגוסט 2004, והצטרפה כקבוצה ה-11 של ה-MLS. בתוך 3 שנות קיומה, הצליחה הקבוצה להגיע פעמיים לפלייאוף ה-MLS, כשבשנת 2007 היא עושה זאת לאחר שסיימה ראשונה בבית המערבי של הליגה.
הקבוצה החלה את דרכה בליגה עם הפסד ביתי 2-0 לדי.סי. יונייטד ב-2 באפריל 2005 תחת הדרכתו של המאמן תומאס רונגן. לאחר עשרה משחקים, עם מאזן 1-8-1 (הפסד, 8 תוצאות תיקו, וניצחון בודד על ריאל סולט לייק), תומאס רונגן הועבר לתפקיד מינהלתי, ובמקומו מונה חאבייר לדזמה כמאמן ראשי זמני. ב-3 ביוני 2005, מונה האנס וסטרהוף למאמן הקבוצה, אך לאחר עונה מאכזבת הוא סיים את תפקידו בה. 
ב-2 בנובמבר 2005, מונה בוב בראדלי, המאמן המצליח ביותר בתולדות ה-MLS למאמן הקבוצה, השלישי בתוך שנה. תחת הדרכתו, הקבוצה השתנתה מן הקצה אל הקצה. הקבוצה סיימה עם מאזן 10-9-13 (13 ניצחונות, 9 תוצאות תיקו ו-10 הפסדים), דבר שהקנה לה מקום במשחקי הפלייאוף. בראדלי זכה בתואר מאמן השנה ב-MLS, והיה למאמן הראשון שזוכה בתואר זה במשך שנתיים ברציפות. מגנה היהודי-אמריקאי של הקבוצה ג'ונתן בורנשטיין נבחר לרוקי השנה ב-MLS. עם תום העונה, מונה בראדלי למאמן הנבחרת, והוא הוחלף על ידי מאמנה הנוכחי של הקבוצה, פרקי. 
העונה הראשונה של פרקי כמאמן הייתה הצלחה גדולה, כאשר הקבוצה סיימה עם מאזן מצוין של 8-7-15, ובמקום הראשון בבית המערבי של הליגה. פרקי נבחר כמאמן השנה ב-MLS, השני ברצף של צ'יבאס. בינואר 2008, האריך פרקי את חוזהו בקבוצה לעוד שנתיים.
המועדון הפסיק את פעילות אחרי העונה הסדירה 2014, והוא יוחלף על ידי זכיינית חדשה מלוס אנג'לס שתצטרף לליגה בשנת 2017.
סטרשין

תולדות היישוב

סטרשין נזכרת לראשונה בשנת 1391, ובמהלך המאות ה-16 עד ה-18 סבלה מפשיטות הטטרים והרוסים. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי סטרשין

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה קולחוז יהודי, מועצה יהודית ממלכית ובית ספר יידי. במהלך התקופה הסובייטית עזבו את היישוב מאות מיהודיו.
באמצע אוגוסט 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובספטמבר 1941 רוכזו יהודיה בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי שוטרים מקומיים, תוך שוד רכושם.
ב-14 באפריל 1942 נרצחו כ-280 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בדרך מז'לובין ללבדווקה.
אגודת אלברט איינשטיין

אגודת אלברט איינשטיין (בגרמנית: Albert Einstein Gesellschaft) יוסדה ב-28 ביוני 1977 על ידי ד"ר מקס פליקיגר. האגודה נמצאת בברן, שווייץ והיא ידועה בעיקר כמייסדת הפרס מדליית אלברט איינשטיין. פרס זה מוענק ליחידים אשר תרמו באופן יוצא מן הכלל למדע הקשור לאלברט איינשטיין.
הענקת מדליית אלברט איינשטיין בשנת 1993 עוררה תרעומת גדולה בקהילה המדעית, עקב זכייתו של מקס פלוקיגר מייסד ויושב ראש האגודה, בפרס הניתן על ידה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-70

זוכים ומועמדים

ההכרזה על המועמדים נערכה ב-10 בינואר 2017. הזוכים הוכרזו ב-12 בפברואר 2017.
תרבות רומנו-בריטית

