google/wiki40b huggingface dataset:
זקרפטיה

היסטוריה

זקרפטיה הייתה חלק מאוסטרו-הונגריה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. אז עברה בין רומניה והונגריה בשנים 1918–1919. לבסוף צורף המחוז לצ'כוסלובקיה שהוקמה באותה עת יחד עם בוהמיה, מוראביה וסלובקיה. על פי ההסכמות של בוררות וינה הראשונה מ-2 בנובמבר 1938, השתלטה הונגריה על האזור. לאחר שחרורה ב-1944 בידי הסובייטים, זקרפטיה שוב הייתה לחלק מצ'כוסלובקיה אך הוענקה לברית המועצות בידי ממשלתו של קלמנט גוטוואלד כחלק מהרפובליקה הסובייטית האוקראינית ביוני 1945. לאחר התפרקות ברית המועצות נותר המחוז באוקראינה העצמאית, למרות שעלו דרישות במחוז מצד חלק מהתושבים לחזרה לצ'כוסלובקיה, מה שהפך בלתי ישים עם התפרקותה של זו האחרונה.

כלכלה

כלכלת המחוז מבוססת בעיקרה על סחר עם המדינות השכנות, גידול גפנים ליין ויערנות.

גאוגרפיה

זקרפטיה ממוקמת בדרומה של מערב אוקראינה. המחוז גובל בצפונו במחוז איוונו-פרנקיבסק ובמחוז לבוב שבאוקראינה, בפינתו הצפון מערבית גובל המחוז בפרובינציית פודקרפאטי של פולין, במערב בקרבת נהר אוּז' (ס: וּה, ה: וּנג) גובל המחוז במחוז פרשוב ומחוז קושיצה של סלובקיה, בדרום מערב בקרבת נהר טיסה גובל המחוז במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג של הונגריה, בדרום בקרבת נהר טיסה גובל המחוז במחוז סאטו מארה ובמחוז מרמורש שברומניה.
המחוז נמצא כולו בהרי הקרפטים ושטחו הוא 12,777 קמ"ר. המרחק ממזרח למערב המחוז הוא 184 ק"מ ואילו מהצפון לדרום 80 ק"מ.
ענבר ויצמן

ביוגרפיה

ויצמן נולדה בפתח תקווה. למדה לנגן בגיטרה וקלידים, ובגיל 16 החלה לכתוב שירים.
ב-2014 השתתפה בתוכנית מציאות מוזיקלית, "ישנן בנות" בערוץ 24, שמטרתה הייתה להקים את להקת הבנות הבאה של ישראל. דנה אינטרנשיונל בחרה בלהקתה של ויצמן "מפתח סול" כזוכה בתחרות, אך הלהקה הפסיקה את פעילותה אחרי זמן קצר.
ב-5 באוקטובר 2018 יצא הסינגל הראשון "Roller Coaster" שכתבה והלחינה, תחת שם הבמה "Lukah". במקביל לישראל, הסינגל הופץ גם באירופה בלייבל "Grain D'or". הסינגל מתוך אלבום בכורה באנגלית, שעתיד לצאת בקיץ 2019, אותו הפיקו גיל לנדאו מלהקת לולה מארש ועידו אוחיון.
ב-20 בפברואר 2019 נבחר השיר "Home" לייצג את ישראל באירוויזיון 2019 בביצוע קובי מרימי. את השיר חיברה ויצמן ביחד עם אוהד שרגאי.
ב-6 במרץ 2019 יצא הסינגל השני "Scared Boy" שכתבה והלחינה, את הווידאו קליפ לסינגל יצרו סתיו רומנו, עומר בן-דוד, רון שפונט, מיכאל מירושניק ונועם טולדנו.
תענית אסתר

מקור המנהג

במגילת תענית, שחוברה בסוף ימי בית המקדש שני, לאחר זמן מגילת אסתר, מוזכר יום י"ג באדר כיום שמחה - יום ניקנור, לציון ניצחונו של יהודה המכבי על ניקנור. זמן תענית אסתר היה יום שמחה, אך משבטלה מגילת תענית איסור התענית בזמן זה פג ומותר היה להתענות.
המנהג לצום בי"ג באדר אינו מוזכר בתנ"ך ואף לא בתלמוד. המנהג לצום מופיע לראשונה במדרש תנחומא וב"שאילתות דרב אחאי גאון", מגאוני בבל שחי במאה ה-8, ואחר כך אצל רש"י והרמב"ם. הרי"ף לא הזכיר את המנהג.
במסכת סופרים (שחוברה ככל הנראה במאה השמינית) מוזכרת תענית לפורים בחודש אדר המכונה גם "ימי צום מרדכי ואסתר" במשך שלושה ימים, בימים שני, חמישי, ושני בשבוע. המנהג היה להתענות לפני פורים, ומנהג ארץ ישראל היה להתענות לאחר פורים, בגלל יום ניקנור שחל לפני פורים. זהו גם המקור הקדום למנהג אשכנז של תענית בה"ב.
שכבת גבול

רקע

משוואת הגבול האווירודינמיות הוגדרו לראשונה על ידי לודוויק פרנטל במאמר שהוצג בקיץ 1904 בקונגרס העולמי השלישי למתמטיקאים בהיידלברג שבגרמניה. המודל של לודוויק מפשט את משוואות הזרימה של הנוזל על ידי פיצול שדה הזרימה לשני תחומים. האחד בתוך שכבת הגבול בו האיבר הדומיננטי הוא הצמיגות, הגורם העיקרי ליצירת כוח גרר הפועל על הגוף. התחום השני הוא מחוץ לשכבת הגבול בו ניתן להזניח את איבר הצמיגות במשוואה, והזנחה זאת לא פוגעת בפתרון המשוואה. גישה זו נותנת פתרון אנליטי לזרימה בשני התחומים, פישוט משמעותי למשוואות נאוויה-סטוקס.
החלק הגדול של מעבר החום מגוף לסביבה ולהפך קורה גם הוא בתוך שכבת הגבול.
גרדיאנט הלחץ לאורך שכבת הגבול בכיוון נורמל למשטח נשמר קבוע לאורך שכבת הגבול והוא זהה על המשטח עצמו. 
עובי של שכבת הגבול מוגדרת כמרחק מהגוף המוצק עד למקום שבו המהירות של הזרימה הצמיגה שווה בערכה ל־99% ממהירות של הזרימה החופשית. 
הגדרה נוספת לעובי שכבת הגבול, מתייחסת לשטף מעבר מסה. במקרה זה עובי שכבת הגבול הוא העובי אשר ייתן מעבר מסה זהה בין שני המקרים הבאים. האחד, החלקה על הגוף וזורם לא צמיג אל מול המצב השני, זורם צמיג ואי-החלקה על הגוף.
מצב אי-החלקה משמעותו שמהירות הזורם בשטח המגע על הגוף היא אפס ביחס למהירות הגוף, וטמפרטורת הזורם שווה לטמפרטורת המשטח של הגוף.

עובי שכבת הגבול

עובי שכבת הגבול הוא הגובה מעל למשטח עליו מתפתחת שכבת גבול בו מתקיים תנאי אי החדירה בעבור הזרימה שמחוץ לשכבת הגבול. נהוג לסמן עובי זה באות . עובי זה מוגדר כנקודה בה המהירות מגיעה לכדי 99% מהמהירות של הזרימה החיצונית. בעבור זרימה קבועה מעל לפלטה שטוחה מתקבל:
הפיזיקאי הגרמני בלסיויס פתר את משוואות שכבת הגבול בעזרת הגדרת משתנה חסר מימד: . שבעזרתו הוא קיבל פתרון בעבור עובי שכבת הגבול:

משוואת שכבת הגבול האינטגרלית

את משוואת שכבת הגבול הקושרת את הזרימה החיצונית אל הפנימית ניתן לפתור באופן הבא:
נבצע אינטגרציה על המשוואה ונקבל:
נבצע אינטגרציה על משוואת שימור המסה ונקבל:
מכאן נציב את  שקיבלנו את תוך משוואת שכבת הגבול ונקבל:
לאחר פתרון נקבל את משוואת שכבת הגבול האינטגרלית:
ניתן כעת להגדיר מספר גדלים אופייניים לשכבת הגבול:
עובי הזזה- גודל הספיקה של הפתרון לזרימה החיצונית אשר יעלם עקב שכבת הגבול.
עובי מומנטום- גודל המומנטום של הפתרון לזרימה החיצונית אשר יעלם עקב שכבת הגבול.
עובי אנרגיה- כמות האנרגיה אשר אובדת מהפתרון של הזרימה החיצונית עקב שכבת הגבול.
וכעת המשוואה לתראה כך:

דוגמאות

טיל טורפדו מדגם VA-111 Shkval נע במים במהירות של כ-370 קמ"ש. על ידי שימוש בעיקרון ה-קוויטציה, טיל הטורפדו בעצם עף בבועת גז הנוצרת על ידי חרטום הטיל יחד עם גזים מהמנוע. כתוצאה משתנה הזורם (שקודם לכן היה מים) בשכבת הגבול, וכוח הגרר יורד משמעותית ומאפשר לטיל הטורפדו לנוע במהירות מאוד גבוהה במים.
חמד עמאר