תרבות רומנו-בריטית היא התרבות שעלתה בבריטניה תחת שלטון האימפריה הרומית לאחר מסע הכיבוש הרומי בשנת 43 לספירה והקמתה של פרוביניקית בריטניה. התרבות הייתה שילוב של התרבות הרומית והתרבות הבריטונית המקומית. היא שרדה את קץ השלטון הרומי על בריטניה. יש חוקרים המאמינים כי בין המאות 5-6, דרום בריטניה שימרה תת-תרבות רומית-בריטית ששרדה מתקפות מפני האנגלו-סקסונים ואף השתמשה בשפה רומית מקומית בכתיבה.
ריצ'רד סטולמן

ריצ'רד מת'יו סטולמן (באנגלית: Richard Matthew Stallman, ומוכר בראשי התיבות rms; נולד ב־16 במרץ 1953) הוא פעיל למען תוכנה חופשית ומתכנת מחשבים אמריקאי ממוצא יהודי. בשנת 1983 יזם את פרויקט GNU ליצירת מערכת הפעלה חופשית, דמוית יוניקס ומשמש מאז כארכיטקט המוביל שלה. העקרונות הרעיוניים אותם ביטא סטולמן כשייסד את GNU, מהווים את התשתית לתנועה חברתית בשם תנועת התוכנה החופשית.
סטולמן הוא הוגה רעיון רישיונות ה־copyleft (כגון ה־GPL) וכותב הגרסאות המקוריות של העורך Emacs, המהדר GCC ומנפה השגיאות GDB.
ב־1985 ייסד סטולמן גם את המוסד לתוכנה חופשית.
ב־16 בספטמבר 2019 הודיע סטולמן על התפטרותו מתפקידו ב־MIT, לאחר שהגן על מרווין מינסקי שנחשד בתקיפה מינית בפרשת ג'פרי אפשטיין.

ביוגרפיה

סטולמן נולד במנהטן, ניו יורק, לאליס ליפמן ודניאל סטולמן. הוריו ממוצא יהודי. ב־1958 התגרשו הוריו, המשמורת התחלקה ביניהם והוא התגורר במהלך השבוע עם אמו במנהטן ובסוף השבוע עם אביו בקווינס. בגיל 12 התקבל לתוכנית מדעית של אוניברסיטת קולומביה לילדים מחוננים, שם נחשף לעולם המחשבים. בשנתו השלישית בתיכון, כאשר המחשב האישי היה עדיין חזון רחוק, ריצ'רד סטולמן זכה לגישה למחשב כאשר התקבל לעבודה במרכז המדעי של IBM במנהטן וכתב תוכנות למחשב IBM 7094. סטולמן הקדיש את הקיץ שלאחר סיום התיכון לכתיבת קדם־מעבד לשפת התכנות PL/I עבור מחשב IBM System/360.
בשנת 1971, בתור סטודנט לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, הצטרף סטולמן למעבדת המחקר לבינה מלאכותית של MIT בתור תכנת. הוא בילה שנים רבות במעבדה, בה התגבשה תרבות של האקרים. סטולמן נודע באותה תקופה כ־RMS, ראשי התיבות של שמו, ששימשו גם כשמו בחשבונות המחשב. ב־1974 קיבל תואר ראשון בהצטיינות יתירה בפיזיקה והמשיך בעבודתו ב־MIT.
בראשית שנות השמונים, החל תהליך מסחור תוכנה במעבדה, ומספר קבוצות חוקרים פרשו והקימו את החברות "סימבוליקס" ו"ליספ משינס". חלק גדול מהחוקרים במעבדה גויסו לסימבוליקס. במהלך שנתיים, החל מ־1982 ועד סוף 1983, סטולמן פיתח בעצמו תוכנה שהתחרתה ביכולותיה בתוכנה שפותחה על ידי כל המתכנתים בסימבוליקס. לאחר שהתבקש לחתום על הסכמי סודיות ולבצע פעולות אחרות שהיו בניגוד לעקרונותיו ולעמדותיו לגבי הפתיחות שאמורה להיות במחקר מדעי, פרש סטולמן מעבודתו והכריז על מיזם GNU שמטרתו הייתה ליצור גרסה חופשית של UNIX.
ב־1985 פרסם את המנשר של גנו (GNU Manifesto), בו פרש את מניעיו בנוגע למיזם גנו. אחד מהם היה "להחזיר את תחושת שיתוף־הפעולה אשר שלטה בקהילת המחשוב בימים עברו". כדי להבטיח שהתוכנה של GNU תישאר חופשית לכל משתמשיה "להרצה, העתקה, שינוי והפצה", היא הופצה עם רישיון אשר מיועד לתת לכל אחד את ההיתרים הנ"ל, בעת שהוא גם מונע מכולם להוסיף הגבלות משל עצמם לרישיון המקורי. רעיון זה, אשר זכה לכינוי כ־copyleft (משחק מילים באנגלית עם הביטוי "copyright", אשר מתורגם כ"זכויות יוצרים"), הפך מאוחר יותר לבסיס ה־GPL, הוא "הרישיון הציבורי הכללי של GNU". סטולמן הקים את "המוסד לתוכנה חופשית" (FSF), מוסד ללא כוונת רווח, כדי לספק תמיכה לוגיסטית, חוקית ופיננסית לפרויקט גנו. הוא משמש כנשיאה ללא שכר עד היום. סטולמן כתב חלק משמעותי מגנו בעצמו.
סטולמן מתנגד לשימוש בשם "לינוקס" על מנת לתאר מערכת GNU הכוללת גרעין לינוקס. טענתו היא כי הגרעין "לינוקס" הוא אכן חשוב ומרכזי, אך הוא עדיין מהווה רק חלק ממערכת גדולה יותר. חשיבות השם, לדברי סטולמן, היא בהכרה של ציבור המשתמשים בערכים והרעיונות האתיים אותם מייצג מיזם GNU. סטולמן מבקש לקרוא למערכת ההפעלה GNU/LINUX, GNU+Linux או כל צרוף אחר שייתן קרדיט לשני המיזמים.
סטולמן מגדיר עצמו כאתאיסט, וכן כסוציאליסט. הוא תומך במפלגה הירוקה האמריקאית .
גונזלו קסטרו