ביוגרפיה

שירת בצה"ל בשנים 1982–1986. עבד כעוזרו של אביגדור ליברמן בעת שזה כיהן כשר התשתיות הלאומיות ושר התחבורה. ב-1998 היה חבר מועצת העיר שפרעם. ייסד את עמותת תנועת הנוער הדרוזי בישראל ואת העמותה לאמנויות לחימה בישראל, והוא אמן קראטה בעל חגורה שחורה דאן 5 בקראטה בסגנון שוטוקאן.
בעל תואר ראשון במדעי החברה ממכללת צפת. סיים לימודי משפטים במכללת שערי משפט.
עבד ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים. שובץ במקום ה-12 ברשימת ישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת ה-18, במקום ה-10 ברשימה המשותפת הליכוד - ישראל ביתנו לבחירות לכנסת ה-19, ובמקום החמישי ברשימת ישראל ביתנו לבחירות לכנסת העשרים ובכולן הוא נבחר לכנסת.
לאחר כניסת המפלגה לממשלת ישראל ה-34 נבחר עמאר לשמש כסגן יושב ראש הכנסת.
בבחירות לכנסת ה-21 שנערכו במרץ 2019 הוצב עמאר במקום השישי ברשימת המפלגה ולא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-22 שנערכו בספטמבר של אותה שנה הוצב עמאר בשנית במקום השישי. בבחירות אלו זכתה המפלגה לשמונה מושבים ועמאר נבחר לכהונה רביעית בכנסת.

חיים אישיים

עמאר נשוי ואב לשלושה ילדים. תושב העיר שפרעם.
ירדנית

ירדנית הוא אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים. האתר ממוקם דרומית למוצא הנהר מהכנרת, בין סכר דגניה לסכר אלומות בסמוך לקבוצת כנרת, והוא מצוי בבעלות הקבוצה.
על פי המסורת הנוצרית, הטביל יוחנן המטביל את ישו בקאסר אל-יהוד, צפונית לים המלח ומזרחית ליריחו. במשך מאות שנים היה קאסר אל יהוד אתר חשוב לביקורי צליינים, ובסמוך לו הוקמו מנזרים ובתי הארחה. לאחר מלחמת ששת הימים הפך קאסר אל יהוד לאזור ספר, בגבול בין ישראל לירדן. כתחליף לאתר זה, יזם משרד התיירות את הקמת האתר בשנת 1981. בעקבות זאת היה "ירדנית" לאתר הטבילה המוסדר היחיד בצדו הישראלי של הנהר, עד לפתיחתו מחדש של אתר קאסר אל יהוד, בשנת 2011.
באתר נמצא קיר ועליו אריחי קרמיקה ארמנית, המציגים טבילת ישו בבשורה על-פי מרקוס 1, 9-11. בשפות שונות.

לקריאה נוספת

ליאור חן, "נהר זורם ביניהם: מעשה ההתהוות של שלושה אתרי טבילה לאורך נהר הירדן", עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית.
התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר

התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר היא תזמורת אמריקאית היושבת בעיר רוצ'סטר, במחוז מונרו שבמדינת ניו יורק. אתר הקונצרטים העיקרי שלה הוא אולם איסטמן בבית הספר איסטמן למוזיקה.
תזמורת רוצ'סטר נוסדה בשנת 1922 בידי התעשיין חובב המוזיקה ג'ורג' איסטמן, מייסד חברת איסטמן קודאק לייצור מצלמות וסרטי צילום. על התזמורת, המבצעת יותר מ-140 קונצרטים בשנה, מנצח כיום כריסטופר סימן. המנצח הראשי הנוכחי של סדרת הקונצרטים הקלים הוא ג'ף טיזיק.  
תזמורת רוצ'סטר מרבה לצאת לסיורים וערכה הקלטות אחדות. היא תומכת בתזמורת הפילהרמונית הצעירה של רוצ'סטר, המורכבת מתלמידי מוזיקה בגיל חטיבת ביניים ותיכון, החיים ולומדים באזור רוצ'סטר. משנת 1939 עד 1964 הקליטה הפילהרמונית של רוצ'סטר, בדרך כלל עם נגני חיזוק מסגל המורים של בית ספר איסטמן ובמקרים רבים תחת השם תזמורת איסטמן-רוצ'סטר, בניצוח הווארד הנסון. על הקלטות תזמורת המוזיקה הקלה ניצח פרדריק פנל.
מאז 1990 נוהגת תזמורת רוצ'סטר לשהות בחודשי הקיץ ב"פסטיבל המוזיקה בראבו! וייל ואלי" בווייל, קולורדו.
המנצח הנורווגי ארילד רמרייט היה המנהל המוזיקלי של תזמורת רוצ'סטר, משנת 2011 ועד שנת 2013, בשלב זה בחוזה לארבע שנים.
המנצח והטרומבוניסט האמריקאי וארד שטרן הוא המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת.
סודיט

סודיט (sudit), ברבים סודיצי (sudiţi), היה תושב של אחת הנסיכויות הרומניות, נסיכות מולדובה או ולאכיה שקיבל חסות של אחת המעצמות הזרות, בדרך כלל האימפריה האוסטרו הונגרית, האימפריה הרוסית או צרפת.
המעמד ניתן תמורת שירותים שניתנו לאותה מעצמה או תמורת תשלום והיקנה חסינות מפני השלטונות המקומיים והשלטונות העות'מאניים ופטור ממסים מסוימים. המעמד התבסס על הסכם קוצ'וק קאינרג'ה משנת 1774 והגיעה לסיומו לאחר מלחמת העצמאות הרומנית בשנת 1878.
בין הסודיטים היו אישים חשובים, כמו טודור ולדימירסקו ויהודים אשכנזים פולנים שהגיעו מרוסיה ומגליציה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית.
מישל וי

מישל ווי (באנגלית: Michelle Sung Wie; בקוריאנית: Wie Seong-mi; בהנגול: 위성미 בHanja:‏ 魏聖美; נולדה ב-11 באוקטובר 1989) היא שחקנית גולף אמריקנית מקצוענית ממוצא דרום קוריאני שמשחקת בליגת ה-LPGA. ב-2006 הכתיר אותה טיים מגזין במאמר "אחת ממאה האנשים שמעצבים את עולמנו."

בהיותה בת 10 היא נהייתה השחקנית הצעירה ביותר ששיחקה באליפות החובבנים USGA. ווי גם הייתה הזוכה הצעירה ביותר ב-US Women's Amateur public links והצעירה ביותר ששיחקה בליגת ה-LPGA. ווי נהפכה למקצוענית מעט לפני יום הולדתה ה-16, אירוע שלווה בכמות עצומה של פרסום וציפייה, ציפיות בהן לא עמדה מאז.
יחסי גינאה ביסאו–צרפת

היסטוריה

מריה אדייטו דג'אלט נדינגנה, השרה של גינאה ביסאו לשיתוף פעולה ודיאספורה, ביקרה בצרפת במאי 2009 ונפגשה עם השר לשיתוף פעולה ולפרנקופוני, אלן ז'וינדה. בשנת 2013 הזמינה צרפת את ראש ממשלת גינאה ביסאו לוועידת האליזה לשלום באפריקה. מלבד זאת, היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות הם יחסים זניחים.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם זניחים.
יואל דר

ילדותו ונעוריו

יואל דר נולד ב-1938, בשם יואל דרויש, בעיר מוסול שבעיראק למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים.
למד בבית ספר "אליאנס"-לימודי חולין, וב"חדר" לימודי תורה, שם למד עברית.
עלה לישראל בשנת 1951 והתגורר במעברה עד 1954. 
היה חבר ומדריך בתנועת הנוער "בית"ר" בקריית אתא.

השכלה

דר הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בחוגים: שפה ובספרות אנגלית, וספרות כללית.
בגיל 15 הוא החל לעבוד כמחלק עיתונים כדי לממן את לימודיו. באותה עת החל גם לכתוב בעיתון "חירות לנוער".

שירותו בצהל

דר שירת בשירות הסדיר בצה"ל כצפן. במילואים שרת בתפקידים שונים ביניהם: חוקר במודיעין, קצין קישור לאו"ם, סגן מנהל תחנת שידור בדרום לבנון ועוד.

עבודתו

לאחר שחרורו מצה"ל שימש כתב ב"חיפה העובדת", והחל מספטמבר 1959 ועד 1982 (עת פרש מעבודתו) שימש כתב בעיתון "דבר" לענייני הגליל המערבי והגליל העליון, כשעיקר סיקורו היה בנושא הערבים בישראל. משום שגילה בקיאות בנושא זה, דבר שאפשר לו לספק בשנים הבאות ידיעות בעלות חשיבות גם לעיתונים אחרים בישראל ובעולם. כתיבתו על הערבים זכתה לביקורת משמאל שהאשימה אותו בכתיבה סטריאוטיפית על הערבים.
בשנת 1961 השתלב בשידורים הערביים של "קול ישראל" ובעיתון באנגלית ה"ג'רוזלם פוסט".
לאחר מלחמת ששת הימים, שימש כראש המערכת בצפון של העיתון בערבית "אל-אנבא".
בשנת 1970 השתלב בקורס כתבים של רשות השידור ומאז ועד פרישתו סיקר את נושא הערבים בישראל בעיקר ברשת ב'.
בשנת 1979 נסע עם משפחתו ללונדון בזכות מלגה חלקית שקיבל מה"ג'רוזלם פוסט" ושם סיפק ידיעות לשבועון סאנדיי טיימס ולשבועון היהודי "ג'ואיש כרוניקל". עם שובו ארצה (בשנת 1980) השתלב גם ברשת ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות
בנוסף על כך העביר ידיעות ל"ניו יורק טיימס" ולסוכנות הידיעות האמריקאית "יונייטד פרס".
במרוצת שנות עבודתו זכה לקבל ממעבידיו עשרות תעודות הצטיינות על ידיעות בלעדיות.

חייו האישיים

יואל דר נישא בשנת 1965 לרותי דר ולהם נולדו שלושה ילדים.
משה ויא

ביוגרפיה

נולד בברזיל, בשנות ה-50 עלה לישראל. למד בישיבת הנגב בנתיבות. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים בנתיבות ולמד בכולל אברכים. בשנות ה-70 עבר להתגורר בירושלים ולמד כאברך בישיבת מיר. כעבור זמן עבר ללמוד בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית. 
כיום מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.