מועדונים כשחקן

קסטרו שיחק במועדוני נוער אזוריים ובגיל 12 עבר לשחק בקבוצת הנוער של לברקוזן.
בתחילת עונת 2004, בגיל 17, עלה לסגל של הקבוצה הבוגרת ושיחק כבר בעונתו הראשונה.
ב-24 במאי 2015 חתם קסטרו על חוזה ל-4 עונות בבורוסיה דורטמונד תמורת 11 מיליון יורו שעברו לקבוצתו הקודמת, באייר לברקוזן.
ב-29 ביוני 2018 חתם קסטרו בשטוטגרט לשלוש שנים.

נבחרת לאומית

לקסטרו הייתה אפשרות לבחור האם לשחק בנבחרת הגרמנית או בנבחרת הספרדית והוא החליט לייצג את המדינה בה נולד.
קסטרו שיחק גם בנבחרת הצעירה של גרמניה באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006. שיחק לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת דנמרק ב-28 במרץ 2007.
ג'ושוע רוזנברג

קורות חיים

נולד בלונדון ב-1950, למשפחה יהודית. למד וסיים בבית ספר תיכון יוקרתי, "לאטימר" (Latymer Upper School), ברובע האמרסמית', שבמערב מרכז העיר ולאחר מכן סיים תואר ראשון ותואר במשפטים, באוניברסיטת אוקספורד. במרץ 1974, בן 24, נישא למלאני פיליפס, שהייתה חברתו במשך שנים. לזוג יש שני ילדים.
ב-1976 קיבל רישיון עריכת דין (סוליסיטור).
במשך עשרים וחמש שנים עבד ב-BBC, החל מ-1975 ועד 2000. בתקופה זו הפיק במשך מספר שנים, במסגרת ערוץ 4 של רדיו BBC הבריטי, תוכנית פוליטית - משפטית בשם "השבוע בווסטמינסטר" (The Week in Westminster) והחל מ-1984 הפיק והגיש תוכנית בשם Law in Action. במשך כחמש עשרה השנים האחרונות לעבודתו ב-BBC (בשנים 1985–2000) הוא שימש כתב משפטי, הן ברדיו והן בטלוויזיה של ה-BBC. מ-2000 עד ינואר 2009 היה העורך המשפטי של הדיילי טלגרף ובנוסף לכך גם בעל טור קבוע ב-Evening Standard. מאז 2010 הוא בעל טור שבועי קבוע בגרדיאן וכן בעל טור דו שבועי קבוע ב-The Law Society Gazette וב-Standpoint Magazine. החל מ-2010 חזר לשדר ולהגיש ב-BBC את תוכניתו הוותיקה Law in Action.