פועלו

בתקופת לימודיו בישיבה החל לעסוק בנושא כשרות המזון, בעיקר בתחום החרקים והתולעים בפירות וירקות. לאחר שעבר להתגורר בירושלים הציע לו הרב ישראל גנס להגביר את המודעות לנושא בקרב הציבור הרחב. הוא החל במתן סדרות הרצאות ושיעורים, בליווי שקופיות, לאברכים ולנשים. סיכומי שיעוריו הועלו על הכתב והופצו ברבים, ולימים שימשו הבסיס לסדרת ספריו "בדיקת המזון כהלכה". בתקופה שבה טרם גודלו ושווקו ירקות ללא חרקים,  הוא פרסם חוברת הדרכה לבדיקת חסה מתולעים.
במשך מספר שנים הוא עסק בבירור פרטי ההלכות אצל פוסקים חרדים בולטים ובראשם הרב שלמה זלמן אוירבך והרב יוסף שלום אלישיב. כתיבת ספרו נעשתה במסגרת לימודיו בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית, והמאמרים הראשונים בספר התפרסמו בחוברות "הליכות שדה" שבהוצאת המכון לחקר החקלאות על פי התורה.
הסדרה "כשרות המזון בהלכה" כוללת שלושה כרכים: הראשון – הלכות תולעים ובדיקת ירקות, השני – בדיקת פירות וכשרות הדגים והשלישי – בדיקת מזון יבש. בספר משולבות תמונות רבות והוא תורגם לאנגלית. כמו כן הוציא הרב ויא את החוברת "קיצור בדיקת המזון כהלכה" והיא תורגמה לכמה שפות ובהן צרפתית, ספרדית ופורטוגזית.
הרב ויא עומד בראש המכון להנחלת ההלכה. הוא מייעץ לחברות ולגופים שונים בתחום כשרות המזון ועוסק במתן כשרות על מוצרי ירקות ללא חרקים.
אולפנת הרב בהר"ן

היסטוריה

האולפנה הוקמה על ידי הרב אברהם בהר"ן, לאחר שפרש בשנת 1980 מראשות אולפנת כפר פינס. בתחילה שכנה האולפנה בהרצליה ולאחר מכן בכפר סבא, אך לאחר כ-10 שנים עברה למשכנה הנוכחי בכפר אליהו אשר בגדרה (במבנים השייכים לפועלי אגודת ישראל). הרב בהר"ן דגל בקידום כל בת ובת מבחינה רוחנית מהמקום בו היא נמצאת תוך נתינת אמון מלא בבת. משנתו החינוכית פרושה בספרו החברה והשפעתה.
לאחר פטירת הרב בהר"ן נכנס לתפקיד הרב יצחק משה נוימן, ונכון לשנת 2019, הוא נושא בתפקיד. מנהל התיכון הוא הרב יחיאל זרגרי.

פרויקטים התנדבותיים

"העיירה שלי" הוא פרויקט התנדבותי שהחל לפעול בשנת תשס"ה ביוזמת תלמידות השמינית ובעידוד הנהלת האולפנה. במסגרת הפרויקט התלמידות מתנדבות בתחומים שונים בגדרה, כגון חונכויות אישיות בבתי ספר יסודיים בעיר, הדרכה במסגרת פרויקט "בת-מצווה" בממ"ד אוהל שלום, התנדבות במעון מוריה לילדים בעלי צרכים מיוחדים וכן פעילויות בבתי אבות ובבית החולים הרצפלד הממוקם בעיר. כמו כן, האולפנה פתחה מועדונית שבה מועברות פעילויות שונות לילדי גדרה על ידי התלמידות.
בנוסף, בנות האולפנה מפעילות גמ"ח בשם "יד מרים", ובכל יום רביעי הן מחלקות מוצרי מזון יבשים למשפחות נזקקות בעיר.
ארתור סובייך

קריירת מועדונים

סובייך התחיל לשחק בקבוצת רוך חוז'וב, בה שיחק במשך ארבע שנים. ביולי 2010, עבר לשחק במדי פולוניה ורשה תמורת מיליון אירו. אחרי עונה אחת בלבד, בה כבש 9 שערים ב-23 משחקי ליגה, זכה בתואר "תגלית השנה" בליגת העל הפולנית.
ב-30 ביוני 2011, סובייך עבר למועדון הבונדסליגה האנובר 96, כאשר חתם על חוזה תלת-שנתי במועדונו החדש. במאי 2013, המועדון הכריז שהוא האריך את חוזהו של סובייך עד ל-30 ביוני 2017. עם תום חוזהו, שוחרר סובייך מהקבוצה.
בקיץ 2017 חתם סובייך בדרמשטאט 98 מהבונדסליגה השנייה. סובייך שיחק במועדון עונה אחת, ובסיומה חזר למולדתו פולין, שם חתם בלכיה גדנסק.