פרסים ותוארי כבוד

ב-1999 קיבל מאוניברסיטת הרטפורדשייר תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד וב-2012 תואר דומה גם מאוניברסיטת טרנט בנוטינגהאם. קיבל מלשכת עורכי הדין הבריטית (Bar council), את פרס הכתיבה המשפטית, ארבע פעמים.
פטרישה אמורים

ביוגרפיה

אמורים נולדה וגדלה בריו דה ז'ניירו. היא החלה להתאמן בעבקות אחותה הברוכה פאולה שהחלה לשחות בגיל 3 בגלל מחלת האסתמה שממנה היא סבלה.

1985

בתחרויות השחייה של המכביה השתים-עשרה שנערכו בבריכת אוניברסיטת תל אביב, ביולי 1985, זכתה אמורים במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:04.25 דקות, אחרי שריל קריגסמן (8:58.38 דקות) ושרה רודולף (9:01.54 דקות), שתיהן מארצות הברית.

1986

באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 סיימה אמורים במקום 25 במשחה ל-200 מטר חופשי, במקום 24 במשחה ל-400 מטר חופשי ובמקום 20 במשחה ל-800 מטר חופשי.

1987

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה בשנת 1987 היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.38 דקות ו-3 פעמים במקום חמישי במשחים ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.70 דקות, 400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.99 דקות ו-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:03.95 דקות.

1988

באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה אמורים במקום 25 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.74 דקות, במקום 24 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא דרום אמריקה חדש של 4:19.64 דקות, שיא זה החזיק מעמד כ-10 שנים ונשבר על ידי ניירה ריבריו מברזיל, במקום 21 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא דרום אמריקה חדש של 8:51.95 דקות, שיא זה נשבר לאחר 10 שנים על ידי אנה מוניז ובמקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.29 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 59.92 שניות.

1989

בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת אוניברסיטת תל אביב, ביולי 1989, זכתה אמורים ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:23.64 דקות, לפני מיכל אמין (4:25.14 דקות) ולורי זייגר מארצות הברית (4:26.13 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:01.15 דקות, לפני לורי זייגר (9:01.92 דקות) ומיכל אמין (9:08.09 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.55 דקות, אחרי ג'ני זוסר מארצות הברית (2:07.11 דקות) ולפני מיכל אמין (2:09.89 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:04.15 דקות, אחרי רות גרודסקי שקבעה שיא מכביה חדש של (5:01.75 דקות) ולפני ג'ואנה זייגר (5:07.40 דקות), שתיהן מארצות הברית.

1993

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו בבריכת אוניברסיטת תל אביב, ביולי 1993, זכתה אמורים במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.56 דקות, אחרי ליסה מרטין מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:04.24 דקות וקרן רגאל מישראל (2:07.01 דקות).

חייה האישיים

אמורים נשואה ואם לארבעה ילדים. כיהנה כנשיאת מועדון הספורט פלמנגו מדצמבר 2009 ועד דצמבר 2012 ובכך הייתה לאישה היחידה שכיהנה בתפקיד זה.
טארה ריד

ביוגרפיה

ריד נולדה וגדלה בווייקוף, ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא בריטי, איטלקי, צרפתי והונגרי, הוריה הם דונה וטום ריד, ושניהם היו מורים ובעלי מעון לטיפול באנשים או ילדים הזקוקים להשגחה במשך היום. היא למדה בבית הספר הקתולי סנט אליזבת, בחטיבת הביניים דווייט אייזנהאואר, בתיכון רמפו, בתיכון ג'ון קנדי בגרנדה הילס וסיימה את לימודיה באקדמיית בארנסטבל, תיכון אלטרנטיבי. היא גם למדה בבית ספר מקצועי לילדים במנהטן, יחד עם כמה שחקנים כמו כריסטינה ריצ'י, ג'רי אוקונל, שרה מישל גלר ומקולי קולקין. לריד יש אחים תאומים צעירים (קולין ופטריק) ואח נוסף בשם טום.