קריירה בינלאומית

לאחר ששיחק בנבחרת פולין עד גיל 21, סובייך קיבל את זימונו הראשון לנבחרת הפולנית הבכירה במאי 2010. משחק הבכורה שלו במדיה היה מול פינלנד, אחרי שנכנס כמחליף במקום אירנוש יילן בדקה ה-89 של המשחק שהסתיים בתוצאת תיקו 0-0. הוא כבש את שערו הראשון עבור מולדתו ב-22 במאי 2012, בניצחון 1-0 במשחק הידידות מול לטביה.
הוא נמנה בסגל נבחרת פולין לטורניר הגמר של יורו 2012.
אהרון אהרון

ביוגרפיה

אהרון גדל בשכונת קריית אליעזר בחיפה, בן להורים יוצאי יוון. אביו, יליד סלוניקי, עבד בנמל חיפה. את שרותו הצבאי עשה כטכנאי ביחידה 8200. הוא למד בטכניון לתואר ראשון בהנדסת מחשבים ולתואר שני בהנדסת חשמל.
אהרון מילא שורה של תפקידי ניהול בכיריים בתחום ההיי-טק ובהם: סגן מנהל הפיתוח ב-IBM; מנכ"ל חברת החומרה צורן ישראל; מנכ"ל חברת סיברידג'; מנכ"ל ויו"ר חברת קמרו; ויושב ראש מועצת המנהלים של חברת דיסקרטיקס.
במקביל, לימד אהרון בטכניון במשך כ-20 שנה. בשנים 2011–2017 היה המנכ"ל הראשון של אפל ישראל, הקים את מרכז הפיתוח של אפל בישראל, ובהמשך מונה גם לתפקיד סגן נשיא טכנולוגיות חומרה בחברת אפל העולמית.
בשנת 2017 מונה אהרון לתפקיד מנכ"ל רשות החדשנות.
אהרון נשוי לנחמה ואב לשלושה. הוא מתגורר בגילון.
גמלי שלמה

מקור השם

החרק נקרא על שם הדמיון לגמל שמשווים לו החזה הקדמי הארוך, הנראה כצוואר ארוך, יחד עם הראש הקטן, העשוי לנוע לצדדים. רגליו של החרק, במצבן הרגיל, סמוכות לגוף, ונראות כפרושות בתפילה, ומשום כך נקרא על שם שלמה המלך, עליו מסופר שפרש את כפיו בתפילה לשמיים. מסיבה זו נקרא גם בשם "הַצַּלְיָן" (מתפלל בארמית-צלי).
בדומה לכך, באנגלית, נקרא החרק "Praying Mantis", כלומר: "הנביא המתפלל". בערבית הוא נקרא "جَمَلُ اليَهُود" (ג'מל אליהוד) או "فرس النبي" (פַֿרַס א (ל)נבי; מילולית: "סוס הנביא").

מראה ותזונה

לחרק זה יש פרצוף השונה מפרצופם של שאר החרקים. על ראשו הקטן מתנוסס זוג מחושים חוטיים ארוכים. לחזהו הקדמי מחוברות שתי רגלי טרף ארוכות, הזקופות כלפי מעלה. דרך פעולתן של רגליים אלו דומה לאולר שלאורך ידיתו עוברות שתי שורות שיניים, ולהבו מסתיים בקוץ חד. הידית במקרה הזה היא קולית הרגל, בעוד הלהב הוא השוק. חרק הקרב אל גמל-שלמה נלכד במהירות הבזק בין הקוליות והשוק ונמחץ בין שיני הקולית. לאחר מכן הוא נאכל אט-אט. בתום הסעודה הזאת נותרות לפליטה כנפיו של החרק הנטרף. הטרף העיקרי של גמלי שלמה הם חגבים, זבובים וגם דבורים.

הזדווגות

עונת ההזדווגות של גמל שלמה הירוק מתחילה באביב. בחלק מהמקרים טורפת הנקבה את הזכר בעת ההזדווגות. מחקרים הוכיחו שדבר זה אינו מפסיק את פעולת ההזדווגות, כיוון שהעצבים המפקחים על פעולה זו מצויים אצל הזכר בקצה האחורי של בטנו, והנקבה, הגדולה הרבה יותר מהזכר, מתחילה תמיד לטרוף אותו מראשו. יתרה מכך, מוחו של הזכר מעכב את פעולת שחרור הזרע. הסרת הראש מביאה גם להסרת העיכוב ובכך מגדילה את הסיכוי להפריה מוצלחת. הנקבה המופרית מפרישה מפתח המין שלה ריר דביק על ענף או על עצם קשיח אחר, מקציפה אותו ומטילה לתוכו כ-200 ביצים. הקצף הרירי נקרש ומגן על הביצים. לאחר כחודש בוקעות מהביצים נימפות בהירות, הדומות לבוגרים, אלא שאין להן כנפיים. החזקות שבהן עשויות לטרוף את היותר חלשות. גלגולן נמשך מהאביב עד הסתיו או מהקיץ עד האביב הבא.
יחסי סן מרינו–קוסובו