קריירה

ריד החלה לשחק בגיל תשע בשעשועון "משחק ילדים", והופיעה בלמעלה מ-100 פרסומות כולל "Jell-O", "מקדונלד'ס", "Crayola" ומילטון בראדלי. כנערה, היא הופיעה ב"הצלצול הגואל: הכיתה החדשה", "כל ילדיי".
לאחר שעברה להוליווד בשנת 1997, ריד עברה לסרטים ושיחקה בסרט הפולחן "ביג לבובסקי" (1998). באותה שנה היא הופיעה גם ב"משחקי פיתוי" וב"אגדה עירונית". ריד זכתה להצלחה רבה כאשר גילמה את דמותה של ויקי הבתולה בסרט "אמריקן פאי" (1999), שגרף מעל 102 מיליון דולר בארצות הברית.
בהמשך ריד כיכבה בסדרה של סרטים לא מוצלחים כמו "ג'וזי והפוסיקאטס" ו"הנשים של ד"ר טי". בשנת 2002 שיחקה לצד ראיין ריינולדס ב"יחצ"ן המסיבות". היא חזרה למסך הקטן כדמות משנה בסדרת הקומדיה "סקראבס". היא הופיעה לצד אשטון קוצ'ר בסרט "הבת של הבוס שלי", שקיבל ביקורות שליליות ועבורו היא הייתה מועמדת בקטגוריית שחקנית המשנה הגרועה ביותר והזוג הגרוע ביותר בפרס פטל הזהב.
ריד גילמה את הדמות הראשית בסרט האימה "לבד בחשיכה". הסרט נקטל בידי המבקרים, וריד קיבלה מועמדות לפרס פטל הזהב עבור השחקנית הגרועה ביותר. ריד צילמה תוכנית משלה עבור ערוץ E!,‏ "Wild On Tara Reid", (שונה לאחר מכן ל-"Taradise"), תוכנית שמציגה חופשות של אנשי החברה הגבוהה; התוכנית עלתה באוקטובר 2005 ובוטלה בפברואר 2006, עקב רייטינג נמוך, לאחר שרק 8 מתוך 14 פרקים שודרו.
בין השנים 2007–2008 הופיעה בסדרה של סרטים המיועדים לווידאו, בהם "7-10 Split", "If I Had Known I Was a Genius", ו-"Clean Break". היא גם גילמה את הדמות הראשית בסרט האימה "Vipers". ב-2011 גילמה את דמותה של בוני במותחן "The Fields". באותה שנה השתתפה גם בתוכנית "האח הגדול סלבריטי", אך הודחה ממנה לאחר שלושה שבועות.
ב-2012 חזרה לסדרת "אמריקן פאי" שבזכותה התפרסמה, והופיעה בסרט "אמריקן פאי: האיחוד".
ריד גם עיצבה קו בגדים בשם "Mantra", עם המעצבים דון אד הארדי וכריסטיאן אודיגייר, שיצא לחנויות בשנת 2009. ב-2010 הופיעה ריד על שער המגזין "פלייבוי".

חייה האישיים

ב-2010 היא הייתה אמורה להתחתן עם יזם גרמני בשם מייקל אקסטמן, אך זה לא התרחש בשל פרידתם. ב-14 באוגוסט 2011, נציג מטעמה אישר למגזין "פיפל" שריד ואיש עסקים דני בשם מייקל ליילאנד, נישאו יום לפני כן ביוון. עם זאת, ליילאנד הכחיש זאת, באומרו שהוא לא היה בקשר עם טארה מאז פברואר. מאוחר יותר אושר על ידי ריד כי היא נישאה לאיש העסקים הבולגרי זאקרי קהיוב, אך גם כאן התברר שהם לא נישאו רשמית.
בשנים 2013–2014 היא הייתה בזוגיות עם המוזיקאי הישראלי ארז אייזן, חבר להקת אינפקטד מאשרום.
לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו

ביוגרפיה

לואיס אלפונסו נולד ב-25 באפריל 1974 במדריד, לאלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס ולמריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, ובילדותו העניק לו אביו את התואר דוכס טורן. בשנת 1982 התגרשו הוריו, ולואיס אלפונסו ואחיו עבר למשמורת תחת אביו. בשנת 1984 התחתנה אמו בשנית עם ז'אן מארי רוסי, ממנה היו לו 2 בנות נוספות.
ב-7 בפברואר 1984 חזר לואיס אלפונסו מסיור סקי בפירנאים יחד עם אביו ואחיו, ובמהלך הנסיעה התנגש אביו במשאית. אחיו הבכור פרנסיסקו דה אסיס נהרג בתאונה, ואילו לואיס אלפונסו שהה בבית החולים במשך חודש, בעוד אביו נזקק ל-6 ניתוחים. בית משפט ספרדי העניק לאמו משמורת זמנית על לואיס אלפונסו, אך כעבור שישה חודשים החזיר בית המשפט את המשמורת לאביו.
בשנת 1989 נהרג אביו בתאונת סקי באייבון, קולורדו, ולואיס אלפונסו הוכר על ידי הלגיטימיסטים כלואי העשרים, מלך צרפת ונווארה, ונטל לעצמו את התואר דוכס אנז'ו. לואיס אלפונסו סיים את לימודיו הראשונים בבית הספר הספרדי-צרפתי Molière de Pozuelo de Alarcón, ומאוחר יותר, למד בבית ספר תיכון במדריד. לאחר מכן הוא למד מנהל עסקים בCUNEF, ובהמשך עבד במשך כמה שנים בבנק BNP פריבה במדריד.
ב-5 בנובמבר 2004 התחתן לואיס אלפונסו בקראקאס עם מריה מרגריטה וארחאס סנטאלה, בתם של ויקטור חוסה וארחאס לראוסקין וכרמן לאונור וארחאס טלריה, עמה התארס בנובמבר 2003, אולם אף אחד ממשפחת המלוכה הספרדית לא השתתף בחתונה, מכיוון שבן דודו חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד לא אישר את תביעתו של לכס הצרפתי ולתואר דוכס אנז'ו. השניים התגוררו בוונצואלה, שם הוא עבד בבנקו אוקסידנטל דה דסקנטו, ולאחר מכן עברו לארצות הברית. לאחר מכן, הם התגוררו במדריד, ונולדו להם 3 ילדים. ביוני 2006 לואי אלפונסו לא השתתף בחתונתה השלישית של אמו, משום שהוא לא הסכים להיפרדותה מאביו החורג, שאותו כיבד מאוד, ובשל אי הסכמתו עם אורח החיים "הסלבריטי" שלה.
צורה גאומטרית

צורה גאומטרית (או צורה הנדסית) הוא שם כללי לקבוצות של נקודות במישור או במרחב התלת-ממדי (במקרה הזה נהוג גם השם גוף גאומטרי או גוף הנדסי). בדרך כלל המונח מתייחס לקבוצה קשירה שהיא סגורה וחסומה.

גודל

מאפיין נוסף של צורה גאומטרית הוא הגודל שלה. לצורה חד-ממדית מאפיין זה הוא אורך הצורה. בצורה דו-ממדית נתעניין בהיקף הצורה ובשטחה. בצורה תלת-ממדית נתעניין בשטח הפנים של הצורה ובנפחה.

בנייה

בגאומטריה הקלאסית בנייה של צורה גאומטרית נעשית באמצעות סרגל ומחוגה בלבד. מגבלה זו מאפשרת בנייה רק של חלק מהצורות. בנייה של מעגל או ריבוע נעשית בקלות רבה. מצולע משוכלל ניתן לבנות אם ורק אם כל הגורמים הראשוניים האי-זוגיים של מספר הצלעות הם מספרי פרמה שונים. לורנצו מסקרוני הוכיח, בספר שפרסם בשנת 1797, שכל צורה שניתן לבנות בסרגל ומחוגה ניתן לבנות גם על ידי מחוגות בלבד. קוואדרטריקס הוא דוגמה לעקום שאי אפשר לבנות באמצעות סרגל ומחוגה בלבד.