היסטוריה

סן מרינו הייתה המדינה ה-40 בעולם להכיר בעצמאותה של קוסובו ב-12 במאי 2008 שלושה חודשים לאחר שכנתה איטליה (21 בפברואר 2008).
סן מרינו כוננה את יחסיה עם קוסובו ביום חמישי, 3 במאי 2012 ברומא. היחסים כוננו באופן טקסי ולכבוד הטקס מונו שני שגרירים, כל אחד למדינה השנייה, קפטן המחוז של סן מרינו מינה את דנאלה רוטונדרו ושר החוץ הקוסוברי מינה את אלבר פרנקאג'. אמנת כינון היחסים כללה גם הסכם למניעת כפל מס בין שתי המדינות.
בית הבטון

היסטוריה

בשנת 1911 חתם בצלאל יפה על חוזה עם ועד המושבה פתח תקווה לאספקת מים. לאחר מכן הקים את חברת "פלשתינה".
בשנת 1912 החלה בניית המבנה. היזם, דניאל ליכטנשטיין, שהיה הראשון שהביא לארץ ישראל ב-1910 את שיטת הבנייה בבטון, שכנע את יפה להקים את בית המשאבה מבטון. אדריכל המבנה היה גדליהו וילבושביץ, שלמרות יעודו התעשייתי של המבנה, תכנן אותו בסגנון האקלקטי כהצהרה מודרנית וחדשנית.
חידוש נוסף בבית הבטון, מלבד השימוש בבטון, היו המשאבות הצנטריפוגליות ומנועי הדיזל החדשים אותם הביא לארץ ישראל נתן שיפריס עובד החברה.
המחסור בנפט עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 גרם להפסקת פעילות בית המשאבות זמן קצר לאחר הפעלתו.
לאחר מותו של בצלאל יפה נמכר המבנה לחברת "ירקון" שהייתה בבעלות "חברת החשמל א"י". בית הבטון היה פעיל עד שנות ה-70 של המאה ה-20 ומאז ננטש. כיום, ניתן להבחין בו לצידו הדרומי של כביש 5. כמו כן, מסלול שביל ישראל עובר בסמוך אליו.
בחוץ. לפני הדלת.

התקבלות המחזה

המחזה עולה בהפקת בכורה בעברית ב-8 במרץ 2017 בתיאטרון תמונע, כשהוא נושא את הכותרת המתורגמת המקורית בחוץ לפני הדלת הבמאי מתיאס גהרט כבר ביים את המחזה קודם לכן בתיאטרון קרפלד-מנכנגלאדבאך ב-2014. בהפקה הישראלית, המתבססת באורח הדוק על תפיסתו המקורית של גהרט, עבד הבמאי עם השחקנים הישראליים של תיאטרון תמונע. התרגום העברי של גד קינר (קיסינגר) למחזה הוזמן ונתמך על ידי מכון גתה ישראל.
בגרמניה בלבד הועלה בחוץ לפני הדלת מאז 1947 למעלה מ-350 פעם בתיאטראות שונים, ותורגם לכ-40 שפות. המחזה הוצג במרכזי תיאטרון חשובים באירופה, יפן, וארצות הברית, והוצא לאור במהדורת כיס תחת הכותרת בחוץ לפני הדלת וסיפורים נבחרים", שנמכרה ביותר מ-2,25 מיליון עותקים.
שנונית הנחלים

מאפיינים

אורכה עשוי להגיע עד 23 ס"מ. אורך זנבה הוא כשני שלישים מגופה. צבעה זהה לצבע החול והוא נע בין חום לצהוב. לפרטים הצעירים יש לאורך הגב חמישה פסים כהים יותר שדוהים עם התבגרותם. חלקו התחתון של הזנב אצל פריטים צעירים ואצל נקבות הוא בצבע אדום בהיר. על קשקשי הגב יש קרינים, כשבחלקו האחורי של הזנב הם גדולים וככל שמתקרבים לראש הם קטנים. לשנונית הנחלים מגיני בטן המסודרים בשורות. רגליה הקדמיות של השנונית קטנות משמעותית מרגליה האחוריות וכן קצרות יותר.
שנונית הנחלים ניזונה ממינים שונים של פרוקי רגליים וכן מפרטים בני מינם צעירים וזעירים יותר.
לזכרים הבוגרים יש ראש גדול וצבעם הוא חום עד צהוב.
מין דומה מאוד, אך קטן יותר הוא שנונית האז.
אלויס שונבורג-הרטנשטיין