שקילות בין צורות

בגאומטריה אין מתעניינים בתכונות של צורה המשתנות לאחר שמזיזים, מסובבים או משקפים אותה (כפי שעושה מראה). שתי צורות שניתן להגיע מן האחת לשנייה על ידי שימוש בפעולות אלו (מבחינה פורמלית, יש איזומטריה המעתיקה את האחת על השנייה) נקראות חופפות, ונחשבות מבחינה גאומטרית כצורות זהות. פורמלית, ניתן להגדיר צורה כמחלקת שקילות של יחס החפיפה על תת-קבוצות במרחב.
יחס חזק פחות מיחס החפיפה הוא יחס הדמיון. שתי צורות הן דומות אם ניתן לכווץ או לנפח צורה אחת כך שתהיה חופפת לצורה השנייה. בהקשרים מסוימים צורות דומות נחשבות זהות.
שתי שקילויות חשובות נוספות שניתן להגדיר על צורות מגיעות מתחום הטופולוגיה. תחום זה אינו מתעניין בתכונות של צורות שמשתנות לאחר עיוותים רציפים. שקילויות אלו הן ההומיאומורפיות (החזקה יותר) וההומוטופיות (החלשה יותר). מבחינה טופולוגית כדור וקובייה נחשבים זהים, אבל הם שונים למשל מן הטורוס.
צעירים לנצח

רקע ועלילה

ב-6 בנובמבר 1993 נהרגו ארבעה צעירים בכביש הערבה, בהתנגשות חזיתית בין רכבם הפרטי למשאית הובלות. ארבעת הצעירים היו: משה ("מוש") מילר, דניאל מרכוס, אבי לוי וערן פרחי. התאונה ארעה כאשר הארבעה חזרו מחופשה באילת. מצלמת הווידאו שלהם הנציחה כל רגע בחופשה ועד לרגע התאונה. מספר ק"מ לאחר היציאה מהעיר ליד קיבוץ יטבתה ניצפו הארבעה על ידי ניידת משטרה כשנסעו במהירות של 115 קמ"ש אך הניידת לא עצרה אותם. הנהג משה מילר נסע במהירות גבוהה של 120 קמ"ש במכונית אלפא רומיאו שהייתה שייכת לדניאל. ליד מושב עין יהב איבד מילר את השליטה ברכב והתנגש חזיתית במשאית ההובלות אשר נסעה בנתיב הנגדי. ארבעת החברים נהרגו במקום כתוצאה מההתנגשות.
בשימוש בקטעי הווידאו אשר צילמו הארבעה, יצר מיקי בהגן סרט הדוקומנטרי, בן 50 דקות בשם "תאונה בערבה". הסרט שודר בערוץ הראשון ב-1996 שלוש שנים לאחר התאונה. בעקבות סרט זה, ביקשו ממנו משרד הביטחון ומשרד החינוך ליצור סרט עלילתי סביב הסיפור, כדי להראות את הסכנה שכרוכה בנסיעה במהירות. לבסוף הוחלט שרק מסגרת הסיפור תשמש כבסיס לסרט, ובוצעו מספר שינויים בהם העובדה כי הנסיעה כלל לא מצולמת. המכונית הוחלפה במכונית מסוג פיג'ו, ודמויותיהם של ארבעת החברים הוחלפו בדמויות של שני צעירים (אורי ורדי וסער בדישי) ושתי צעירות (תמר ורון וחדווה פיגנבלט-נוביץ'). דמויותיהם של שני החברים הנוספים של החבורה אייל דיין ודני שקד הוחלפו בצעיר (רון עומר) וצעירה (מיכל זוארץ). התאונה תוארה באופן הבא: המכונית הפרטית מתנגשת חזיתית במשאית ההובלות, עולה באש, מדרדרת לצד הימיני של הכביש, והמשאית אחריה. בסוף הסרט מראים את ארבעת החברים בצילום בחופשה. כדי ליצור את החיבור עם הסרט הדוקומנטרי, התמונה מתמוססת והופכת לשלג בדיוק כפי שבוצע בסופו של סרט הדוקומנטרי. 
הסרט שודר לראשונה בערוץ 2 תחת הזכיינית "רשת".