תחילת דרכו

שונבורג-הרטנשטיין נולד ב-21 בנובמבר 1858 בעיר קרלסרוהה שבממלכת פרוסיה (כיום גרמניה). אביו היה אלכסנדר פון שונבורג-הרטנשטיין, שהיה שגריר האימפריה האוסטרית בפרוסיה. אמו הייתה הנסיכה קרולינה, בתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין. משפחת שונבורג הייתה משפחת אצולה עשירה, שהחזיקה באדמות רבות בסקסוניה ואוסטריה, ונחשבה לאחת המשפחות היותר מכובדות בחצרות המלוכה של פרוסיה ואוסטריה. כבן בכור, הוא זכה לחינוך מעולה, אך נוקשה וקפדני. הוא התחנך בבית ספר ישועי בקלסבורג, ולאחר מכן בבית ספר לצוערים בדרזדן. לאחר לימודו עבר לווינה יחד עם משפחתו, ובשנת 1877 התגייס לצבא האוסטרי כלוטננט. 
בין 1882–1883 הוא השתתף בקורס לרכיבה צבאית בווינה, ובשנת 1884 הועלה לדרגת אוברלויטננט. בשנת 1889 הועלה לדרגת האופטמן, הועבר למשרד המודיעין, והיה קשור לענייני מודיעין הנוגעים בקיסרות הגרמנית. עוד באותה שנה הועלה לדרגת מיור, נשלח כמיופה כוח צבאי בשגרירות האוסטרית בברלין, ומונה לשלישו האישי של הקיסר פרנץ יוזף. בשנת 1896 מת אביו, ותוארי האצולה שלו כמו גם ניהול האדמות המשפחתיות ומושב בפרלמנט. בשנת 1898 הוא נבחר להיות סגן נשיא הפרלמנט, תפקיד שהחזיק בו עד 1918. לבקשת הקיסר מונה לנשיא הצלב האדום האוסטרי, תפקיד בו החזיק עד 1913. מתוקף תפקידו זה, פעל רבות במהלך מלחמות הבלקן, ועל כך הוענק לו בשנת 1903 אות מסדר גיזת הזהב האוסטרי. ב-5 בינואר 1901 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-8 בפברואר 1909 הועלה לדרגת מיור-גנרל.

אחריתו

ביתו בווינה הוחרם, וממשלת צ'כוסלובקיה הפקיעה את אחוזותיו במורביה. הוא עדיין נותר דמות משפיעה במדינה וחלם על חזרה לשלטון של בית הבסבורג. בין השנים 1928–1930 הוא ערך מספר ביקורים אצל בני משפחת המלוכה הגולים בפורטוגל. ב-21 בספטמבר 1933 מונה בידי אנגלברט דולפוס למזכיר המדינה לענייני צבא, ובין 12 במרץ ל-10 ביולי 1934 החזיק בתפקיד שר הביטחון הפדרלי. מבחינה פוליטית הוא היה איפה האחראי על פעולות הצבא במהלך מלחמת האזרחים האוסטרית. לאחר שהתייאש מחזונו להפוך את צבא אוסטריה לצבא א-פוליטי, ולהפוך את אוסטריה למונרכיה, הוא פרש לביתו בהרטנשטיין שבגרמניה, ומת שם ב-20 בספטמבר 1944.
חיכמת שיהאבי

שירות צבאי

שיהאבי, אשר נולד בעיירה אל-באב שבמחוז חלב, החל את הקריירה הצבאית שלו בתחום התעופה, ועבר הכשרות בברית המועצות ובארצות הברית. בשנת 1970 קיבל תואר בשירותי ביון, מטעם ברית המועצות, ובאפריל 1971 התמנה לעמוד בראש שירותי המודיעין בצבא סוריה. בשנת 1972 קודם לדרגת "עימאד" (عماد, מקבילה לדרגת גנרל), ומונה לעמוד בראש מחלקת הביטחון הצבאי. באפריל 1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים, עמד שיהאבי בראש המשלחת הסורית לארצות הברית, לשיחות על הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה. 
ב-12 באוגוסט 1974, התמנה שיהאבי לרמטכ"ל צבא סוריה, קודם לדרגת "עימאד אוול", והחליף את יוסוף שאקור, שקודם לתפקיד סגן שר ההגנה. בדצמבר 1983, כאשר חלה הידרדרות במצבו הבריאותי של הנשיא חאפז אל-אסד, והיה חשש להמשך יציבות שלטונו, לקח שיהאבי חלק בוועדה שהוקמה לטובת הנהגת המדינה, יחד עם מוסטפא טלאס (שר ההגנה דאז), ועלי דובא. בשנים 1994 וב-1995, היה חלק ממשלחת סורית לארצות הברית, אשר דנה עם צוות ישראלי ואמריקאי בהכנה של שיחות שלום עתידיות עם ישראל.
ביולי 1998, לאחר 24 שנים כרמטכ"ל, אולץ שיהאבי לפרוש מתפקידו, כחלק מטיהור שורות, לפני מותו של הנשיא חאפז אל-אסד. אחת הסיבות לכך שאולץ לפרוש, הייתה קשריו הטובים עם עבד אל-חלים ח'דאם, אז סגן הנשיא, אשר נתפס כאיום על ידי היורש המיועד, בשאר אל-אסד. בשנת 2000, לאחר מותו של חאפז אל-אסד, נפוצו בעיתונות הסורית שמועות לפיהן שיהאבי צפוי לעמוד לדין באשמת שחיתות, והוא נמלט מסוריה, דרך לבנון, לקליפורניה, ייתכן שבסיועו של רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון באותה עת, עמו עמד בקשרי ידידות. לאחר כחודש שב שיהאבי לסוריה, ושמו טוהר על ידי הנשיא החדש, בשאר אל-אסד.